natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the BdB's view, three aspects of the transfer increased its risk compared with a ‘normal share capital investment’: the in part exceptionally high volume of assets transferred, the failure to issue new shares in the company and the related forgoing of additional voting rights, and the lack of fungibility of the investment, i.e. the impossibility of withdrawing the invested capital from the company again at any time.
BdB:n käsityksen mukaan kyseisen pääomasiirron riskiä tavanomaiseen osakepääomasijoitukseen verrattuna lisäsi kolme tekijää. Siirrettävien omaisuuserien määrä oli poikkeuksellisen suuri, uusia osakkeita ei laskettu liikkeeseen, äänivallan lisäämisestä luovuttiin eikä sijoitus ollut siirtokelpoinen (ts. sijoittaja ei voinut vetää sijoittamaansa pääomaa milloin tahansa pois yrityksestä).
Capital basis and elements of remuneration
Pääomarakenne ja korvauksen osatekijät
Lastly, the BdB argued that, in calculating the appropriate remuneration in LSH's case, the entire amount recognised as core capital should be taken into account, and not just the part which was actually used.
BdB korosti huomautuksissaan lopuksi, että LSH:lle siirretystä omaisuudesta maksettava kohtuullinen korvaus on määritettävä koko ydinpääomaksi hyväksytyn määrän eikä pelkästään todellisuudessa käytetyn määrän perusteella.
It backs up this argument by stating that a market-economy investor would never agree to limit his remuneration to the portion of funds actually used.
Se perustelee väitettään sillä, että markkinataloussijoittaja ei suostuisi rajoittamaan korvaustaan vain todellisuudessa käytettyyn osaan.
For a private investor bearing the risk of losing his investment, it is irrelevant whether the credit institution actually uses the injected capital to expand its business.
Yksityiselle sijoittajalle, joka ottaa riskin sijoituksensa menettämisestä, ei ole merkitystä sillä, käyttääkö luottolaitos saamansa pääoman todella liiketoimintansa laajentamiseen.
What matters to the investor is that he himself can no longer invest that amount and obtain a corresponding return.
Sijoittajan kannalta on enemminkin ratkaisevaa, että se ei enää itse voi sijoittaa kyseistä summaa ja saada vastaavaa tuottoa.
The BdB also argued that a remuneration of 0,3 % should have been paid for the special-purpose real-estate reserve, which has not yet been recognised by BAKred as own funds for supervisory purposes.
BdB:n mukaan myös kiinteistöomaisuudesta muodostuvasta erityisrahastosta, jota BAKred ei toistaiseksi ole hyväksynyt pankkivalvontalainsäädännön mukaisesti omaksi pääomaksi, on maksettava 0,3 prosentin korvaus.
Although this amount was not recognised as core capital, it too was available to the Landesbank's creditors to cover losses, and both investors and rating agencies take as a reference not only a bank's core capital, but also the economic equity capital shown on the balance sheet.
Vaikka kyseistä omaisuutta ei ole hyväksytty ydinpääomaksi, Landesbank-pankin velkojat voivat käyttää sitä tappioiden kattamiseen. Lisäksi sijoittajat ja luottoluokituslaitokset tarkastelevat pankin ydinpääoman lisäksi myös taseeseen kirjattua omaa pääomaa.
The 0,3 % per annum guarantee commission (Haftungsprovision) applied by the Commission in its WestLB decision, which it calculated by comparing the amount of capital with a guarantee, is equally appropriate in this case.
Komission WestLB:tä koskevassa päätöksessä lähtökohdaksi ottama 0,3 prosentin vuotuinen takausprovisio, joka on määritetty vertaamalla pääoman määrää takaukseen, on käyttökelpoinen myös tässä tapauksessa.
GERMANY'S RESPONSE TO THE BDB'S COMMENTS AND FURTHER COMMENTS BY GERMANY
SAKSAN VASTAUS BdB:N HUOMAUTUKSIIN JA SAKSAN LISÄHUOMAUTUKSET
In its response of 29 October 2003 to the BdB's comments, Germany rejected the argument that remuneration should also be paid for the IB capital that is recognised for supervisory purposes but not used.
Saksa kiisti 29 päivänä lokakuuta 2003 esittämissään huomautuksissa BdB:n huomautuksissa esitetyn väitteen, jonka mukaan korvaus olisi maksettava myös IB:n käyttämättömästä pääomasta, jonka pankkivalvontaviranomaiset ovat hyväksyneet ydinpääomaksi.
It contended that this part of IB's capital conferred no economic advantage on LSH and therefore required no remuneration.
LSH ei ole saanut taloudellista hyötyä kyseisestä osasta IB:n pääomaa eikä sen vuoksi ole velvollinen maksamaan siitä korvausta.
Not all of a bank's additional liable capital recognised for supervisory purposes was automatically of economic use or conferred an economic advantage.
Pankki ei saa automaattisesti taloudellista hyötyä tai etua kaikesta pankkivalvontaviranomaisten hyväksymästä ylimääräisestä vakavaraisuuspääomasta.
Moreover, the capital transferred to LSH was not liquid share capital but non-liquid assets which performed an — at most — limited guarantee function and so could not be used by LSH for investment or lending purposes.
LSH:lle ei siirretty likvidiä osakepääomaa vaan epälikvidejä omaisuuseriä, joita voitiin joka tapauksessa käyttää vain rajallisessa määrin takaustarkoituksiin ja joita LSH ei varsinkaan voinut käyttää sijoitus- eikä antolainaustarkoituksiin.
Germany also contested the argument that remuneration should be paid for the portion of transferred capital not recognised for supervisory purposes (in LSH's case, the special-purpose real-estate reserve).
Saksa vastusti myös väitettä, jonka mukaan korvausta olisi maksettava myös siitä osasta siirrettyä pääomaa, jota ei ole hyväksytty pankkivalvontalainsäädännön nojalla (LSH:n tapauksessa kyse on kiinteistöomaisuudesta muodostuvasta erityisrahastosta).
It argued that, since that capital is assigned to a specific long-term purpose, it forms part of a circular financial circuit and has not conferred any advantage on LSH by increasing its solvency.
Koska kyseinen pääoma oli sidottu pysyvästi erityistarkoituksiin, se oli koko ajan rahoituskäytössä eikä tuottanut LSH:lle hyötyä maksuvalmiuden paranemisen muodossa.
Germany added that the rating agencies concentrate exclusively on capital recognised for supervisory purposes as liable core capital.
Myös luottoluokituslaitokset ottavat Saksan mukaan huomioon ainoastaan pankkivalvontaviranomaisten ydinpääomaksi hyväksymän pääoman.
Accordingly, it did not see why the banking supervisory authorities and creditors should regard the special-purpose real-estate reserve as a lasting reservoir of value.
Saksa ei sen vuoksi voinut ymmärtää, miksi pankkivalvontaviranomaiset ja velkojat katsoisivat kiinteistöomaisuudesta muodostuvan erityisrahaston pysyväksi omaisuusvarannoksi.
Germany submitted that IB's capital is closest in nature to perpetual preferred shares, profit participation certificates and silent partnership contributions.
Saksan mukaan IB:n pääoma oli parhaiten verrattavissa Perpetual Preferred Shares -osakkeisiin, voitto-osuuksiin ja äänettömiin osakkuuksiin.
Germany argued that in 1994 LSH's guarantors agreed on a proportionate replenishment commitment which would ensure that, in the (unlikely) event of LSH becoming insolvent, IB's capital would not be called on.
Saksa väittää, että LSH:n takaajat sopivat vuonna 1994 omistusosuuteen suhteutetusta lisävarojen sijoittamisvelvollisuudesta, jolla haluttiin varmistaa, ettei IB:n pääomaa otettaisi käyttöön edes siinä (epätodennäköisessä) tilanteessa, että LSH asetettaisiin maksukyvyttömyysmenettelyyn.
Accordingly, an investor in a Landesbank faced a risk which might require remuneration in that the transferred capital might be lost as a result of ongoing losses.
Landesbank-pankkiin sijoittaneeseen osapuoleen kohdistuu sen vuoksi riski, jonka perusteella on maksettava korvaus, vain silloin, kun sijoitettu pääoma menetetään pankin jatkuvien tappioiden vuoksi.
However, an investor was protected from that risk by the existence of the subordination agreement.
Etuoikeusasemaa koskeva sopimus suojasi kuitenkin sijoittajaa tältä riskiltä.
The BdB's calculation of the minimum remuneration was said to be wrong for a number of reasons: incorrectly defined factors in the CAPM calculation, the unrealistic assumption of the guaranteed fixed remuneration and incomprehensible discounts and premiums.
BdB:n esittämät vähimmäiskorvauslaskelmat ovat Saksan mukaan virheellisiä monestakin syystä. Näitä ovat virheellisesti määriteltyjen laskentaperusteiden käyttö CAPM-mallissa, taatun kiinteän korvauksen perustuminen epärealistisiin oletusarvoihin sekä korotusten ja vähennysten epämääräisyys.
Germany also took a critical view of the CAPM used by the BdB to determine the minimum return for share-capital investments in the Landesbanks.
Saksa suhtautuu kriittisesti myös CAPM-menetelmään, jota BdB käytti Landesbank-pankkeihin tehtävien osakepääomasijoitusten vähimmäistuoton määrityksessä.
It criticised not only the suitability of the CAPM for determining the expected return on an investment which should yield a fixed remuneration, but also the factors employed (risk-free interest rate, market-risk premium and beta value).
Kritiikki kohdistui paitsi CAPM-menetelmän soveltuvuuteen sellaisen sijoituksen tuotto-odotusten määritykseen, josta on saatava kiinteä korvaus, myös määrityksessä käytettyihin tekijöihin (riskitön korko, markkinariskipreemio ja beeta-arvo).
It objects to the BdB's method of determining the risk-free interest rate, i.e. using a real interest rate based on a reference date, arguing instead for the use of an average value over the longest possible period.
Saksa piti arveluttavana sitä, että BdB käytti riskittömän koron määritykseen tiettynä ajankohtana sovellettua reaalikorkoa. Määrityksessä olisi pitänyt käyttää ennemminkin keskiarvoa mahdollisimman pitkältä ajalta.
Germany applied an arithmetic mean of the annual total returns of the REX10 between February 1970 and December 1990, which yielded a result of 6,91 %.
Saksa käytti Deutsche Börse AG:n REX10-tulosindeksin perusteella lasketun vuotuisen kokonaistuoton aritmeettistä keskiarvoa helmikuun 1970 ja joulukuun 1990 väliseltä ajalta ja sai tulokseksi 6,91 prosenttia.
Germany rejected the figure of 4,6 % used by the BDB for the market-risk premium, proposing 3,0 % instead.
Markkinariskipreemion osalta Saksa vastusti BdB:n käyttämää 4,6 prosentin arvoa, joka olisi sen mielestä pitänyt korvata 3,0 prosentin arvolla.
The banks listed in the CDAX used by the BdB to determine the beta value for LSH are said to give rise to distortions: first, the five largest commercial banks together account for a very high proportion of the CDAX banks (76 %); second, there are differences in business profile.
Saksa katsoi myös, että pörssissä noteerattuihin eli nk. CDAX-pankkeihin, joiden perusteella BdB määritti LSH:n beeta-arvon, liittyi vääristymiä, sillä viiden suurimman liikepankin yhteinen paino-arvo CDAX-pankkien keskuudessa on erittäin suuri (76 prosenttia) ja kyseisten pankkien liiketoimintamalleissa on eroja.
Instead, the correct beta value for LSH should be determined by taking a comparable group, namely IKB, BHF Bank and Vereins- und Westbank, resulting in a beta value of 0,7894.
LSH:n beeta-arvon määrityksessä olisi pitänyt käyttää ennemminkin siihen paremmin verrattavissa olevia pankkeja, kuten IKB:tä, BHF-pankkia ja Vereins- und Westbank-pankkia, joiden perusteella beeta-arvoksi saataisiin 0,7894.
Germany therefore concluded that the minimum remuneration for an investment in the share capital of LSH at 31 December 1990 (taking account of the beta factor of 0,7894, the market-risk premium of 3 % and the base rate of 6,91 %) was 9,28 %.
Saksa laski tämän mukaisesti (beeta-arvon 0,7894, 3 prosentin markkinariskipreemion ja 6,91 prosentin peruskoron perusteella), että 31 päivänä joulukuuta 1990 LSH:hon tehdystä osakepääomaa vastaavasta sijoituksesta maksettava vähimmäiskorvaus on 9,28 prosenttia.
COMMENTS BY THE LAND OF NORTH RHINE-WESTPHALIA AND WESTLB
NORDRHEIN-WESFALENIN OSAVALTION ja WestLB:N HUOMAUTUKSET
On 30 October 2003 Germany forwarded a response from the Land of North Rhine-Westphalia and WestLB to the decision to initiate the investigation procedure in which they disputed the statement that the assets transferred to the Landesbanks, including LSH, could be compared to share capital.
Saksa välitti 30 päivänä lokakuuta 2003 komissiolle huomautukset, jotka Nordrhein-Westfalenin osavaltio ja WestLB olivat esittäneet menettelyn aloittamista koskevasta komission päätöksestä. Osavaltio ja WestLB kiistivät huomautuksissaan, että Landesbank-pankeille ja erityisesti LSH:lle siirretyt omaisuuserät voitaisiin rinnastaa osakepääomaan.
They argued that silent partnership reserves and ‘perpetuals’ had in fact been recognised as core capital in Germany since 1991.
Ne huomauttivat myös, että äänettömät osakkuudet ja määräämättömäksi ajaksi annetut arvopaperit on katsottu Saksasta vuodesta 1991 ydinpääomaksi.
WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment, WestLB had no objections to the CAPM method for calculating the minimum remuneration for a share-capital investment but felt that the beta values determined by the BdB — at well over 1 — were inappropriate.
WestLB ei vastustanut CAPM-menetelmän käyttöä osakepääomasijoituksesta maksettavan vähimmäiskorvauksen laskennassa. WestLB katsoi kuitenkin BdB:n määrittämät beeta-arvot (selvästi yli 1) liian suuriksi.
A beta factor of more than 1 meant that a company's shares represented a higher risk than the market as a whole.
Jos beeta-arvo on selvästi yli yksi, se merkitsee, että yrityksen osakkeisiin kohdistuu huomattavasti kokonaismarkkinoita suurempi riski.
Yet the risk of investing in a Landesbank was well below the overall market risk because of the institutional liability (Anstaltslast) and guarantor liability (Gewährträgerhaftung) which it enjoyed and which were not challenged at the time.
Landesbank-pankit tuolloin kiistatta kattanut ylläpitovelvollisuus (Anstaltslast) ja takausvelvollisuus (Gewährträgerhaftung) varmistivat kuitenkin sen, että kyseisiin pankkeihin kohdistunut sijoitusriski oli huomattavasti kokonaismarkkinariskiä pienempi.
Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, Although this was generally a sensible approach to adopt in relation to the private-investor test, it here meant using as a basis the returns expected in 1991.
Vaikka tämän perusteen käyttö on yleensä järkevää, kun sovelletaan yksityisen sijoittajan periaatetta, tarkasteltavana olevassa tapauksessa se aiheutti sen, että lähtökohtana käytettiin vuoden 1991 tuotto-odotuksia.
Permanently and systematically applying a rate of return of around 12 % placed the Landesbanks at an unjustifiable disadvantage compared with private competitors.
Noin 12 prosentin tuotto-asteen jatkuva ja järjestelmällinen soveltaminen asetti Landesbank-pankit perusteettomasti epäedulliseen asemaan suhteessa niiden yksityisiin kilpailijoihin.
As regards the discount for the lack of liquidity of the transferred assets, WestLB and the Land of North Rhine-Westphalia considered that the rate for risk-free government bonds should be deducted in full from the basic return.
Korvauksesta tehtävästä maksuvalmiusvähennyksestä WestLB ja Nordrhein-Westfalenin osavaltio totesivat, että perustuotosta on vähennettävä täysimääräisesti riskittömien valtion obligaatioiden korkoa vastaava määrä.
It was not defensible in economic terms to reduce this rate by the tax savings since the pricing of capital market instruments was independent of the tax situation.
Verosäästöjen vähentäminen tästä ei ollut taloudellisesti perusteltua, sillä pääomamarkkinainstrumenteista maksettava korvaus ei riipu verotustilanteesta.
Likewise, a discount should be granted on account of the ‘owner effect’ since an investor who already owned shares in a company took a different view of an additional investment from that of a new investor.
Korvauksesta on vähennettävä myös omistajan aseman vaikutusta vastaava määrä, sillä sijoittaja, joka on jo osakkaana yrityksessä, arvioi lisäsijoitusta eri tavalla kuin uusi sijoittaja.
UNDERSTANDING BETWEEN THE BDB, THE LAND OF SCHLESWIG-HOLSTEIN AND HSH NORDBANK
BdB:N, SCHLESWIG-HOLSTEININ OSAVALTION JA HSH NORDBANKIN VÄLINEN SOPIMUS
On 8 October 2004, the Commission was informed of the outcome of an understanding between the complainant (the BdB), the Land of Schleswig-Holstein and HSH Nordbank, which was formed from LSH and Hamburgische Landesbank in 2003.
Komissiolle annettiin 8 päivänä lokakuuta 2004 tiedoksi kantelun tehneen BdB:n, Schleswig-Holsteinin osavaltion sekä LSH:n ja Hamburgische Landesbankin yhdistymisen tuloksena vuonna 2003 syntyneen HSH Nordbankin välisen sopimuksen tulokset.
Although their basic legal positions remained unchanged, the parties to that understanding concurred on what they themselves regarded as suitable parameters for determining an appropriate remuneration.
Vaikka sopimuspuolet pitivät edelleen kiinni juridisista perusnäkemyksistään, ne pääsivät yhteisymmärrykseen muuttujista, joiden perusteella kohtuullinen korvaus olisi määritettävä.
First, the parties determined a minimum remuneration for a hypothetical investment in the share capital of LSH on the basis of the CAPM, which produced an appropriate remuneration for the special-purpose reserve of around 9,29 % per annum.
Sopimuspuolet määrittävät aluksi CAPM-menetelmällä vähimmäiskorvauksen hypoteettisesta osakepääomasijoituksesta LSH:hon. Kohtuullinen vähimmäiskorvaus erityistarkoituksiin sidotusta omaisuudesta on kyseisten laskelmien mukaan noin 9,29 prosenttia vuodessa.
To arrive at this figure, the parties used the long-term risk-free interest rate calculated on the basis of the REX10 Performance Index of Deutsche Börse AG and the beta factor estimated on the basis of a study by KPMG of 26 May 2004 commissioned by the Landesbank.
Vähimmäiskorvauksen laskentaperusteena käytettiin Deutsche Börse AG:n REX10-tulosindeksin riskittömiä pitkiä korkoja ja Landesbank-pankkien KPMG:ltä pyytämän 26 päivänä toukokuuta 2004 päivätyn KPMG:n asiantuntijalausunnon perusteella määritettyjä beetakertoimia.
In concrete terms this yielded a risk-free basic interest rate for LSH of 6,61 % at the time of the transfer (31 December 1990).
LSH:n tapauksessa riskitön peruskorko siirron toteutusajankohtana (31 päivänä joulukuuta 1990) määritettiin 6,61 prosentiksi.
A beta factor of 0,670 was applied on the basis of KPMG's study.
Beetakertoimeksi saatiin KPMG:n selvityksen perusteella 0,670.
A uniform market-risk premium of 4 % was set for all the Landesbanks.
Markkinariskipreemio vahvistettiin 4 prosentiksi (kaikille Landesbank-pankeille).
A deduction was then determined for the capital's lack of liquidity on the basis of the risk-free interest rate of 6,61 % as gross refinancing costs.
Tämän jälkeen laskettiin maksuvalmiuden puuttumisen vuoksi tehtävä vähennys. Bruttojälleenrahoituskustannusten laskentaperusteena käytettiin jälleen 6,61 prosentin riskitöntä korkoa.
To determine the net refinancing costs, the standard tax burden on LSH at the time of the transfer was set at a flat rate of 50 %, producing a liquidity discount of 3,31 %.
Nettorahoituskustannusten määrittämiseksi LSH:n kokonaisveroaste siirron toteutuksen aikaan arvioitiin 50 prosentiksi, jonka perusteella maksuvalmiusvähennykseksi saatiin 3,31prosenttia.
Lastly, a premium of 0,3 % was added to allow for the failure to issue voting rights.
Lopuksi tehtiin 0,3 prosentin korotus, joka perustui siihen, ettei sijoittajan äänivaltaa lisätty.
Altogether this produced an appropriate remuneration for the special-purpose reserve of 6,28 % per annum after taxes for the portion of the promotion-related assets available for use in LSH's competitive business.
Lopputuloksena oli, että kohtuullinen vuosikorvaus erityistarkoituksiin sidotuista omaisuuseristä oli 6,28 prosenttia verojen jälkeen niiden omaisuuserien osalta, joita voidaan käyttää kilpailun piiriin kuuluvissa LSH:n liiketoimissa.
This remuneration was payable as of the end of the month when the assets were recognised as core capital (31 August 1991).
Korvaus on maksettava sen kuukauden lopusta alkaen, jona omaisuus hyväksyttiin ydinpääomaksi (30 päivänä elokuuta 1991).
According to the understanding, the aid element, which HSH Nordbank must pay back, resides in the difference between the actual remuneration paid by LSH and the remuneration determined as appropriate (6,28 %).
Sopimuksen mukaan tukiosuus määritetään LSH:n todellisuudessa maksaman ja kohtuulliseksi katsotun 6,28 prosentin korvauksen väliseksi erotukseksi, joka HSH Nordbankin on maksettava takaisin.
The parties also agreed on a guarantee commission of 0,3 %, payable not only on the liable capital used by IB itself, but also on the special-purpose real-estate reserve.
Sopimuspuolet ovat sopineet myös 0,3 prosentin takausprovisiosta, joka on maksettava sekä IB:n itsensä käyttämästä vakavaraisuuspääomasta että kiinteistöomaisuudesta muodostuvasta erityisrahastosta.
Furthermore, HSH Nordbank raised no objection to the suggestion that, for the period of the transfer up to the end of the month when the assets were recognised as core capital by BAKred (1 January 1991 — 30 August 1991), a guarantee commission of 0,3 % is also payable on the sum of DEM 1306,05 million shown on the balance sheet.
HSH Nordbank ei ole myöskään vastustanut sitä, että taseeseen kirjatusta 1306,05 miljoonan Saksan markan summasta on maksettava 0,3 prosentin takausprovisio jaksolta, joka ulottui siirron toteutuksesta sen kuukauden loppuun, jona BAKred hyväksyi pääoman ydinpääomaksi (1.1.1991–30.8.1991).
During negotiations on the understanding, it was argued for the first time that, in addition to the remuneration for IB's capital already mentioned, a further remuneration element consisted of IB's annual surplus, which was paid to the Land of Schleswig-Holstein as a dividend on the basis of Section 17(2) IBG (1990 version) or Section 19(2) IBG (1998 version).
Sopimusneuvotteluissa otettiin esille se, että IB:n pääomasta jo maksetun korvauksen lisäksi Schleswig-Holsteinin osavaltiolle maksettaisiin lisäkorvaus IB:n vuosituloksesta jaettavana osinkona. Tämän osingonjaon oikeusperustana käytettiin IBG-lain 17 §:n 2 momenttia (vuoden 1990 versiosta) ja 19 §:n 2 momenttia (vuoden 1998 versiosta).
In accordance with these legal provisions, the annual surplus from the IB's special-purpose reserve was paid out to the Land (in each case on the basis of a corresponding decision by the Landesbank's bodies).
Kyseisten säännösten mukaisesti IB:n erityisrahaston vuosituotosta maksettaisiin osinko osavaltiolle (kulloinkin Landesbank-pankin valtuuskunnan osingonjakopäätöksen perusteella).
Under a rule laid down in the respective budgetary law of the Land of Schleswig-Holstein, these payments were intended for the purposes of the IB, i.e. for the Land's promotion-related tasks, and transferred back to IB accordingly.
Schleswig-Holsteinin osavaltion talousarviosta annetun lain säännösten mukaisesti kyseinen osinko oli käytettävä IB:n hyväksi eli osavaltion tukihankkeisiin ja siirrettäisiin sen vuoksi IB:lle.
This arrangement served to respect the budgetary sovereignty of the Land Parliament, as it should be the parliament, not the executive arm that had decision-making power over these funds.
Osavaltion budjettivallan käyttö vastasi tätä menettelyä, sillä kyseisten varojen käyttöä koskeva päätösvalta kuului parlamentille eikä toimeenpanovaltaa käyttävälle aluehallitukselle.
In economic terms, this was a ‘pay out and claw back’ arrangement which did not prevent the amounts being counted as dividend payments.
Kyseisessä menettelyssä oli kyse osingonjakoon ja pääomasijoituksena tehtävään palautukseen perustuvasta menettelystä (Schütt-Aus-Hol-Zurück-Verfahren), joka ei estä sitä, että kyseiset määrät otetaan huomioon osingonjaossa.
Moreover, the cycle was broken by the suspension of the special purpose by a number of individual laws accompanying the budget, each relating to the annual surplus.
Tästä järjestelystä poikettiin sidotun käyttötarkoituksen kumoamista koskevilla (yksittäis)säännöksillä, joita annettiin useissa täydentävissä talousarviolaeissa tietyn vuoden voittojen osalta.
In these cases the dividends paid out were not reinvested in IB.
Tällöin osinkoja ei uudelleensijoitettu IB:hen.