natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this connection, it should be stressed that the relatively wide range of hybrid equity instruments now available to credit institutions in several countries for use as original own funds and additional own funds did not exist in Germany back in 1991, when the transfer of Wfa was decided, or in 1993, when WestLB had to comply with new, stricter capital requirements.
Tässä yhteydessä on syytä korostaa, että vuonna 1991, kun Wfa:n siirrosta WestLB:hen päätettiin, ja vuonna 1993, kun WestLB:n oli alettava noudattaa tuolloin voimaan tulleita omaa pääomaa koskevia kiristyneitä vaatimuksia, Saksassa ei ollut vielä käytettävissä sitä suhteellisen laajaa sekamuotoisten oman pääoman ehtoisten instrumenttien valikoimaa peruspääoman ja lisäpääoman tarpeisiin, joka on nyt useiden maiden luottolaitosten käytettävissä.
Some of these instruments were developed in the meantime, while others already existed but were not accepted in Germany.
Jotkin näistä instrumenteista on kehitetty vasta sen jälkeen ja jotkin olivat jo olemassa, mutta niitä ei ollut hyväksytty Saksassa.
In practice, the main instruments which were available and used were profit participation certificates and subordinated loans (both of which are additional own funds, the latter being accepted only since 1993).
Käytännössä käytettävissä olleet ja käytetyt instrumentit olivat pääasiassa voitto-osuustodistuksia ja toissijaisia sitoumuksia (molemmat lisäpääomaa, jälkimmäinen instrumentti on hyväksytty vasta vuodesta 1993 alkaen).
It is therefore, inappropriate to compare Wfa's capital to such hybrid instruments, most of which have been developed in the meantime and some of which are available only in other countries.
Wfa:n pääoman vertaaminen tällaisiin sekamuotoisiin instrumentteihin, joista useimmat on kehitetty myöhemmin ja joista osa oli käytettävissä vain muissa maissa, ei sen vuoksi ole vakuuttavaa.
Germany itself also (indirectly) rejects such a comparison, claiming that the Commission must examine the case on the basis of the facts available at the time of the decision at the end of 1991.
Myös Saksa itse hylkää (välillisesti) tällaisen vertailun, kun se esittää, että komission olisi arvioitava tapausta päätöksen tekemisen ajankohtana vuoden 1991 lopussa vallinneen tilanteen pohjalta.
Germany's studies claim that, in the case of WestLB, the likelihood of bankruptcy is so low that it could, in fact, be practically disregarded.
Saksan lausunnossa esitetään WestLB:n konkurssin mahdollisuus niin epätodennäköiseksi, että tämä riski voidaan jättää käytännössä huomiotta.
However, if this argument were followed strictly, it would mean that an investor should not require any top-up on the rate of return on risk-free government bonds when investing in companies considered as safe investments.
Tämän ajattelutavan tiukka noudattaminen merkitsisi sitä, ettei sijoittaja, joka tekee sijoituksen turvallisena pidettyyn yritykseen, saisi vaatia rahoilleen minkäänlaista riskittömien valtion obligaatioiden tuoton ylittävää riskilisää.
This certainly does not correspond to market reality.
Tämä ei varmasti vastaa markkinatodellisuutta.
Even though the risk of bankruptcy might be low in the case of a particular investment, it is taken into account by a market-economy investor, who will demand a significant top-up for such investment in banks, as in the case of any other ‘safe’ equity investment.
Vaikka tietyn pääomasijoituksen konkurssiriski voi olla hyvin alhainen, markkinataloussijoittaja ottaa sen kuitenkin huomioon. Se vaatii tällaisista sijoituksista pankkeihin kuten muihinkin niin sanottuihin varmoihin osuuksiin huomattavan lisän.
As to the two instruments which, as the closest benchmarks, play the central role in the comparison undertaken by Germany, namely perpetual preferred shares and profit participation certificates, a number of specific points should be stressed.
Saksan suorittamassa vertailussa lähimpinä vertailukohteina käytettyjen oman pääoman ehtoisten instrumenttien eli perpetual preferred shares -osuuksien ja voitto-osuustodistusten osalta on korostettava joitakin erityispiirteitä.
Perpetual preferred shares constitute original own funds (core capital) in some countries but are still not accepted in Germany.
Perpetual preferred shares -osuudet kuuluvat joissakin maissa peruspääomaan, mutta Saksassa niitä ei toistaiseksi sellaiseksi tunnusteta.
Profit participation certificates constitute only additional own funds, whereas Wfa's capital qualifies as original own funds.
Voitto-osuustodistukset kuuluvat vain lisäpääomaan, kun taas Wfa:n pääomalla on peruspääoman asema.
The latter is therefore of much greater use to WestLB because it can be used to raise additional own funds (such as profit participation certificates) up to the same amount in order to increase the bank's own funds.
Tämän vuoksi WestLB hyötyy Wfa:n pääomasta paljon enemmän, koska se antaa sille mahdollisuuden hankkia enintään samansuuruisen lisäpääoman (esimerkiksi voitto-osuustodistuksina) ja laajentaa näin pääomapohjaansa.
Moreover, if profitable years followed loss-making ones, profit participation certificates would be replenished before Wfa's capital.
Jos tappiollisten vuosien jälkeen seuraisi jälleen voitollisia vuosia, voitto-osuustodistusten määrä korotettaisiin nimellisarvoonsa ennen Wfa:n pääomaa.
In addition, Wfa's capital is available to WestLB without any time limitation, while profit participation certificates are usually issued for a period of ten years.
Lisäksi Wfa:n pääoma on WestLB:n käytettävissä ilman minkäänlaista aikarajoitusta, kun taas voitto-osuustodistukset annetaan tavallisesti kymmeneksi vuodeksi.
It is also worth recalling the enormous, atypical size of the capital injection and that the ranking in the event of losses must be seen in this context.
On muistutettava vielä uudelleen siitä, että pääoman lisäys on epätavallisen suuri ja että arvojärjestys mahdollisten tappioiden ilmetessä on suhteutettava tähän.
Since the share of Wfa's capital is rather large, it will be used relatively quickly when major losses occur.
Koska Wfa:n osuus pankin pääomasta on suhteellisen suuri, suurehkojen tappioiden ilmetessä se jouduttaisiin ottamaan käyttöön suhteellisen pian.
For all these reasons, the Commission is of the opinion that, because of the peculiarities of Wfa's capital, the comparison with hybrid equity instruments submitted by Germany is not a suitable way to determine the appropriate remuneration to be paid for Wfa's capital.
Kaikkien edellä esitettyjen syiden perusteella komissio katsoo, että Wfa:n pääoman erityispiirteiden vuoksi Saksan tekemä vertailu sekamuotoisiin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin ei sovellu käytettäväksi kyseisestä pääomasta maksettavan kohtuullisen korvauksen määritysperusteena.
As to the relationship between Wfa's capital and other equity instruments, BdB claims that the subordination agreement in the covering agreement between WestLB's shareholders is void because it encroaches on the rights of third parties by laying down that, in the event of losses at WestLB, Wfa's special reserve can be used only subordinate to WestLB's other equity capital.
Wfa:n pääoman ja muiden oman pääoman ehtoisten instrumenttien suhteesta BdB väittää, että WestLB:n osakkaiden keskinäisessä kokonaissopimuksessa vahvistettu toissijaisuusperiaate rajoittaa kolmannen osapuolen asemaa ja on sen vuoksi mitätön; siinä sovitaan, että Wfa:n erityisrahastoa saa käyttää WestLB:n mahdollisten tappioiden kattamiseen vasta toissijaisesti muun WestLB:n oman pääoman jälkeen.
However, the argument by Germany and WestLB can be followed, namely that this agreement covers only the relationship between Wfa's special reserve and the other original own funds provided by shareholders, i.e. in practice nominal capital and reserves, but that there was no intention to make Wfa's capital subordinate to additional own funds like profit participation certificates and subordinated loans.
Ne Saksan hallituksen ja WestLB:n perustelut voidaan kuitenkin hyväksyä, joiden mukaan sopimus koskee yksinomaan Wfa:n erityisrahaston suhdetta osakkaiden käytettäväksi osoittamaan muuhun peruspääomaan eli konkreettiseen peruspääomaan ja rahastoihin, mutta tarkoituksena ei ole toissijaistaa Wfa:n pääomaa lisäpääomaan kuten voitto-osuustodistuksiin ja toissijaisiin sitoumuksiin nähden.
The arguments of Germany and WestLB on the liquidity costs can, in principle, be accepted.
Maksuvalmiutta rajoittavia tekijöitä koskevat Saksan ja WestLB:n perustelut voidaan periaatteessa hyväksyä.
A ‘normal’ capital injection into a bank provides it both with liquidity and with an own funds base which it requires for supervisory reasons to expand its activities.
Tavanomainen pääomasijoitus pankkiin sekä parantaa maksuvalmiutta että vahvistaa pääomapohjaa, joka on pankkivalvonnan kannalta välttämätön liiketoiminnan laajentamiseksi.
In order to use the capital in full, i.e. to expand its 100 %-risk-adjusted assets by a factor of 12,5 (i.e. 100 divided by a solvency ratio of 8) of the capital provided, the bank must refinance itself on the financial markets 11,5 times over.
Voidakseen käyttää pääoman täysimääräisesti hyväkseen, toisin sanoen laajentaakseen sataprosenttisesti riskipainotettua vastaavaa kertoimella 12,5 (eli 100 jaettuna 8 prosentin vakavaraisuussuhdeluvulla), pankin on hankittava rahoitusmarkkinoilta 11,5-kertainen jälleenrahoitus.
Put simply, the difference between 12,5 times the interest received and 11,5 times the interest paid minus other costs of the bank (e.g. administration) gives the profit on the equity.
Yksinkertaisemmin sanoen tästä pääomasta 12,5-kertaisena saatujen ja 11,5-kertaisena maksettujen korkojen erotus vähennettynä pankin muilla kuluilla (esimerkiksi hallintokuluilla) antaa tulokseksi oman pääoman tuoton.
Since Wfa's capital does not provide WestLB with initial liquidity because the assets transferred and all the income of Wfa remain earmarked by law for housing promotion, WestLB faces additional funding costs equal to the amount of the capital if it is to raise the necessary funds on the financial markets in order to take full advantage of the business opportunities opened up by the additional capital, i.e. to expand risk-adjusted assets by 12,5 times the capital amount (or to maintain existing assets at that level).
Koska Wfa:n pääoma ei paranna välittömästi WestLB:n maksuvalmiutta — sillä siirretty omaisuus ja Wfa:n kaikki tuotot on lain nojalla käytettävä asuntorakentamisen edistämiseen –, WestLB:lle aiheutuu pääoman koko määrää vastaavat ylimääräiset rahoituskustannukset, jos se turvautuu rahoitusmarkkinoihin hankkiakseen varat, jotka se tarvitsee hyödyntääkseen oman pääoman lisäyksen tarjoamat liiketoimintamahdollisuudet kokonaan eli laajentaakseen riskipainotteisen omaisuutensa pääomaan nähden 12,5-kertaiseksi (tai säilyttääkseen nykyisen omaisuutensa tämän suuruisena).
Because of these extra costs, which do not arise in the case of normal equity capital, the appropriate remuneration must be reduced accordingly.
Näiden lisäkustannusten vuoksi, joita tavanomaisesta omasta pääomasta ei aiheudu, on kohtuullisen korvauksen selvittämiseksi tehtävä niitä vastaava vähennys.
However, in the Commission's view and contrary to the opinion of WestLB and Germany, the entire refinancing interest rate does not have to be taken into account.
WestLB:n ja Saksan kannasta poiketen komissio katsoo kuitenkin, että koko jälleenrahoituskorkoa ei ole otettava huomioon.
Refinancing costs constitute operating expenses and therefore reduce taxable income.
Jälleenrahoituskustannukset ovat yrityksen toimintakuluja ja vähentävät siten sen verotettavaa tuloa.
This means that the bank's net result is not reduced by the amount of additional interest expenses incurred.
Sen vuoksi pankin nettotulos ei pienene ylimääräisen koron määrää vastaavalla määrällä.
These expenses are offset in part by reduced corporation tax.
Osa näistä kuluista näet tasoittuu pienemmän yhteisöveron ansiosta.
Only the net costs should be taken into account as an additional burden on WestLB because of the special nature of the capital transferred.
Vain nettokustannukset on otettava huomioon WestLB:lle siirretyn pääoman erityisluonteesta aiheutuvana lisäkustannuksena.
Overall, the Commission accepts therefore that WestLB incurs additional ‘liquidity costs’ to the extent of ‘refinancing costs minus tax’.
Komissio myöntää kuitenkin yleisesti, että WestLB:lle aiheutuu maksuvalmiuteen liittyviä kustannuksia, joiden suuruus vastaa verotuksen jälkeisiä jälleenrahoituskustannuksia.
Appropriate remuneration for the amount of DEM 2500 million (EUR 1280 million)
Kohtuullinen korvaus 2,5 miljardin Saksan markan (1,28 miljardin euron) määrästä
There are no doubt different ways of calculating the appropriate remuneration for the amount of DEM 2500 million made available.
Kohtuullinen korvaus 2,5 miljardin Saksan markan määrästä on epäilemättä mahdollista määrittää eri tavoin.
However, as will be shown, all the methods for calculating the remuneration for capital made available apply the same basic principles.
Kuten jäljempänä todetaan, kaikki käyttöön asetetusta osakepääomasta maksettavan korvauksen laskentatavat perustuvat kuitenkin samoihin perusperiaatteisiin.
Taking these basic principles, the Commission here carries out the calculation in two stages: first, it determines the minimum remuneration that an investor would expect for a (hypothetical) investment in WestLB's capital.
Komissio laskee korvaukset kyseisten perusperiaatteiden mukaisesti kahdessa vaiheessa: ensiksi määritetään vähimmäiskorvaus, jonka sijoittaja odottaisi saavansa (hypoteettisesta) osakepääomasijoituksesta WestLB:hen.
It then examines whether, in view of the particularities of the transaction at issue, the market would have agreed on a premium or a discount and, if so, whether it can produce a sufficiently robust quantification of that amount.
Sen jälkeen tutkitaan, olisiko markkinataloudessa sovittu kyseisen toimenpiteen mahdollisiin erityispiirteisiin perustuvista korotuksista tai vähennyksistä ja voiko komissio määrittää näiden määrän luotettavin menetelmin.
Determination of a likely minimum remuneration for an investment in the capital of WestLB
WestLB:hen tehtävästä osakepääomasijoituksesta odotettavissa olevan vähimmäiskorvauksen määritys
The expected return on an investment and the risk attaching to the investment are essential determinants of the decision to invest on the part of a market-economy investor.
Sijoituksesta odotettavissa oleva tuotto ja sijoitusriski ovat markkinataloussijoittajan sijoituspäätöksen kannalta ratkaisevia tekijöitä.
In order to determine the level of these two elements, the investor takes into consideration all available company and market information.
Määrittääkseen nämä tekijät sijoittaja ottaa huomioon kaikki saatavilla olevat tiedot yrityksistä ja markkinoista.
He here bases himself on historical average returns, which generally also give him an idea of what the company's future performance is likely to be, as well as — among other things — on the analysis of the company's business model for the period of the investment, the strategy and quality of its management, and the prospects for the economic sector concerned.
Sijoittaja tukeutuu laskelmissaan pitkän aikavälin keskituottoon, jota käytetään yleensä lähtökohtana myös yrityksen tulevan suorituskyvyn arvioinnissa, sekä muun muassa yrityksen kyseiselle sijoitusjaksolle vahvistamaan liiketoimintamalliin, yritysjohdon noudattamaan liiketoimintastrategiaan, yritysjohdon tehokkuuteen sekä alaan kohdistuviin suhteellisiin odotuksiin.
A market-economy investor will invest only if the investment permits a higher return or a lower risk compared with the next-best alternative use of the capital.
Markkinataloussijoittaja toteuttaa sijoituksen vain siinä tapauksessa, että siitä saatava tuotto on suurempi tai siihen liittyvä riski vähäisempi verrattuna toiseksi parhaakseen vaihtoehtoiseen pääomasijoitukseen.
Accordingly, an investor will not invest in a company whose expected returns are lower than the average expected returns of other companies with a similar risk profile.
Vastaavasti sijoittaja ei sijoita yritykseen, jonka tuotto-odotukset ovat muiden riskiprofiililtaan samankaltaisten yritysten odotettavissa olevaa keskituottoa heikommat.
In such a case, it can be assumed that there are sufficient alternatives to the alleged investment that promise a higher expected return with the same risk profile.
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa voidaan päätellä, että sijoitushankkeelle on tarjolla riittävästi vaihtoehtoja, joiden tuotto-odotukset ovat suuremmat ja riskit yhtäläiset.
There are various methods for determining the appropriate minimum remuneration, ranging from different versions of the financing approach to the CAPM method.
Kohtuullinen vähimmäiskorvaus voidaan laskea monella eri tavalla. Näitä ovat esimerkiksi rahoitusalan soveltaman lähestymistavan eri variantit ja CAPM-menetelmä.
For the purpose of illustrating the different approaches, it makes sense to differentiate between two components: a risk-free return and a project-specific risk premium:
Eri menetelmien tarkastelussa on järkevää erottaa toisistaan riskitön tuotto ja hankekohtainen riskipreemio:
appropriate minimum return on a risky investment
Riskisijoituksen kohtuullinen vähimmäistuotto
risk-free basic rate + risk premium for the risky investment
Riskitön peruskorko + riskisijoituksen riskipreemio
The appropriate minimum return on a risky investment is therefore the sum of the risk-free rate of return and the additional risk premium for assuming the investment risk.
Riskisijoituksen kohtuullinen vähimmäistuotto voidaan siten esittää riskittömän tuottoasteen ja sijoituskohtaisen riskin ottamiseen liittyvän lisäriskipreemion summana.
Accordingly, the basis for any determination of return is the existence of a default-risk-free form of investment with an assumed risk-free return.
Tuoton määritysperusteena on aina sijoitusmuoto, johon ei liity vastapuoliriskiä ja jonka tuotto on oletettavasti riskitön.
The expected return on fixed-rate securities issued by the State is normally used to determine the risk-free basic rate (or an index based on such securities) since those constitute a similarly low-risk form of investment.
Riskitön peruskorko määritetään yleensä julkisten viranomaisten tai laitosten liikkeeseen laskemien kiinteätuottoisten arvopapereiden odotettavissa olevan tuoton perusteella (tai kyseisiin arvopapereihin perustuvan indeksin perusteella).
The risk premium, however, is determined differently depending on the method used:
Kiinteätuottoisiin arvopapereihin kohdistuva riski on kuitenkin suhteellisen vähäinen.
Financing approach: from the point of view of the bank using the capital, an investor's expected return on capital represents future financing costs.
Eri menetelmät eroavat toisistaan riskipreemion määritystavan perusteella: Rahoitusalan soveltama lähestymistapa: Sijoittajan oman pääoman odotettavissa oleva tuotto vastaa pääomaa käyttävän pankin kannalta tulevia rahoituskustannuksia.
Under this approach, the historical capital costs incurred by comparable banks are first determined.
Tätä lähestymistapaa sovellettaessa on ensiksi määritettävä kyseiseen pankkiin verrattavissa olevien pankkien pitkän aikavälin pääomakustannukset.
The arithmetic average of the historical capital costs is then compared with the future expected equity capital costs and thus with the investor's requirement as to the expected return.
Pitkän aikavälin pääomakustannusten aritmeettista keskiarvoa verrataan sen jälkeen tulevaisuudessa odotettavissa oleviin pääomakustannuksiin ja sijoittajan tuotto-odotusvaatimukseen.
Financing approach with the compound annual growth rate: At the heart of this approach stands the use of the geometric rather than the arithmetic mean value (compound annual growth rate).
Rahoitusalan soveltama lähestymistapa yhdistettynä Compound Annual Growth Rate -menetelmään: Tässä lähestymistavassa ei käytetä aritmeettista vaan geometristä keskiarvoa (Compound Annual Growth Rate).
Capital asset pricing model (CAPM): The CAPM is the best-known and most frequently tested model of modern financial economics, by which the return expected by an investor can be determined using the following formula:
Capital Asset Pricing Model (CAPM): CAPM-malli on modernin finanssihallinnon tunnetuin ja testatuin malli, jossa sijoittajan odotettavissa oleva tuotto voidaan laskea seuraavan laskukaavan mukaan:
minimum return on capital
Vähimmäistuotto
risk-free basic rate + (market risk premium × beta)
Riskitön peruskorko + (markkinariskipreemio × beeta)
The risk premium for the equity investment is obtained by multiplying the risk premium on the market by the beta factor (market risk premium × beta).
Pääomasijoituksen riskipreemio lasketaan kertomalla markkinariskipreemio beetakertoimella (markkinariskipreemio × beeta).
However, since WestLB is not a listed company, it is not possible to derive its beta value directly.
Koska WestLB ei ole pörssinoteerattu yritys, sen beeta-arvon suora johtaminen on mahdotonta.
The CAPM can be used therefore only on the basis of an estimation of the beta factor.
CAPM-menetelmän käyttö tarkasteltavana olevassa tapauksessa on sen vuoksi mahdollista vain, jos laskentaperusteeksi otetaan arvioitu beeta-arvo.
The Commission possesses six expert reports in which the risk premium and the minimum return on capital were calculated using different approaches, with all of them calculating the risk premium for the transfer of Wfa's capital to WestLB not directly but on the basis of a (hypothetical) investment in WestLB's capital.
Komission käytettävissä on kuusi asiantuntijalausuntoa, joissa riskipreemio tai sijoituksen kokonaistuotto on laskettu eri tavoilla. Yhdessäkään lausunnossa riskipreemiota Wfa:n siirrolle WestLB:hen ei ole laskettu suoraan vaan lähtökohdaksi on otettu (hypoteettinen) osakepääomasijoitus WestLB:hen.
Ernst&Young studies of 11 September 1995 and 28 August 1997: In the Ernst&Young studies (1995), which apply the financing approach, the actual capital costs stemming from changes in last-trading-day prices (gains and losses) and dividends paid (dividend returns) are determined for the period 1982-92.
Ernst&Youngin11 päivänä syyskuuta 1995 ja 28 päivänä elokuuta 1997 päivätyt lausunnot: Ernst&Youngin lausunnoissa, joissa käytetään rahoitusalan soveltamaa lähestymistapaa, selvitetään ajanjakson 1982–1992 todelliset pääomakustannukset lopullisten kurssien hinnanmuutosten (kurssivoitot ja -tappiot) ja maksettujen osinkojen (osinkotuotot) perusteella.
The arithmetic average of the historical capital costs is then compared to the investor's requirement as to the expected return.
Pitkän aikavälin pääomakustannusten aritmeettista keskiarvoa verrataan sen jälkeen sijoittajan tuotto-odotuksiin.
The study by Associés en Finance (October 1999), which had been commissioned by BdB, arrived on the basis of the Securities Market Line Model at a minimum return of 10 %-11 % for an investment akin to a share capital investment in WestLB at the relevant time.
Associés en Financen lausunnossa (lokakuu 1999) määritettiin WestLB:n toimeksiannosta ja niin sanotun Securities Market Line Modell -mallin perusteella WestLB:hen siirron toteutusajankohtana tehtävästä osakepääoman kaltaisesta sijoituksesta maksettavaksi vähimmäiskorvaukseksi 10–11 prosenttia.
BdB study of 14 January 1999: In line with the financing approach, BdB determined, using the compound annual growth rate and the data pool of Ernst&Young, the geometric mean values of the capital costs of the four leading German commercial banks (Deutsche Bank, Dresdner Bank, Commerzbank and Bayerische Vereinsbank) for all conceivable investment periods between 1982 and 1992.
BdB:n14 päivänä tammikuuta 1999 päivätty lausunto: BdB määritti rahoitusalan soveltaman lähestymistavan ja Compound Annual Growth Rate -menetelmän mukaisesti Ernst&Youngin tietoja käyttämällä kaikkien vuosien 1982 ja 1992 välisten mahdollisten sijoitusajanjaksojen osalta neljän suuren saksalaisen liikepankin eli Deutsche Bankin, Dresdner Bankin, Commerzbankin ja Bayerische Vereinsbankin pääomakustannusten geometriset keskiarvot.