natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the two remaining companies, they were found to be entirely state owned with direct management links to the State.
Kahden jäljellä olevan yrityksen todettiin olevan täysin valtion omistuksessa ja näin suorassa hallintoyhteydessä valtioon.
Both of these companies challenged the fact that there was significant State interference but did not provide additional new arguments to substantiate their claim.
Molemmat yritykset väittivät, ettei valtio puuttunut niiden toimintaan merkittävällä tavalla, mutta ne eivät toimittaneet uusia lisätietoja väitteensä tueksi.
Their claims were therefore rejected.
Tämän vuoksi niiden väitteet hylättiin.
As far as the second criterion is concerned, seven companies failed to fulfil the condition set in Article 2(7)(c) of the basic Regulation.
Edellytyksen 2 osalta todetaan, että seitsemän yritystä ei kyennyt täyttämään perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa vahvistettua edellytystä.
Three companies had no audited accounts nor published financial statements.
Kolmella yrityksellä ei ollut tarkastettuja tilejä eikä julkaistuja tilinpäätöstietoja.
For three other companies, it could not be guaranteed that accounting records are in line with the IAS and applied for all purposes since the auditors specifically mentioned in the published financial statements that the accounting statements are not intended to present the financial position of the company in accordance with accounting principles and practices generally accepted in countries and jurisdictions other than Vietnam.
Kolmen muun yrityksen osalta ei voitu taata, että kirjanpito on IAS:n mukainen ja että sitä sovelletaan kaikkeen toimintaan, koska tilintarkastajat nimenomaan mainitsivat tilinpäätöstiedoissa, että tilinpäätösten tarkoituksena ei ole yrityksen rahoitustilanteen esittäminen sellaisten tilinpäätösperiaatteiden ja -käytäntöjen mukaisesti, jotka hyväksytään yleensä muissa maissa ja muilla lainkäyttöalueilla kuin Vietnamissa.
This was found to be in contradiction to the IAS norms which state in their ‘Framework for the preparation and presentation of financial statements’ that ‘the objective of financial statements is to provide information about the financial position, performance and changes in financial position of an entity that is useful to a wide range of users in making economic decisions’.
Tämän todettiin olevan ristiriidassa IAS:n standardien kanssa, koska niitä koskevissa tilinpäätöksen laatimisen ja esittämisen yleisissä perusteissa todetaan, että tilinpäätösten tavoitteena on antaa yksikön rahoitustilanteesta, suorituskyvystä ja rahoitustilanteen muutoksista tietoa, josta on hyötyä useille erilaisille taloudellisia päätöksiä tekeville käyttäjille.
In addition, IAS1 states that any entity whose financial statements comply with IAS shall make an explicit and unreserved statement of such compliance in the notes which is obviously not the case for these companies.
Lisäksi IAS 1-standardin mukaan yksikön, jonka tilinpäätökset ovat IAS:n mukaisia, on ilmoitettava tästä nimenomaan ja ilman varauksia tilinpäätöksen liitetiedoissa, ja näin ei luonnollisestikaan ole asian laita näiden yritysten kohdalla.
For two of these companies, significant problems have been raised by the auditors in their report and for one of them, the verification performed by the auditors was found to be highly insufficient to guarantee the reliability of the accounts.
Kahden yrityksen osalta tilintarkastajat ovat kertomuksissaan huomauttaneet merkittävistä ongelmista, ja yhden yrityksen tapauksessa tilintarkastajien suorittaman tarkastuksen todettiin olleen täysin riittämätön tilien luotettavuuden varmistamiseksi.
The seven exporting producers concerned contested the conclusions.
Kyseiset seitsemän vientiä harjoittavaa tuottajaa kiistivät päätelmät.
However, in view of (i) the absence of audited accounts for three of them, (ii) the substantial problems raised by the auditors themselves in their report for two others, and (iii) the significant remark made by the auditors concerning the last two companies, which clearly warns the users that their accounts do not comply with the generally accepted accounting principles; the submissions made by these seven companies did not contain any new elements that would permit the Commission services to revise their conclusions. The claims were therefore rejected.
Kun huomioon otetaan, että i) kolmella niistä ei ollut tarkastettuja tilejä, ii) kahden muun yrityksen osalta tilintarkastajien kertomuksissa tuotiin esiin huomattavia ongelmia, ja iii) kahden muun yrityksen osalta tilintarkastajat esittivät merkittävän huomion, jossa selkeästi varoitetaan tilitietojen käyttäjiä siitä, että tilinpidossa ei noudateta yleisesti hyväksyttyjä tilinpäätösperiaatteita, sekä se, että kyseisten seitsemän yrityksen kannanotoissa ei ollut uusia seikkoja, joiden perusteella komissio voisi muuttaa päätelmiään, väitteet hylättiin.
As far as the third criterion is concerned, in view of the situation regarding the land use rights which do not correspond to market economy conditions but are still centrally determined by the authorities, in particular regarding price setting and price revision, all companies failed to demonstrate that there are no distortions carried over from the non-market economy system.
Edellytyksen 3 osalta todetaan, että yksikään yritys ei onnistunut osoittamaan, että aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä johtuvia merkittäviä vääristymiä ei ole, kun otetaan huomioon maankäyttöoikeuksien tilanne; maankäyttöoikeudet eivät vastaa markkinatalousedellytyksiä, vaan ovat edelleen viranomaisten keskusjohtoisesti määrittämiä etenkin hintojen vahvistamisen ja tarkistamisen osalta.
Moreover, for three of these companies, distortions were also found to be carried over from the non-market economy system regarding, more particularly, the valuation of the assets.
Kolmen yrityksen osalta todettiin lisäksi keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä johtuvia merkittäviä vääristymiä, jotka koskivat etenkin omaisuuden arvon arviointia.
The conclusions were contested by the companies which failed to provide new elements to substantiate their claims. The latter were therefore rejected.
Yritykset kiistivät päätelmät, mutta ne eivät kuitenkaan kyenneet toimittamaan väitteidensä tueksi uusia tietoja, minkä vuoksi väitteet hylättiin.
The fourth and fifth criteria were found to be met by each of the eight companies.
Kaikkien kahdeksan yrityksen todettiin täyttävän edellytykset 4 ja 5.
It is also recalled that it is the Commission's consistent practice to examine whether a group of related companies as a whole fulfils the conditions for MES and, therefore, in cases where a subsidiary or any other company related to the applicant in Vietnam is a producer and/or a seller of the product concerned, the company is invited separately to complete a MES claim form.
Lisäksi muistutetaan, että komission vakiintuneena käytäntönä on tutkia, täyttääkö etuyhteydessä olevien yritysten ryhmä kokonaisuudessaan markkinatalouskohteluun vaadittavat edellytykset, ja sen vuoksi tapauksissa, joissa vietnamilaisen hakijan tytäryhtiö tai mikä tahansa muu hakijaan etuyhteydessä oleva yritys on tarkasteltavana olevan tuotteen tuottaja ja/tai myyjä, kyseisen yrityksen on erikseen esitettävä markkinatalouskohtelun pyytämiseen tarkoitettu lomake.
In that respect, two companies did not provide an MES claim form for one of their related producers in Vietnam, so that it could not be established that the group as a whole fulfils all the conditions for MES.
Tässä yhteydessä todetaan, että kaksi yritystä ei esittänyt markkinatalouskohtelun pyytämiseen tarkoitettua lomaketta yhden vietnamilaisen etuyhteydessä olevan tuottajansa osalta, eikä sen vuoksi voitu vahvistaa, että ryhmä kokonaisuutenaan täyttää kaikki markkinatalouskohtelun edellytykset.
It was consequently concluded that none of the companies fulfil all the conditions set out in Article 2(7)(c) of the basic Regulation.
Tämän johdosta pääteltiin, ettei yksikään yrityksistä täyttänyt kaikkia perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa asetettuja edellytyksiä.
As far as the PRC is concerned, the exporting producers who requested MET also claimed IT in the event that they would not be granted MET.
Kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat, jotka pyysivät markkinatalouskohtelua, pyysivät yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, ettei niille myönnetä markkinatalouskohtelua.
On the basis of the information available, it was found that these companies failed to demonstrate that they cumulatively meet all the requirements for IT as set forth in Article 9(5) of the basic Regulation.
Käytettävissä olevien tietojen perusteella todettiin, että kyseiset yritykset eivät kyenneet osoittamaan, että ne täyttävät kumulatiivisesti kaikki perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa vahvistetut yksilöllisen kohtelun vaatimukset.
In particular, it was established that since no producer demonstrated that it met the first criterion under the analysis of MET above because of de jure or de facto requirements to export all or a significant part of production, the producers' export quantities, and conditions and terms of sale were not freely determined, but rather on the basis of the administrative authorisation process fixed by articles of association and/or business licences of the sampled Chinese exporting producers.
Todettiin etenkin, että yksikään tuottajista ei osoittanut, että se täyttää edellä mainitun markkinatalouskohtelua koskevan tarkastelun edellytyksen 1 sen vuoksi, että niihin sovelletaan laillista tai tosiasiallista vaatimusta viedä maasta koko tuotantonsa tai huomattava osa siitä ja että myyntiolosuhteita ja -ehtoja ei määritelty vapaasti, vaan ne määriteltiin otokseen kuuluneiden kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien yhtiöjärjestyksissä ja/tai toimiluvissa vahvistetun hallinnollisen lupamenettelyn perusteella.
Consequently, all sampled Chinese exporting producers failed to demonstrate that they meet the requirements set out in Article 9(5)(b) of the basic Regulation, which requires de jure and de facto free determination of export sales.
Tämän seurauksena kaikki kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat epäonnistuivat sen osoittamisessa, että ne täyttävät perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan b alakohdassa vahvistetut vaatimukset, joiden mukaan vientimyynti on määritettävä laillisesti ja tosiasiallisesti vapaasti.
Furthermore, the four companies not meeting the fifth criterion under the MET analysis were deemed not to meet the criterion set out in Article 9(5)(d) of the basic Regulation, i.e. exchange rate conversions at market rates.
Lisäksi katsottiin, että ne neljä yritystä, jotka eivät täyttäneet markkinatalouskohtelua koskevan tarkastelun edellytystä 5, eivät myöskään täyttäneet perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan d alakohdassa säädettyä edellytystä, joka koskee valuuttakurssien muuttamista markkinahintaan.
As far as Vietnam is concerned, the exporting producers who requested MET also claimed IT in the event that they would not to be granted MET.
Myös vietnamilaiset vientiä harjoittavat tuottajat, jotka pyysivät markkinatalouskohtelua, pyysivät yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, ettei niille myönnetä markkinatalouskohtelua.
On the basis of the information available, it was found that these companies did not meet all the requirements for IT as set forth in Article 9(5) of the basic Regulation.
Käytettävissä olevien tietojen perusteella todettiin, etteivät nämä yritykset täyttäneet kaikkia perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa vahvistettuja yksilöllisen kohtelun vaatimuksia.
In particular, it was established, as set out under the analysis of MET above, that for four companies, the export sales quantities were not freely determined by the company, but were fixed in the company's business licence.
Neljän yrityksen osalta todettiin – kuten edellä esitetyssä markkinatalouskohtelua koskevassa analyysissä vahvistettiin – ettei yritys voinut vapaasti päättää vientimääristään, vaan että ne vahvistettiin yrityksen toimiluvassa.
For the two 100 % State-owned companies, it was considered that they failed to demonstrate that appropriate measures were taken to prevent State interference.
Kahden kokonaan valtion omistuksessa olevan yrityksen ei katsottu kyenneen osoittamaan, että olisi toteutettu asianmukaisia toimenpiteitä, joilla estetään valtion puuttuminen yrityksen toimintaan.
For the two remaining companies, it was found that they are linked to a third company which did not fulfil the requirements for IT as set forth in Article 9(5) of the basic Regulation for reasons of export sales restrictions and State involvement in its internal structure and decision-making process.
Kahden jäljellä olevan yrityksen todettiin olevan liitoksissa kolmanteen yritykseen, joka ei täyttänyt perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa vahvistettuja yksilöllisen kohtelun vaatimuksia vientimyyntirajoituksien vuoksi ja siksi, että valtio on mukana sen sisäisessä rakenteessa ja päätöksentekomenettelyssä.
As there would be a risk of circumvention were different duty rates to be applied to these three related companies, IT could not be granted to the former two companies.
Jos näihin kolmeen etuyhteydessä olevaan yritykseen sovellettaisiin eri tulleja, seurauksena voisi olla toimenpiteiden kiertämisen vaara, ja sen vuoksi yksilöllistä kohtelua ei voitu myöntää kahdelle ensin mainitulle yritykselle.
According to Article 2(7) of the basic Regulation, in case of imports from non-market-economy countries and to the extent that MET could not be granted, for countries specified in Article 2(7)(b) of the basic Regulation, normal value has to be established on the basis of the price or constructed value in an analogue country.
Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaan muista kuin markkinatalousmaista sekä niistä perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista maista, joille ei voitu myöntää markkinatalouskohtelua, peräisin olevan tuonnin yhteydessä normaaliarvo määritetään vertailumaassa sovellettavan hinnan tai vastaavan laskennallisen arvon perusteella.
In the notice of initiation the Commission indicated its intention to use Brazil as an appropriate analogue country for the purpose of establishing normal value for the PRC and Vietnam and invited the interested parties to comment thereon.
Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa aikovansa käyttää Brasiliaa vertailumaana normaaliarvon määrittämiseksi Kiinan ja Vietnamin osalta ja pyysi asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia asiasta.
Comments were received from the cooperating exporting producers suggesting Thailand, India or Indonesia as being a more suitable analogue country than Brazil.
Yhteistyössä toimineilta vientiä harjoittavilta tuottajilta saatiin huomautuksia, joiden mukaan Thaimaa, Intia tai Indonesia soveltuisi vertailumaaksi Brasiliaa paremmin.
The main arguments claimed against Brazil were that Brazil does not possess similarities to PRC and Vietnam in terms of socio-economic and cultural developments, or per capita GNP, that Brazil hardly produces STAF and that it also differs from China and Vietnam in terms of labour cost and conditions of access to raw material.
Brasilian vastaisina keskeisinä väitteinä esitettiin, että Brasilia eroaa Kiinasta ja Vietnamista sosioekonomisen ja kulttuurisen kehityksen sekä henkeä kohden lasketun BKTL:n perusteella, että Brasilia ei juurikaan tuota STAF-jalkineita ja että Brasilian työvoimakustannukset ja raaka-aineiden saantiolosuhteet ovat erilaiset kuin Kiinassa ja Vietnamissa.
Some of the interested parties suggesting analogue countries other than Brazil argued that in a previous investigation concerning imports of certain footwear with uppers of leather or plastics originating in the PRC, Indonesia and Thailand [4], Indonesia was chosen as analogue country and that, consequently, it should also be chosen for this investigation.
Osa Brasilialle vaihtoehtoisia vertailumaita esittäneistä asianomaisista osapuolista totesi, että tiettyjen Kiinasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa tai muovia, tuontia koskevassa aiemmassa tutkimuksessa [4] vertailumaaksi valittiin Indonesia ja että sen vuoksi kyseinen maa olisi valittava vertailumaaksi myös tässä tutkimuksessa.
The Commission sought cooperation from exporters in Brazil and in other potential analogue countries such as India, Indonesia and Thailand.
Komissio selvitti Brasiliassa ja muissa mahdollisissa vertailumaissa kuten Intiassa, Indonesiassa ja Thaimaassa toimivien viejien halukkuutta yhteistyöhön.
Letters were sent to more than 50 companies in Brazil as well as in India and more than 20 companies in Indonesia.
Yli 50 yritykselle Brasiliassa ja Intiassa ja yli 20 yritykselle Indonesiassa lähetettiin kirje asiasta.
In addition, the Commission services contacted the Thai Footwear Association and obtained cooperation from six Thai exporting producers.
Lisäksi komissio otti yhteyttä thaimaalaiseen jalkinealan järjestöön (Thai Footwear Association) ja oli yhteistyössä kuuden thaimaalaisen vientiä harjoittavan tuottajan kanssa.
Out of all the companies which were contacted in the other countries, one Indian exporting producer, two Indonesian exporting producers and eight Brazilian exporting producers agreed to cooperate in the investigation.
Kaikissa muissa maissa olevista kaikista yrityksistä, joihin otettiin yhteyttä, yksi intialainen, kaksi indonesialaista ja kahdeksan brasilialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmoitti olevansa halukas tekemään yhteistyötä tutkimuksessa.
Representative domestic sales
Kotimarkkinamyynnin edustavuus
One of the most important criteria for the selection of the analogue country are the representative domestic sales in the analogue country as compared to exports of the product concerned originating in the non-market economy country or countries concerned by the proceeding.
Yksi vertailumaan valinnan tärkeimmistä kriteereistä on vertailumaan kotimarkkinamyynnin edustavuus verrattuna muusta kuin markkinatalousmaasta tai menettelyn kohteena olevista maista peräisin olevaan tarkasteltavana olevan tuotteen vientiin.
Therefore, pursuant to Article 2(2) of the basic Regulation which is also applied to the analogue country, the domestic prices of the analogue country will normally be considered representative if their volume is at least 5 % of the quantities exported to the EU by the non-market economy country.
Sen vuoksi myös vertailumaahan sovellettavan perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti vertailumaan kotimarkkinamyyntihintoja pidetään yleensä edustavina, jos myynnin määrä on vähintään 5 prosenttia muun kuin markkinatalousmaan viennin määrästä Euroopan unioniin.
As regards Indonesia, it should be noted that the two cooperating Indonesian exporting producers reported domestic sales which were not sufficiently representative as compared to the exports originating in the countries concerned.
Indonesian osalta on syytä huomata, että yhteistyössä toimineet kaksi indonesialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmoitti kotimarkkinamyynnistä, joka ei ollut riittävän edustavaa verrattuna asianomaisista maista peräisin olevaan kokonaisvientiin.
Regarding India, only one cooperating exporter came forward.
Ainoastaan yksi yhteistyössä toimiva intialainen viejä ilmoittautui.
Its domestic sales represented, however, less than 5 % of the Vietnamese exports and were therefore not sufficiently representative with regard to the total exports from the countries concerned.
Sen kotimarkkinamyynti edusti kuitenkin alle 5:tä prosenttia vietnamilaisesta viennistä, eikä se sen vuoksi ollut riittävän edustavaa asianomaisista maista peräisin olevaan kokonaisvientiin nähden.
As regards Thailand, six exporting producers came forward and cooperated by replying to the questionnaire.
Thaimaasta ilmoittautui kuusi vientiä harjoittavaa tuottajaa, jotka toimivat yhteistyössä vastaamalla kyselylomakkeeseen.
They did not have domestic sales representing 5 % or more of PRC or Vietnamese exports and were therefore not sufficiently representative with regard to the total exports from the countries concerned.
Niiden kotimarkkinamyynti oli kuitenkin alle 5 prosenttia Kiinan tai Vietnamin viennistä, eikä se sen vuoksi ollut riittävän edustavaa asianomaisista maista peräisin olevaan kokonaisvientiin nähden.
Consequently, Thailand was not found to be an appropriate analogue country.
Tämän vuoksi todettiin, ettei Thaimaa soveltunut vertailumaaksi.
In contrast, the three main Brazilian exporting producers amongst the eight which cooperated, reported domestic sales which represented respectively more than 50 % of their own exports and their aggregate domestic sales were also found to account for 5 % or more in comparison with exports from the two countries concerned.
Sen sijaan yhteistyössä toimineista kahdeksasta brasilialaisesta vientiä harjoittavasta tuottajasta kolme keskeisintä tuottajaa ilmoitti kotimarkkinamyynneistä, jotka edustivat yli 50:tä prosenttia niiden omasta viennistä, ja niiden yhteenlaskettujen kotimarkkinamyyntien todettiin myös olevan vähintään 5 prosenttia verrattuna asianomaisten kahden maan vientiin.
On the basis of the above, Brazil appeared to be the most reasonable choice in view of the representative domestic sales which permitted to avoid construction of the normal value and possible numerous adjustments.
Edellä esitetyn perusteella Brasilia vaikutti järkevimmältä valinnalta, kun otettiin huomioon sen kotimarkkinamyynnin edustavuus, jonka avulla voitiin välttää laskennallisen normaaliarvon määrittäminen ja mahdolliset lukuisat oikaisut.
Competition in the reference country
Vertailumaan kilpailutilanne
In terms of competition, the choice of Brazil as analogue country appeared also to be reasonable since it has more than 7000 producers, with a total production of more than 700 million pairs of shoes in 2004 and a domestic consumption of more than 500 million pairs in 2004.
Brasilian valinta vertailumaaksi vaikutti perustellulta myös kilpailun kannalta, koska maassa on yli 7000 tuottajaa, joiden kokonaistuotanto oli yli 700 miljoonaa kenkäparia vuonna 2004, ja maan kotimainen kulutus oli yli 500 miljoonaa paria vuonna 2004.
Exports represented around 200 million pairs of shoes in 2004 amongst which more than 50 % for footwear with uppers of leather.
Viennin osuus oli noin 200 miljoonaa kenkäparia vuonna 2004, ja tästä viennistä yli 50 prosenttia oli jalkineita, joiden päälliset ovat nahkaa.
Brazil mainly exports to North America (United States and Canada), South America and Europe.
Brasilian vienti suuntautuu lähinnä Pohjois-Amerikkaan (Yhdysvaltoihin ja Kanadaan), Etelä-Amerikkaan ja Eurooppaan.
Imports accounted for around nine million pairs of shoes in 2004 amongst which around 80 % originating in the countries concerned.
Tuonti oli vuonna 2004 noin 9 miljoonaa kenkäparia, joista 80 prosenttia oli peräisin asianomaisista maista.
Based on 2003 figures, Brazil was also found to have the highest domestic consumption of shoes per capita (2,7) before Thailand (2,3), Indonesia (1,7) and India (0,6) (all types of shoes included).
Vuoden 2003 lukujen perusteella todettiin myös, että Brasilia sijoittuu kenkien kotimaisessa kulutuksessa henkeä kohden laskettuna ensimmäiseksi (2,7) ennen Thaimaata (2,3), Indonesiaa (1,7) ja Intiaa (0,6) (kaikki kenkätyypit mukaan luettuina).
As regards the fact that Brazil hardly produces STAF, this argument was deemed irrelevant in view of the decision to exclude this type of shoes from the scope of the investigation as explained in recital 19.
Vaikka Brasilia ei juurikaan tuota STAF-jalkineita, tätä koskevaa väitettä pidettiin merkityksettömänä, kun otetaan huomioon päätös jättää tämäntyyppiset kengät tutkimuksen ulkopuolelle, kuten 18 johdanto-osan perustelukappaleessa selvitettiin.
Socio-economic and cultural developments
Sosioekonominen ja kulttuurinen kehitys
Some parties claimed that Brazil is too different from the PRC and Vietnam in terms of socio-economic and cultural developments, or per capita GNP.
Jotkin osapuolet väittivät, että Brasilia eroaa Kiinasta ja Vietnamista liian paljon sosioekonomisen ja kulttuurisen kehityksen sekä henkeä kohden lasketun BKTL:n osalta.