natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Decision of the Regional Council (DGR) No 67-7675 of 11 November 2002‘Scheme for the extension of the network for the sale of natural gas used as motor fuel.
Aluehallituksen päätös (DGR) nro 67–7675, tehty 11 päivänä marraskuuta 2002”Hanke ajoneuvojen polttoaineena käytettävän metaanin myyntiverkoston kehittämiseksi.
Transfer to the municipalities of funds to be allocated to companies intending to set up service stations for the sale of natural gas used as motor fuel.
Varojen siirto kuntiin rahoituksen antamiseksi yrityksille, jotka aikovat perustaa ajoneuvojen polttoaineena käytettävän metaanin jakeluasemia.
Time limits for the submission of applications and criteria for assessing them’;
Hakuaikojen ja arviointiperusteiden määrittely”.
Secondary legislation
Toissijaiset säädökset
Law No 426 of 9 December 1998‘New measures in the environmental field’;
Laki nro 426, annettu 9 päivänä joulukuuta 1998, ”Uudet ympäristönsuojelutoimenpiteet”;
Ministerial Decree of 22 December 2000‘Identification of the national gas pipelines network for the purposes of Article 9 of Legislative Decree No 164 of 23 May 2000’;
Ministeriön asetus, annettu 22 päivänä joulukuuta 2000, ”Kansallisen maakaasuputkiverkoston määrittäminen 23 päivänä toukokuuta 2000 annetun asetuksen nro 164 mukaisesti”;
Ministerial Decree No 256 of 17 July 1998‘Rules on incentives for motor vehicles powered by natural gas or liquefied petroleum gas (LPG)’;
Ministeriön asetus nro 256, annettu 17 päivänä heinäkuuta 1998, ”Asetus säännöistä metaania tai nestekaasua polttoaineena käyttävien ajoneuvojen tukemiseksi”;
Ministerial Decree of 28 May 1999‘Grant of loans to local authorities by Cassa Depositi e Prestiti for financing the measures in the environmental field provided for by Law No 426 of 9 December 1998’;
Ministeriön asetus, annettu 28 päivänä toukokuuta 1999, ”9 päivänä joulukuuta 1998 annetussa laissa nro 426 säädetty lainarahoitus Cassa depositi e prestitiltä ympäristönsuojelutoimenpiteitä varten”;
Ministerial Decree of 5 April 2001‘Direct grants to members of the public for the purchase of electric vehicles and vehicles powered by natural gas or LPG and for setting up service stations for the sale of natural gas and LPG’;
Ministeriön asetus, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2001”Suorat avustukset kansalaisille sähköllä, metaanilla ja nestekaasulla kulkevien ajoneuvojen hankkimiseen ja metaani- ja nestekaasukäyttöisten laitteiden käyttöönottoon”;
Decision of the Regional Council No 13-7622 ‘Extension of the use of natural gas, LPG and other innovative means of propulsion with a low environmental impact in the public service vehicle fleet.
Aluehallituksen päätös nro 13–7622 ”Metaanin ja nestekaasun sekä muiden innovatiivisten ja ympäristöystävällisten polttoaineiden käytön lisääminen julkisessa liikenteessä.
Establishment of allocation criteria and transfer of funds to the Provinces’;
Kriteerien määrittely varojen jakamiselle ja siirtämiselle maakuntiin”;
Decision of the Regional Council No 62-6806 ‘General criteria and arrangements for funding by the Plan for investment in local public transport in Piedmont under Law No 194/98.
Aluehallituksen päätös nro 62–6806 ”Laissa nro 194/98 tarkoitetun Piemonten julkisen paikallisliikenteen investointisuunnitelman yleiskriteerit ja yksityiskohtaiset säännöt avustuksille.
Allocation to the Regional Transport Directorate of EUR 9009895,07 under heading 25192/2002’.
9009895,07 euron varaaminen alueen liikennelaitokselle luvusta 25192/2002”.
The scheme concerns the extension of the network of service stations for the distribution of natural gas (methane) used as motor fuel.
Tukiohjelma koskee ajoneuvojen polttoaineena käytettävää maakaasua (metaani) myyvien huoltoasemien verkoston laajentamista.
There are currently only 12 such stations in the territory of Piedmont, compared with 80 in Emilia-Romagna and 64 in Veneto.
Tällä hetkellä Piemonten alueella on vain 12 tällaista asemaa, kun niitä Emilia-Romagnassa on 80 ja Venetossa 64.
The number is deemed insufficient to attain the Kyoto target of reducing CO2 emissions — as laid down in national and regional legislation — and to lessen the environmental impact of other hazardous airborne substances by reducing the level of the following pollutants in the region: (a) nitrogen dioxide; (b) fine particulates; (c) benzene.
Määrää pidetään riittämättömänä Kioton pöytäkirjassa asetetun hiilidioksidipäästöjen vähentämistä koskevan tavoitteen saavuttamiseksi (vähennystavoitteet on määritetty kansallisessa ja alueellisessa lainsäädännössä) ja muiden ilmassa esiintyvien haitallisten aineiden ympäristövaikutusten vähentämiseksi alentamalla aluetasolla seuraavia päästöjä: a) typpioksidi; b) mikrohiukkaset; c) bentseeni.
These pollutant emissions are a consequence of traffic congestion and the excessive use of a certain mix of traditional motor fuels.
Tällaiset epäpuhtauspäästöt johtuvat liikenneruuhkista ja erään perinteisten polttoaineiden sekoituksen liiallisesta käytöstä.
For this reason, the Region of Piedmont has focused its action on public and private transport, in terms of both traffic/structure of the vehicle fleet and fuel distribution.
Tästä syystä Piemonten alue on ryhtynyt sekä julkiseen että yksityiseen liikenteeseen kohdistuviin toimiin, jotka koskevat ajoneuvokannan käyttöä/rakennetta ja polttoaineiden jakelua.
Form of the measure
Tuen muoto
The proposed measure is provided in the form of a grant.
Ehdotettu tuki myönnetään avustuksena.
Intensity, recipients and eligible costs
Intensiteetti, tuensaajat ja tukikelpoiset kustannukset
The grant amounts to EUR 150000 per service station.
Tuen määrä on enintään 150000 euroa jakeluasemaa kohti.
No intensity is indicated.
Intensiteettiä ei ole ilmoitettu.
Both the eligible costs and the recipients are described in Section 4 ‘Comments from Italy’.
Tukikelpoisia kustannuksia ja tuensaajia käsitellään 4 luvussa ”Italian huomautukset”.
Budget and duration
Määrärahat ja kesto
In its decision of 28 May 2003 (hereinafter the decision initiating the procedure), the Commission set out the doubts raised by the notified scheme with regard to a number of issues.
Komissio esitti 28 päivänä toukokuuta 2003 tekemässään päätöksessä (jäljempänä ’päätös menettelyn aloittamisesta’) monia ilmoitetun ohjelman herättämiä epäilyjä.
The Commission pointed out that the aid amount exceeded the EUR 100000 maximum that may be granted over a period of three years to any one enterprise under Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid [3] and noted that the Italian authorities did not intend to reduce the planned grants of EUR 150000 per service station, on the ground that the said amount was the minimum incentive needed to spur investments in new service stations in the region.
Komissio totesi, että tukimäärä ylittää EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 69/2001 [3] säädetyn kolmen vuoden ajanjaksoa koskevan 100000 euron enimmäismäärän kunkin yksittäisen yrityksen kohdalla. Komissio pani myös merkille, että Italian viranomaiset eivät aikoneet vähentää tukimäärää, joksi oli aiottu 150000 euroa jakeluasemaa kohti, koska niiden mukaan vähintään tämä määrä tarvittaisiin kannustukseksi investoimaan uusiin jakeluasemiin alueella.
Distance of the network from intra-Community borders and possible impact of the measure on intra-Community trade as the aid is not de minimis
Epäilyt, jotka koskevat verkoston etäisyyttä yhteisön sisärajoilta ja toimenpiteen mahdollista vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan, kun otetaan huomioon, että kyseessä ei ole vähämerkityksinen toimenpide
In its decision initiating the procedure, the Commission noted that, at first sight, trade was potentially affected as natural gas is traded internationally and service stations could be located close to the border.
Päätöksessä menettelyn aloittamisesta komissio totesi ensivaikutelmanaan, että toimenpide saattaa vaikuttaa kauppaan, koska maakaasulla käydään kansainvälistä kauppaa ja koska jakeluasemat voivat sijaita lähellä rajaa.
Ownership of the natural gas service stations and identity of the aid recipients
Maakaasun jakeluasemien omistusta ja tuensaajien henkilöyttä koskevat epäilyt
In its decision initiating the procedure, the Commission referred to a previous decision it had taken in a similar case: Decision 1999/705/EC of 20 July 1999 on the State aid implemented by the Netherlands for 633 Dutch service stations located near the German border [4].
Päätöksessä menettelyn aloittamisesta komissio viittasi aiempaan päätökseen vastaavasta tapauksesta eli 20 päivänä heinäkuuta 1999 tehtyyn päätökseen 1999/705/EY [4] valtiontuesta, jonka Alankomaat aikoo toteuttaa Saksan rajan tuntumassa sijaitsevien 633 alankomaisen huoltamon hyväksi.
That Decision was subsequently upheld by the Court of Justice in its judgment of 13 June 2002 [5].
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin vahvisti päätöksen 13 päivänä kesäkuuta 2002 antamassaan tuomiossa [5].
Environmental impact of the measure
Toimenpiteen ympäristövaikutukset
The Commission stated that in the notification the Italian authorities had not clearly demonstrated that the environmental benefits which the scheme was intended to promote would materialise.
Komissio totesi, että Italian viranomaiset eivät ole selvästi osoittaneet, että ympäristöhyödyt, joita ohjelman on määrä tuottaa, olisivat todellisia.
Two points raised by Decision 1999/705/EC and the subsequent Court judgment in Case C-382/99 are especially relevant for the present case.
Kaksi päätöksessä 1999/705/EY ja sitä seuranneessa, 16 kohdassa mainitussa yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa esille otettua kysymystä liittyvät tähän asiaan.
In its decision initiating the procedure, the Commission stressed the need for correct identification of the ‘recipient’, which could be a person other than and not coinciding with the ‘service station’.
Päätöksessä menettelyn aloittamisesta komissio vaati selvittämään todellisen tuensaajan, joka voi olla jokin muu taho kuin jakeluasema.
That would be the case, for example, if (a) the same owner possessed or operated several service stations or (b) the same dealer applied for aid more than once.
Näin voisi olla esimerkiksi, jos a) sama omistaja omistaa tai hoitaa useampia huoltoasemia; tai b) sama jakelija hakee tukea useammin kuin kerran.
It was quite possible for a large oil company to have de facto control over service station operators by virtue of an exclusive purchasing agreement or any other agreement.
Itse asiassa on mahdollista, että suuri öljy-yhtiö hallitsee tosiasiallisesti huoltoasemien omistajia yksinostosopimusten tai jonkin muuntyyppisen sopimuksen välityksellä.
Therefore, in order to verify that there was no incompatible cumulation of aid, the Commission classified service stations in six categories, of which the three most relevant were:
Tutkiakseen, ettei yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen kasautumista tapahdu, komissio luokitteli jakelijat kuuteen ryhmään, joista kolme tärkeintä ovat:
dealer-owned/dealer-operated (Do/Do) service stations, where the dealer owns the service station, operates it at his own risk and is linked to the oil company (the supplier) by an exclusive purchasing agreement;
jälleenmyyjät/omistajat (dealer owned / dealer operated, jäljempänä ’Do/Do’): jälleenmyyjä omistaa huoltamon, kantaa taloudellisen vastuun liiketoiminnasta mutta on sidottu öljy-yhtiöön (tavarantoimittajaan) yksinostosopimuksella;
company-owned/dealer-operated (Co/Do) service stations, where the dealer rents the service station, operates it at his own risk and is linked to the supplier by an exclusive purchasing agreement;
jälleenmyyjähuoltamot (company owned / dealer operated, jäljempänä ’Co/Do’): jälleenmyyjä vuokraa huoltamon itselleen, kantaa sen toiminnasta taloudellisen vastuun, mutta on sidottu tavarantoimittajaan yksinostosopimuksella;
company-owned/company-operated (Co/Co) service stations, where the service station is operated by employees or subsidiaries of the oil company. They bear no risk and are not free to choose their supplier.
palvelussuhteessa olevat jälleenmyyjät (company owned / company operated, jäljempänä ’Co/Co’): huoltamoa hoitavat työntekijät tai öljy-yhtiön tytäryhtiöt, jotka eivät vastaa liiketoiminnan kannattavuudesta eivätkä voi vapaasti valita tavarantoimittajiaan.
The burden of proving the real ownership of the service stations — and the nature of the contractual agreement linking the supplier to the dealer — lay with the Italian authorities.
Jakeluasemien todellisen omistajan – ja tavarantoimittajan ja jälleenmyyjän välisen sopimussuhteen luonteen – osoittaminen kuuluu Italian viranomaisille.
To that end, the Commission submitted two questions to the Italian authorities, with regard to (1) the proposal to amend the scheme so as to bring it into line with all the provisions of Regulation (EC) No 69/2001 [6] and (2) the ownership structure of the service stations and the size of the recipient enterprises.
Tämän vuoksi komissio esitti Italian viranomaisille kaksi pyyntöä, jotka koskivat 1) tukiohjelman muuttamista sellaiseksi, että se olisi asetuksen (EY) N:o 69/2001 [6] kaikkien säännösten mukainen; sekä 2) jakeluasemien omistusjärjestelyjä ja tuensaajayritysten kokoa.
In particular, the Commission wanted to know whether some or all of the new stations would be part of any selling network belonging to large companies or multinational oil groups.
Komissio halusi erityisesti tietää, kuuluvatko uudet jakelijat suurten kansainvälisten öljy-yhtiöiden myyntiverkostoihin.
The Commission deemed the Italian authorities replies insufficient as they did not rule out the possibility of applications for aid being repeatedly submitted by different service stations belonging to the same large enterprise(s), and they furthermore failed to provide evidence that the contractual relationship [7] was such as to bind the dealer (operating the service stations) to the supplier without leaving him any leeway.
Komissio piti Italian viranomaisten vastauksia riittämättöminä. Ensinnäkään ne eivät poissulkeneet sitä mahdollisuutta, että samaan suuryritykseen kuuluvat jakeluasemat voisivat esittää useita eri avustushakemuksia. Toiseksi niissä ei ollut näyttöä siitä, että sopimussuhde [7] olisi luonteeltaan sellainen, että se sitoisi jälleenmyyjän (asemia hoitavan oikeushenkilön) tavarantoimittajaan jättämättä jälleenmyyjälle minkäänlaista päätösvaltaa.
Eligible costs
Tukikelpoisia kustannuksia koskevat epäilyt
The Commission noted that the investment aid was not clearly linked to any eligible cost provided for by the Community guidelines on State aid for environmental protection [8], and in particular point 37 thereof.
Komissio totesi, että investointituki ei liity selvästi mihinkään ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen [8] ja erityisesti niiden 37 kohdan mukaan tukikelpoisiin kustannuksiin.
Neither did the investment aid notified under the scheme in question correspond to any of the cases covered by points 29 (aid to improve on Community standards), 30 (energy saving), 31 (combined production of electric power and heat) or 32 (aid to promote renewable sources of energy) of the environmental aid guidelines [9].
Toisaalta tukiohjelman puitteissa ilmoitetut investointituet eivät edusta mitään ympäristönsuojelutukea koskevien suuntaviivojen 29 kohdassa (tuet, joiden avulla voidaan ylittää yhteisön normit), 30 kohdassa (energiansäästö), 31 kohdassa (sähkön ja lämmön yhteistuotanto) ja 32 kohdassa (tuet uusien energialähteiden hyväksi) mainittua tapausta. [9]
Final remarks
Yhteenveto
Notwithstanding its doubts, the Commission recognised that there was an a priori presumption that any distortions of competition would indeed be limited.
Epäilyistään huolimatta komissio myönsi ennakko-oletuksen olevan, että mahdolliset kilpailun vääristymät olisivat ilmeisesti vähäisiä.
The Commission also noted that the scheme was not in line with any other guidelines or frameworks.
Lisäksi komissio totesi, että tukiohjelma ei ollut myöskään minkään muiden suuntaviivojen mukainen.
COMMENTS FROM ITALY
ITALIAN HUOMAUTUKSET
In their comments, the Italian authorities took the view that — in order to attain the Kyoto targets, which had been embodied in both Community and Italian legislation — it was necessary to act on one of the most polluting human activities, namely road transport (mobility).
Italian viranomaiset esittivät huomautuksissaan kantanaan, että yhteisön ja Italian lainsäädäntöön sisällytettyjen Kioton tavoitteiden saavuttamiseksi on välttämätöntä puuttua yhteen eniten ilmaa saastuttavaan ihmisen toimintaan eli maantieliikenteeseen.
CO2, PM10, PM2.5 and NO2 were the main pollutants produced by this activity and natural gas was the best alternative to traditional fuels.
CO2, PM10, PM2,5 ja NO2 ovat huomattavimmat liikenteestä aiheutuvat päästöt.
Its wider use should have an impact on public transport, public service vehicle fleets and road haulage (freight transport).
Metaanikaasu on parempi vaihtoehto perinteisille polttoaineille ja sen jakelu vaikuttaisi julkiseen liikenteeseen, julkisen liikenteen ajokalustoon sekä maanteitse tapahtuvaan tavarankuljetukseen.
Moreover, in Piedmont, motor vehicle traffic in urban centres with more than 10000 inhabitants was subject to limitations.
Piemontessa autoliikennettä on rajoitettu yli 10000 asukkaan kaupunkien keskustoissa.
In this respect, natural gas could play an important role in attaining the objective of sustainable mobility.
Metaanikaasulla voi olla tärkeä tehtävä, kun liikenteessä pyritään kestävän kehityksen tavoitteeseen.
The claimed impact on pollutant emissions of replacing vehicles (buses, trucks, vans, etc.) powered by traditional fuels with natural gas-driven vehicles was supported by statistical evidence provided by the Piedmont regional authorities.
Vaikutukset, joita väitetään seuraavan siitä, että perinteisillä polttoaineilla kulkevat ajoneuvot (linja-autot, kuorma-autot, pakettiautot ym.) korvataan metaanilla kulkevilla ajoneuvoilla, saavat vahvistusta Piemonten alueviranomaisten toimittamista tilastotiedoista.
The Commission itself had proposed that 20 % of petrol and diesel fuel used in the road transport sector be replaced by alternative fuels, and natural gas had been identified as one of the fuels that could contribute significantly to the attainment of that objective.
Komissio on itse ehdottanut, että maantieliikenteessä käytetystä bensiinistä ja kaasuöljystä 20 prosenttia korvattaisiin vaihtoehtoisilla polttoaineilla. Maakaasu on mainittu yhtenä niistä polttoaineista, joilla voisi olla merkittävä vaikutus tavoitteen saavuttamiseen.
In their comments, the Italian authorities took the view that EUR 150000 per service station was the minimum level of incentive needed to stimulate and promote such investments — both when the infrastructure is built as part of an entirely new station for the supply of natural gas as motor fuel and when it is limited to a new outlet (dispenser or pump, with the annexed infrastructure) built at an existing station.
Italian viranomaiset toteavat huomautuksissaan, että 150000 euron avustus kullekin jakeluasemalle on vähimmäismäärä, joka tarvitaan, jotta voidaan edistää investointeja infrastruktuuriin sekä uusien metaanin jakeluasemien että olemassa olevan aseman uusien myyntipisteiden (annostelija tai pumppu ja niihin liittyvä infrastruktuuri) yhteydessä.
The amount of EUR 150000 was based on an estimate of the minimum incentive in a sector where profitability under normal market conditions was deemed to be still low, due to long pay-back periods and very slim profit margins.
150000 euron summa perustuu arvioon vähimmäiskannustimesta alalla, jolla kannattavuutta pidetään tavanomaisissa markkinaolosuhteissa vielä heikkona, mikä johtuu pitkistä käyttöomaisuuden poistoajoista ja hyvin alhaisista katetuotoista.
This was demonstrated by the fact that in the past 25 years only six sales outlets had been built.
Tästä todistaa se, että viimeisten 25 vuoden aikana on perustettu vain kuusi myyntipistettä.
In support of their arguments, the Italian authorities provided the Commission with estimates of the operating margin of an average operator, based on the costs calculated for a standard service station for the sale of natural gas as motor fuel connected to a pipeline with a normal pressure of between 5 and 12 bars.
Väitteidensä tueksi Italian viranomaiset toimittivat komissiolle arvioita keskivertoaseman omistajan käyttökatteesta. Arviot perustuivat kuluihin hypoteettisella metaanin jakeluasemalla, jolla on metaaniputki, jonka paine on 5–12 baaria.
The operating margin, gross of both variable and fixed costs, amounted to EUR 0,069 per cubic metre of gas sold.
Kate, josta ei ole vähennetty muuttuvia ja kiinteitä kuluja, on 0,069 euroa myytyä kaasukuutiometriä kohti.
Net of the variable costs, the margin fell to EUR 0,040 per cubic metre (standard margin applied by the operator), which would be further reduced by the annual overheads (staff, maintenance and administrative costs), estimated at EUR 10000 per year.
Muuttuvien kulujen vähentämisen jälkeen kate laskee 0,040 euroon/m3 (vakiokate, jonka jälleenmyyjä odottaa saavansa), joka voi vielä pienentyä 10000 euroksi arvioitujen vuotuisten kiinteiden kulujen (henkilöstökulut, aseman kunnossapito ja hallinto) vuoksi.
In the example provided by the Italian authorities, natural gas accounted for only 2,51 % of the annual turnover of the service station.
Italian viranomaisten antamassa esimerkkitapauksessa vain 2,51 prosenttia huoltoaseman vuosiliikevaihdosta kertyy metaanista.
Investment costs of the service stations
Jakeluasemien investointikustannukset
In their reply, the Italian authorities provided a detailed breakdown of the eligible investment costs.
Italian viranomaiset toimittivat vastauksessaan seikkaperäisen luettelon tukikelpoisista investointikustannuksista.
These were limited to the machinery and equipment needed for the supply of natural gas and the safety of the installation and included:
Kyseeseen tulevat pelkästään kaasun jakelussa ja aseman turvallisuuden vuoksi tarvittavat koneet ja laitteet, jotka ovat
substations,
mittari,
compressors,
kompressorit,
damping cylinders,
vaimennussylinterit,
refrigeration units,
jäähdytyslaitteet,
electrical substations,
sähköasemat,
check weight twin dispensers (nozzles),
jakelulaitteet,
canopies for the dispensers,
jakelulaitteita suojaava katos,
other equipment needed for the supply of the gas and the safety of the installation.
mahdolliset muut laitteet, joita tarvitaan metaanin jakelussa ja aseman turvallisuuden takia.
The total cost of the above machinery/equipment (the only eligible costs) averaged around EUR 500000, for a compression system capable of handling gas delivery pressures of between 5 and 12 bars.
Edellä mainittujen ainoiden tukikelpoisten hyödykkeiden kustannukset ovat Italian viranomaisten mukaan noin 500000 euroa, kun kyseessä on kompressorijärjestelmä, jolla voidaan käsitellä 5–12 baarin kaasunnostopainetta.
Other, non-eligible costs included: the connection to the gas pipeline, the electricity grid and other public utilities (around EUR 100000 on average, but with possible variations that greatly depended on distance and the lie of the land); the purchase of land; construction works (road links); ancillary costs (planning, acquisition of permits and licences).
Muita kuin tukikelpoisia kustannuksia ovat: liitännät kaasuverkkoon, sähköverkkoon ja muihin julkisiin palveluihin (joista aiheutuu keskimäärin noin 100000 euron kustannukset, joskin lähinnä etäisyydestä ja maaperätyypistä johtuvat vaihtelut ovat mahdollisia); tonttien hankinta; rakennustyöt (tieliittymät); liitännäiskustannukset (suunnittelu, lupien hankkiminen).
Such costs were entirely borne by the investor.
Tällaiset kustannukset kuuluvat kokonaan investoinnin tekijälle.