natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This means that the State, once it decides to assign public-purpose assets to a commercial use, must demand a remuneration in line with normal market conditions.
Tämä tarkoittaa sitä, että valtion päättäessä käyttää julkisiin tarkoituksiin varattua omaisuutta (myös) kaupallisesti sen on vaadittava tästä markkinaehtoinen korvaus.
Ownership structure
Omistusrakenne
The key question, as formulated by the Court of First Instance in its judgment in WestLB with reference to the previous case law, is whether, in similar circumstances, a private investor operating in normal conditions of a market economy and of a comparable size to that of the bodies operating in the public sector could have been prompted to make the capital contribution in question.
Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin WestLB-tuomiossaan aikaisempaan oikeuskäytäntöön viitaten totesi, tärkein tutkittava kysymys on, olisiko normaaleissa markkinaolosuhteissa toimiva yksityinen sijoittaja, joka on kooltaan verrattavissa julkisen sektorin toimintaa ohjaaviin elimiin, samankaltaisissa olosuhteissa voinut tehdä kyseisen pääomansijoituksen.
Lastly, as the Court also points out with reference to other case law, ‘the comparison between the conduct of public and private investors must be made by reference to the attitude which a private investor would have had at the time of the transaction in question, having regard to the available information and foreseeable developments at that time’.
Kuten tuomioistuin edelleen muihin tuomioihin viitaten totesi, ”julkisen sektorin sijoittajan ja yksityisen sijoittajan käyttäytymistä on vertailtava ottaen huomioon se tapa, jolla yksityinen sijoittaja olisi kyseessä olevan toimenpiteen toteuttamisajankohtana suhtautunut asiaan, kun otetaan huomioon tuolloin käytettävissä olleet tiedot ja ennakoitavissa olleet kehityssuuntaukset”.
This makes it clear that the assessment must focus on the time of the investment and on the expectations which an investor might reasonably, i.e. on the basis of the available information, have had at that time.
Tämän perusteella on selvää, että tutkinta kohdistuu sijoituspäätöksen ajankohtaan ja sijoittajalla tuolloin olleisiin kohtuullisiin odotuksiin, jotka perustuvat käytettävissä oleviin tietoihin.
These expectations essentially relate to the likely return.
Odotukset koskevat lähinnä todennäköistä tuottoa.
The Land of Berlin was the sole shareholder of LBB (and of WBK).
Berliinin osavaltio oli LBB:n (ja WBK:n) ainoa omistaja.
Even if this circumstance should make it possible to depart from an approach which takes account only of the fixed, agreed rate of remuneration (on average 0,25 % on the part of the special-purpose reserve used by LBB as of December 1995), in the present case ownership by the Land of Berlin cannot be used to justify the low direct remuneration.
Vaikka tämän seikan perusteella olisikin mahdollista luopua tarkastelusta, jossa otetaan huomioon pelkästään sovittu korvaus — keskimäärin 0,25 prosenttia niistä erityisrahaston varoista, jotka LBB on ottanut käyttöön joulukuusta 1995 lähtien — tarkasteltavana olevassa tapauksessa Berliinin osavaltion omistajuudella ei voida perustella vähäistä välitöntä korvausta.
To cite the Land’s ownership as justification, there would have to be an adequate business plan, expert valuation or assessment of the likely return from the investment at issue.
Vetoaminen osavaltion omistajuuteen edellyttäisi asianmukaista liiketoimintasuunnitelmaa, asiantuntijalausuntoa tai arviota kyseisestä sijoituksesta odotettavissa olevasta tuotosta.
None was produced at the time.
Mitään näistä ei ollut laadittu.
The Commission therefore has no means of verifying the Land's statements.
Komissiolla ei näin ollen ole mitään keinoja tarkistaa osavaltion väitteitä.
The Commission accordingly takes the view that, in this case, the appropriate return must be established on the basis of the direct market return.
Tämän vuoksi komission kanta on, että tarkasteltavassa tapauksessa sopiva korvaus on määritettävä välittömän markkinaehtoisen korvauksen perusteella.
Remuneration and elements of remuneration
Korvaus ja sen osatekijät
Capital basis for calculating the remuneration
Korvauksen laskentaperusteena oleva pääoma
As BAKred directly recognised the full amount as core capital, the funds were available to LBB to cover liabilities from 1 January 1993 onwards, except for the amount required each year for the promotion-related business itself.
Koska BAKred oli välittömästi hyväksynyt varat kokonaisuudessaan ydinpääomaksi, olivat ne 1 päivästä tammikuuta 1993 LBB:n käytettävissä vastuiden kattamiseen, lukuun ottamatta määrää, joka tarvitaan vuosittain kehityspankkitoimintaan.
The capital needed to underpin the promotion-related business and which LBB could not use has to be deducted from the amounts which grew each year from then on.
Tästä vuosittain kasvaneesta summasta on kuitenkin vähennettävä kehityspankkitoiminnan vastuiden kattamiseen tarvittava pääoma, jota LBB ei voinut käyttää.
The values for the WBK/IBB special-purpose reserve and for the capital needed for IBB's promotion-related business varied, or continually increased, as of early 1993.
WBK:n/IBB:n tarkoitukseensa sidottu omaisuus ja IBB:n kehityspankkitoimintaan tarvittavan pääoman määrä vaihteli ja kasvoi jatkuvasti vuoden 1993 alusta.
They are shown in the table at paragraph 142.
Määrät on esitetty johdanto-osan 142 kappaleen taulukossa.
The nominal capital of WBK/IBB worth DEM 187,5 million and transferred to LBB's nominal capital was liquid capital.
LBB:n osakepääomaksi siirretty WBK:n/IBB:n osakepääoma, jonka suuruus oli 187,5 miljoonaa Saksan markkaa, oli likvidiä pääomaa.
75,01 % of LBB's shares were sold to BGB in 1994, and the remaining 24,99 % in 1998 at a price of DEM 1,5 billion.
Vuonna 1994 75,01 prosenttia LBB:n osakkeista myytiin BGB:lle ja vuonna 1998 loput 24,99 prosenttia 1,5 miljardin Saksan markan hintaan.
The nominal capital was therefore attributed to BGB as of 1998.
Osakepääoma kuului näin ollen vuodesta 1998 BGB:lle.
There are therefore three bases for calculating an appropriate remuneration: first, the liquid capital of DEM 187,5 million for 1993, with a value of DEM 46,9 million (corresponding to 24,99 % of shares) for the years 1994 to 1997; second, the special-purpose reserve and third, the funds needed for the promotion-related business.
Kohtuulliselle korvaukselle on näin ollen kolme laskentaperustaa: ensimmäinen on vuoden 1993 likvidi pääoma, jonka suuruus oli 187,5 miljoonaa Saksan markkaa, ja joka kasvoi vuosina 1994–1997 46,9 miljoonalla Saksan markalla (24,99 prosenttia osakkeista), toinen on erityisrahasto ja kolmas on kehityspankkitoimintaan tarvittavat varat.
As the same minimum return applies to the first two elements, they can initially be considered together in what follows.
Koska kahteen ensimmäiseen osatekijään sovelletaan samaa vähimmäistuottoa, voidaan niitä tarkastella seuraavassa ensin yhdessä.
Appropriate remuneration for the nominal capital and the special-purpose reserve
Kohtuullinen korvaus osakepääomasta ja erityisrahastosta
Investments of differing economic quality require differing returns.
Taloudellisesti eri luonteisilta pääomasijoituksilta odotetaan erilaista tuottoa.
In analysing an investment's acceptability to an investor acting under normal market conditions, it is important therefore to bear in mind the special economic nature of the financial measure in question and the value of the capital provided for LBB.
Tutkittaessa, onko sijoitus tavanomaisen markkinataloussijoittajan hyväksyttävissä, on sen vuoksi otettava huomioon kyseisen pääomasijoituksen taloudellinen erityisluonne ja käyttöön asetetun pääoman arvo LBB:n kannalta.
Comparison with other equity instruments
Vertaaminen muihin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin
In establishing an appropriate remuneration, it is important to determine to which other equity instruments the transfer of WBK's assets may be compared since market remuneration differs from one instrument to another.
Koska erilaisista instrumenteista markkinoilla saatava korvaus on erilainen, kohtuullista korvausta tarkasteltaessa on tärkeää määrittää, mitkä muut oman pääoman ehtoiset instrumentit ovat verrattavissa WBK:n varojen luovutukseen.
For the purposes of their understanding, the BdB, the Land and LBB assume that it can be compared to a share capital investment.
Sopimuksessaan BdB, osavaltio ja LBB katsovat, että toimenpide on verrattavissa osakepääomasijoitukseen.
The Commission likewise takes the view that the transfer most closely resembles a share capital investment.
Myös komissio katsoo, että WBK:n luovutus muistuttaa lähinnä osakepääomasijoitusta.
For the nominal capital, this can undisputedly be assumed to be the case and does not require any further discussion here.
Rekisteröidyn osakepääoman osalta asiasta ei ole epäilystä eikä asian tarkempi käsittely ole näin ollen tarpeen.
However, it also applies to the special-purpose reserve, which was equally recognised by BAKred as core capital.
Sama pätee kuitenkin myös erityisrahastoon, koska BAKred on hyväksynyt senkin ydinpääomaksi.
In this connection, it should be noted that the relatively broad range of innovative equity instruments now available to credit institutions in several countries did not exist in Germany back in 1993 when it was decided to transfer WBK to LBB.
Tässä yhteydessä on korostettava, että vuonna 1993, jolloin WBK päätettiin luovuttaa LBB:lle, Saksassa ei ollut vielä käytettävissä sitä suhteellisen laajaa innovatiivisten oman pääoman ehtoisten instrumenttien valikoimaa, joka useiden maiden luottolaitoksilla on nykyisin käytettävissään.
Some of these instruments have been developed in the meantime, while others already existed but were not accepted in Germany.
Osa näistä instrumenteista on kehitetty vasta myöhemmin, ja vaikka osa oli jo olemassa, niitä ei ollut hyväksytty Saksassa.
It would therefore be inappropriate to compare the special-purpose reserve to such innovative instruments, most of which have developed in the meantime and some of which are available only in other countries.
Sen vuoksi ei ole asianmukaista verrata erityisrahastoa tämänkaltaisiin innovatiivisiin instrumentteihin, joista useimmat on kehitetty vasta myöhemmin ja joista osa oli kyseisenä ajankohtana käytettävissä vain muissa maissa.
The Commission also takes the view that it is not appropriate to compare the special-purpose reserve recognised as core capital to a silent partnership contribution when determining the appropriate remuneration, precisely because the transfer did not take the form of a silent partnership contribution but of a special-purpose reserve.
Komissio katsoo myös, että ydinpääomaksi hyväksytystä erityisrahastosta maksettavan kohtuullisen korvauksen määrityksessä ei voida käyttää vertailukohtana äänettömiä osakkuuksia. Komissio pitää merkittävänä seikkana erityisesti sitä, että omaisuuden luovutusta ei toteutettu äänettömän osakkuuden vaan erityisrahaston muodossa.
BAKred too recognised the transfer as a reserve and not as a silent partnership contribution pursuant to Section 10 of the German Banking Act.
Myös BAKred hyväksyi luovutuksen KWG:n 10 § :n mukaisesti rahastona eikä äänettömänä osakkuutena.
The fact that the German supervisory authority treated the capital made available as a reserve suggests that it resembles share capital rather than a silent partnership.
Se, että Saksan pankkivalvontaviranomaiset käsittelivät pääomaa rahastona, tukee päätelmää, jonka mukaan käyttöön asetettu pääoma oli verrattavissa ennemminkin osakepääomaan kuin äänettömään osakkuuteen.
Moreover, the risk that the transferred capital might at least partially be lost in the event of insolvency or liquidation is no less than the risk associated with a share capital investment since WBK's assets make up a considerable part of LBB's equity capital and LBB used it extensively for many years to cover risk-bearing assets.
Myöskään se riski, että ainakin osa luovutetusta pääomasta menetetään maksukyvyttömyys- tai selvitystilamenettelyssä, ei ole vähäisempi kuin osakepääomasijoituksen tapauksessa, sillä WBK:n omaisuuden osuus LBB:n omasta pääomasta on huomattava ja LBB on käyttänyt vuosien mittaan huomattavan osan käyttöönsä asetetusta omaisuudesta riskivastaavien kattamiseen.
Liquidity costs of the special-purpose reserve
Erityisrahaston likviditeettiongelmat
A ‘normal’ capital injection into a bank supplies it both with liquidity and with an own funds base which it requires for supervisory reasons to expand its activities.
Tavanomainen pääomasijoitus pankkiin parantaa pankin maksuvalmiutta ja kasvattaa lisäksi sen omia varoja, mikä on pankkivalvontalainsäädännön nojalla välttämätön edellytys liiketoiminnan laajentamiselle.
In order to use the capital in full, i.e. to expand its 100 % risk-adjusted assets by a factor of 12,5 (i.e. 100 divided by a solvency ratio of 8), the bank must refinance itself on the financial markets 11,5 times over.
Voidakseen käyttää pääoman täysimääräisesti hyväkseen, toisin sanoen lisätäkseen sataprosenttisesti riskipainotettuja vastaavia kertoimella 12,5 (eli 100 jaettuna 8 prosentin vakavaraisuussuhdeluvulla), pankin on hankittava rahoitusmarkkinoilta 11,5-kertainen jälleenrahoitus.
Put simply, the difference between 12,5 times the interest received and 11,5 times the interest paid minus other costs of the bank (e.g. administration) gives the profit on the equity.
Tämä tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että kun tästä pääomasta 12,5-kertaisena saatujen ja 11,5-kertaisena maksettujen korkojen erotuksesta vähennetään muut pankille aiheutuneet kustannukset (esimerkiksi hallintokulut), tulokseksi saadaan oman pääoman tuotto.
Apart from the nominal capital of DEM 187,5 million, the transfer of WBK's assets did not provide LBB with initial liquidity.
Jos 187,5 miljoonan Saksan markan osakepääomaa ei oteta huomioon, WBK:n omaisuuden luovutus ei lisännyt LBB:n maksuvalmiutta.
LBB therefore faced additional funding costs equal to the amount of the capital if it was to raise the necessary funds on the financial markets to take full advantage of the business opened up by the additional capital, i.e. to expand risk-adjusted assets by 12,5 times the capital amount (or to maintain existing assets at that level).
Koska LBB:lle aiheutuu pääoman määrää vastaavat ylimääräiset rahoituskustannukset, jos se turvautuu rahoitusmarkkinoihin hankkiakseen varat, jotka se tarvitsee hyödyntääkseen täysimääräisesti lisäpääoman tarjoamat liiketoimintamahdollisuudet eli laajentaakseen riskipainotetun omaisuutensa pääomaan nähden 12,5-kertaiseksi (tai säilyttääkseen nykyisen omaisuutensa tämän suuruisena).
Because of these extra costs, which do not arise in the case of other forms of injected equity capital, the appropriate remuneration must be reduced accordingly.
Nämä lisäkustannukset, joita muussa muodossa sijoitetusta omasta pääomasta ei aiheudu, on otettava huomioon kohtuullisen korvauksen määrityksessä vastaavansuuruisena vähennyksenä.
A market-economy investor could not expect to be remunerated in the same way as for a cash injection.
Markkinataloussijoittaja ei voi odottaa saavansa pääomastaan samaa korvausta kuin sijoittaessaan käteispääomaa.
The Commission does not believe that the entire refinancing interest rate has to be taken into account.
Komissio katsoo, että jälleenrahoituskorkoa ei ole tarpeen ottaa kokonaisuudessaan huomioon.
Refinancing costs constitute operating expenses and therefore reduce taxable income.
Jälleenrahoituskustannukset ovat yrityksen toimintamenoja ja vähentävät siten sen verotettavaa tuloa.
This means that the bank's net result is not reduced by the amount of additional interest expenses incurred.
Siksi pankin nettotulos ei pienene ylimääräisen koron määrää vastaavalla määrällä.
These expenses are offset in part by reduced corporation tax.
Osa näistä kuluista nimittäin tasoittuu pienemmän yhtiöveron ansiosta.
Only the net costs should be taken into account as an additional burden on LBB because of the special nature of the capital transferred.
Vain nettokustannukset on otettava huomioon LBB:lle luovutetun pääoman erityisluonteesta aiheutuvana lisäkustannuksena.
Overall, the Commission accepts that LBB incurs additional ‘liquidity costs’ to the extent of ‘refinancing costs minus corporation tax’.
Kaiken kaikkiaan komissio siis myöntää, että LBB:lle aiheutuu likviditeettikustannuksia, joiden määrä vastaa jälleenrahoituskustannuksia, joista on vähennetty yhtiöverot.
In the negotiations on their understanding, the parties, as in the Hamburgische Landesbank case, in which the transfer took place at the same point in time, took as a basis the long-term risk-free rate of 7,23 %.
Osapuolet käyttivät sopimusneuvotteluissaan perustana 7,23 prosentin riskitöntä pitkää korkoa eli samaa korkoa kuin Hamburgische Landesbankin sopimuksessa, joka koski samaan aikaan toteutettua luovutusta.
They also agreed to assume a flat 50 % tax rate.
Sopimuspuolet käyttivät lisäksi oletusarvona kiinteää 50 prosentin veroastetta.
This produces a net refinancing rate of 3,62 % and thus a corresponding liquidity discount.
Nettomääräiseksi jälleenrahoituskoroksi ja vastaavaksi likviditeettivähennykseksi saatiin tämän mukaisesti 3,62 prosenttia.
This discount applies only to the special-purpose reserve.
Vähennys koskee vain erityisrahastoa.
Determination of a likely minimum remuneration for the special-purpose reserve and the nominal capital
Erityisrahastosta ja osakepääomasta odotettavissa olevan vähimmäiskorvauksen määrittäminen
A market-economy investor bases his return expectations on historical average returns, which generally also give him an idea of what the company's future performance is likely to be, as well as on the conclusions he draws from an analysis of the company's business model for the period of the investment, the strategy and quality of its management and the prospects for the economic sector concerned.
Markkinataloussijoittaja perustaa tuotto-odotuksensa pitkän aikavälin keskituottoon, jota käytetään yleensä lähtökohtana myös yrityksen tulevan suorituskyvyn arvioinnissa, sekä johtopäätöksiin, joita se tekee muun muassa yrityksen kyseiselle sijoitusjaksolle vahvistaman liiketoimintamallin, yritysjohdon noudattaman liiketoimintastrategian, johtamisen laadun sekä alaan kohdistuvien suhteellisten odotusten perusteella.
Companies in need of capital have to convince potential investors that, over the long term, they will be able to earn at least the average rate of return that can be expected of companies with a comparable level of risk and operating in the same economic sector.
Tarvitessaan pääomaa yrityksen on vakuutettava mahdollinen sijoittaja siitä, että yrityksestä saa pitkällä aikavälillä vähintään saman tuoton, jonka vastaavan riskiprofiilin omaava saman alan yritys voisi keskimäärin odottaa saavansa markkinoilta.
If a company cannot fulfil these expectations of an at least average return, the investor will refrain from investing in it and will consider investing in another company which offers better prospects for the same risk.
Jos yritys ei pysty täyttämään vähintään keskimääräistä tuottoa koskevia odotuksia, sijoittaja luopuu kyseisestä sijoituksesta ja harkitsee sijoittamista toiseen yritykseen, jonka näkymät ovat suotuisammat riskin pysyessä samana.
There are various methods of determining an appropriate minimum return.
Kohtuullinen vähimmäiskorvaus voidaan laskea monella eri tavalla.
They range from differing variants of the financing approach to the Capital Asset Pricing Model (CAPM) method.
Näitä ovat esimerkiksi rahoituskustannuksiin perustuvan mallin eri variantit ja CAPM-menetelmä (Capital Asset Pricing Model).
For the purposes of describing the various approaches, it is helpful to distinguish between two components, namely the risk-free return and a project-specific risk premium: the appropriate minimum return for a high-risk investment = the risk-free base rate + a risk premium for the high-risk investment.
Eri menetelmien tarkastelussa on järkevää erottaa toisistaan riskitön tuotto ja hankekohtainen riskipreemio: riskisijoituksen kohtuullinen vähimmäistuotto = riskitön peruskorko + riskisijoituksen riskipreemio.
The appropriate minimum return on a high-risk investment can therefore be described as the sum of the risk-free rate of return and the additional risk premium for assuming the specific investment risk.
Riskisijoituksen kohtuullinen vähimmäistuotto voidaan siten esittää riskittömän tuottoasteen ja sijoituskohtaisen riskin ottamiseen liittyvän lisäriskipreemion summana.
Accordingly, the basis for any return determination is the existence of a default-risk-free form of investment with an assumed risk-free return.
Tuoton määritysperusteena on aina sijoitusmuoto, johon ei liity vastapuoliriskiä ja jonka tuotto on oletettavasti riskitön.
The expected return on fixed-rate securities issued by state issuers (or an index based on such securities) is usually taken to determine the risk-free base rate since such securities represent a form of investment with comparatively little risk.
Riskitön peruskorko määritetään yleensä julkisten viranomaisten tai laitosten liikkeeseen laskemien kiinteätuottoisten arvopapereiden odotettavissa olevan tuoton perusteella (tai kyseisiin arvopapereihin perustuvan indeksin perusteella). Kiinteätuottoisiin arvopapereihin kohdistuva riski on kuitenkin suhteellisen vähäinen.
The various methods differ, however, when it comes to determining the risk premium:
Eri menetelmät eroavat kuitenkin toisistaan riskipreemion määritystavan suhteen:
Financing approach: an investor's expected return on capital represents, from the point of view of the bank using the capital, future financing costs.
Rahoituskustannuksiin perustuva malli: Sijoittajan oman pääoman odotettavissa oleva tuotto vastaa pääomaa käyttöönsä saavan pankin näkökulmasta tulevia rahoituskustannuksia.
Under this approach, the historic capital costs incurred by comparable banks are first of all determined.
Tätä mallia sovellettaessa on ensiksi määritettävä kyseiseen pankkiin verrattavissa olevien pankkien aiemmat oman pääoman kustannukset.
The arithmetic average of the historical capital costs is then compared with the future expected equity capital costs and hence with the investor's expected return requirement.
Aiempien pitkän aikavälin pääomakustannusten aritmeettista keskiarvoa verrataan sen jälkeen tulevaisuudessa odotettavissa oleviin pääomakustannuksiin ja sijoittajan tuotto-odotusvaatimukseen.
Financing approach with Compound Annual Growth Rate: at the heart of this approach stands the use of the geometric rather than the arithmetic mean value.
Rahoituskustannuksiin perustuva malli yhdistettynä Compound Annual Growth Rate -menetelmään: Tässä mallissa ei käytetä aritmeettista vaan geometristä keskiarvoa.
CAPM: the CAPM is the best-known and most frequently tested model of modern financial economics, by which the return expected by an investor can be determined using the following formula: expected return = risk-free interest rate + (market risk premium x beta).
CAPM: CAPM-malli on modernin rahatalouden tunnetuin ja testatuin malli, jossa sijoittajan odotettavissa oleva tuotto voidaan laskea seuraavan laskukaavan mukaan: riskitön korko + markkinariskipreemio x beeta-arvo.
The beta factor is used to quantify the risk of a company relative to the overall risk of all companies.
Beetakerrointa käytetään yrityksen riskin mittaamiseen suhteessa kaikkien yritysten kokonaisriskiin.
The risk premium for the specific investment is obtained by multiplying the risk premium of the market by the beta factor.
Yksittäisen sijoituksen riskipreemio lasketaan kertomalla markkinariskipreemio beetakertoimella.
The CAPM is the predominant method of calculating investment returns in the case of large listed companies.
CAPM-malli on pörssinoteerattujen suuryritysten sijoitusten tuoton käytetyin määritysmenetelmä.
However, since LBB is not a listed company, it is not possible directly to infer its beta value.
Koska LBB ei ole pörssinoteerattu yritys, sen beeta-arvon suora johtaminen on mahdotonta.
The CAPM can be used only on the basis of an estimate of the beta factor.
CAPM-menetelmän käyttö tarkasteltavana olevassa tapauksessa on sen vuoksi mahdollista vain, jos laskentaperusteeksi otetaan arvioitu beeta-arvo.