natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The development of high-quality partnerships is also essential, bringing aboard actors at all levels, national, regional, urban, rural and local.
On myös olennaisen tärkeää luoda korkealuokkaisia kumppanuussuhteita, joiden avulla saadaan mukaan kaikkien tasojen toimijoita, kansalliselta ja aluetasolta, kaupungeista ja maalta sekä paikallistasolta.
Success in the area of territorial cohesion depends on a comprehensive strategy which sets the framework within which specific objectives and actions are pursued.
Onnistuminen alueellisen yhteenkuuluvuuden alalla edellyttää kattavaa strategiaa, jossa luodaan puitteet erityisiä tavoitteita ja toimia varten.
Under the new legislative framework, Member States have the possibility to delegate to cities, funds addressing urban issues within the new programmes.
Uusien lainsäädäntöpuitteiden mukaisesti jäsenvaltiot voivat siirtää kaupungeille varoja, joita käytetään kaupunkialueiden ongelmien käsittelyyn uusissa ohjelmissa.
To reap the full benefits of partnership, cities should be involved throughout the process.
Jotta kumppanuuksista saataisiin täysi hyöty, kaupunkien olisi oltava mukana kaikissa prosessin vaiheissa.
This could include responsibility for the design and implementation of the sub-delegated portion of the programme.
Tämä voi sisältää vastuun kaupungeille siirretyn ohjelman osan suunnittelusta ja täytäntöönpanosta.
The new legislative framework also provides for special assistance to outermost regions in order to address the high costs of distance that they face.
Uusissa lainsäädäntöpuitteissa annetaan myös eritysavustusta syrjäisimmille alueille, jotta voitaisiin tasapainottaa niiden etäisyydestä aiheutuvia suuria kustannuksia.
A particular challenge will be to ensure that this assistance contributes to the realisation of the strategy of the programme as whole in terms of helping to generate sustainable growth and jobs.
Erityishaasteena on varmistaa, että tällainen avustus edistää koko ohjelman strategian toteutumista siten, että se luo kestävää kasvua ja kestäviä työpaikkoja.
The contribution of cities to growth and jobs
Kaupunkien vaikutus kasvuun ja työllisyyteen
As outlined in the Commission Communication on cohesion policy and cities, over 60 % of the population in the European Union lives in urban areas of over 50000 inhabitants [12].
Kuten koheesiopolitiikkaa ja kaupunkeja koskevassa komission tiedonannossa kuvataan, yli 60 prosenttia Euroopan unionin väestöstä asuu yli 50000 asukkaan kaupunkialueilla [12].
Cities, and urban areas in general, are the home of most jobs, businesses and higher education institutions and are key to achieving social cohesion.
Kaupungeissa ja yleisemmin kaupunkialueilla sijaitsevat useimmat työpaikat, yritykset ja korkeakoulut, ja ne ovat avain sosiaalisen koheesion saavuttamiseen.
European cities and metropolitan areas tend to attract the highly skilled, often creating a virtuous circle that stimulates innovation and business adding to their attractiveness to new talent.Cities and urban areas concentrate not only opportunities but also challenges, and account should be taken of the specific problems facing urban areas, such as unemployment and social exclusion (including the problem of the ‘working poor’), high and rising crime rates, increased congestion and the existence of pockets of deprivation within city boundaries.
Euroopan kaupungit ja kaupunkialueet vetävät usein puoleensa ammattitaitoista väestöä ja luovat usein kasvukierteen, joka edistää innovaatio- ja yritystoimintaa, mikä puolestaan jälleen lisää niiden houkuttavuutta uusiin lahjakkaisiin tulijoihin nähden.Kaupungit ja kaupunkialueet eivät keskity ainoastaan mahdollisuuksiin vaan myös haasteisiin, ja kaupunkialueiden erityisongelmat, kuten työttömyys ja syrjäytyminen (myös ”työssäkäyvien köyhien” ongelma), vaikea ja paheneva rikollisuus, lisääntyvä ruuhkaisuus sekä köyhyyden saarekkeet kaupunkialueilla, on otettava huomioon.
Programmes with a focus on urban areas can take several different forms.
Kaupunkialueisiin keskittyvät ohjelmat voivat olla hyvin eri tyyppisiä.
First, there are actions to promote cities as motors of regional development.
Ensinnäkin on toimia, joilla tuetaan kaupunkeja, jotka toimivat alueellisen kehityksen moottoreina.
Such actions should target improvements in competitiveness, for example, through clustering.
Tällaiset toimet olisi kohdennettava kilpailukyvyn kohentamiseen, esimerkiksi klustereiden kautta.
Actions supported include measures to promote entrepreneurship, innovation and the development of services, including producer services.
Tuettuihin toimiin sisältyy toimenpiteitä, joilla edistetään yrittäjyyttä, innovaatiotoimintaa ja palveluiden kehittämistä, myös tuottajapalveluita.
Attracting and retaining very highly skilled personnel is also important (with measures relating to accessibility, the supply of cultural services, etc).
On myös tärkeää houkutella erittäin koulutettua työvoimaa ja pitää se alueella (saavutettavuuteen, kulttuuripalveluiden tarjontaan jne. liittyvillä toimenpiteillä).
Second, there are actions to promote internal cohesion inside the urban areas that seek to improve the situation of crisis districts.
Toiseksi on toimia, joilla edistetään kaupunkialueiden sisäistä koheesiota ja joilla pyritään parantamaan tilannetta kaupunkien ongelma-alueilla.
Not only does this bring direct benefit to the districts themselves, it helps to relieve some of the pressure towards excessive suburban sprawl in pursuit of a better quality of life.
Nämä toimet tuovat välitöntä hyötyä tällaisille alueille, minkä lisäksi ne pienentävät paremman elämänlaadun tavoittelun aiheuttamia esikaupunkien liiallisia laajenemispaineita.
In this context, measures are important that seek to rehabilitate the physical environment, redevelop brownfield sites especially in old industrial cities, and preserve and develop the historical and cultural heritage with potential spin-offs for tourism development in order to create more attractive cities in which people want to live.
Tässä yhteydessä on tärkeää, että toimenpiteillä pyritään ennallistamaan fyysistä ympäristöä, rakentamaan uudelleen ympäristövaurioalueita erityisesti vanhoissa teollisuuskaupungeissa sekä säilyttämään ja kehittämään historia- ja kulttuuriperintöä, jolloin kaupungeista tulee houkuttelevampia asuinpaikkoja. Tällä voi olla myös vaikutuksia matkailun kehittämiseen.
The regeneration of existing public spaces and industrial sites can play an important role in avoiding suburbanisation and urban sprawl, thereby helping to create the conditions necessary for sustainable economic development.
Ennallistamalla nykyisiä julkisia tiloja ja teollisuusalueita voidaan merkittävästi torjua esikaupunkien ja kaupunkialueiden laajenemista ja näin edistää kestävässä talouskehityksessä tarvittavien olosuhteiden luomista.
More generally, by improving the planning, design and maintenance of public spaces, cities can ‘plan out’ crime, helping to create attractive streets, parks and open spaces which are safe and feel safe.
Julkisten tilojen suunnittelua ja kunnossapitoa kehittämällä kaupungit voivat yleisemminkin torjua rikollisuutta ja tukea sellaisten houkuttelevien katutilojen, puistojen ja muiden avointen tilojen syntymistä, jotka ovat turvallisia ja myös tuntuvat turvallisilta.
In urban areas, the environmental, economic and social dimensions are strongly interlinked.
Ympäristöä koskevat, taloudelliset ja yhteiskunnalliset ulottuvuudet nivoutuvat tiiviisti yhteen juuri kaupunkialueilla.
A high quality urban environment contributes to the priority of the renewed Lisbon Strategy to make Europe a more attractive place to work, live and invest [13].
Korkealaatuinen kaupunkiympäristö antaa oman panoksensa uudistetun Lissabonin strategian ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluvalle pyrkimykselle tehdä Euroopasta houkuttelevampi asuin-, investointi- ja työpaikka [13].
Third, there are actions to promote a more balanced, polycentric development by developing the urban network at national and Community level including links between the economically strongest cities and other urban areas including small and medium-sized cities.
Kolmas ryhmä ovat toimet, jolla edistetään tasapainoisempaa, monikeskuksista kehitystä kehittämällä kaupunkiverkostoa jäsenvaltioiden ja yhteisön tasolla, myös luomalla yhteyksiä taloudellisesti vahvimpien kaupunkien ja muiden kaupunkialueiden (myös pienten ja keskisuurten kaupunkien) välille.
This will require the making of strategic choices in identifying and strengthening growth poles and, just as important, putting in place the networks that link them in both physical (infrastructure, information technologies, etc.) and human (actions to promote cooperation, etc.) terms.
Tähän tarvitaan strategisia valintoja, joilla tunnistetaan ja tuetaan kasvukeskuksia sekä – mikä on yhtä tärkeää – luodaan verkostot, joilla ne yhdistetään sekä fyysisesti (infrastruktuuri, tietotekniikka jne.) että inhimillisesti (yhteistyötä tukevat toimet jne.).
Since these poles serve wider territories, including the immediate rural hinterland, they contribute to a sustainable and balanced development of the Member State and the Community as a whole.
Tällaiset keskukset palvelevat laajoja alueita, myös välitöntä maaseutuympäristöä, joten ne tukevat jäsenvaltion ja koko yhteisönkin kestävää ja tasapainoista kehitystä.
In a similar way, rural areas provide services to the wider society, for example, in the form of recreational opportunities and highly valued landscapes.
Samalla tavoin maaseutualueet tuottavat palveluja muulle yhteiskunnalle esimerkiksi tarjoamalla virkistysmahdollisuuksia ja luonnonarvoltaan merkittäviä maisemia.
Focus should therefore also be put on the urban rural interface.
Sen vuoksi olisi korostettava myös kaupunkialueiden ja maaseutualueiden vuorovaikutusta.
Based on previous experience, there are a number of key principles in urban actions.
Kaupunkeja koskevissa toimissa on joukko aiempiin kokemuksiin pohjautuvia perusperiaatteita.
First, the key partners in the cities and local authorities have an important role to play in achieving these objectives.
Kaupunkien ja paikallisviranomaisten keskeisillä toimijoilla on ensinnäkin merkittävä tehtävä näiden tavoitteiden saavuttamisessa.
As mentioned above, Member States may delegate responsibility to cities for urban development.
Kuten edellä todettiin, jäsenvaltiot voivat siirtää vastuun kaupunkien kehittämisestä kaupungeille itselleen.
This is particularly important where proximity matters, for example, in order to respond to the challenges of a mostly local nature such as social exclusion or lack of access to key services.
Tämä on erityisen tärkeää, jos läheisyydellä on merkitystä, esimerkiksi kun halutaan vastata luonteeltaan lähinnä paikallisiin haasteisiin, kuten syrjäytymiseen tai keskeisten palveluiden huonoon saatavuuteen.
Second, the preparation of a medium- to long-term development plan for sustainable urban development is generally a precondition for success as it ensures the coherence of investments and of their environmental quality.
Toiseksi tämä edellyttää yleensä kaupunkien keskipitkän ja pitkän aikavälin kestävän kehityssuunnitelman laatimista, jotta varmistetaan investointien ja niiden ympäristöllisen laadun johdonmukaisuus.
This will also help to secure the commitment and participation of the private sector in urban renewal.
Samalla varmistetaan yksityisen sektorin sitoutuminen ja osallistuminen kaupunkiuudistukseen.
In general, a multi-disciplinary or integrated approach is needed.
Yleensä tarvitaan monialaista tai yhdennettyä toimintatapaa.
For area-based actions, for example, to promote social inclusion, this requires that actions seeking to improve the quality of life (including the environment and housing) or the level of services to citizens are combined with actions to promote the development of new activities and job creation in order to secure the long-term future of the areas concerned.
Esimerkiksi syrjäytymisen torjumiseksi toteutettavissa aluepohjaisissa toimissa tämä edellyttää, että toimet, joilla pyritään parantamaan kansalaisten elämänlaatua (myös ympäristöä ja asumista) tai palveluiden laatua, yhdistyvät toimiin, joilla edistetään uuden taloudellisen toiminnan tai työpaikkojen syntymistä, jotta voidaan varmistaa kyseisten alueiden pitkän aikavälin näkymät.
The new JESSICA initiative is designed to promote and facilitate the development of financial engineering products to support projects included in integrated urban development plans.
Uusi JESSICA-aloite on tarkoitettu tukemaan ja helpottamaan rahoitusjärjestelytuotteiden kehittämistä kaupunkien yhdennettyihin kehityssuunnitelmiin sisältyvien hankkeiden tueksi.
In general, integrated support services and programmes should have a focus on those groups which are most in need, such as immigrants, young people and women.
Yleisemminkin yhdennetyissä tukipalveluissa ja -ohjelmissa olisi keskityttävä niihin ryhmiin, jotka tukea eniten tarvitsevat, kuten maahanmuuttajiin, nuoriin ja naisiin.
All citizens should be encouraged to participate in both the planning and delivery of services.
Kaikkia kansalaisia olisi rohkaistava osallistumaan sekä palveluiden suunnitteluun että niiden tarjoamiseen.
Support the economic diversification of rural areas, fisheries areas and areas with natural handicaps
Maaseudun, kalastusalueiden ja luonnonhaitoista kärsivien alueiden talouden monipuolistumisen tukeminen
Cohesion policy can also play a key role in support of the economic regeneration of rural areas, complementing the actions supported by the new rural development fund (European Agricultural Fund for Rural Development — EAFRD) [14].
Koheesiopolitiikalla voidaan myös merkittävästi tukea maaseudun talouden elpymistä ja täydentää uudesta maaseudun kehittämisrahastosta (Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto) tuettavia toimia [14].
This complementary approach should seek to support the restructuring and diversification of the economy in Europe's rural areas.The synergy between structural, employment and rural development policies needs to be encouraged.
Tällä täydentävällä toimintatavalla tulisi pyrkiä tukemaan Euroopan maaseutualueiden talouden uudistamista ja monipuolistamista.On edistettävä synergiaa rakennepolitiikan, työllisyyspolitiikan ja maaseudun kehittämispolitiikan välillä.
In this context, Member States should ensure synergy and consistency between actions to be financed by the ERDF, Cohesion Fund, ESF, European Fisheries Fund (EFF) and EAFRD on a given territory and in a given field of activity.
Jäsenvaltioiden olisi tältä osin varmistettava synergia ja johdonmukaisuus EAKR:sta, koheesiorahastosta, Euroopan kalatalousrahastosta, ESR:sta ja EMKMR:sta rahoitettavien toimien välillä kullakin alueella ja toiminta-alalla.
The main guiding principles as regards the demarcation line and the coordination mechanisms between actions supported by the different Funds should be defined at the level of national strategic reference framework/national strategy plan.
Eri rahastoista tuettavien toimien välistä rajaviivaa ja yhteensovittamista koskevat pääperiaatteet olisi määritettävä kansallisen strategisen viitekehyksen tai kansallisen strategiasuunnitelman tasolla.
For cohesion policy, action in favour of rural areas or for areas with natural handicaps, including many island regions, should contribute to the creation of new opportunities through the diversification of the rural economy.
Koheesiopolitiikan osalta maaseutualueisiin tai luonnonhaitoista kärsiviin alueisiin, kuten moniin saariin, kohdistuvilla toimilla olisi tuettava uusien mahdollisuuksien syntymistä monipuolistamalla maaseudun taloutta.
This includes efforts to support the provision of a minimum level of access to services of general economic interest in order to attract firms and qualified personnel and to limit out-migration.
Tällöin olisi pyrittävä varmistamaan yleistä taloudellista etua koskevien palveluiden saatavuuden vähimmäistaso, jotta voidaan parantaa maaseudun edellytyksiä houkutella yrityksiä sekä rajoittaa maaltamuuttoa.
In this context, connectivity to the main national and European networks is necessary.
Liitettävyys keskeisiin kansallisiin ja Euroopan tasoisiin verkkoihin on tässä yhteydessä tarpeen.
In addition, cohesion policy should support the endogenous capacity of rural territories by promoting, for example, product marketing at national and global level, and favouring process and product innovation in existing economic activities.
Koheesiopolitiikalla olisi lisäksi tuettava maaseutualueiden omia valmiuksia edistämällä esimerkiksi tuotteiden markkinointia kansallisella ja maailmanlaajuisella tasolla sekä olemassa olevan taloudellisen toiminnan prosessi- ja tuoteinnovaatioita.
Achieving the necessary critical mass to deliver services efficiently — including services for a healthy workforce referred to above — is a particular challenge.
Tehokkaissa palveluissa – mukaan luettuina palvelut edellä mainittua tervettä työvoimaa varten – tarvittavan kriittisen massan saavuttaminen on suuri haaste.
Ensuring universal access to all services, particularly in very sparsely populated areas, may be achieved by investing in development poles in rural areas (for example in small and medium-sized towns) and by developing economic clusters based on local assets combined with the use of new information technologies.
Kaikkien palvelujen yleinen saatavuus etenkin erittäin harvaan asutuilla alueilla voidaan turvata panostamalla maaseudun kehittämisvarantoihin (esimerkiksi pienissä ja keskisuurissa kaupungeissa) sekä kehittämällä talouselämän ryppäitä, joissa paikalliset voimavarat yhdistetään uusien tietotekniikoiden käyttöön.
Many rural regions depend heavily on tourism.
Monet maaseutualueet ovat erittäin riippuvaisia matkailusta.
These regions require an integrated approach dedicated to quality, focusing on consumer satisfaction and based on the economic, social and environmental dimensions of sustainable development.
Niillä tarvitaan laatua koskeva yhdennetty lähestymistapa, jossa keskitytään kuluttajien tyytyväisyyteen ja joka perustuu kestävän kehityksen taloudelliseen, sosiaaliseen ja ympäristöulottuvuuteen.
Actions should take advantage of, and seek to preserve and develop natural and cultural assets which can have important positive spin-offs by protecting habitats and supporting investment in biodiversity.
Olisi hyödynnettävä ja pyrittävä säilyttämään ja kehittämään luonnon- ja kulttuurivaroja, joilla voi olla paljon myönteisiä heijastusvaikutuksia elinympäristöjen suojeluun, ja olisi tuettava panostusta biologiseen monimuotoisuuteen.
The integrated approach should aim to have a positive impact on the tourism sector, the local economy, the people working in the tourism sector, visitors and the local population, as well as the natural and cultural heritage.
Yhdennetyllä lähestymistavalla olisi pyrittävä vaikuttamaan myönteisesti matkailualaan, paikallistalouteen, matkailualan työntekijöihin, matkailijoihin ja paikallisväestöön sekä luonnon- ja kulttuuriperintöön.
With regard to the fisheries sector, the economic restructuring of fisheries-dependent coastal areas and the smaller islands is often a particular challenge for geographic reasons, and cohesion policy can play an important role as a complement to the actions supported by the EFF.
Kalatalouden osalta erityishaasteena on usein maantieteellisistä syistä kalastuksesta riippuvaisten rannikkoalueiden ja pienten saarten talouden rakennemuutos, ja koheesiopolitiikalla voikin olla tärkeä tehtävä Euroopan kalatalousrahastosta tuettujen toimien täydentäjänä.
Measures to promote cross-border, transnational, and interregional cooperation, including maritime cooperation where appropriate, should complement the three priorities indicated above.
Kolmea edellä kuvattua ensisijaista tavoitetta olisi täydennettävä rajat ylittävää, valtioidenvälistä ja alueiden välistä yhteistyötä sekä soveltuvissa tapauksissa myös merenkulun yhteistyötä edistävillä toimenpiteillä.
As a consequence, closer cooperation across EU regions should help speed up economic development and the achievement of higher growth.
EU:n alueiden yhteistyötä tiivistämällä pitäisi voida nopeuttaa talouskehitystä ja lisätä kasvua.
National borders are often an obstacle to the development of European territory as a whole, and can restrict its potential for full competitiveness.
Kansalliset rajat muodostavat usein esteen koko Euroopan alueen kehittämiselle, joten ne voivat heikentää sen kilpailukykyä.
In the cross-border and transnational context, transport, water management and environment protection are clear examples of challenges requiring a focused and integrated approach that goes beyond national boundaries.
Rajat ylittävissä ja valtioidenvälisissä yhteyksissä liikenne, vesivarojen hoito ja ympäristönsuojelu ovat hyviä esimerkkejä haasteista, jotka edellyttävät kansalliset rajat ylittävää kohdennettua ja yhdennettyä lähestymistapaa.
In terms of implementation, Member States may wish to examine the possibility of creating a European Grouping of Territorial Cooperation to take on the role of managing authority for certain cooperation programmes.
Täytäntöönpanon osalta jäsenvaltioiden voi olla hyvä tarkastella mahdollisuuksia perustaa eurooppalainen alueyhteistyöyhtymä, joka voi voimia tiettyjen yhteistyöohjelmien hallintoviranomaisena.
The aim of cross-border cooperation in Europe is to integrate areas divided by national borders that face common problems requiring common solutions.
Rajat ylittävän yhteistyön tavoite Euroopassa on sellaisten kansallisten rajojen erottamien alueiden yhdentyminen, joilla on yhteisiä ratkaisuja edellyttäviä yhteisiä ongelmia.
Such challenges are faced by all border regions in the Union as a result of the fragmentation of markets for labour and capital, infrastructure networks, fiscal capacity, and institutions.
Työvoima- ja pääomamarkkinoiden, infrastruktuuriverkostojen, verotusvaltuuksien ja instituutioiden pirstoutuminen aiheuttaa tällaisia haasteita kaikille unionin raja-alueille.
Though cooperation programmes should be tailored according to the particular situation faced by each border region, it is important that an effort be made to concentrate the assistance on the main priorities in support of growth and job creation.
Vaikka yhteistyöohjelmat onkin räätälöitävä kunkin raja-alueen erityistilanteeseen, on tärkeää keskittää tuki kasvua ja työllisyyttä tukeviin ensisijaisiin tavoitteisiin.
Generally applicable recommendations for future cross-border cooperation are not always relevant owing to the large diversity of situations.
Tulevaan rajat ylittävään yhteistyöhön ei aina voida antaa yleispäteviä suosituksia, koska tilanteet ovat erilaisia.
At the same time, in view of the obstacles created by borders, a useful starting point is the improvement of existing transport and communication infrastructure and the development, where necessary, of new links.
Silti rajojen aiheuttamien esteiden osalta hyvänä lähtökohtana voidaan pitää nykyisen liikenne- ja viestintäinfrastruktuurin parantamista sekä tarvittaessa uusien yhteyksien kehittämistä.
These are pre-conditions for establishing or developing cross-border contacts.
Nämä ovat rajat ylittävien yhteyksien luomisen tai kehittämisen edellytyksiä.
Cross-border cooperation should focus on strengthening the competitiveness of the border regions.
Rajat ylittävässä yhteistyössä olisi etenkin lujitettava raja-alueiden kilpailukykyä.
In addition, it should contribute to economic and social integration, especially where there are wide economic disparities on either side.
Siinä olisi myös edistettävä taloudellista ja sosiaalista yhdentymistä etenkin silloin, kun taloudelliset erot ovat suuria.
Actions include promoting knowledge and know-how transfer, the development of cross-border business activities, cross-border education/training and healthcare potential and integrating the cross-border labour market; and joint management of the environment and common threats.
Voidaan edistää osaamisen ja taitotiedon siirtoa, kehittää rajat ylittävää liiketoimintaa, koulutusta ja terveydenhuoltoa sekä yhdentää rajat ylittäviä työmarkkinoita, samoin kuin edistää ympäristöuhkien ja yhteisten uhkien yhteistä hallintaa.