natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Post-treatment was introduced only in early 1999, although CWP claims that it turned out to be necessary only because its supplier could no longer provide the appropriate quality of acid.
Tuotteiden esi- ja jälkikäsittely edellyttävät myös suurempia laitoksia, kuten CWP totesi vuonna 1999.
Moreover, the 1996 documents constituting the restructuring plan did not contain an adequate solution for the highly toxic raffinate. They do not mention it at all.
Vuodelta 1996 olevissa rakenneuudistussuunnitelman muodostavissa asiakirjoissa ei myöskään esitetä tyydyttävää ratkaisua erittäin myrkyllisen raffinaatin muodostamaan ongelmaan.
Nor does the 1997 notification.
Ongelmaa ei itse asiassa mainita asiakirjoissa lainkaan, eikä sitä myöskään mainita vuonna 1997 tehdyssä ilmoituksessa.
The 1997 DLM study states that phosphates derived from raffinate (which contains phosphoric acid) have too high a metallic content and that it should be established what an acceptable proportion would be.
DLM:n marraskuussa 1997 uuttolaitoksen toteutettavuudesta laatimassa selvityksessä todetaan, että (fosforihappopitoisesta) raffinaatista valmistetun fosfaatin metallipitoisuus on liian suuri ja että olisi määritettävä, mikä olisi hyväksyttävä pitoisuus.
In other words, it identifies a problem and a possible approach to resolving it but does not provide a solution.
Toisin sanoen selvityksessä todetaan ongelma ja sen mahdollinen ratkaisutapa, mutta ei anneta varsinaista ratkaisua. Myöhemmin CWP toivoi voivansa myydä raffinaatin, mutta joutui toteamaan, ettei sille ollut kysyntää.
Subsequently, CWP probably hoped to be able to sell the raffinate but discovered that there was no demand for it, and this contributed to the acute financial crisis in 2000.
Tämä vaikutti osaltaan siihen, että yritys joutui äkillisiin rahoitusvaikeuksiin vuonna 2000.
It should have been clear already at the conception phase of the plan in 1996 that a solution had to be found for the toxic raffinate.
Jo suunnitelman laadintavaiheessa vuonna 1996 olisi pitänyt olla tiedossa se, että myrkyllisen raffinaatin muodostamaan ongelmaan on löydettävä ratkaisu.
If the solution were to sell it, then an appropriate market study should have been conducted in order to establish whether this was feasible.
Jos ratkaisuksi valittiin raffinaatin myynti, ratkaisun toteutettavuus olisi pitänyt arvioida markkinatutkimuksella.
However, the 1996 and 1997 documents did not even mention the problem.
Vuosilta 1996 ja 1997 olevissa asiakirjoissa ei kuitenkaan mainita lainkaan kyseistä ongelmaa.
As a consequence of the inadequate planning of the necessary steps to achieve the objective, the costs of the entire investment programme and, in particular, of the extraction installation were clearly understated.
Koska tavoitteen saavuttamiseksi tarpeellisten vaiheiden suunnittelu oli puutteellista, koko investointiohjelman ja etenkin uuttolaitoksen kustannukset arvioitiin selkeästi liian pieniksi.
Germany, however, does not share this view and presented a study by DLM on the costs of the extraction installation.
Saksa ei kuitenkaan ollut tätä mieltä, vaan esitti DLM:n laatiman selvityksen uuttolaitoksen kustannuksista.
The four-page study, which is based on theoretical calculations that need be checked by conducting practical tests, is simply a list of the costs of producing phosphoric acid by means of the wet process.
Nelisivuinen selvitys, joka perustuu käytännön testausta vaativiin teoreettisiin laskelmiin, sisältää ainoastaan luettelon märkäprosessiin perustuvan fosforihappotuotannon kustannuksista.
No estimate is given of the costs of building the installation itself.
Siinä ei anneta lainkaan arviota itse laitoksen rakentamiskustannuksista.
This study does not then alter the view that the costs of the investment programme and, in particular, of the extraction installation were not carefully planned when the restructuring strategy was decided on.
Selvitys ei näin ollen muuta sitä päätelmää, jonka mukaan investointiohjelman ja etenkään uuttolaitoksen kustannuksia ei suunniteltu huolellisesti rakenneuudistusstrategiaa laadittaessa.
This view has been confirmed subsequently as the costs were seriously understated.
Tämä päätelmä sai vahvistuksen myöhemmin, sillä kustannukset arvioitiin paljon todellista pienemmiksi.
The extraction installation was supposed to cost EUR 3,07 million (DEM 6 million) in 1996 but the cost had risen to EUR 7,72 million (DEM 15,1 million) by 2000/2001, when the work was interrupted owing to a lack of liquidity.
Uuttolaitos, jonka kustannukset arvioitiin vuonna 1996 yhteensä 3,07 miljoonaksi euroksi (6 miljoonaksi Saksan markaksi), oli toimintavuoteen 2000/2001 mennessä, jolloin työt keskeytettiin maksukyvyn heikkenemisen vuoksi, tullut maksamaan 7,72 miljoonaa euroa (15,1 miljoonaa Saksan markkaa).
The overall investment, which had been put at for EUR 7,67 million in 1996, had risen to EUR 17,93 million by 2000/2001.
Vuoden 1996 suunnitelmissa 7,67 miljoonaksi euroksi arvioidut kokonaisinvestoinnit olivat vuoteen 2000/2001 mennessä kasvaneet 17,93 miljoonaan euroon.
The inevitable consequence of the lack of any real planning for the restructuring measures and the investment costs was that the extraction installation was not completed by 1998 and CWP had not restored its long-term viability by 2000 as initially envisaged.
Rakenneuudistustoimenpiteiden ja investointikustannusten puutteellinen suunnittelu johti väistämättä siihen, ettei uuttolaitosta saatu valmiiksi vuoteen 1998 mennessä eikä CWP pystynyt palauttamaan pitkän aikavälin kannattavuuttaan vuoteen 2000 mennessä, kuten alun perin oli suunniteltu.
By 2000 CWP had not managed to repay any of the loans granted to it, was far from having completed the extraction installation, continued to be dependent on elemental phosphorus and was on the verge of insolvency.
Sen sijaan tilanne oli vuonna 2000 se, ettei CWP ollut maksanut takaisin yhtäkään sille myönnetyistä lainoista, uuttolaitoksen rakentaminen oli vielä pahasti kesken, yritys oli edelleen riippuvainen alkuaineen muodossa olevasta fosforista ja oli menettämässä maksukykynsä.
It can thus be assumed that the 1996 restructuring strategy failed in 2000.
Tämän vuoksi voidaan lähteä siitä oletuksesta, että vuoden 1996 rakenneuudistusstrategian toteuttamisessa oli lopullisesti epäonnistuttu vuonna 2000.
Germany, however, takes a different view, namely that, when CWP avoided insolvency by selling its phosphate division to TI, it successfully accomplished the restructuring of that division.
Tämä ei kuitenkaan vastaa Saksan näkemystä asiasta. Saksa katsoo, että CWP toteutti fosfaatteihin liittyvän liiketoimintansa rakenneuudistuksen onnistuneesti myydessään kyseisen liiketoiminnan TI:lle ja välttäessään näin maksukyvyttömyyden.
In addition, it considers that the restructuring of the phosphoric acid division will have been successful once TI pays the outstanding amount of the price because then CWP will complete the innovative extraction installation and become viable once again.
Fosforihappoon liittyvän liiketoiminta-alueen rakenneuudistus saadaan Saksan mukaan onnistuneesti päätökseen heti, kun TI maksaa jäljellä olevan kauppahinnan. CWP saattaa tämän jälkeen päätöksen innovatiivisen uuttolaitoksensa rakennustyöt ja pystyy näin palauttamaan kannattavuutensa.
In support of this assertion, Germany has submitted a report from Dr Scheibitz dated 25 July 2000.
Saksa esitti väitteensä tueksi tri Scheibitzin 25 päivänä heinäkuuta 2000 päivätyn asiantuntijalausunnon.
Its conclusion is that the initial strategy was successful and, even if the Commission does not share this view, the changes to the initial strategy have ensured that CWP will be viable.
Saksa päättelee, että alkuperäisen strategian toteuttaminen onnistui, ja katsoo komission kannasta poiketen, että alkuperäiseen suunnitelmaan tehdyillä muutoksilla on varmistettu CWP:n elinkelpoisuus.
The Commission does not agree.
Komissio ei voi yhtyä tähän näkemykseen.
First, the restructuring of CWP cannot be divided into two divisions (phosphates and phosphoric acid). CWP was a firm which was in difficulty and for which a restructuring strategy was drawn up.
Ensinnäkään CWP:n rakenneuudistusta ei voida jakaa kahteen liiketoiminta-alueeseen (fosfaatteihin ja fosforihappoon): CWP oli vaikeuksiin joutunut yritys, jolle laadittiin rakenneuudistusstrategia.
Moreover, the restructuring of the two divisions is linked: CWP could produce phosphates efficiently only if it could count on producing phosphoric acid economically.
Edellä mainittujen kahden liiketoiminta-alueen rakenneuudistukset ovat lisäksi yhteydessä toisiinsa: fosfaattien tehokas tuotanto oli mahdollista vain, jos CWP:llä oli käytössään taloudellisesti kannattava fosforihapon valmistusmenetelmä.
Although CWP increased its product range and potentially even the quality of its phosphates, it never produced them efficiently because it remained dependent on elemental phosphorus.
Vaikka CWP laajensi tuotevalikoimaansa ja mahdollisesti myös paransi fosfaattituotteidensa laatua, tehokas tuotanto ei missään vaiheessa ollut mahdollista, koska yritys oli kaiken aikaa riippuvainen alkuainemuodossa olevasta fosforista.
The fact that CWP withdrew from its traditional market by selling its phosphates division in a bid to avoid insolvency cannot be regarded as a successful restructuring but is proof of the failure of the original plan.
Näin ollen sitä seikkaa, että CWP vetäytyi tavanomaisilta markkinoiltaan myymällä fosfaatteihin liittyvän liiketoimintansa maksukyvyttömyyden välttämiseksi, ei voida pitää osoituksena rakenneuudistuksen onnistumisesta, vaan se on katsottava todisteeksi alkuperäisen suunnitelman toteuttamisen epäonnistumisesta.
It should also be noted that the restructuring has not yet ended.
Lisäksi on todettava, ettei rakenneuudistusta ole vielä saatu päätökseen.
The extraction installation, which should have been completed by 1998, i.e. before the ‘sale’ of the phosphates division to TI, is still not operational and the installations for the production of thermal phosphoric acid have been closed down.
Uuttolaitos, jonka olisi pitänyt valmistua vuoteen 1998 mennessä eli ennen fosfaatteihin liittyvän liiketoiminnan ”myymistä” TI:lle, ei edelleenkään ole toimintavalmis, ja lämpöprosessilla fosforihappoa valmistavan tuotantolaitoksen toiminta on lopetettu.
The Commission cannot regard these as changes to the initial restructuring strategy: what is clear is that the initial strategy failed completely in 2000 and that CWP is now in a quite different position.
Komissio ei voi pitää edellä mainittuja toimia alkuperäiseen rakenneuudistussuunnitelmaan tehtyinä muutoksina: on selvää, että alkuperäisen strategian toteuttamisessa oli vuoteen 2000 mennessä epäonnistuttu täysin ja että CWP:n tilanne muuttui tämän jälkeen ratkaisevasti.
The Commission cannot agree with Germany either that the modified strategy would increase CWP’s chances of survival.
Komissio ei myöskään voi yhtyä Saksan näkemykseen, jonka mukaan muutetulla strategialla parannettiin CWP:n selviytymismahdollisuuksia.
It notes that the report from Dr Scheibitz, which Germany presented in order to demonstrate the technical feasibility of the extraction installation, points to two main problems.
Komissio toteaa, että tri Scheibitzin laatimassa asiantuntijalausunnossa, jonka Saksa esitti osoittaakseen, että uuttolaitos oli teknisesti toteutuskelpoinen, tuodaan esille kaksi pääongelmaa.
First, if the problem with the raffinate is not solved, the installation cannot become operational.
Ensinnäkään laitos ei voi toimia, ellei raffinaatin muodostamaa ongelmaa ratkaista.
Second, CWP obviously did not incorporate in its planning a pilot phase that could show clearly whether there were any problems with the installation.
Toiseksi näyttää siltä, ettei CWP ollut suunnitellut toteuttavansa pilottivaihetta, jonka avulla olisi voitu selvittää, liittyykö laitokseen ongelmia.
As could have been envisaged, shortly after this report CWP was once again on the verge of insolvency.
CWP:tä uhkasi pian asiantuntijalausunnon antamisen jälkeen jälleen maksukyvyttömyys, kuten oli oletettavissa.
On the basis of the information available, the problem with the raffinate has not been solved.
Raffinaatin muodostama ongelma on käytettävissä olevien tietojen mukaan edelleen ratkaisematta.
Even if CWP were to complete the installation, further problems could arise in the absence of a pilot phase.
Vaikka CWP saisi laitoksen valmiiksi, lisäongelmia saattaa ilmetä, ellei pilottivaihetta toteuteta.
Finally, the Commission notes that CWP is not a major player on what is a difficult and highly concentrated market dominated by large firms such as Rhodia, Astaris, Prayon and TI.
Komissio toteaa lopuksi, että CWP on pieni toimija vaikeilla, voimakkaasti keskittyneillä markkinoilla, joita hallitsevat suuret yritykset, kuten Rhodia, Astaris, Prayon ja TI.
CWP clearly does not have easy access to financing and suffers from a chronic lack of equity.
CWP:n ei selvästikään ole helppo hankkia rahoitusta, ja se kärsii jatkuvista maksuvaikeuksista.
Even completion of the extraction installation would not by itself ensure the company’s survival.
Vaikka uuttolaitos saataisiin valmiiksi, tämä ei yksin riittäisi takaamaan yrityksen elinkelpoisuutta.
In conclusion, the Commission considers that the 1996 strategy was not carefully planned and presented shortcomings and that costs were understated.
Komissio katsoo, että vuodelta 1996 olevaa strategiaa ei ollut suunniteltu huolellisesti, se ei sisältänyt kaikkia vaiheita ja sen kustannukset arvioitiin todellista pienemmiksi.
Such a strategy could not lead to the restoration of long-term viability.
Tällaisella strategialla ei voitu palauttaa yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuutta.
The numerous changes to the plan support this view.
Tätä näkemystä tukevat myös lukuisat strategiaan tehdyt muutokset.
It is not surprising, therefore, that CWP found itself on the verge of insolvency at the time when the restructuring should have been successfully completed.
Tämän vuoksi ei ole yllättävää, että CWP:tä uhkasi maksukyvyttömyys ajankohtana, jolloin rakenneuudistuksen olisi pitänyt olla kaikilta osiltaan onnistuneesti toteutettu.
In addition, the Commission considers that the 1996 strategy, for which the aid was granted, failed completely in 2000 and that there is no guarantee of CWP’s continued survival.
Komissio katsoo lisäksi, että vuonna 1996 laaditun strategian, jolle tuki myönnettiin, toteuttamisessa oli vuoteen 2000 mennessä epäonnistuttu täysin ja ettei CWP:n toiminnan jatkumisesta ollut takeita.
Consequently, the conditions laid down in point 3.2.2(i) of the Community guidelines are clearly not met.
Vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen 3.2.2 kohdan i alakohdassa asetetut edellytykset jäävät tämän vuoksi selvästi täyttymättä.
Aid in proportion to the restructuring costs and benefits
Tuen suhde rakenneuudistuksen kustannuksiin ja hyötyihin
The amount and intensity of the aid must be limited to the strict minimum needed to enable restructuring to be undertaken and must be related to the benefits anticipated from the Community’s point of view.
Tuen määrä ja intensiteetti on rajattava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä rakenneuudistuksen toteuttamiseksi, ja niiden on oltava oikeassa suhteessa yhteisön kannalta saatavaan hyötyyn.
Therefore, aid beneficiaries will normally be expected to make a significant contribution to the restructuring plan from their own resources or from external commercial financing.
Tuensaajien on tämän vuoksi yleensä rahoitettava merkittävä osuus rakenneuudistussuunnitelman kustannuksista joko omilla varoillaan tai lainarahoituksella.
Moreover, the form in which the aid is granted must be such as to avoid providing the company with surplus cash which would be used for aggressive, market-distorting activities not linked to the restructuring process.
Tuki on lisäksi myönnettävä sellaisessa muodossa, ettei yritys saa sen johdosta ylimääräistä likviditeettiä, jota se voisi käyttää aggressiiviseen ja markkinoita vääristävään toimintaan muilla kuin rakenneuudistusprosessiin liittyvillä liiketoiminta-aloilla.
According to the figures submitted by Germany in 1997, the costs of the restructuring should amount to EUR 12,88 million (see Table 4).
Saksan vuonna 1997 toimittamien tietojen mukaan rakenneuudistuksen kustannukset ovat yhteensä 12,88 miljoonaa euroa, kuten taulukossa 4 on esitetty.
In its response to the initiation of the investigation procedure, Germany indicated that the overall costs of the restructuring totalled EUR 18,87 million (see Table 5).
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevaan päätökseen antamassaan vastauksessa Saksa ilmoitti rakenneuudistuksen kokonaiskustannusten olevan yhteensä 18,87 miljoonaa euroa, kuten taulukossa 5 on esitetty.
As regards the contribution of the beneficiary to the restructuring, the 1997 notification identified two items: financing of investments of EUR 5,11 million (DEM 10 million) and contribution from the shareholders of originally EUR 0,15 million (DEM 0,3 million).
Tuensaajan osuudeksi rakenneuudistuksen rahoituksesta ilmoitettiin vuonna 1997 seuraavat kaksi erää: investointeihin osoitettu 5,11 miljoonan euron (10 miljoonan Saksan markan) rahoitusosuus ja alun perin 0,15 miljoonan euron (0,3 miljoonan Saksan markan) suuruinen osakkaiden rahoitusosuus.
As noted in the decision to initiate the formal investigation procedure, the investment obligation was a requirement of the privatisation in 1994, which had been agreed two years before the restructuring started, and not a contribution to the 1996 restructuring.
Kuten muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen yhteydessä todettiin, investointivelvoite oli edellytyksenä kaksi vuotta ennen rakenneuudistusta vuonna 1994 toteutetulle yksityistämiselle. Se ei siis liittynyt vuonna 1996 toteutettuun rakenneuudistukseen.
The State-guaranteed loans cannot be considered as a private investor contribution as claimed by CWP.
Valtion takaamia lainoja ei voida katsoa yksityisten sijoittajien rahoitusosuudeksi, kuten CWP esittää.
In its response to the information injunction, Germany lists a supplier credit from Vopelius as a private investor contribution.
Tietojen antamista koskevaan välipäätökseen antamassaan vastauksessa Saksa katsoo Vopeliuksen myöntämän toimitusluoton sijoittajien rahoitusosuudeksi.
It should be noted that this item does not constitute a credit as such but consists in deferral for several weeks of the payment by CWP for raw material supplies from Vopelius.
On huomattava, että kyseessä ei ole varsinainen laina vaan toimenpide, jolla Vopeliuksen raaka-ainetoimituksistaan veloittaman maksun suorittamista lykätään usealla viikolla.
The amount of EUR 2,75 million indicated by Germany as a private investor contribution is an outstanding claim of Vopelius dated January 1998.
Saksan sijoittajien rahoitusosuudeksi ilmoittama 2,75 miljoonan euron summa on itse asiassa Vopeliuksen saaminen CWP:ltä tammikuussa 1998.
The outstanding claim fluctuates constantly.
Saamisen määrä vaihtelee jatkuvasti.
It amounted to EUR 0,73 million in January 1997 and then fell to EUR 0,4 million in April 1997 before increasing again until January 1998.
Summa oli vuoden 1997 tammikuussa 0,73 miljoonaa euroa ja vuoden 1997 huhtikuussa enää 0,4 miljoonaa euroa, minkä jälkeen se kasvoi jälleen tammikuussa 1998.
This short-term deferral of the payment of liabilities, which is not related to the financing of the restructuring costs, cannot be considered as a private contribution to the restructuring.
Tätä velkojen maksun lyhytaikaista lykkäystä, joka ei millään tavoin liity rakenneuudistuskustannusten rahoittamiseen, ei voida katsoa rakenneuudistukseen osoitetuksi omarahoitukseksi.
The other measures listed by Germany as private investor contribution in its response to the information injunction date from the period after 1998 and so are not related to the granting of the aid in late 1996/early 1997 or to the original restructuring plan.
Muut toimenpiteet, jotka Saksa mainitsee tietojen antamista koskevaan välipäätökseen antamassaan vastauksessa omarahoituksena, on toteutettu vuoden 1998 jälkeen, joten ne eivät liity vuoden 1996 lopulla ja vuoden 1997 alussa myönnettyyn tukeen eivätkä alkuperäiseen rakenneuudistussuunnitelmaan.
Therefore, even if the Commission were to take into account the planned restructuring costs as originally notified by Germany (EUR 12,88 million) and to regard as private contributions the company’s subscribed capital of EUR 0,29 million and the shareholders’ contribution of EUR 0,15 million mentioned in the 1997 notification, the ratio of private contributions to the restructuring costs would amount to 3,4 %, which is manifestly insufficient, even when taking into account the previous practice regarding aid to companies in the Länder of eastern Germany.
Vaikka komissio katsoisi, että suunnitellut rakenneuudistuskustannukset ovat Saksan tekemän alkuperäisen ilmoituksen mukaiset (12,88 miljoonaa euroa), ja vaikka se ottaisi huomioon 0,29 miljoonan euron merkityn pääoman sekä vuonna 1997 annetussa ilmoituksessa mainitun 0,15 miljoonan euron osakkaiden rahoitusosuuden omarahoituksena, omarahoitusosuus olisi 3,4 prosenttia suhteessa rakenneuudistuskustannuksiin. Tämä on selvästi liian vähän, vaikka sitä arvioitaisiin sen käytännön perusteella, jota on tähän asti sovellettu entisen Itä-Saksan osavaltioihin sijoittautuneille yrityksille myönnettyyn tukeen.
Consequently, the condition of the aid being proportionate to the restructuring costs and benefits is not fulfilled.
Tämän vuoksi ehto, jonka mukaan tuen on oltava oikeassa suhteessa rakenneuudistuksen kustannuksiin ja siitä saatavaan hyötyyn, ei täyty.
The criteria laid down in point 3.2.2(iii) of the Community guidelines are clearly not met.
Vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen 3.2.2 kohdan iii alakohdassa asetetut kriteerit jäävät näin ollen selkeästi täyttymättä.
Full implementation of the restructuring plan
Rakenneuudistussuunnitelman täysimääräinen toteuttaminen
As already mentioned, the 1996 restructuring plan has not been implemented.
Kuten edellä on mainittu, vuoden 1996 ”rakenneuudistussuunnitelmaa” ei ole toteutettu.
Consequently, the conditions laid down in point 3.2.2(iv) of the Community guidelines are not met.
Tästä on seurauksena, etteivät myöskään ne edellytykset täyty, jotka on asetettu vuonna 1994 annettujen yhteisön suuntaviivojen 3.2.2 kohdan iv alakohdassa.
An ex ante assessment indicates that the aid, as initially planned and granted, does not fulfil the criteria of the Community guidelines and so cannot be regarded as being compatible with the common market.
Tuen ennakkoarviointi osoittaa, että alkuperäisen suunnitelman mukaisesti myönnetty ja toteutettu tuki ei täytä vuonna 1994 annetuissa yhteisön suuntaviivoissa asetettuja edellytyksiä. Tukea ei sen vuoksi voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana.
Moreover, it is to be noted that subsequent events both during the period when further measures were granted and after the granting of the last measures confirm this conclusion: it is clear that the initial strategy for which the aid was granted failed and that the future of the company is highly uncertain.
Lisäksi voidaan todeta, että sekä lisätoimenpiteiden että viimeisten tukitoimenpiteiden toteuttamisjaksojen aikaiset tapahtumat vahvistavat edellä esitetyn päätelmän: on selvää, että alkuperäinen strategia, jota varten tuki myönnettiin, epäonnistui ja että yrityksen tulevaisuus on hyvin epävarmalla pohjalla.
For this reason, the Commission considers that the aid granted to CWP is incompatible with the common market.
Komissio katsoo sen vuoksi, että CWP:lle myönnetty tuki ei sovellu yhteismarkkinoille.
In accordance with Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 [24], where negative decisions are taken in cases of unlawful aid, the Commission has to decide that the Member State concerned must take all necessary measures unless this would be contrary to a general principle of Community law.
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 [24] 14 artiklan mukaisesti komissio vahvistaa sääntöjenvastaista tukea koskevassa kielteisessä päätöksessään, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet, ellei tämä ole yhteisön lainsäädännön jonkin yleisen periaatteen vastaista.