natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To determine the risk-free return, the BdB uses the returns on long-term government bonds, fixed-rate securities issued by state bodies being the form of investment with the least or no risk.
BdB käyttää riskittömän tuoton määrittämisessä pitkäaikaisista valtionobligaatioista saatavaa tuottoa, sillä julkisten viranomaisten tai laitosten liikkeeseen laskemat kiinteätuottoiset arvopaperit ovat lähes riskittömiä tai täysin riskittömiä sijoituksia.
To derive the risk premium, the BdB first works out the ‘market risk premium’, i.e. the difference between the long-term average return on shares and that on government bonds.
Riskipreemion laskemiseksi BdB määrittää ensiksi ns. markkinariskipreemion, eli osakkeiden ja valtionobligaatioiden pitkäaikaisen keskikoron välisen erotuksen.
For the German share market, the BdB assumes, on the basis of a study by Stehle-Hartmond (1991), a uniform long-term market risk premium of 4,6 %.
BdB päättelee Stehle-Hartmondin vuonna 1991 tekemän tutkimuksen perusteella, että pitkäaikainen markkinariskipreemio on Saksan osakemarkkinoilla 4,6 prosenttia.
The BdB then determines the beta value for the Landesbanks, i.e. the individual risk premium for the banks, on the basis of which the general market risk premium was to be adjusted.
Toisessa vaiheessa BdB määrittää Landesbank-pankkien beeta-arvon eli pankkikohtaisen riskipreemion, johon yleinen markkinariskipreemio mukautetaan.
The BdB stated that it had determined the beta values statistically, which means that it had estimated them on the basis of a historical data sample.
BdB ilmoittaa määrittäneensä beeta-arvon tilastollista menetelmää soveltaen. Tämä merkitsee, että beeta-arvo arvioidaan historiallisen tilastonäytteen perusteella.
The BdB concludes that all the beta values for all the Landesbanks and periods considered are greater than one.
BdB päättelee, että beeta-arvo on kaikkien Landesbank-pankkien osalta kaikkina tarkasteltuina ajankohtina suurempi kuin yksi.
The BdB therefore calculates the expected minimum remuneration for an investment in the share capital of Helaba to be 11,66 % a year at the time when the promotion-related assets were transferred on 31 December 1998.
BdB:n laskelmien mukaan vähimmäiskorvaus osakepääomasijoituksesta Helabaan omaisuuserien siirron aikaan 31 päivänä joulukuuta 1998 olisi 11,66 prosenttia vuodessa.
PREMIUMS AND DISCOUNTS ON ACCOUNT OF THE PARTICULARITIES OF THE TRANSACTIONS
TRANSAKTION ERITYISPIIRTEIDEN VUOKSI SOVELLETTAVAT KOROTUKSET JA VÄHENNYKSET
The BdB notes that the Commission's deduction in its decision on WestLB of 4,2 % from the minimum remuneration of 12 % to take account of the lack of liquidity of the Wfa assets was upheld by the Court of First Instance.
BdB huomauttaa, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vahvistanut 4,2 prosentin vähennyksen, jonka komissio myönsi WestLB:tä koskevassa asiassa tehdyllä päätöksellään 12 prosentin vähimmäiskorvauksesta sillä perusteella, että Wfa:n omaisuuserät eivät olleet likvidejä.
It therefore sees no reason to depart from this method in the present case, with the result that a deduction for liquidity should also be made here.
Se ei pidä perusteltuna poiketa menetelmästä tarkasteltavana olevassa asiassa, vaan likviditeettivähennys on syytä tehdä myös tässä asiassa.
The amount of the discount for lack of liquidity would be calculated, using the WestLB method, on the basis of net refinancing costs (gross refinancing costs minus the applicable corporation tax).
Heikon likviditeetin vuoksi tehtävän vähennyksen suuruus määritetään WestLB:tä koskevassa asiassa sovelletun menetelmän mukaisesti nettojälleenrahoituskustannusten perusteella (bruttojälleenrahoituskustannukset, joista vähennetään maksettu yhtiövero).
The liquidity deduction would be calculated for Helaba on the basis of a gross refinancing rate of 6,57 % a year (corresponding to the long-term risk-free base rate at the time of the transfer in 1998), to which the overall tax rate should be applied to obtain the net refinancing rate.
Helaban likviditeettivähennys on laskettava bruttojälleenrahoituskustannusten perusteella, jotka olivat 6,57 prosenttia vuodessa (vastaavat sijoitusajankohtana vuonna 1998 voimassa ollutta pitkäaikaista riskitöntä peruskorkoa). Kun tästä vähennetään kokonaisverokanta, tulokseksi saadaan nettorahoituskustannukset.
In the BdB's view, three aspects of the transfer increase its risk compared with a ‘normal share capital investment’: the in part exceptionally high volume of assets transferred, the failure to issue new shares in the company and the related forgoing of additional voting rights, and the lack of fungibility of the investment, i.e. the impossibility of withdrawing the invested capital from the company again at any time.
BdB:n käsityksen mukaan kyseisen pääomasiirron riskiä tavanomaiseen osakepääomasijoitukseen verrattuna lisäsi kolme tekijää. Siirrettävien omaisuuserien määrä oli poikkeuksellisen suuri, uusia osakkeita ei laskettu liikkeeseen ja äänioikeuksien lisäämisestä luovuttiin eikä sijoitus ollut siirtokelpoinen (ts. sijoittaja ei voinut vetää sijoittamaansa pääomaa yrityksestä milloin halusi).
The BdB considers a premium of at least 1,5 % a year justified here in line with the WestLB methodology.
Näistä syistä BdB pitää WestLB:hen sovelletun menettelytavan mukaisesti myös tässä tapauksessa oikeutettuna korottaa korvausta preemiolla, joka on vähintään 1,5 prosenttia vuodessa.
CAPITAL BASE AND ELEMENTS OF REMUNERATION
PÄÄOMA JA KORVAUKSEN OSAT
The BdB stresses firstly that, in calculating the appropriate remuneration in the case of Helaba, the total amount which was recognised as core capital for underpinning competitive business should be taken as the basis and not solely the actually used or usable part.
BdB korostaa ensiksi, että laskettaessa riittävää korvausta Helaban tapauksessa olisi otettava huomioon koko määrä, joka hyväksyttiin ydinpääomaksi kilpailun piiriin kuuluvan liiketoiminnan laajentamiseen, eikä ainoastaan tosiasiassa käytetty tai käytettävissä oleva osa.
What matters to the investor is that he himself can no longer invest that amount and obtain a corresponding return.
Sijoittajan kannalta on enemminkin ratkaisevaa, että sijoittaja ei enää itse voi sijoittaa kyseistä summaa ja saada vastaavaa tuottoa.
The calculation of the remuneration in the period 1998 to 2002 on the basis of tranches rising in annual steps had been justified not as a discount because of the fact that the transferred capital had not been ‘split up’ or by the fact that transfer ‘en bloc’ to Helaba would have had the effect of imposing a burden on it.
Korvauksen laskemista vuosina 1998–2002 vuosittain nousevien erien perusteella ei voitu katsoa vähennysperusteeksi siksi, että siirrettyä pääomaa ei ollut jaettu osiin tai että yhtenä kokonaisuutena tehty sijoitus olisi rasittanut Helabaa.
Even if the capital transfer was perhaps not necessary to meet solvability criteria, it had nevertheless considerably increased Helaba's equity capital base and had allowed a strong expansion in its competitive activity.
Vaikka pääomasijoitus ei ehkä olisikaan ollut tarpeen vakavaraisuusvaatimusten täyttämiseksi, se korotti kuitenkin huomattavasti Helaban oman pääoman määrää ja mahdollisti liiketoiminnan voimakkaan laajentamisen.
A market-economy investor would therefore require a full remuneration on the entire amount on the basis of its recognition as liable equity capital.
Markkinataloussijoittaja vaatisi tästä syystä täyden korvauksen koko määrästä, koska se hyväksyttiin kokonaisuudessaan takuupääomaksi.
The 0,3 % a year guarantee commission (Haftungsprovision) applied by the Commission in its WestLB decision, which it calculated by comparing the amount of capital with a guarantee, had to be charged for the part of the transferred core capital that could not be used to underpin competitive business.
Komissio sovelsi WestLB:tä koskevassa päätöksessään takausprovisiota, joka oli 0,3 prosenttia vuodessa ja joka saatiin vertaamalla pääoman määrää takaukseen. Tätä takausprovisiota olisi perittävä myös siitä siirretyn ydinpääoman osasta, jota ei voitu käyttää liiketoiminnan laajentamiseen.
Only the guarantee commission (Haftungsprovision) and the perpetuity premium (Permanenzzuschlag) could be taken into account as components of the remuneration.
Korvauksen osiksi voidaan katsoa ainoastaan ns. takausprovisio ja preemio, joka perustui siihen, ettei sijoituksella ollut määräaikaa.
Trade tax, most of which went not to the Land at all, but to the municipality, was not a part of the remuneration.
Maksettua elinkeinoveroa, josta pääosa ei kertynyt lainkaan osavaltiolle vaan kunnalle, ei voida pitää osana korvausta.
It was a charge imposed by law, stemming from tax-related circumstances that were independent of the intentions of the parties.
Kyse on lakisääteisestä kustannuksesta, joka liittyi verotilanteeseen riippumatta osapuolten aikeista.
Lastly, the return was paid not to the Land of Hessen, but — after deduction of capital yield tax — ‘allocated as a net amount to the special fund’.
Tuottoa ei myöskään maksettu Hessenin osavaltiolle, vaan se lisättiin pääomatuloveron vähentämisen jälkeen nettomääräisenä erityisrahastoon.
Since Helaba was the (sole) owner of the special fund, it was in reality paying itself.
Koska Helaba oli erityisrahaston (ainoa) omistaja, se maksoi käytännössä voittoa itselleen.
A private investor would not have accepted this as a return for his investment.
Yksityinen sijoittaja ei olisi kuitenkaan hyväksynyt tätä korvaukseksi sijoituksestaan.
COMMENTS FROM THE LAND OF NORTH RHINE-WESTPHALIA AND WESTLB
NORDRHEIN-WESFALENIN OSAVALTION JA WESTLB:N HUOMAUTUKSET
On 30 October 2003, Germany forwarded a response from the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB to the Commission's decision of 13 November 2002 to initiate proceedings in which they disputed the statement that the assets transferred to the Landesbanks could be compared to share capital.
Saksa välitti 30 päivänä lokakuuta 2003 komissiolle huomautukset, joita Nordrhein-Westfalenin osavaltio ja WestLB olivat esittäneet menettelyn aloittamisesta 13 päivänä marraskuuta 2002 tehdystä komission päätöksestä. Osavaltio ja WestLB kiistivät huomautuksissaan komission kannan, jonka mukaan Landesbank-pankeille siirretty omaisuus voitaisiin rinnastaa osakepääomaan.
They argued that silent partnership contributions and ‘perpetuals’ had in fact been recognised as core capital in Germany since 1991.
Ne huomauttivat myös, että äänettömät osakkuudet ja määräämättömäksi ajaksi annetut arvopaperit (perpetuals) on hyväksytty Saksassa vuodesta 1991 ydinpääomaksi.
Since the assets were junior-ranking, the risk pattern had more in common with silent partnership contributions or ‘perpetuals’ than with share-capital investments.
Koska kyse oli huonommassa etuoikeusasemassa olevista omaisuuseristä, riskiprofiili oli verrattavissa ennemminkin äänettömien osakkuuksien tai määräämättömäksi ajaksi annettujen arvopapereiden kuin osakepääomasijoitusten riskiprofiiliin.
WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment, but it felt that the beta values determined by the BdB — at well over one — were inappropriate.
WestLB ei vastustanut sitä, että osakepääomasijoituksen vähimmäistuotto laskettaisiin CAPM-mallin perusteella. WestLB katsoi kuitenkin BdB:n määrittämät beeta-arvot (selvästi yli 1) liian suuriksi.
A beta factor of more than one meant that a company's shares represented a higher risk than the market as a whole.
Jos beetakerroin on yli yksi, se merkitsee, että yrityksen osakkeisiin kohdistuu huomattavasti kokonaismarkkinoita suurempi riski.
Yet the risk of investing in a Landesbank was well below the overall market risk because of the institutional liability (Anstaltslast) and guarantor liability (Gewährträgerhaftung) which it enjoyed and which were not challenged at the time.
Landesbank-pankkeihin liittyvä viranomaisten ylläpitovelvollisuus (Anstaltslast) ja takausvelvollisuus (Gewährträgerhaftung), joita ei asetettu tuolloin kyseenalaiseksi, takasivat kuitenkin sen, että kyseisiin pankkeihin kohdistuva sijoitusriski oli huomattavasti kokonaismarkkinariskiä pienempi.
Moreover, in the specific case of the Landesbanks, it was a mistake to use as a benchmark the return expected at the time that the assets were transferred to the banks.
Erityisesti Landesbank-pankkien tapauksessa oli lisäksi virhe ottaa lähtökohdaksi odotettavissa oleva tuotto ajankohtana, jona omaisuuserät siirrettiin Landesbank-pankeille.
Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, it here meant using as a basis the returns expected in 1991.
Vaikka tämän perusteen käyttö on yleensä järkevää, kun sovelletaan markkinataloussijoittajaa koskevaa periaatetta, tarkasteltavana olevassa tapauksessa se aiheutti sen, että lähtökohtana käytettiin vuoden 1991 tuotto-odotuksia.
As regards the discount for the lack of liquidity of the transferred assets, WestLB and the Land of North Rhine -Westphalia considered that the rate for risk-free government bonds should be deducted in full from the basic return.
WestLB ja Nordrhein-Westfalenin osavaltio katsovat omaisuudensiirtojen epälikviydestä myönnettävän vähennyksen osalta, että perustuotosta on vähennettävä täysimääräisesti riskittömien valtionobligaatioiden korko.
They argued that the Landesbanks had received no liquidity as a result of the asset transfers.
Omaisuudensiirto ei parantanut miltään osin Landesbank-pankkien maksukykyisyyttä.
Otherwise the price of a capital market instrument would have to differ according to tax considerations.
Jos tämä pitäisi paikkansa, pääomamarkkinainstrumenttien hinta vaihtelisi aina verotustilanteen mukaan.
Lastly, the fact that the assets' lack of liquidity did not pose a risk to the liquidity position should be seen as reducing the risk — and hence the remuneration.
Lisäksi riskiä ja näin ollen korvausta supistavana tekijänä olisi otettava huomioon se, että pankin maksukykyisyydelle ei aiheutunut riskiä omaisuuserien epälikviydestä.
This should be taken into account by applying a corresponding deduction.
Tämä olisi otettava huomioon vastaavansuuruisena vähennyksenä.
Likewise, a discount should be granted on account of the ‘owner effect’ since an investor who already owned shares in a company took a different view of an additional investment from that of a new investor.
Korvauksesta olisi tehtävä myös omistaja-asemaan perustuva vähennys, sillä sijoittaja, joka on jo osakkaana yrityksessä, arvioi lisäsijoitusta eri tavalla kuin uusi sijoittaja.
V. GERMANY'S RESPONSE TO THE BDB'S COMMENTS
V. SAKSAN VIRANOMAISTEN VASTAUS BDB:N HUOMAUTUKSIIN
In Germany's view, the BdB was not successful in its attempt to reinterpret the silent partnership contribution as a share capital investment, nor was it able to raise doubts as to the appropriateness of the remuneration which was agreed and paid to the Land of Hessen.
Saksan viranomaisten mukaan BdB ei ole pystynyt osoittamaan äänettömän osakkuuden olevan osakepääomasijoitus eikä herättämään epäilyjä siitä, oliko Hessenin osavaltiolle maksettu sovittu korvaus riittävä.
In Germany's view, therefore, there was no aid.
Saksan mukaan kysymys ei ole valtiontuesta.
In Germany's view, there was no justification, in calculating the remuneration, for taking the roundabout approach of calculating the remuneration on a fictitious share capital investment.
Saksa katsoo, että määritettäessä korvausta ei ole perusteltua käyttää apuna kuvitteellisesta osakepääomasijoituksesta maksettavaa korvausta.
The Land of Hessen had from the outset transferred its housing-promotion assets as a silent partnership contribution to the bank.
Hessenin osavaltio oli alusta alkaen siirtänyt asuntotuotannon erityisrahastonsa pankille äänettömänä osakkuutena.
What was involved was therefore a financing instrument which was defined in company, tax and banking supervision law and which differed fundamentally from a share capital investment, in which the Land was not interested and which the owners of the bank did not want.
Kyseessä on yhtiö-, vero- ja pankkivalvontalainsäädännön mukaisesti määritelty rahoitusväline, joka poikkesi olennaisesti osakepääomasijoituksesta, josta osavaltio ei ollut kiinnostunut ja jota pankin osakkaat eivät edes hyväksyneet.
The BdB ignored important differences between share capital and silent partnership contributions and tried to identify non-existent differences between ‘normal’ silent partnership contributions and the silent partnership contribution of the Land of Hessen.
Toisaalta BdB jättää huomiotta osakepääoman ja äänettömän osakkuuden väliset merkittävät erot ja toisaalta se taas pyrkii löytämään eroja tavanomaisen äänettömän osakkuuden ja Hessenin osavaltion äänettömän osakkuuden välillä, vaikka eroja ei ole.
The BdB essentially argued that silent partnerships were of only limited duration or could be withdrawn and consequently, in accordance with the principles of the Basle Committee on Banking Supervision, were recognised as core capital only up to 15 % of the entire core capital of a credit institution.
BdB väittää etenkin, että äänettömät osakkuudet sijoitettiin vain määräajaksi tai niistä voitiin vetäytyä ja siksi ne voitiin Baselin pankkivalvontakomitean periaatteiden mukaan hyväksyä luottolaitoksen ydinpääomaksi vain 15 prosenttiin asti koko ydinpääomasta.
Since the silent partnership contribution of the Land of Hessen had been made available to Helaba without any time limit and was not covered by the 15 % limit and therefore did not represent a ‘normal’ silent partnership contribution, but functionally represented share capital, the criterion in assessing the remuneration should not be other silent partnership contributions or other innovative capital instruments, but share capital investments.
Koska Hessenin osavaltion äänetön osakkuus Helabaan oli pysyvä, se ei kuulunut 15 prosentin raja-arvon soveltamisalaan eikä näin ollen ollut tavanomainen äänetön osakkuus vaan käyttötarkoitukseltaan osakepääomaa, korvauksen määrittämisessä on BdB:n mukaan käytettävä vertailukohtana osakepääomasijoituksia muiden äänettömien osakkuuksien tai muiden innovatiivisten pääomainstrumenttien sijaan.
This core argument on which the BdB was relying was, for a number of reasons, erroneous.
Tämä BdB:n perusväittämä on kuitenkin Saksan viranomaisten mukaan virheellinen monestakin syystä.
For example, limited duration or withdrawability were not a necessary and indispensable feature of silent partnerships either under company law or under banking supervision law.
Esimerkiksi määräaikaisuus tai vetäytymisoikeus eivät ole yhtiöoikeuden eivätkä pankkivalvontalainsäädännön mukaan äänettömän osakkuuden pakollisia ja välttämättömiä tunnusmerkkejä.
Conversely, share capital was not necessarily of unlimited duration and unwithdrawable.
Toisaalta osakepääoma voi olla määräaikaista ja siihenkin voi liittyä vetäytymisoikeus.
Under German company law, rather, all companies irrespective of their legal form could be set up for a limited period or it could be agreed that a contribution could be withdrawn subject to notice, which did not stand in the way of its recognition as core capital under German banking supervision law.
Saksan yhtiöoikeuden mukaan kaikki yritykset voidaan perustaa määräajaksi niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta tai osapuolet voivat sopia pääomasijoitusta koskevasta vetäytymisoikeudesta. Tämä ei Saksan pankkivalvontalainsäädännön mukaan estä sitä, että sijoitus voidaan hyväksyä ydinpääomaksi.
The BdB was also wrong in arguing that the 15 % limit for recognition as core capital under international banking supervision law did not, under the ‘Sydney declaration’ of the Basle Committee on Banking Supervision and the practice of the Germany supervisory authority based on it, apply to permanent capital instruments, which could be withdrawn only on the initiative of the issuer (but not of the investor).
BdB on Saksan mukaan myös väärässä väittäessään, että kansainvälisten pankkivalvontasääntöjen mukaista, ydinpääomaksi hyväksymistä koskevaa 15 prosentin rajaa ei olisi Baselin pankkivalvontakomitean Sydneyssä vahvistamien sääntöjen mukaan ja sääntöihin perustuvan valvontaviranomaisten käytännön mukaan sovellettu määräajaltaan rajoittamattomiin pääomainstrumentteihin, joista ainoastaan liikkeeseenlaskija (muttei sijoittaja) voi vetäytyä.
Furthermore, the practice of the German supervisory authority was now based on the assumption that a contribution with a term of at least 30 years and the explicit exclusion of withdrawal was made available to the investor on a ‘permanent’ basis and consequently did not come under the 15 % limit.
Lisäksi Saksan pankkivalvontaviranomaisten toimintakäytäntö perustuu nykyisin oletukseen, jonka mukaan pääomasijoitus tehdään aina vähintään 30 vuodeksi ja sijoittajalle asetettiin nimenomaisesti ”pysyvä” kielto vetäytyä sijoituksestaan. Tämän vuoksi se ei kuulu 15 prosentin rajan soveltamisalaan.
This too showed that the difference between contributions of limited and unlimited duration was by no means as great as the BdB was arguing.
Myös tämä osoittaa viranomaisten mukaan, että ero määräämättömäksi ajaksi tehdystä ja määräaikaisesta pääomasijoituksesta maksettavan korvauksen välillä ei ole läheskään niin suuri kuin BdB väittää.
As far as the appropriate remuneration was concerned, there was no cause or justification on this account for reinterpreting silent partnership contributions as share capital.
Kun tarkastellaan riittävää korvausta, näillä seikoilla ei voida Saksan mukaan perustella tai oikeuttaa sitä, että äänetön osakkuus tulkittaisiin osakepääomaksi.
Only a few months after Helaba, the Deutsche Bank had taken up a ‘permanent’ contribution in the form of ‘perpetuals’, and had done so on the capital market.
Vain muutama kuukausi Helaban jälkeen Deutsche Bank hankki pääomamarkkinoilta määräämättömäksi ajaksi tehdyn pääomasijoituksen ns. määräämättömäksi ajaksi annettujen arvopapereiden muodossa.
Contrary to what the BdB asserted, the 15 % limit did not, according to a newspaper report submitted on the subject, apply to this contribution, since no increase in the interest rate had been agreed if the bank did not exercise a right of withdrawal that had been accorded to it (no ‘step-up’ clause).
Toisin kuin BdB väittää, 15 prosentin rajaa ei komissiolle toimitetun sanomalehtiartikkelin perusteella sovellettu, sillä osapuolet eivät olleet sopineet korkotason korotuksesta siltä varalta, että pankki ei käyttäisikään vetäytymisoikeuttaan (korotusehto puuttui).
The Deutsche Bank perpetuals were by no means exceptional in character, since in the subsequent period numerous other credit institutions had taken up ‘permanent’ contributions on the market, examples of which Germany provided.
Deutsche Bankin määräämättömäksi ajaksi annetut arvopaperit eivät olleet mitenkään poikkeuksellisia, sillä tämän jälkeen monet muut luottolaitokset hankkivat määräajaltaan rajoittamattomia pääomasijoituksia markkinoilta. Saksa mainitsee näistä esimerkkejä.
No single issue, whose volumes ranged from EUR 150 million to over EUR 2 billion, provided anything like the return of share capital; the remuneration lay in the range between 110 and 290 basis points above mid-swaps.
Yksittäiset liikkeeseenlaskut, joiden volyymit vaihtelivat suuren kysynnän mukaan 150 miljoonasta eurosta yli 2 miljardiin euroon, eivät tuottaneet läheskään yhtä paljon kuin osakepääoma. Korvaukset olivat useimmiten 110–290 peruspistettä yli mid-swaps –koron.
Already in 1999, the market had, as regards remuneration, not attached any major importance either to the distinction between capital instruments of limited and unlimited duration or to the question of whether the issue proceeds fell under the 15 % limit or not.
Vuonna 1999 markkinoilla ei Saksan mukaan enää tehty ratkaisevaa eroa määräaikaisten ja määräajattomien pääomainstrumenttien välillä eikä sen suhteen, jäivätkö liikkeeseenlaskun tulot alle 15 prosentin rajan vai eivät.