natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The French authorities point out that the State shareholder announced its intention to participate in the strengthening of the Company's capital base for the first time in September 2002 and that ‘this would take the form of a transaction followed by the market (reference to a timetable to be defined in the light of market conditions)’.
Ranskan viranomaiset toteavat, että osakkeenomistaja ilmoitti ensimmäisen kerran syyskuussa 2002 aikomuksestaan osallistua yrityksen pääoman korotukseen ja että ”se toteutettaisiin markkinoilla käytössä olevan toimenpiteen muodossa (viittaus markkinaolosuhteiden mukaiseen aikatauluun)”
Concerning the declaration of 2 October 2002, the French authorities argue that this confirmed that the presentation of a credible plan was a precondition for the State's participation.
Ranskan viranomaiset katsovat, että 2 päivänä lokakuuta 2002 annettu ilmoitus vahvisti sen, että uskottavan suunnitelman esittäminen oli edellytys valtion toimenpiteille.
The French authorities state that, at all events, it was not possible ‘to deduce from the lack of precision of the State's declarations concerning France Télécom between July and October 2002, despite the State having indicated that it would act like a prudent investor, any intention on the State's part — nor a fortiori any commitment- to take measures which would contravene the Community rules on state aid.
Ranskan viranomaiset toteavat, että ”tarkennusten puuttumisesta valtion heinä- ja lokakuun 2002 välillä antamissa FT:tä koskevissa ilmoituksissa ei missään tapauksessa voinut päätellä, että valtio aikoisi toteuttaa tai sitoutuisi toteuttamaan mitään toimenpiteitä, jotka rikkovat valtiontukea koskevia yhteisön sääntöjä, etenkin koska valtio oli ilmoittanut, että se toimisi järkevän sijoittajan tavoin.
Infringement of the Treaty rules cannot be presumed and cannot be caused by vague declarations prior to a decision without any measures translating them into practice’.
Perustamissopimuksen määräyksiä ei voida katsoa rikotun eikä ennen päätöksentekoa esitettyjä alustavia ennakkoilmoituksia voida katsoa rikkomisen alkuunpanijoiksi, varsinkaan kun ilmoituksissa ei mainita täytäntöönpanotoimenpiteistä”.
The French authorities maintain that ‘the only specific measures envisaged by the State in its capacity as majority shareholder in France Télécom are those set out in the information/notification dossier forwarded to the Commission and announced publicly on 5 December 2002, namely the participation alongside private shareholders in a EUR 15 billion capital increase in proportion to the share held by the State in France Télécom's capital and a possible shareholder loan remunerated at market rates upfront of the capital increase.
Ranskan viranomaiset huomauttavat myös, että ”ainoat valtion FT:n enemmistöosakkaan ominaisuudessa suunnittelemat erityistoimenpiteet ovat ne, jotka esitettiin komissiolle toimitetussa ilmoituksessa ja julkistettiin 5 päivänä joulukuuta 2002. Ne olivat osallistuminen yrityksen 15 miljardin euron pääomakorotukseen yksityisten sijoittajien rinnalla summalla, joka on suhteessa valtion omistusosuuteen FT:stä, sekä mahdollinen ilmoitus markkinaehtoisesta osakaslainasta, joka myönnettäisiin pääomakorotuksen ennakkona.
The indication by the State that it would play its role of prudent shareholder in no way constitutes a state guarantee.
Se, että valtio ilmoitti toimivansa järkevän sijoittajan tavoin, ei millään muotoa ole valtion takaus.
Such an approach would be contrary to the principle of neutrality of Community law as recognised by Article 295 of the EC Treaty’.
Tällainen lähestymistapa olisi EY:n perustamissopimuksen 295 artiklassa määrätyn yhteisön oikeuden puolueettomuusperiaatteen vastainen.”
Movements in France Télécom's share price and spreads
FT:n osakekurssin ja spreadien kehitys
The French authorities argue that only the operational measures had an impact on France Télécom's share price.
Ranskan viranomaisten mukaan vain operatiivisilla toimilla on ollut vaikutusta FT:n pörssikurssiin.
Thus, the Company's share price rebounded on 2 October 2002 (up more than 10,4 % on the previous week) following the announcement of the appointment of the new CEO, indicative of a new operational management style, and the share price's progress continued upwards with the announcement of the TOP plan and of the new executive board on 5 December 2002, which led to a rise of more than 25 % in two days.
Yrityksen osakekurssi hypähti ylöspäin 2 päivänä lokakuuta 2002 (yli 10,4 prosenttia 2 päivänä lokakuuta alkaneella viikolla) uuden johtajan nimittämisilmoituksen jälkeen, sillä uutinen merkitsi uutta operatiivista johtamista. Joulukuun 5. päivänä 2002 annettu ilmoitus TOP-suunnitelmasta ja yrityksen uudesta hallituksesta aiheutti pörssikurssin nousun ja vahvistumisen kurssin kohotessa yli 25 prosenttia kahdessa päivässä.
The French authorities maintain that the participation by the State in a strengthening of the capital base and in a possible shareholder loan constituted measures described in the press before 5 December 2002 and cannot therefore be considered as being behind the share price increase.
Viranomaiset toteavat, että valtion osallistuminen yrityksen pääoman korotukseen sekä mahdolliseen osakaslainaan olivat toimenpiteitä, jotka julkaistiin lehdistössä ennen 5 päivää joulukuuta 2002 ja joita ei sen vuoksi voida pitää syynä osakekurssien kehittymiseen.
The declarations of principle made by the State between July and October 2002 were not the determining factor in this increase and as long as there were no operational measures the share price fluctuated, reflecting the market's uncertainty about the Company's situation, and the Mobilcom risk in particular.
Viranomaiset toteavat, että periaateilmoitukset, jotka valtio antoi vuoden 2002 heinäkuun ja lokakuun välillä, eivät vaikuttaneet merkittävästi osakekurssin kehitykseen ja että operatiivisten toimien puuttuessa kurssin kehitys oli vaihtelevaa. Siitä voidaan päätellä, että markkinatoimijat olivat epävarmoja yrityksen tilanteesta, erityisesti Mobilcomiin liittyvän riskin osalta.
This perception led to a fall in the share price, which reached its lowest point on 30 September 2002 following a period of relative stability during the summer in the absence of any specific announcements or rumours.
Ranskan viranomaiset korostavat, että pörssikurssi laski tämän riskin vuoksi, saavutti alhaisimman lukemansa 30 päivänä syyskuuta 2002 ja pysyi suhteellisen vakaana kesän ajan, koska erityisiä ilmoituksia ei annettu eikä huhuja ollut liikkeellä.
During that period, the State's declarations as to its intention to play fully its role of shareholder did not stop the downward trend in France Télécom's share price.
Ne tarkentavat, että valtion ilmoitukset sen aikomuksesta hoitaa täysipainoisesti osakkeenomistajan velvollisuutensa eivät tänä aikana hillinneet FT:n osakekurssin laskevaa suuntausta.
As to movements in France Télécom's spreads, the French authorities state that they cannot be relied upon to highlight alleged support for the Company linked to the July declarations.
FT:n spreadien kehityksen osalta Ranskan viranomaiset toteavat, että FT:tä ei voida syyttää siitä, että se olisi yrittänyt todistaa saaneensa tukea heinäkuussa annettujen ilmoitusten perusteella.
A comparative analysis of the spreads of France Télécom and Deutsche Telekom since January 2002 shows a certain similarity throughout the period concerned: France Télécom's spreads narrowed in July 2002, reflecting the assessment of the telecoms risk independently of the State's declarations.
FT:n ja Deutsche Telekomin spreadien välillä tammikuun 2002 jälkeen tehty vertaileva analyysi osoittaa tiettyä samankaltaisuutta koko ajalta: FT:n spreadit pienenivät heinäkuussa 2002, telealaan liittyvän riskin arvioinnin seurauksena valtion ilmoituksista huolimatta.
Moreover, the spreads widened in December 2002 following the announcement by the State of the operational measures it was considering taking.
Lisäksi spreadit kasvoivat joulukuussa 2002 sen jälkeen, kun valtio oli ilmoittanut operatiivisista toimenpiteistä, jotka se aikoi toteuttaa.
The French authorities conclude that the movements in France Télécom's spreads are linked to trends in the telecommunications sector and that the State's declarations were not a decisive factor.
Ranskan viranomaisten päätelmien mukaan FT:n spreadien kehitys liittyi televiestintäalaan, eivätkä valtion ilmoitukset vaikuttaneet niihin ratkaisevasti.
In response to the dispatch of the consultant's legal report and economic report on 9 and 10 June 2003, the French authorities maintained that remarks made by the Minister for Economic Affairs and Finance in an interview published in Les Échos on 12 July 2002 are outside the scope of the investigation procedure opened by the Commission on 30 January 2003.
Vastauksena konsultin 9 päivänä kesäkuuta 2003 lähettämään oikeudelliseen raporttiin ja 10 päivänä kesäkuuta 2003 lähettämään talouskatsaukseen Ranskan viranomaiset toteavat, että valtiovarainministerin puheet haastattelussa, joka julkaistiin Les Echos -lehdessä 12 päivänä heinäkuuta 2002, eivät kuulu komission 30 päivänä tammikuuta 2003 aloittaman tutkintamenettelyn piiriin.
The Commission was, they claimed, no longer able to extend the procedure to include these remarks as the 18-month period provided for in Article 7(6) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty had almost expired.
Komissio ei voi enää laajentaa menettelyä, sillä EY:n perustamissopimuksen 93 artiklassa määriteltyjen yksityiskohtaisten sääntöjen soveltamisesta 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 7 artiklan 6 kohdan mukainen 18 kuukauden määräaika on lähes umpeutunut.
At all events, they reserved the right to present to the Commission further expert opinions on the consultant's reports.
Ranskan viranomaiset ovat joka tapauksessa varanneet itselleen oikeuden esittää komissiolle täydentäviä asiantuntijalausuntoja konsultin raportista.
The French authorities have presented the following comments on the legal report:
Oikeudellisen raportin osalta Ranskan viranomaiset esittävät seuraavat huomautukset:
They point out ‘first of all that the legal report is based on an erroneous (not to say tendentious) interpretation of the facts.
Ne toteavat ”ensiksi, että oikeudellinen raportti perustuu virheelliseen (subjektiiviseen) tosiasioiden tulkintaan.
In particular, … the report manifestly twists — albeit clear — remarks made by the Minister for Economic Affairs in the course of an interview with a journalist published in July 2002.
Erityisesti …raportissa vääristellään selvästi valtiovarainministerin lausumia erään toimittajan heinäkuussa 2002 tekemässä haastattelussa.
The French authorities strongly contest that it is possible to propose interpretations as unfounded as these in order to draw legal conclusions and in particular to assert that there exists any guarantee granted by the State to France Télécom’.
Ranskan viranomaiset vastustavat jyrkästi sitä, että näin perusteettomista tulkinnoista voitaisiin tehdä oikeudellisia päätelmiä ja että ne voisivat olla todisteena minkäänlaisesta Ranskan valtion France Télécomille myöntämästä takauksesta”.
‘They reiterate … that the State as shareholder in France Télécom has not only always intended to behave like a prudent investor with regard to France Télécom but has also chosen to express clearly and publicly that this position would be the point of departure for all of its potential actions in this area …’.
Ne jatkavat ”… että valtio on France Télécomin osakkeenomistajana aina toiminut järkevän sijoittajan tavoin ja että se on lisäksi tehnyt päätöksen ilmaista selvästi ja julkisesti, että kyseinen asema on edellytys kaikille sen asiaan liittyville toimille…”.
The Minister's July 2002 interview makes no mention of any decision being taken.
Heinäkuussa 2002 tehdystä ministerin haastattelusta ei käy ilmi, että mitään päätöksiä olisi tehty.
‘… [W]hile remaining confident in the company's viability, the State was merely taking note of the market's doubts about France Télécom's situation and, in its capacity as majority shareholder, was trying to refine its analysis without being able, at that stage, to make an accurate diagnosis or take any decision’.
”…Valtio luotti France Télécomin elinkelpoisuuteen ja saattoi vain panna merkille yrityksen tilanteeseen kohdistuvat epäilyt.
‘Moreover, there was no reason to suppose a priori that the phrase “appropriate steps” referred specifically to financial measures’.
Se pyrki osakkeenomistajan ominaisuudessa tarkentamaan analyysiään mutta ei kuitenkaan tuossa vaiheessa pystynyt laatimaan yksityiskohtaista analyysiä eikä myöskään tekemään mitään päätöksiä.””Lisäksi ei ole mitään syytä olettaa ensisijaisesti, että ilmaisulla ’aiheelliset toimenpiteet (dispositions adéquates)’ tarkoitettaisiin erityisesti rahoitustoimenpiteitä.”
‘The French authorities have also noted numerous inaccuracies in the reasoning set out in the legal report.
”Lisäksi Ranskan viranomaiset ovat havainneet lukuisia epätarkkuuksia oikeudellisen raportin sisältämissä päätelmissä.
The report is thus manifestly short on objectivity, adopting highly contestable legal analyses (for example regarding the characterisation of letters of intent and the scope of a unilateral commitment in civil and commercial law) and making an unjustified application to the facts at issue of certain irrelevant legal precepts (this is the case, for example, with the application of the theory of business management or of the rules of public international law in relations between a company and its majority shareholder’.
Raportti on osoitus selvästä objektiivisuuden puutteesta, sillä se sisältää hyvin kiistanalaisia oikeudellisia analyysejä (erityisesti siitä, mitä voidaan pitää aiesopimuksena, sekä yksipuolisen sitoumuksen kattavuudesta yksityis- ja kauppaoikeuden perusteella).
‘The legal report's finding of the existence of an “unlimited guarantee”, granted by the State to France Télécom, is in any event totally baseless in Community law’.
Lisäksi siinä sovelletaan perusteettomasti tiettyjä asiaan sopimattomia oikeudellisia vaatimuksia tutkittuihin tosiasioihin (esimerkiksi liikkeenjohdon teorian tai kansainvälisen julkisoikeuden säännöksiä yrityksen ja sen enemmistöosakkaan välisiin suhteisiin).”
In accordance with the Compagnie nationale Air France judgment, the remarks in question cannot give rise to any firm and unconditional commitment on the part of the State.
”Oikeudellisen raportin päätelmät, joissa pyritään todistamaan, että valtio on myöntänyt France Télécomille ’rajoittamattoman takauksen’ eivät ole lainkaan yhteisön oikeuden mukaisia.”
Similarly, ‘the solution adopted in the Crédit foncier de France case — assuming it is in keeping with Community law, which is not certain as the decision has not been the subject of an appeal — relates to radically different circumstances’.
Air Francen tapauksessa annetussa tuomiossa syytteiden perusteena olleita puheita ei tulkittu valtion vakaaksi ja ehdottomaksi sitoutumiseksi.
‘What is involved here is not even an official communiqué from the Government or from France Télécom, but merely a press article reproducing the text of an interview with the Minister for Economic Affairs in the wider context of the Government's priorities and therefore lacking any probative force’.
Samoin ”Crédit foncier de Francen tapauksessa tehdyssä päätöksessä viitataan hyvin erilaisiin olosuhteisiin. Oletuksena on, että päätös on yhteisön oikeuskäytännön mukainen, mikä ei ole kuitenkaan varmaa, sillä päätöksestä ei ole tehty yhtään kantelua”.
‘Attempts to place the Minister's remarks of 12 July 2002 in some domestic-law legal categories (especially company law and administrative law) likewise do not succeed in proving the existence of any guarantee in favour of France Télécom’.
”Kyseessä ei ole edes hallituksen tai France Télécomin virallinen tiedote vaan pelkkä lehtiartikkeli, jossa esitetään valtiovarainministerin yleisemmässä yhteydessä hallituksen ensisijaisista tavoitteista antama haastattelu ja jolla ei sen vuoksi ole lainkaan todistusvoimaa.””Ministerin 12. heinäkuuta 2002 antamia lausuntoja pyrittiin luokittelemaan Ranskan oikeudellisten luokitusten (erityisesti yhtiöoikeuden ja hallinto-oikeuden) mukaan, mutta niidenkään perusteella ei voida osoittaa mitään France Télécomin hyväksi annettua takausta.”
With regard to the comparison between the Minister's July declarations and a letter of intent, the French authorities stress that ‘(i) firstly, it is of the essence of the letter of intent that it is addressed to a beneficiary; (ii) secondly, and as an extension of the preceding observation, the effectiveness of the method is dependent on acceptance by the said beneficiary; and (iii), lastly, the scope of the commitment given (both as regards its object and as regards the force which its author wishes to give to it) depends exclusively on the terms employed’.
Ministerin heinäkuisia ilmoituksia on tulkittu aiesopimukseksi, johon Ranskan viranomaiset toteavat, että ”ensinnäkin aiesopimus on osoitettava edunsaajalle, toiseksi, täydennyksenä edeltävään edellytykseen, menettelyn tehokkuuden edellytyksenä on kyseisen edunsaajan hyväksyntä, ja kolmanneksi, annetun sitoumuksen kattavuus (sekä tavoitteen että antajansa toivoman vaikutuksen suhteen) riippuu pelkästään käytetystä sanamuodosta.”.
‘The courts have … never held that a guarantee commitment without a specific beneficiary or beneficiaries may thus be relied upon by any person who might have an interest therein.
Tämä ei ole yllättävää, sillä takaukselle tai aiesopimukselle on ominaista, että se on osoitettu yhdelle tai useammalle edunsaajalle.
This is not surprising as it is in the nature of a guarantee or of a letter of intent that it is addressed to one or more beneficiaries.
Koska edunsaajaa ei ole määritetty, ei ole myöskään yllättävää, että väitettyä sitoumusta ei ole hyväksytty.”
‘Regarding Article L.465-1 of the Monetary and Financial Code, the French authorities have stressed that supposing it to be transposable to the State, it would condemn, not the mere changing by the State of its intentions, but only the declaring of an intention that was false or misleading from the outset, which was manifestly not the case here inasmuch as the remarks only reflected the lack of any decision whatsoever in the then state of the shareholder's knowledge’.
Ranskan viranomaiset viittasivat rahamarkkina- ja rahoitussäännöstön L.461-1 § :ään ja korostivat, että ”jos sitä sovellettaisiin valtioon, siinä ei tuomittaisi valtiota aikomuksista vaan ainoastaan alkujaan valheellisten tai petollisten aikomusten ilmoittamisesta. Tässä tapauksessa näin ei ollut selvästikään asian laita, koska ilmoitukset osoittivat vain sen, että minkäänlaista päätöstä ei osakkaan tiedossa kyseisenä ajankohtana olleiden tietojen perusteella pystytty tekemään.”
As far as administrative law is concerned, the French authorities maintain that ‘[f]irst of all, mere remarks made to a journalist — such as those made by the Minister for Economic Affairs on 12 July 2002 — do not constitute a “tortious act” capable of giving rise to rights and obligations, and even less a guarantee granted to France Télécom by the State.
Hallinto-oikeuden perusteella Ranskan viranomaiset katsovat, että ”yhtäältä lausunto, jonka valtiovarainministeri antoi toimittajalle 12. heinäkuuta 2002, ei ole ’haitallinen hallintotoimi’, joka olisi omiaan synnyttämään oikeuksia ja velvollisuuksia, eikä varsinkaan valtion France Télécomille myöntämä takaus. Toisaalta ministerin erittäin yleisluonteiset lausumat eivät missään tapauksessa velvoita valtiota, olipa sitten kyse väitetystä lausumien täytäntöönpanon laiminlyönnistä, joka perustuu oletukseen rikotusta lupauksesta, tai niiden täytäntöönpanosta, joka perustuu oletukseen laittomasta lupauksesta”.
Secondly, the liability of the State can in no way be incurred by reason of the highly general remarks made by the Minister, whether because of their alleged lack of implementation — the broken promise hypothesis — or, conversely, because of their implementation — the unlawful promise hypothesis’.
”Oikeudellisen konsultin päätelmät ovat selvästi vastoin komission päätöksentekokäytäntöä ja valtiontukiin sovellettavaa yhteisön oikeuskäytäntöä, jossa valtiontuen edellytyksenä pidetään valtion vakaata, täsmällistä ja ehdotonta sitoumusta.
‘The adoption by the Commission of the legal consultant's arguments would have discriminatory effects which would run counter to the principle of legal certainty.
”Jos komissio hyväksyisi oikeudellisen konsultin väitteet, se olisi oikeusturvan periaatteen vastaista ja syrjivää.
In particular, the reasoning followed by the consultant would have absurd procedural consequences in that each Member State would be obliged to notify to the Commission the slightest plan to give an interview or make a public declaration about a company of which it was the reference shareholder’.
Konsultin päätelmät johtaisivat absurdeihin menettelyihin; jokaisen jäsenvaltion olisi ilmoitettava komissiolle pienimmästäkin haastattelusta tai julkisesta lausunnosta, jotka koskevat yritystä, jonka pääosakas kyseinen valtio on.”
Moreover, this argument would result in unjustified discrimination between the Community institutions and the Member States.
Lisäksi päätelmistä aiheutuisi perusteetonta syrjintää yhteisön toimielinten ja jäsenvaltioiden välillä.
‘It is a principle of Community law that no person may rely even on promises made by a Community institution in the absence of “specific, unconditional and concordant assurances, emanating from authorised, reliable sources, given to him by the administration”’.‘More fundamentally, the approach adopted by the legal consultant is likely to undermine the principle of neutrality enshrined in Article 295 of the EC Treaty and would make it impossible to apply the prudent investor test.
”Yhteisön oikeudessa on periaatteena, että kukaan ei voi vedota edes yhteisön jonkin toimielimen antamiin lupauksiin, jos hänellä ei ole esittää’viranomaisilta saatuja virallisista ja luotettavista lähteistä peräisin olevia tarkkoja, ehdottomia ja yhdenmukaisia vakuutuksia’”.”Näillä perusteilla ja periaatteellisesti katsoen oikeudellisen konsultin päätelmät eivät ole EY:n perustamissopimuksen 295 artiklassa esitetyn puolueettomuuden periaatteen mukaisia ja estäisivät järkevästi toimivan sijoittajan kriteerin soveltamisen.
If the consultant's reasoning were taken to its logical conclusion, any public intervention by a State in relation to a public undertaking would thus constitute aid and a State would therefore always be presumed to act as a public authority and not in the capacity of a shareholder in the undertaking’.
Jos konsultin päätelmien perusteella ryhdyttäisiin toimiin, valtion julkinen osallistuminen julkisen yrityksen toimintaan olisi aina valtiontukea ja valtion katsottaisiin aina toimivan julkisen vallan haltijana eikä yrityksen osakkeenomistajana.”
The French authorities have presented the following comments on the economic report:
Talouskatsauksen osalta Ranskan viranomaiset esittävät seuraavat huomautukset:
‘The economic consultant's conclusions have no intrinsic validity inasmuch as they are based exclusively on the mistaken premiss (contained in the legal report) that France Télécom received an “unlimited guarantee” from the State’.
”Talouskonsultin päätelmät eivät ole luotettavia, sillä ne perustuvat yksinomaan (oikeudellisen raportin) virheellisiin väitteisiin, jonka mukaan France Télécom olisi saanut valtiolta ’rajattoman takauksen’.”
‘Moreover … the economic report in no way shows that the company enjoyed any advantage over its competitors’.
”Talouskatsauksesta ei myöskään käy lainkaan ilmi, että yritys olisi saanut jonkinlaista etua kilpailijoihinsa nähden.”