natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, on the basis of the information available, the Commission expressed serious doubts about whether the Land of Berlin had received a normal market remuneration or rate of interest for the transfer of some DEM 2 billion, almost all of which appeared to be available to LBB as a liable capital base and which placed it at an advantage over its competitors.
Käytettävissään olevien tietojen perusteella komissio esitti kuitenkin vahvoja epäilyksiä siitä, ettei Berliinin osavaltio ole tähän mennessä saanut tavanomaista markkinahintaa/korkoa niiden noin 2 miljardin Saksan markan luovutuksesta, jotka ovat selvästi olleet lähes kokonaisuudessaan vakavaraisuuspääomana LBB:n käytettävissä.
The Commission drew the provisional conclusion that it was likely that competition was being, or might be, distorted and that, in view of the increasing integration in the financial services sector, trade between Member States was being affected.
Komission arvioinnin alustava lopputulos oli, että kilpailu todennäköisesti vääristyy tai uhkaa vääristyä ja rahoituspalvelumarkkinoiden lisääntyvän yhdentymisen takia toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The measure therefore probably constituted state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Näin ollen toimenpidettä todennäköisesti pidettäisiin EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.
Since none of the exemption clauses contained in Article 87(2) and (3) of the EC Treaty were applicable to this case, the Commission supposed that, if aid were present, there was reason to doubt that it was compatible with the common market.
Koska mitään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksista ei voida soveltaa tähän tilanteeseen, komission näkemys oli, että tuen myöntäminen aiheuttaa epäilyjä sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.
Since neither Germany nor any other legal or natural person had indicated that LBB provided services of general economic interest within the meaning of Article 86(2) of the EC Treaty, the Commission was unable to conclude that the aid could be approved under that provision.
Koska Saksa tai muut oikeushenkilöt tai luonnolliset henkilöt eivät ole esittäneet, että LBB tuottaa EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja yleishyödyllisiä palveluja, komissio ei voinut päätyä myöskään siihen, että tuki voitaisiin hyväksyä EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan nojalla.
In the absence of any change in this situation, it assumed that this point would not be relevant for a final decision on an assessment of the measure at issue.
Komissio katsoi, ettei tällä näkökohdalla ole merkitystä arvioitaessa kyseistä toimenpidettä lopullista päätöstä varten, elleivät tosiseikat muutu.
The Commission also explained that, in making its preliminary assessment and in accordance with Article 1(b) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty, it had assumed that, inasmuch as it constituted state aid, the measure was new and not existing aid.
Lisäksi komissio totesi, että alustavan tarkastelunsa perusteella ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun asetuksen (EY) 659/1999 1 artiklan b kohdan mukaisesti se katsoi, että jos kyseessä oleva toimenpide on tukea, kyseessä ei ole voimassa oleva tuki vaan uusi tuki.
In this connection, it also referred to Article 15(2) of the above Regulation, pointing out that the limitation period had been interrupted by the actions described in the decision initiating the procedure, such as the Commission's letters dated 12 January, 10 November and 13 December 1993 and 1 September 1999, the decision initiating the procedure in this case, as well as the decision initiating the procedure and Decision 2000/392/EC closing the procedure in WestLB.
Komissio viittasi tässä yhteydessä edellä mainitun asetuksen 15 artiklan 2 kohtaan ja huomauttaa, että menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä kuvatut toimet, kuten 12 päivänä tammikuuta 1993, 10 päivänä marraskuuta 1993, 13 päivänä joulukuuta 1993 ja 1 päivänä syyskuuta 1999 päivätyt komission kirjeet, menettelyn aloittamisesta tehty päätös itsessään sekä menettelyn aloittamista WestLB:n tapauksessa koskeva päätös ja lopullinen päätös 2000/392/EY, ovat keskeyttäneet vanhentumisajan.
Since the potential aid had not been notified and had been effective since its implementation, the Commission also found that the decision to initiate the procedure added nothing to the suspensory effect of the third sentence of Article 88(3) of the EC Treaty with regard to Germany's obligation to refrain from putting the measure into effect until such time as the Commission has reached a final decision.
Koska mahdollisesta tuesta ei ollut ilmoitettu komissiolle ja koska tuki oli ollut täytäntöönpanostaan asti voimassa, komissio totesi, että EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan kolmannen virkkeen nojalla Saksa ei saa toteuttaa toimenpidettä ennen kuin komissio on tehnyt lopullisen päätöksen, eikä menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä lisätty tähän mitään.
In its comments, Germany began by outlining the reasons for the transfer of the former WBK (later IBB), stating that the Land’s objectives at the time were geared towards establishing a ‘strong banking group’ in the interests not only of the merged credit institutions but also of the Land as owner and of its banking sector.
Huomautuksissaan Saksa esitti ensin syyt silloisen WBK:n (nykyinen IBB) luovutukselle ja selitti, että osavaltion tavoitteena oli tuolloin luoda ”iskukykyinen pankkikonserni”. Tästä vaikutti olevan etua sekä yhdistetyille luottolaitoksille että omistajan ominaisuudessa Berliinin osavaltiolle ja sen pankkisektorille.
It again stressed that for LBB, unlike in the WestLB case, satisfying the capital ratios under the new solvency rules played no role in the transfer, as demonstrated by the fact that LBB did not have recourse to IBB's (formerly WBK's) liable equity capital until late 1995.
Saksa korosti lisäksi, että uusien vakavaraisuussääntöjen mukaisten pääomaosuuksien takaamisella ei LBB:n tapauksessa — toisin kuin WestLB:n — ollut mitään osaa luovutuksessa, mikä näkyy myös siinä, että LBB ei ottanut käyttöön IBB:n (entisen WBK:n) vakavaraisuuspääomaa ennen kuin vuoden 1995 lopulla.
The transferred capital and special-purpose reserve were available to LBB for use as liable core capital as at the close of 31 December 1992 or on 1 January 1993.
Summa koostuu 187,5 miljoonan Saksan markan suuruisesta lisäyksestä LBB:n osakepääomaan ja 1,715214 miljardin Saksan markan suuruisesta WBK:n voittorahastosta ilman 190,586 miljoonan Saksan markan suuruista tilikauden voittoa. Kaikki WBK:n tehtävät siirtyivät 1 päivänä tammikuuta 1993 IBB:lle, joka liitettiin LBB:n yhteyteen. Luovutettu pääoma ja erityisrahasto olivat 1 päivästä tammikuuta 1993 LBB:n käytettävissä ensisijaisena vakavaraisuuspääomana.
According to Germany, in the years which followed, IBB's special-purpose reserve continued to grow.
Seuraavien vuosien aikana IBB:n erityisrahasto kasvoi Saksan mukaan jatkuvasti.
However, it was not fully available to LBB since part of it was needed each year to underpin IBB's promotional activities.
IBB-rahasto ei tosin ollut koko laajuudessaan LBB:n käytettävissä, koska vuosittain osa siitä tarvittiin IBB:n kehityspankkitoiminnan vastuiden kattamiseen. Saksa toimitti täsmälliset tiedot yksittäisiltä vuosilta 1993–2003.
Germany submitted precise data for each year from 1993 to 2003 (which can be found in the table at paragraph 142).
Tiedot on esitetty johdanto-osan 149 kappaleen taulukossa.
With IBB's hive-off from LBB on 1 September 2004, the special-purpose reserve was transferred back to the Land of Berlin, and €1,1 billion of it was transferred to two silent partnerships held by the Land in LBB.
Kun IBB erotettiin LBB:stä, erityisrahasto palautettiin Berliinin osavaltiolle 1 päivänä syyskuuta 2004, ja tästä erityisrahastosta noin 1,1 miljardia euroa siirrettiin osavaltion kahteen äänettömään osakkuuteen LBB:ssä.
IBB's nominal capital of DEM 187,5 million incorporated at the time remained in the nominal capital of LBB.
Aiemmin saatu IBB:n osakepääoma, jonka suuruus oli 187,5 miljoonaa Saksan markkaa, säilyi LBB:n osakepääomana.
LBB was in turn sold to BGB in 1994 (75,01 % of the shares) and 1998 (24,99 % of the shares).
LBB puolestaan myytiin BGB:lle kahdessa erässä vuonna 1994 (75,01 prosenttia osakkeista) ja vuonna 1998 (24,99 prosenttia osakkeista).
The amount taken up in this way, starting in December 1995, had varied between about DEM 212 million in 1995 and over DEM […] billion in recent years.
Saksan mukaan joulukuusta 1995 alkaen vastuiden kattamiseksi käyttöön otetut summat, vaihtelivat vuoden 1995 noin 212 miljoonasta Saksan markasta viime vuosien runsaaseen […] miljardiin Saksan markkaan.
The remuneration paid to IBB for the amounts used as of December 1995 (between a good DEM 1 million for 1995/96 and DEM […] million in 2001) was calculated monthly on the basis of an interest rate which ranged over the period from 0,2 % (1998) to 0,35 % (1996).
IBB:lle rahaston käyttöönotosta joulukuusta 1995 alkaen maksetut korvaukset (joiden määrä vaihteli vuosien 1995/1996 runsaasta 1 miljoonasta Saksan markasta vuoden 2001 […] miljoonaan Saksan markkaan) laskettiin kuukausittain käyttäen perustana korkokantaa, joka kyseisenä aikana vaihteli 0,2 prosentista (1998) 0,35 prosenttiin (1996).
The precise figures provided by Germany can be found in the table at paragraph 149.
Saksan ilmoittamat tarkat summat on nähtävissä 142 kohdan taulukosta.
As the basis for determining the remuneration for any use made of IBB's special-purpose reserve, Germany provided a management board resolution dating from June 1993.
Saksa toimitti komissiolle hallituksen päätöksen kesäkuulta 1993. Siinä selvitettiin, millä perusteella korvaus IBB:n erityisrahaston käyttöönotosta määriteltiin.
This resolution states that ‘… remuneration should be paid to Investitionsbank Berlin for this capital charge (take-up) in an amount equivalent to the cost of raising subordinated liable capital’.
Päätöksen mukaan ”… Investionsbank Berlinille maksetaan tästä pääomarasituksesta (rahaston käyttöönotosta) korvaus, jonka suuruus vastaa toissijaisen vakavaraisuuspääoman hankintakustannuksia”.
This resolution was given practical effect in 1995, when the remuneration was equated to a subordination premium.
Päätöstä konkretisoitiin vuonna 1995 rinnastamalla korvaus preemioon etuoikeusasemaltaan toissijaisesta pääomasta.
The reason given was that LBB could have raised alternative subordinated capital on the market which would have been fully available not only in its guarantee function but also in an earnings function.
Perusteluna esitettiin, että LBB olisi vaihtoehtoisesti voinut hankkia markkinoilta vaihtoehtoista etuoikeusasemaltaan huonompaa velkapääomaa, joka olisi ollut kokonaisuudessaan LBB:n käytössä ei pelkästään vastuiden kattamiseen vaan myös liiketoimintaa varten.
However, since the IBB special-purpose reserve performed only a guarantee function, the difference between the interest rate for ordinary outside capital, which does not perform that function, and capital which also performs a guarantee function was set as the ‘price’ for the utilisation function.
Koska IBB-erityisrahasto täytti kuitenkin vain vastuidenkattamistehtävän, asetettiin ostetun pääoman käyttöoikeuden ”hinnaksi” tavanomaisen vieraan pääoman (jolla ei kateta vastuita) koron ja vastuiden kattamiseen käytettävän pääoman koron erotus.
This premium was calculated in basis points by comparison with LIBOR (London Interbank Offered Rate) on the basis of specific terms or external market data for subordinated loans.
Summa laskettiin peruspisteinä suhteessa LIBORiin (London Interbank Offered Rate) omien ehtojen ja pääomalainoja koskevien ulkopuolisten markkinatietojen perusteella.
The bases for the calculation and statistical data were attached.
Laskentaperusteet ja tilastot oli liitetty oheen.
Germany justifies the decision to require remuneration only for the part of the IBB special-purpose reserve actually taken up inter alia on the grounds that the reserve was available primarily to IBB and that, if it were insufficient, it was first LBB which was obliged to reduce its risk assets or raise subordinated capital on the market.
Saksa perustelee päätöstä maksaa korvausta ainoastaan siitä IBB-erityisrahaston osasta, joka on otettu käyttöön, muun muassa sillä, että erityisrahasto oli ensisijaisesti IBB:n käytettävissä ja, jos rahasto olisi riittämätön, olisi ensisijaisesti LBB:n velvollisuus vähentää riskipainotettuja tase-eriään ja hankkia markkinoilta pääomalainaa.
As owner of IBB, the Land of Berlin was entitled to withdraw parts of the special-purpose reserve at any time.
Berliinin osavaltiolla on IBB:n omistajana aina oikeus ottaa erityisrahastosta varoja käyttöön.
Germany also commented in this connection that the liquidity of the special-purpose reserve was tied up in IBB's existing business and was not available to LBB for financing purposes.
Lisäksi Saksa esitti tässä yhteydessä, että IBB-erityisrahaston likviditeetti oli kokonaisuudessaan sidottu olemassa oleviin IBB:n liiketoimiin eikä LBB voinut käyttää niitä rahoitustarkoituksessa.
IBB had to underpin its lending itself with own funds and, in so doing, to have recourse to the special-purpose reserve.
IBB:n oli itse katettava antolainauksensa omilla varoillaan ja turvauduttava tällöin erityisrahastoon.
Germany stated that, in the light of these specific factors, WBK's assets could not be equated with freely available financial assets and that, therefore, only the guarantee function and thus the business expansion function were at issue.
Saksan mukaan WBK:n omaisuutta ei tämän erityispiirteen vuoksi voinut verrata vapaasti käytettävissä oleviin rahoitusvaroihin vaan niiden kohdalla tuli kyseeseen ainoastaan vastuiden kattaminen ja sitä kautta liiketoiminnan laajentaminen.
Whether the remuneration was paid to the Land or to IBB was immaterial here since the Land as guarantor would, in any event, profit from both IBB and LBB, either through LBB's increase in value and distribution of profits or through inflows into IBB's special-purpose reserve, on which the Land had a claim.
Sillä ei ole merkitystä, maksetaanko korvaus osavaltiolle vai IBB:lle, koska osavaltio on ylläpitovastuussa sekä IBB:stä että LBB:stä, ja näin ollen sille koituu joka tapauksessa hyötyä joko LBB:n arvonnousun ja voitonjaon muodossa tai osavaltiolle kuuluvan IBB:n erityisrahaston kasvun muodossa.
Besides these comments on the direct remuneration, Germany also argued that it was not a factor, or not the only factor, in an investment decision and that ‘in accordance with the case law, … an investor who does not hold or seek to hold a significant share in the relevant company but who is interested in a rapid return on his investment must be distinguished from investors geared to the long term, such as holding companies’.
Näiden välitöntä korvausta koskevien huomautusten lisäksi Saksan periaatteellinen kanta kuitenkin oli, että sijoituspäätöksessä ei ole kyse, ainakaan pelkästään, korvauksesta ja että ”oikeuskäytännön mukaisesti on pidettävä erillään toisaalta sijoittaja, jolla ei ole yrityksessä mainittavaa osakkuutta eikä sellaiseen pyrikään vaan joka on kiinnostunut saamaan sijoitukselleen nopeasti tuottoa, ja toisaalta pitkän tähtäimen sijoittaja, esim. holdingyhtiö”.
The latter were interested in long-term return expectations and would also take account of strategic considerations.
Viimeksi mainitut ovat kiinnostuneita pitkän aikavälin kannattavuusodotuksista ja ottavat huomioon myös strategisia näkökohtia.
As sole owner of LBB, the Land assumed at the time of the investment that it would benefit fully and directly from the increase in LBB's value brought about by WBK's transfer.
LBB:n ainoana omistajana osavaltio oletti sijoitusta tehdessään saavansa välittömästi täyden hyödyn LBB:n arvonnoususta, jonka WBK:n yhdistäminen siihen saisi aikaan.
Germany initially indicated that LBB's return-on-equity ratio was 13,5 % in 1992 and 30,83 % in 1993.
Saksan ilmoituksen mukaan LBB:n oman pääoman tuotto oli 13,5 prosenttia vuonna 1992 ja vuotta myöhemmin 30,83 prosenttia.
These figures, submitted back in 1999, related to the ratio ‘earnings before (income) tax/equity capital shown in the balance sheet at the start of the same year’.
Nämä jo vuonna 1999 toimitetut luvut oli saatu suhteuttamalla tulos ennen (tulo)veroja taseessa näkyvään omaan pääomaan saman vuoden alussa.
However, in supplying these figures, Germany had not included IBB's special-purpose reserve in LBB's equity capital from 1993 onwards.
Näitä lukuja toimittaessaan Saksa ei tosin ollut sisällyttänyt IBB:n erityisrahastoa LBB:n omaan pääomaan vuodesta 1993 alkaen.
At the Commission's request, this was corrected with the sending of data series covering a longer period.
Komission pyynnöstä tämä korjattiin toimitettaessa lukuja pidemmältä ajanjaksolta.
For the period 1985-1992 these figures gave an average return on equity of about 13 %.
Näiden lukujen mukaan oman pääoman tuotto vuosina 1985–1992 oli noin 13 prosenttia.
Germany stated that these figures would fall within the range of values obtained by private German banks in the same period, but it did not initially provide data produced by a similar method for other banks.
Saksan mukaan näiden tunnuslukujen vaihteluväli oli sama kuin yksityisillä saksalaispankeilla samaan aikaan. Samalla menetelmällä saatuja vertailukelpoisia tietoja muista pankeista ei kuitenkaan alun perin ollut.
It subsequently submitted its own calculations based on the published profit and loss statements of 35 German banks.
Saksa toimitti myöhemmin omia laskelmiaan, jotka perustuivat 35 saksalaispankin julkistettuihin tuloslaskelmiin.
Taking ‘earnings before tax as a percentage of equity capital shown in the balance sheet at the start of the same year’, this gave an average return-on-equity ratio for these banks of around 11 % in 1992 and just under 13 % for the period from 1988 to 1992.
Niiden mukaan näiden pankkien oman pääoman tuotto (tulos ennen veroja suhteessa taseessa näkyvään omaan pääomaan saman vuoden alussa) oli keskimäärin noin 11 prosenttia vuonna 1992 ja hieman vajaat 13 prosenttia vuosina 1988–1992.
Germany also stated that, from a business point of view, earning capacity was a decisive factor in an investment decision and that, in the case of banks, it could best be derived from profit from ordinary business or from operating result as a percentage of equity capital shown in the balance sheet since extraordinary earnings and expenditure would then be excluded.
Lisäksi Saksa totesi, että liiketalouden näkökulmasta kannattavuus on sijoituspäätöksissä ratkaiseva tekijä ja että pankkien kohdalla kannattavuus saadaan laskettua parhaiten suhteuttamalla tavanomaisen toiminnan tulos tai liiketoiminnan tulos taseessa näkyvään omaan pääomaan, koska tällöin satunnaisia tuottoja ja kuluja ei oteta huomioon.
In the years 1990-92 LBB faced extraordinary circumstances, in particular the integration of the East Berlin Savings Bank and the related setting up of its own pension scheme, at the same time as it had to pay a compensation fee for withdrawing from the Federal and Länder Pension Institution and to make provision for the general banking risks of the former East Berlin Savings Bank.
LBB:n olosuhteet olivat olleet vuosina 1990–1992 epätavalliset ennen kaikkea siksi, että siihen yhdistettiin Sparkasse Ost, minkä vuoksi sen oli perustettava oma eläkejärjestelmä ja samaan aikaan maksettava siitä, että se irrottautuu liittovaltion ja osavaltioiden eläkelaitoksesta, sekä varauduttava entisen Sparkasse Ostin yleisten pankkiriskien varalta.
As regards obtaining methodologically comparable return-on-equity ratios for other banks in the same period, Germany stated that banks were required only as of 1993 to enter extraordinary result and profit from ordinary business separately in the profit and loss account, and that this cannot be compared with the pre-1993 method, when extraordinary income and expenditure were included, together with other items, under ‘other income and expenditure’ and therefore could not be identified precisely.
Samalla menetelmällä saaduista vertailukelpoisista oman pääoman tuottotiedoista samalta ajanjaksolta Saksa totesi, että satunnainen tulos ja tavanomaisen liiketoiminnan tulos oli esitettävä tuloslaskelmassa erillisinä vasta vuodesta 1993 alkaen, joten aikaisempia vuosia koskevat luvut eivät ole vertailukelpoisia. Vuoteen 1993 asti muun muassa satunnaiset tuotot ja kulut esitettiin kohdassa ”muut tuotot/kulut”, jolloin niitä ei voitu erotella täsmällisesti.
For the period pre-1993, Germany submitted its own calculations.
Saksa toimitti omat laskelmansa ajalta ennen vuotta 1993.
In the course of the proceedings Germany also made corrections and additions to the method for calculating LBB's return on equity, in order to render the figures for LBB comparable with the Bundesbank's official survey of German banks.
Lisäksi Saksa toimitti menettelyn edetessä LBB:n oman pääoman tuoton laskentamenetelmää koskevia korjauksia ja täydennyksiä, jotta LBB:n luvut olisivat vertailukelpoisia Bundesbankin esittämien kaikkia saksalaispankkeja koskevien virallisten tietojen kanssa.
According to Germany, this did not change the basic assessment that LBB's return on equity was in line with the average for the sector.
Saksan mukaan tämä ei muuttanut sitä perusarviota, että LBB:n oman pääoman tuotto oli samaa luokkaa kuin alalla yleensä.
In Germany's view, all the data showed that, at the time of the capital injection, LBB had a high earning capacity.
Saksan mielestä kaikki luvut osoittavat, että LBB oli pääomasijoituksen aikaan erittäin kannattava yritys.
The Land of Berlin was the sole owner and would alone benefit from the bank's commercial success, whether in the form of dividends or an increase in value.
Koska Berliinin osavaltio oli ainoa omistaja, se saisi yksinään kaiken hyödyn pankin liiketaloudellisesta menestyksestä, toteutuipa se sitten voitonjaon tai arvonnousun muodossa.
In this respect, the Land would not have to share the expected increase in return with other shareholders and the almost ‘intra-group’ investment was sound conduct from the point of view of an investor operating in a market economy.
Sikäli osavaltion ei tarvinnut jakaa odotettavissa olevaa lisääntynyttä tuottoa muiden osakkaiden kanssa, ja markkinataloussijoittajan näkökulmasta varojen luovutus, jota voidaan pitää melkeinpä ”konserninsisäisenä”, oli järkevää.
The question of whether and how large a remuneration was paid by LBB for the capital injection was therefore irrelevant to an assessment of the transfer's market-economy status.
Arvioitaessa varojen luovutuksen markkinataloudellista luonnetta, on yhdentekevää, maksoiko LBB pääomasijoituksesta korvausta ja, jos maksoi, minkä suuruista.
According to Germany, the Commission expressly laid down this assessment criterion in Decision 2000/392/EC: ‘Therefore, one way of ensuring an adequate return on the capital provided would have been to increase the Land’s participation in WestLB accordingly, provided that the bank's overall profitability corresponds to the normal rate of return that a market-economy investor would expect from his investment.
Komissio oli nimenomaisesti esittänyt tämän arviointiperusteen päätöksessään 2000/392/EY: ”Yksi keino varmistaa käytettäväksi annetun pääoman kohtuullinen tuotto olisi näin ollen ollut lisätä osavaltion osuutta WestLB:ssä pääoman määrää vastaavasti edellyttäen, että pankin kokonaiskannattavuus vastaa tavanomaista tuottoa, jota markkinataloussijoittaja odottaa sijoitukselleen.
In this connection, Germany also stated that LBB's increase in value as a result of WBK's assets benefited the Land after LBB's incorporation into BGB.
Tässä yhteydessä Saksa totesi vielä, että WBK:n omaisuuden luovutuksen seurauksena tapahtunut LBB:n arvonnousu koitui osavaltion hyödyksi, kun LBB yhdistettiin BGB:hen.