natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The report also seeks to show that France Télécom was not a company in financial difficulties within the meaning of the Guidelines at the time the State decided to take part in the recapitalisation and announced its readiness to provide a shareholder loan.
Raportissa pyritään lisäksi osoittamaan, että FT ei ollut yritys, jolla oli suuntaviivoissa tarkoitettuja rahoitusvaikeuksia, kun valtio päätti osallistua sen pääomarakenteen vahvistamiseen ja ilmoitti aikomuksestaan myöntää sille osakaslaina.
It stresses that it is normal and usual for the majority shareholder to grant a loan upfront of its participation in the recapitalisation.
Raportissa korostetaan, että on tavallista ja yleistä, että enemmistöosakas myöntää yritykselle osakaslainan ennakkona osallistumisestaan pääomarakenteen vahvistamiseen.
The second report focuses on whether the mere announcement of the making available of a shareholder loan in the form of a credit line can as such constitute a commitment of state resources.
Toisessa raportissa keskitytään pohtimaan sitä, onko pelkkä ilmoitus osakaslainan käyttöönasettamisesta luottolimiitin muodossa sellaisenaan osoitus valtion varojen sitomisesta.
The report states that, according to the Commission's argument, an irrevocable announcement of a commitment to grant a loan, coupled with its apparent provision, is sufficient to establish a commitment of state resources, which corresponds to the concept of measure having an effect equivalent to state aid, which has already been rejected by the Court of Justice.
Raportissa todetaan, että komission mukaan peruuttamaton ilmoitus sitoumuksesta myöntää osakaslainaa ja lainan ilmeinen käyttöönasettaminen riittää osoitukseksi valtion varojen sitomisesta. Tämä toimenpide vastaa vaikutuksiltaan valtiontukea, jonka yhteisöjen tuomioistuin jo hylkäsi.
According to the report, there is no transfer of state resources because, in the end, there was no opening of a credit line or provision of a guarantee, which would have required authorisation by a finance act.
Raportin mukaan valtion varojen siirtoa ei tapahtunut, koska luottolimiittiä ei lopulta käytetty eikä takausta myönnetty. Takaus olisi vaatinut rahoituslaissa annetun valtuutuksen.
The third report focuses on the economic rationale behind the State's conduct between 4 September 2002 (the announcement of the first six months' results) and 15 April 2003 (the carrying out of the capital increase).
Kolmannessa raportissa keskitytään valtion toiminnan taloudelliseen järkiperäisyyteen syyskuun 4 päivän 2002 (vuoden ensimmäisen puoliskon tulosten julkistaminen) ja huhtikuun 15 päivän 2003 (pääomakorotuksen toteuttaminen) välisenä aikana.
The report is based on an analysis of France Télécom's situation in September 2002 and draws a distinction between, on the one hand, France Télécom's operational performance (healthy activities with a potential for improving the operational cash flow) and, on the other, the amount of the operator's debt (level of indebtedness, debt maturities, negative consolidated own capital resulting from losses linked to non-recurring items).
Raportti perustuu analyysiin, joka on tehty FT:n syyskuun 2002 tilanteen perusteella, ja siinä erotellaan toisistaan FT:n operatiivinen tulos (terveet toiminnot, joilla on mahdollista parantaa kassavirtaa) ja toisaalta operaattorin velka (velan määrä, velan erääntymisaikataulu ja konsolidoitujen omien varojen negatiivinen tilanne, joka johtuu satunnaisten tekijöiden aiheuttamasta tappiosta).
The report concludes on this point that the time lag between the generation of the group's cash flow and the heavy short-term financial commitments (2003-2005) poses a problem of refinancing but not of solvency.
Raportin päätelmien mukaan, viive konsernin kassavirran kasvattamisen ja lyhyen ajan sisällä (2003–2005) erääntyvien suurten lainojen välillä aiheuttaa jälleenrahoitusongelman mutta ei luottokelpoisuusongelmaa.
HSBC also describes the background to the short-term liquidity crisis, worsened as it was by a crisis of confidence on the part of the market vis-à-vis the group.
HSBC kuvailee myös lyhyen ajan kassakriisin taustoja. Kriisiä pahensi markkinoilla vallinnut luottamuspula konsernia kohtaan.
It states that, in a situation such as that, reason demanded that urgent steps be taken and required the introduction of a plan to improve the operational results, an increase in capital, a rescheduling of debt and a targeted policy of disposing of assets.
HSBC toteaa, että sellaisessa tapauksessa järkevä toiminta vaati nopeita ratkaisuja ja suunnitelman, jonka tavoitteena oli parantaa operatiivista tulosta, korottaa pääomaa, toteuttaa velan uudelleenjärjestely ja luoda omaisuuserien luovutusta koskeva käytäntö.
It argues that, in the present case, the Ambition 2005 plan is a complete and rational coherent plan as it permits among other things the generation of a EUR 15 billion cash flow via an operational improvement and a disposal of assets that does not involve any amputation of core businesses.
HSBC toteaa, että Ambitio 2005 -suunnitelma on johdonmukainen, perusteellinen ja järkevä, sillä sen avulla voidaan esimerkiksi tuottaa 15 miljardin euron kassavirta toimintaa parantamalla sekä siirtää omaisuuseriä siten, että yritys pysyy ydintoiminnoiltaan elinkelpoisena.
It stresses that a capital increase in support of a company introducing an operational recovery plan is a natural way of rebalancing the accounts.
HSBC korostaa, että pääoman lisääminen yrityksen laatiman toimintojen tervehdyttämissuunnitelman pohjalta on luonnollinen ratkaisu taseen saamiseksi jälleen tasapainoon.
It points out that the oral support of a majority shareholder is also usual and rational and that it is normal practice for reference shareholders to announce their decision before other shareholders do.
HSBC korostaa, että on yleistä ja järkevää, että enemmistöosakas esittää suullisesti tukensa ja että tavanomainen käytäntö on, että pääosakkaat ilmoittavat päätöksestään ennakkoon muille osakkeenomistajille.
It also points out that in this case the shareholder loan was a low-risk, profitable and normal transaction — pending a capital increase — aimed at safeguarding the majority shareholder's financial interests at a time (the month of December) when it was not possible to recapitalise the company for reasons of scheduling.
HSBC korostaa myös, että tässä tapauksessa osakaslainan myöntämiseen liittyi vain vähäisiä riskejä ja että se oli kannattavaa ja perustui tavalliseen käytäntöön. Sillä ennakoitiin pääoman korotusta ja suojeltiin enemmistöosakkaan etuja, sillä pääomarakenteen vahvistamistoimenpidettä ei voitu toteuttaa joulukuussa aikatauluun liittyvistä syistä.
It adds that the loan was to be made on market conditions.
HSBC tarkentaa myös, että laina myönnettiin markkinaehdoin.
The HSBC report mentions also the trend in the price of France Télécom shares on the stock exchange, pointing out that the shares had risen in July 2002 as a result of rumours of nationalisation, only to fall again in September because, although the market had got wind of a possible EUR 15 billion capital increase, the practical arrangements were not as yet clear.
HSBC:n raportissa mainitaan myös FT:n pörssikurssin kehitys ja todetaan, että kurssi nousi heinäkuussa 2002 valtiollistamishuhujen vuoksi ja laski sitten syyskuussa, sillä vaikka markkinoilla tiedettiinkin 15 miljardin euron mahdollisesta pääomankorotuksesta, korotuksen ehdot eivät vielä olleet selvät. Raportissa korostetaan, että FT:n rahoitusnäkymien perusteella valtio saattoi odottaa erittäin tyydyttävää tuottoa.
It points out that France Télécom's financial projections presage, for the State, a highly satisfactory return: according to the DCF — discounted cash flow — method, the recapitalisation involves an annual rate of return of 25 %, whereas the average rate on the telecommunications market is 9,9 %.
DCF-menetelmällä (discounted cash flow) laskettuna vuotuinen tuottoaste on pääomarakenteen vahvistamisen ansiosta 25 prosenttia, kun keskimääräinen tuottavuus televiestintämarkkinoilla on 9,9 prosenttia.
In response to the dispatch of the consultant's legal report and economic report, France Télécom submitted three legal memoranda criticising the reports' content and an economic report.
Vastauksena oikeudelliseen raporttiin ja konsultin laatimaan talouskatsaukseen FT laati kolme näiden asiakirjojen sisältöä arvostelevaa oikeudellista huomautusta sekä talouskatsauksen.
The first memorandum states that the various legal categories under French civil, commercial or administrative law used by the consultant in its analysis of the State's declarations are not relevant to any finding that the ministerial declarations may be capable of creating rights on the part of third parties.
Ensimmäisessä huomautuksessa todetaan, että valtion ilmoituksia analysoidessaan konsultti on käyttänyt Ranskan yksityis- kauppa- ja hallinto-oikeuteen perustuvia oikeudellisia luokituksia. Ne eivät kuitenkaan ole merkityksellisiä silloin, kun pohditaan, olivatko ministeriön ilmoitukset sellaisia, että ne synnyttivät kolmansille oikeuksia.
More particularly, the memorandum claims that the conditions required for the State's responsibility to be incurred for non-compliance with its promise are not met in the present case.
Huomautuksessa mainitaan erityisesti, että ehdot, jotka vaadittiin valtion saattamiseksi vastuuseen siinä tapauksessa, että se ei pidä lupaustaan, eivät tässä tapauksessa täyttyneet.
It argues that in no way does the mere act of making a promise, even to pay certain sums of money, suffice in itself to commit public finances, to ‘immobilise state resources’, without a legal instrument.
Huomautuksessa todetaan, että pelkkä lupauksen tekeminen, vaikka se sisältäisikin lupauksen tiettyjen rahasummien maksamisesta, ei sinällään riitä velvoittamaan julkista taloutta ”käyttämään valtion varoja” ilman tahdonilmaisua.
It concludes on this point that there is nothing in French case law to show that there has been a ‘transfer of state resources’ in the present case due to the conditional promise of a shareholder loan.
Huomautuksen päätelmissä todetaan, että Ranskan oikeuskäytännön mukaan kyseisessä tapauksessa ei voida osoittaa ”valtion varojen siirtoa” osakaslainasta annetun ehdollisen lupauksen perusteella.
It adds that there must be a link between the state resources and the advantage granted.
Huomautuksessa todetaan myös, että valtion varojen ja myönnetyn etuuden välillä on oltava yhteys.
Litigation over promises made is designed solely to compensate for any loss suffered by the promise's recipient.
Lupauksen pitämistä koskevissa riita-asioissa ainoana tavoitteena on korvata haitta, jonka lupauksen saaja mahdollisesti kärsii.
The compensation due cannot therefore procure for the latter an advantage.
Korvaukset eivät siis voi tuottaa etua lupauksen saajalle.
The memorandum concludes by saying that the Court of Justice has not defined the extent to which an unconditional and legally binding promise to grant aid can be considered as ‘having been implemented’.
Huomautuksessa mainitaan lopuksi, että yhteisöjen tuomioistuin ei ole määritellyt, missä tapauksessa ehdoton ja oikeudellisesti sitova lupaus tuen myöntämisestä voidaan katsoa ”täytetyksi”.
The second memorandum states that the Commission should formally extend the procedure to include the measures analysed by the experts appointed by it as they were not covered by the opening decision.
Toisessa huomautuksessa korostetaan, että komission olisi laajennettava menettelyä komission nimeämien asiantuntijoiden analysoimiin toimenpiteisiin, sillä niitä ei käsitelty menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä.
It adds that ‘unilateral declarations made by a state authority, acting in its role of majority shareholder, must, under French law and under Community law, fulfil various criteria in order to be able to be characterised as an irrevocable, clear and unconditional commitment and in order to be able to be characterised as state aid’.
Huomautuksessa todetaan lisäksi, että ”valtion viranomaisen enemmistöosakkaan ominaisuudessa antamien yksipuolisten ilmoitusten on sekä Ranskan että yhteisön oikeuden mukaan täytettävä tietyt edellytykset, jotta niitä voidaan kutsua peruuttamattomaksi, selväksi ja ehdottomaksi sitoumukseksi ja jotta ne voidaan luokitella valtiontueksi”.
The memorandum concludes on this point that the various declarations on which the experts have focused manifestly do not satisfy these conditions.
Huomautuksessa todetaan lopuksi, että eri ilmoitukset, joita asiantuntijat ovat tutkineet, eivät selvästikään täytä mainittuja edellytyksiä.
According to Mr Ehlermann, the analysis put forward by the experts would have as a corollary ‘a muzzling effect on any state authority which, where it is the majority shareholder in a company, is required to inform the Commission in advance of any public declaration concerning its shares, intentions or opinions as majority shareholder within or in favour of the company it controls’.
Claus-Dieter Ehlermannin mukaan asiantuntijoiden laatimasta analyysista olisi seurauksena ”valtion viranomaisten äänen vaimentaminen, sillä yrityksen enemmistöosakkaana sen on ilmoitettava ennakolta komissiolle kaikista toimiinsa, aikomuksiinsa tai kantoihinsa liittyvistä julkisista ilmoituksista, jotka se antaa enemmistöosakkaan ominaisuudessa hallitsemalleen yritykselle tai sen hyväksi”.
The experts' analysis would also lead to ‘an unfounded enrichment of that same authority which, as a result of non-compliance with an obligation of silence, would benefit from an order to recover funds which it has never mobilised.
Asiantuntijoiden tekemä analyysi johtaisi myös ”kyseisen viranomaisen rikastumiseen, sillä jos se ei täyttäisi velvollisuuttaan, se hyötyisi hiljaisuudessa varojen takaisinperintää koskevasta määräyksestä, vaikka se ei ole asettanut varoja käyttöön.
The State would thus be rewarded — by the company, which is not master of its shareholders' declarations — for having violated this alleged “obligation of silence”.
Yritys, joka ei ole osakkaidensa ilmoitusten vartija, palkitsisi näin valtiota väitetyn ’hiljaisuudessa annetun sitoumuksen’rikkomisesta.
According to the third memorandum submitted by France Télécom, the State has not placed any credit line at France Télécom's disposal through ERAP.
FT:n esittämän kolmannen huomautuksen mukaan valtio ei asettanut luottolimiittiä FT:n käyttöön ERAP:n välityksellä.
The memorandum argues, moreover, that, under domestic law, declarations are not legally binding on the State, either vis-à-vis France Télécom or vis-à-vis third parties.
Huomautuksessa todetaan lisäksi, että Ranskan lain mukaan ilmoitukset eivät sido valtiota oikeudellisesti, oli kyseessä sitten FT:lle tai kolmansille annettu ilmoitus.
Declarations do not constitute a legal instrument in the ordinary-law sense, nor are they an act giving rise to a right in the public-law sense.
Huomautuksessa todetaan, että ilmoitukset eivät ole yleisten oikeussääntöjen mukaan oikeustoimia eivätkä julkisoikeudessa tarkoitettuja oikeutta luovia toimia.
The State, however, cannot commit itself without an act giving rise to a right, carried out in compliance with the rules on competence (the declaration in the present case is a declaration of intent without any material implementation) and on budgetary procedure.
Valtio ei kuitenkaan voi sitoutua ilman oikeutta luovaa toimea, jos noudatetaan toimivaltasääntöjä (tässä tapauksessa kyseessä on ilmoitus aikomuksesta eikä toimen toteutus) ja talousarviomenettelyä koskevia sääntöjä.
Moreover, the State's responsibility is not incurred and in any event the obligation to make amends for wrongdoing does not constitute state aid as ‘in the event of the State's being ordered to pay damages, the transfer of resources stems, not from the legal act itself, but from the incurrence of responsibility as a result of that act.
Huomautuksessa todetaan myös, että valtion vastuuseen ei olla vielä vedottu ja että rikkomisesta johtuva korvausvelvoite ei missään tapauksessa ole valtiontukea, sillä ”siinä tapauksessa, että valtio tuomitaan maksamaan vahingonkorvauksia ja korkoja, varojen siirto ei johdu itse oikeustoimesta vaan siihen perustuvaan vastuuseen vetoamisesta.
And the beneficiary of the transfer of state resources is not the company concerned but the victim who has suffered damage’.
Eikä valtion varojen siirrosta hyödy kyseinen yritys vaan vahingon kärsijä”.
The memorandum's author also states that it is impossible to notify a legal act despite the fact that, under the Treaty, all aid measures must be notified to the Commission.
Huomautuksen laatija toteaa myös, että oikeustoimen ilmoittaminen ei ole mahdollista, vaikka jokainen tukitoimenpide on ilmoitettava komissiolle perustamissopimuksen mukaisesti.
The annex to the memorandum describes more particularly the context in which the declarations were made, pointing out that this is necessary in order to measure their true scope.
Huomautuksen liitteestä käy tarkemmin ilmi tilanne, jossa ilmoitukset oli muotoiltu, ja siinä todetaan, että tilanteen tunteminen on tärkeää ilmoitusten todellisten vaikutusten mittaamiseksi.
An analysis of the declarations in the light of events between late June and December 2002 thus shows that the declarations could not constitute a promise, and does not show that the appropriate measures planned by the State were financial measures.
Näin ollen analyysi, joka ilmoituksista tehtiin vuoden 2002 kesäkuun lopun ja joulukuun välisen ajan tapahtumien valossa, osoittaa, ettei ilmoituksia voi pitää lupauksena eikä valtion suunnittelemia toimenpiteitä rahoitustoimenpiteinä.
There were differences of opinion within the Government at the time and the Minister for Economic Affairs and Finance did not represent the government standpoint.
Tuohon aikaan hallituksen sisällä oli erimielisyyksiä eikä valtiovarainministerin kanta edustanut koko hallituksen kantaa.
The author states that the expert provides no legal or factual evidence of the State's will to commit itself.
Huomautuksen laatija korostaa, että asiantuntija ei esitä oikeudellisia tai asiaperusteita valtion sitoutumishalukkuudesta.
A study of the facts reveals that there was no such intention on the part of those responsible, who were at a loss how to solve the problem, and that operators had never said they believed the State had committed itself to one or other solution.
Tosiseikkojen tarkastelu paljastaa, ettei vastuullisilla osapuolilla ollut mitään aikomuksia ja että ne olivat epätietoisia siitä, kuinka ongelma olisi ratkaistava. Operaattorit eivät olleet missään vaiheessa ilmaisseet uskovansa, että valtio olisi sitoutunut jonkinlaiseen ratkaisuun.
The economic report submitted by France Télécom, for its part, stresses that the scope of the analysis contained in the consultant's report is highly restrictive ‘as it analyses principally the effects of the declaration of 12 July 2002 and uses a single methodology, that of event studies’.
FT:n toimittamasta talouskatsauksesta hän toteaa, että konsultin analysoima alue on erittäin rajattu, ”sillä hän analysoi pääasiassa 12. heinäkuuta 2002 annetun ilmoituksen vaikutuksia ja käyttää erikoislaatuista, niin sanottua tapaustutkimus-menetelmää (event studies)”.
The report also states that the methodology used by NERA is based on ‘a highly theoretical approach which consists in assuming that the markets are efficient and in measuring the impact of an event by quantifying the variations in stock exchange prices at the time of that event.
Raportissa todetaan myös, että NERA:n käyttämä menetelmä perustuu ”hyvin teoreettiseen lähestymistapaan, joka perustuu olettamukseen markkinoiden tehokkaasta toiminnasta ja jossa mitataan tapahtuman seuraukset mittaamalla pörssikurssien vaihtelua kyseisen tapahtuman aikana.
This over-theoretical approach does not reflect the reality of the situation of a reference shareholder’.
Menetelmä ei liian teoreettisena vastaisi todellisuutta pääosakkaan tapauksessa”.
The report stresses, moreover, that the NERA report is ‘confused about the profits, the sources of profits and the costs for France Télécom and its shareholders’.
Talouskatsauksessa korostetaan myös, että NERA:n raportti on ”FT:n ja sen osakkaiden saaman tuoton, tuoton lähteiden ja kustannusten osalta sekava”.
The report concludes by saying that the consultant's conclusions are wrong because:
Raportissa päätellään, että konsultin päätelmät ovat virheellisiä, koska
‘Analysis of the France Télécom group's situation at the time of the announcement of the results for the first half of 2002 shows that (i) the group has an unbalanced balance sheet and a short-term liquidity problem, but (ii) the business's operating results are very good.
”FT-konsernin tilanteesta vuoden 2002 ensimmäisen puoliskon tulosten julkaisemisen aikaan tehty analyysi osoittaa, että i) konsernin tase on epätasapainoinen ja että sillä on lyhyen aikavälin likviditeettiongelma mutta ii) toiminnan operatiivinen tulos on erittäin hyvä.
Analysis of the range of measures a prudent shareholder must envisage in a situation of heavy indebtedness indicates that it was rational to introduce a recovery plan, including a recapitalisation, for a group with healthy assets whose intrinsic worth is greater than the sum of its market capitalisation and its net debt.
Analyysi toimenpiteistä, joita järkevästi toimivan osakkeenomistajan on toteutettava, jos se on raskaasti velkaantunut, osoittaa, että konsernin, jonka varallisuus oli kunnossa ja jonka todellinen arvo oli suurempi kuin sen markkina-arvo ja nettovelka yhteensä, oli järkevää laatia tervehdyttämissuunnitelma, johon kuului pääomarakenteen vahvistaminen.
Analysis of value creation and profitability prospects suggest that the State is making a very good investment by participating in a capital increase and that it is taking little risk in providing a shareholder loan’.
Arvonmuodostuksesta ja kannattavuusnäkymistä tehdyn analyysin perusteella valtio tekee erittäin hyvän investoinnin osallistumalla pääoman korotukseen ja ottaa vain vähäisen riskin myöntäessään tarvittaessa osakaslainan”.
Comments from ECTA
ECTA:n huomautukset
ECTA is of the opinion that the following measures constitute state aid: (i) the ministerial declarations of July and October 2002 informing the market that the State would not leave France Télécom in financial difficulties; (ii) the acceptance by the State of the payment of dividends for 2001 in shares and not in cash; (iii) the granting of a EUR 9 billion credit line and the advance commitment by the State to take part in the future capital increase; (iv) the provision by the State of a state guarantee for the benefit of ERAP enabling the latter to borrow on the markets at a rate of 3,375 % instead of the 10,4-10,9 % applicable to a company with junk bond status; and (v) the apparent transfer of France Télécom's employees within ERAP despite the fact that they continue to work for France Télécom.
ECTA:n mielestä seuraavat toimenpiteet ovat valtiontukea: i) heinäkuussa ja lokakuussa 2002 annetut ministeriön ilmoitukset, joissa tiedotettiin markkinoille, että valtio ei antaisi FT:n joutua taloudellisiin vaikeuksiin, ii) se, että valtio hyväksyi osingot vuodelta 2001 osakkeiden muodossa eikä rahana, iii) 9 miljardin euron luottolimiitin myöntäminen sekä valtion ennakoitu sitoutuminen tulevaan pääoman korotukseen, iv) valtiontakauksen myöntäminen ERAP:lle mahdollistaen sen, että ERAP saattoi saada markkinoilta lainaa 3,375 prosentin korolla 10,4–10,9 prosentin sijaan, jota tavallisesti sovelletaan spekulatiiviselle tasolle luokiteltuun yritykseen ja v) FT:n työntekijöiden näennäinen siirtyminen ERAP:n palkkalistoille, vaikka he jatkoivatkin työskentelyään FT:lle.
The aid granted to France Télécom enabled it to maintain an aggressive marketing and advertising policy and to continue as an integrated operator while increasing its stake in Orange.
FT pystyi sille myönnetyn tuen ansiosta jatkamaan aggressiivisen liiketoiminta- ja mainontastrategiansa toteuttamista ja säilyttämään toimintansa yhtenäisenä sekä lisäämään omistusosuuttaan Orangessa.