natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By letter dated 22 November 2000, six German industrial producers which are members of the Federation of Industrial Grain Distilleries submitted a complaint to the Commission about the amendment of Germany's Spirits Monopoly Law of 2 May 1976 by the Budget Consolidation Law (‘HsanG’) of 22 December 1999 [2].
Kuusi saksalaista viljasta valmistetun tislatun alkoholijuoman (Kornbranntwein) teollisuustuottajaa, jotka kuuluvat kyseisen alkoholijuoman teollisuustuottajien ammattijärjestöön, teki komissiolle kantelun 22 päivänä marraskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä. Kantelu koski tislatun alkoholin alalla sovellettavasta monopolijärjestelystä Saksassa 2 päivänä toukokuuta 1976 annetun lain (Branntweinmonopolgesetz) muuttamista talousarvion tervehdyttämisestä 22 päivänä joulukuuta 1999 annetulla lailla (Haushaltssanierungsgesetz) [2].
The complainants wanted it to be established that by amending the Spirits Monopoly Law [3] the German legislator had introduced a scheme which infringes Article 87 of the EC Treaty: it treats industrial and agricultural grain distilleries - which up to then had been equally entitled to aid - unfairly, since only the agricultural producers would still be eligible for aid.
Kantelun tehneet tuottajat hakevat vahvistusta väitteelle, jonka mukaan Saksan lainsäätäjä on tislattua alkoholia koskevasta monopolista annetun lain [3] muutoksen myötä ottanut käyttöön tukiohjelman, joka on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan vastainen. Väite perustuu siihen, että viljasta valmistettua tislattua alkoholijuomaa tuottavat teollisuustuottajat ja maataloustuottajat, joilla oli lainmuutokseen asti ollut yhtäläinen oikeus tukeen, asetetaan uudella tukiohjelmalla eriarvoiseen asemaan, koska sen mukaan tukea saavat vain maataloustuottajat.
They claim that the new scheme gives the agricultural grain brandy distilleries an indisputable advantage in the form of aid that is incompatible with the Community competition rules.
Kantelun tehneet tuottajat väittävät, että viljasta valmistettua tislattua alkoholijuomaa tuottavat maataloustuottajat saavat uuden tukiohjelman ansiosta kiistämättömän edun, jonka ne katsovat olevan yhteisön kilpailusääntöjen vastaista tukea.
The Commission first asked Germany for further information about the criticised amendments on 3 January 2001.
Komissio pyysi 3 päivänä tammikuuta 2001 Saksalta ensimmäisen kerran lisätietoja kantelun kohteena olevista muutoksista.
Germany replied by letter dated 14 February to the effect that the aid measures in question had already been notified to the Commission in 1976 and that the new Law merely served to improve the existing mechanism.
Saksa vastasi komission pyyntöön 14 päivänä helmikuuta päivätyllä kirjeellä, jossa se totesi, että kyseisistä tukitoimenpiteistä oli ilmoitettu komissiolle jo vuonna 1976 ja että uudella lailla vain parannettiin käytössä olevaa järjestelyä.
On 16 March the Commission addressed a further set of questions to Germany, which then asked for an extension of the time limit; this was granted by the Commission by letter dated 9 April.
Komissio esitti 16 päivänä maaliskuuta 2001 Saksalle useita lisäkysymyksiä. Saksa pyysi vastausten antamiselle asetetun määräajan pidennystä, jonka komissio myönsi 9 päivänä huhtikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä.
On 24 April Germany's reply reached the Commission, which on 19 November again communicated its initial conclusions and comments.
Saksa toimitti vastauksensa komissiolle 24 päivänä huhtikuuta 2001, ja komissio toimitti Saksalle ensimmäiset päätelmänsä ja huomautuksensa 19 päivänä marraskuuta 2001.
By letter dated 19 December Germany confirmed its explanations of 14 February and gave a renewed assurance that the aid in question complied with Community law.
Saksa vahvisti 19 päivänä joulukuuta 2001 päivätyllä kirjeellä 14 päivänä helmikuuta 2001 päivätyssä kirjeessä esittämänsä näkemykset ja totesi toistamiseen, että kyseiset tuet ovat yhteisön säännösten mukaisia.
By letter dated 22 February 2002 the Commission requested Germany, under Article 17(2) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [4], to comment and submit appropriate proposals on how the legislation on aid for grain distilleries could be made consistent with Article 87(1) of the EC Treaty.
Komissio pyysi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 [4] 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti 22 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Saksaa esittämään asiaa koskevat huomatuksensa sekä aiheelliset ehdotukset siitä, miten viljasta valmistetun tislatun alkoholijuoman tuottajille myönnettävää tukea koskeva lainsäädäntö voidaan saattaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaiseksi.
On 19 March Germany informed the Commission in writing that it regarded such measures as unnecessary, because it could not endorse the Commission's conclusions.
Saksa ilmoitti 19 päivänä maaliskuuta 2002 komissiolle kirjallisesti, ettei se katsonut kyseisten toimenpiteiden olevan tarpeen, koska se ei hyväksynyt komission esittämiä päätelmiä.
This applied in particular to the conclusion that grain brandy was an industrial not an agricultural product.
Tämä koski etenkin päätelmää, jonka mukaan viljasta valmistettu tislattu alkoholijuoma ei ole maataloustuote vaan teollinen tuote.
By decision of 19 June 2002 the Commission proposed a number of appropriate measures to Germany for revising the German Law on Aid to Grain Distilleries.
Komissio ehdotti 19 päivänä kesäkuuta 2002 Saksalle osoittamassaan päätöksessä useita aiheellisia toimenpiteitä viljasta valmistetun tislatun alkoholijuoman tuottajille myönnettävää tukea koskevan lainsäädännön uudistamiseksi.
By letters dated 19 and 23 July Germany informed the Commission that it was rejecting the proposal and was therefore not prepared to carry out the appropriate measures within the time limits set.
Saksa ilmoitti 19 ja 23 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyillä kirjeillään komissiolle, ettei se hyväksy komission ehdotusta eikä näin ollen aio toteuttaa komission ehdottamia aiheellisia toimenpiteitä asetetuissa määräajoissa.
Under Article 19 of Regulation (EC) No 659/1999 the Commission therefore decided on 16 October 2002 to initiate a formal investigation procedure in respect of the aid measures concerned.
Komissio teki tämän vuoksi 16 päivänä lokakuuta 2002 asetuksen (EY) N:o 659/1999 19 artiklan mukaisesti päätöksen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta kyseisten tukitoimenpiteiden osalta.
The decision was published on 11 September in the Official Journal of the European Union [5], all interested parties being invited to submit comments on the measures in question.
Päätös julkaistiin 11 päivänä syyskuuta 2002Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä [5] ja kaikkia asianomaisia pyydettiin esittämään huomatuksensa kyseisistä tukitoimenpiteistä.
Germany commented on the initiation of the procedure on 12 November.
Saksa esitti 12 päivänä marraskuuta 2002 huomautuksensa menettelyn aloittamisesta.
The Commission received a total of 54 submissions from third parties, including a petition with some 2000 signatures.
Komissio sai asianomaisilta yhteensä 54 huomautusta, joista yhdessä oli noin 2000 allekirjoitusta.
These were forwarded to Germany on 7 February 2003, with a request for comments.
Huomautukset ja niihin liittyvä kannanottopyyntö toimitettiin Saksalle 7 päivänä helmikuuta 2003.
On 26 February Germany asked the Commission to extend the time limit for its reply, which was granted on 27 February.
Saksa pyysi 26 päivänä helmikuuta 2003 komissiolta vastauksensa antamiselle asetetun määräajan pidennystä, joka myönnettiin 27 päivänä helmikuuta 2003.
Germany's reply was finally received in the Commission on 19 March.
Saksa toimitti vastauksensa komissiolle 19 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä.
On 5 June a meeting took place at Germany's request; Germany submitted a preparatory letter to the Commission on 4 June; this was followed by a further letter on 2 July.
Saksan pyynnöstä asiaa käsiteltiin 5 päivänä kesäkuuta 2003 pidetyssä kokouksessa. Saksa toimitti komissiolle kokoukseen liittyvän valmisteluasiakirjan 4 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Heinäkuun 2 päivänä 2003 Saksa toimitti komissiolle vielä yhden kirjeen.
The complainants commented in writing to the Commission on 13 August prior to a meeting which took place at their request on 29 August.
Kantelun tehneet tuottajat toimittivat komissiolle 13 päivänä elokuuta 2003 kirjalliset huomautuksensa kokousta varten, joka pidettiin niiden pyynnöstä 29 päivänä elokuuta 2003.
On 5 March 2004 the Commission forwarded the complainants' letter of 13 August 2003 to Germany.
Komissio toimitti Saksalle 5 päivänä maaliskuuta 2004 kantelun tehneiden tuottajien 13 päivänä elokuuta 2003 esittämät huomautukset.
Germany replied to this by letter dated 5 April.
Saksa vastasi huomautuksiin 5 päivänä huhtikuuta 2004 päivätyllä kirjeellä.
DESCRIPTION OF THE SCHEME
TUKIOHJELMAN KUVAUS
The German spirits monopoly and its development
Tislatun alkoholin alalla Saksassa käytössä oleva monopolijärjestely (Branntweinmonopol) ja sen kehitys
The German spirits monopoly was introduced by the Law of 8 April 1922 [6] and amended as a consequence of decisions of the Court of Justice of the European Communities (inter alia Case 45/75 Rewe-Zentrale [7] by the Law of 2 May 1976 [8].
Tislattua alkoholia koskeva monopolijärjestely (Branntweinmonopol) luotiin 8 päivänä huhtikuuta 1922 annetulla lailla [6]. Monopolia muutettiin yhteisöjen tuomioistuimen vahvistaman oikeuskäytännön, kuten 17 päivänä helmikuuta 1976 asiassa 45/75, Rewe-Zentrale, annetun tuomion [7], seurauksena lailla [8], joka annettiin 2 päivänä toukokuuta 1976.
The new Law of 2 May 1976 on the Spirits Monopoly abolished the price support policy resulting from the territorial protective measures, which infringed Article 31 EC (ex Article 37), and replaced them with a price compensation mechanism.
Tislattua alkoholia koskevasta monopolista annettua lakia uudistettiin 2 päivänä toukokuuta 1976 korvaamalla silloinen alueellisiin tukitoimenpiteisiin perustuva, EY:n perustamissopimuksen 31 artiklan (entisen 37 artiklan) vastainen hintatuki hinnantasausjärjestelmällä.
On 9 April 1976 Germany notified to the Commission the reformed Spirits Monopoly Law [9] under Article 93(3) (now Article 88(3)) of the EC Treaty read in conjunction with Article 4 of Council Regulation No 26 of 4 April 1962 applying certain rules of competition to production of and trade in agricultural products [10].
Saksa ilmoitti 9 päivänä huhtikuuta 1976 komissiolle tislattua alkoholia koskevasta monopolista annetusta uudesta laista (Branntweinmonopolgesetz) [9] EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan (nykyisen 88 artiklan 3 kohdan) ja tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan annetun neuvoston asetuksen N:o 26 [10] 4 artiklan mukaisesti.
Article 4 of the said Regulation states: ‘The provisions of Article 93(1) and of the first sentence of Article 93(3) of the Treaty shall apply to aids granted for production of or trade in the products listed in Annex II to the Treaty’ [now and in what follows Annex I of the EC Treaty, Commission italics] [11].
Kyseisen asetuksen 4 artiklan mukaan ”Perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan ja 93 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen määräyksiä sovelletaan perustamissopimuksen liitteessä II [nykyisin ja jäljempänä EY:n perustamissopimuksen liite I; alleviivaus komission] lueteltujen tuotteiden tuotannon tai kaupan tukeen” [11].
Consequently, the Member States have a simple duty to inform, without an authorisation by the Commission being necessary.
Jäsenvaltioilla on perustamissopimuksen mukaan näin ollen ilmoitusvelvollisuus, vaikka komission antamaa hyväksyntää ei edellytettäisi.
In its letter of notification, Germany pointed out to the Commission that it would continue to meet its legal obligation to buy up the production of domestic spirits manufacturers at a cost covering price.
Saksa totesi komissiolle tekemässään ilmoituksessa aikovansa myös vastaisuudessa noudattaa lakisääteistä velvollisuuttaan, jonka mukaisesti se ostaa tislatun alkoholijuoman kotimaisten valmistajien tuotannon tuotantokustannukset kattavaan hintaan.
In the 1976 notification, no distinction was made by type of product, i.e. between neutral alcohol and aromatic alcohol such as grain brandy.
Vuonna 1976 tehdyssä ilmoituksessa ei erotettu toisistaan kahta eri tuotetyyppiä, toisin sanoen neutraalia alkoholia ja aromatisoitua alkoholia, kuten viljasta valmistettua tislattua alkoholijuomaa (Kornbranntwein).
The Commission did not comment at that time on the wording of the notification.
Komissio ei tuolloin esittänyt huomautuksia ilmoituksen sanamuodosta.
Following the amendment of the statute in 1976, the monopoly consisted in the buying-up and marketing of alcohol by the Federal Spirits Board (‘BfB’, Bundesmonopolverwaltung für Branntwein).
Vuoden 1976 lainmuutoksen jälkeen monopolin perusteella ostettiin ja markkinoitiin alkoholia Saksan valtiovarainministeriön alaisen Bundesmonopolverwaltung für Branntwein –yksikön (monopolin hallinnoinnista liittovaltion tasolla vastaavan yksikön, jäljempänä ’BfB’) välityksellä.
The BfB buys the alcohol at statutorily guaranteed prices, rectifies it [12] and sells it at market prices.
BfB ostaa alkoholin laissa säädettyyn hintaan, tislaa sen uudelleen [12] ja myy sen edelleen markkinahintaan.
This does not include grain brandy.
Poikkeuksena on viljasta valmistettu tislattu alkoholijuoma (Kornbranntwein).
In the case of grain brandy, Deutsche Kornbranntwein-Vermarktung GmbH (‘DKV’, German Grain Brandy Marketing) [13], founded on 14 June 1930, was given a similar task to the BfB by the Law of 2 May 1976, but only for the buying-up and marketing of grain brandy.
Viljasta valmistetun tislatun alkoholijuoman tapauksessa BfB:tä vastaavana yhteisönä toimii 14 päivänä kesäkuuta 1930 perustettu Deutsche Kornbranntwein-Vermarktung GmbH (jäljempänä ’DKV’) [13], jolle annettiin 2 päivänä toukokuuta 1976 säädetyllä lailla vastaavat tehtävät kuin BfB:lle, mutta vain viljasta valmistetun tislatun alkoholijuoman oston ja myynnin osalta.
The 1976 Law granted DKV the exclusive right to purchase the bulk of domestic grain brandy production at statutorily guaranteed prices which cover the costs [14] of the producers, whether industrial or agricultural, and to market the grain brandy at market prices, if necessary after conversion and/or rectification.
DKV sai vuonna 1976 annetun lain nojalla yksinoikeuden ostaa suurimman osan viljasta valmistetun tislatun alkoholijuoman kotimaisten tuottajien tuotannosta laissa säädettyyn hintaan, joka kattaa tuotantokustannukset siitä riippumatta, onko kyse teollisuus- vai maataloustuottajista [14]. Lisäksi se sai yksinoikeuden myydä viljasta valmistettua tislattua alkoholijuomaa markkinahintaan, myös mahdollisen jatkojalostuksen ja uudelleentislauksen jälkeen.
Up to the year 2000, over 80 % of the grain brandy produced in Germany was marketed by DKV, and the other 20 % by the distilleries themselves [15].
Vuoteen 2000 asti DKV myi yli 80 prosenttia Saksassa tuotetusta, viljasta valmistetusta tislatusta alkoholijuomasta ja tislaamojen oman myynnin osuus oli 20 prosenttia [15].
In return for performing the statutory duty transferred to it in Article 82 of the Spirits Monopoly Law, DKV receives a consideration, which in the absence of a market price is determined in accordance with the Basic principles of pricing public contracts on a total production cost basis (LSP).
DKV saa tislattua alkoholia koskevasta monopolista annetun lain 82 §:ssä sille osoitettujen lakisääteisten tehtävien hoitamisesta korvauksen, joka markkinahintojen puuttuessa määritetään omakustannushinnan perusteella julkisten hankintojen markkinoilla sovellettavien hinnanmääräytymisperiaatteiden mukaisesti.
The German grain brandy producers entitled to aid are obliged to deliver to DKV quantities corresponding to their distillation rights, which are determined annually by the government agencies.
Tukea saavat saksalaiset viljasta valmistetun tislatun alkoholijuoman tuottajat ovat velvollisia toimittamaan DKV:lle tuotannostaan osuuden, joka vastaa viranomaisten vuosittain vahvistamia tuotantokiintiöitä.
They may also produce a larger quantity of alcohol, but without a price guarantee.
Ne voivat ylittää alkoholin tuotantokiintiönsä, mutta kiintiön ylittävälle osuudelle ei anneta hintatakuuta.
The agricultural distilleries (in contrast to the commercial ones, for obvious reasons) have a statutory duty to process the materials (grain) which they produce themselves and to use the by-products of distillation in their farming operations, e.g. feeding the stillage to cattle and using the slurry as fertiliser.
Maataloustuottajilla on (ymmärrettävistä syistä toisin kuin teollisilla tislaamoilla) lakisääteinen velvollisuus jalostaa itse tuottamiaan raaka-aineita (viljaa) ja hyödyntää tislauksessa syntyneet sivutuotteet omassa elinkeinotoiminnassaan esimerkiksi siten, että tislauksessa syntynyt mäski käytetään karjan rehuna ja liete lannoitteena.
Some distilleries/producers, however, also exploit and market all or part of their production themselves, without making use of DKV.
Jotkin tislaamot ja/tai tuottajat hyödyntävät ja markkinoivat kuitenkin itse oman tuotantonsa joko kokonaan tai osittain turvautumatta DKV:hen.
Where this is the case, they receive from DKV, as part of the distillation rights granted to them, the equivalent of the rectification, storage and marketing costs which DKV has saved.
Tällöin ne saavat DKV:ltä tuotantokiintiönsä mukaan määräytyvän korvauksen, joka vastaa DKV:n säästämiä uudelleentislaus-, varastointi- ja markkinointikustannuksia.
These producers, therefore, are placed on an equal financial footing with those who deliver their production to DKV.
Ne ovat näin samassa taloudellisessa asemassa niiden tuottajien kanssa, jotka myyvät tuotantonsa DKV:lle.
In the HsanG, amendments were made to the monopoly in order to reduce the aid.
Monopolijärjestelyä muutettiin talousarvion tervehdyttämisestä annetulla lailla (Haushaltssanierungsgesetz), jonka tarkoituksena oli tukien vähentäminen.
First of all, the group of recipients was restricted and the mechanism for allocating the aid partly revised.
Lailla rajoitettiin ensinnäkin tuensaajien joukkoa ja uudistettiin tukien myöntämismenettelyä.
Following the entry into force of the HsanG, only the agricultural distilleries qualify fully for the old scheme, since under Article 40(5) of the amended Spirits Monopoly Law the distillation rights of the commercial distilleries for the operating years 2000/2001 to 2005/2006 were fixed at 50 % of the regular distillation rights [16].
Talousarvion tervehdyttämisestä annetun lain voimaantulosta lähtien vain maataloustuottajien tislaamot ovat voineet hyötyä täysimääräisesti vanhasta tukiohjelmasta, sillä tislattua alkoholia koskevasta monopolista annetun muutetun lain 40 §:n 5 momentissa säädetään, että teollisten tislaamojen valmistuskiintiöt ovat tuotantovuosina 2000/2001–2005/2006 vain 50 prosenttia tavanomaisista kiintiöistä [16].
After the transitional period up to 2005/2006 provided for in the statute, only the agricultural distilleries are eligible for aid.
Tuotantovuoteen 2005/2006 ulottuvan lakisääteisen siirtymäkauden jälkeen tukikelpoisia ovat enää vain maataloustuottajien tislaamot.
The industrial distilleries, which under Article 58a of the Spirits Monopoly Law as amended by the HSanG may no longer be part of the monopoly at all after the 2006/2007 operating year, i.e. after 30 September 2006, may, however, already leave the monopoly voluntarily as from 2001.
Teolliset tislaamot ovat vuodesta 2001 lähtien voineet vapaaehtoisesti erota monopolista, sillä niillä ei talousarvion tervehdyttämisestä annetulla lailla muutetun alkoholimonopolista annetun lain 58 a §:n mukaan ole tuotantovuodesta 2006/2007 (30 päivästä syyskuuta 2006) enää oikeutta osallistua monopolijärjestelyyn.
To offset the inevitable losses of the industrial distilleries, the legislator has provided that those who leave the monopoly early will receive compensatory payments.
Lainsäätäjä on teollisille tislaamoille väistämättä aiheutuvia tappiota kompensoidakseen säätänyt, että monopolista ennen asetettua määräaikaa eroaville tuottajille maksetaan tasauskorvaus.
For this reason, many of the industrial distilleries have opted to leave the monopoly early.
Suurin osa teollisista tislaamoista on tämän vuoksi päättänyt erota monopolista ennen kyseistä määräaikaa.
On grounds of equal treatment, agricultural distilleries too may apply under the Law to leave the monopoly, in which case they receive the same compensatory payments as the industrial distilleries.
Laissa säädetään yhtäläisen kohtelun varmistamiseksi, että myös maataloustuottajien tislaamot voivat halutessaan erota monopolista. Niille maksetaan tällöin vastaavat tasausmaksut kuin teollisille tislaamoille.
DKV will carry out the task transferred to it by the Law of 2 May 1976 up to 30 September 2006; thereafter the BfB could take over its role.
DKV hoitaa 30 päivään syyskuuta 2006 asti sille 2 päivänä toukokuuta 1976 annetussa laissa osoitettua tehtävää, joka voitaisiin tämän jälkeen siirtää BfB:lle.
Description of the aid
Tarkasteltavana olevien tukien kuvaus
Offsetting production costs
Tuotantokustannusten korvaaminen
The dismantling of the spirits import monopoly in the second half of the 1970s and the opening-up of the market led immediately to a significant increase in German imports of spirits and at the same time to a significant decline in the selling price of spirits, without a noticeable fall in the manufacturers' prices.
Kun tislatun alkoholin tuontimonopoli purettiin 1970-luvun jälkipuoliskolla ja markkinat vapautettiin, tislatun alkoholin tuonti Saksaan lisääntyi heti huomattavasti. Tämä aiheutti samalla sen, että tislatun alkoholin myyntihinnat laskivat merkittävästi. Hintojen lasku ei kuitenkaan näkynyt tuottajille maksetuissa hinnoissa.
The monopoly adapted (through DKV and the BfB) to the new market conditions and lowered its own selling prices to a competitive level.
Monopoli sopeutui (DKV:n ja BfB:n avulla) uusin markkinaolosuhteisiin ja laski omat myyntihintansa kilpailukykyiselle tasolle.
Thus the selling price of alcohol declined from an average of DEM 333/hl in 1976 to DEM 115/hl in 1999/2000.
Alkoholin myyntihinta laski näin vuoden 1976 ja tuotantovuoden 1999/2000 välisenä aikana keskimäärin 333 Saksan markasta hehtolitraa kohti 115 Saksan markkaan hehtolitraa kohti.
For 1999/2000, the statutory purchase price which DKV had to pay the grain distilleries was DEM 263 per hl alcohol (compared with DEM 296/hl paid by the BfB to producers of other spirit).
Tuotantovuonna 1999/2000 hinta, jonka DKV oli lain mukaan velvollinen maksamaan viljasta valmistetun tislatun alkoholijuoman tuottajille, oli 263 Saksan markkaa hehtolitraa kohti (kun BfB:n muiden tislattujen alkoholijuomien tuottajille maksama hinta oli 296 Saksan markkaa hehtolitraa kohti).
The purchase price is calculated in such a way as to cover the producers' costs.
Tämä ostohinta lasketaan siten, että se kattaa tuotantokustannukset.
The reference costs are the average production costs of a conscientious producer per hectolitre of alcohol.
Kustannusten laskentaperusteena käytetään huolellisen valmistajan keskimääräisiä tuotantokustannuksia alkoholihehtolitraa kohti.
In the same period, the selling price for grain brandy through DKV was DEM 157/hl alcohol (as against DEM 93/hl for neutral alcohol).
Samalla ajanjaksolla DKV myi viljasta valmistettua tislattua alkoholijuomaa hintaan 157 Saksan markkaa hehtolitraa kohti (kun neutraalin alkoholin myyntihinta oli 93 Saksan markkaa hehtolitraa kohti).
The compensation system is thus clearly intended to soften the impact of a shortfall on affecting the spirits distribution monopoly and hence DKV as well.
Korvausjärjestelmällä pyritään näin selkeästi tasoittamaan tislattua alkoholia markkinoivalle monopolille ja näin myös DKV:lle aiheutuvan tulovajauksen vaikutuksia.