natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission believes that the extent to which the capital provided was actually used cannot be a factor in determining the appropriate remuneration.
Komissio on sitä mieltä, että kohtuullisen korvauksen määrityksessä ei voida ottaa huomioon sitä, kuinka suuri osa käyttöön asetetusta pääomasta otettiin todellisuudessa käyttöön.
All that matters is the possibility of using the capital to expand business.
Ratkaisevaa on ainoastaan mahdollisuus pääoman käyttämiseen liiketoiminnan laajentamiseen.
Even a private investor would not be happy with a remuneration dependent on the capital being used.
Myöskään yksityinen sijoittaja ei olisi tyytyväinen korvaukseen, joka perustuisi ainoastaan todellisuudessa käytettyyn määrään.
So the fact that LSH used the injected capital in full between 1999 and 2003 is irrelevant to the question of the capital basis being examined.
Sen vuoksi sillä, että käyttöön asetettu pääoma oli kokonaisuudessaan LSH:n käytettävissä vain vuosina 1999–2003, ei ole merkitystä tarkasteltavana olevan pääoman kannalta.
According to Germany, it was only from that time on that the capital could be used to cover risk-bearing assets.
Saksalta saatujen tietojen mukaan pääomaa voitiin käyttää vasta kyseisestä ajankohdasta lähtien riskipainotetun vastaavan kattamiseen.
The same applies to the amount used by the IB itself and to the special-purpose real-estate reserve.
Sama koskee IB:n itsensä käyttämää osaa pääomasta ja erityisrahastoa.
These points must also be taken into account in determining the appropriate remuneration.
Tämä otetaan huomioon kohtuullisen korvauksen laskennassa.
It is beyond dispute that the promotion-related assets transferred to LSH cannot be compared directly to other transactions.
On ilmeistä, että LSH:lle siirrettyjä erityistarkoituksiin sidottuja omaisuuseriä ei voida verrata suoraan muihin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin.
The transfer might resemble certain instruments in some respects, but there are also enough differences compared with each instrument to assign only a limited value to this comparison.
Vaikka siirto muistuttaisikin joiltakin osin tiettyjä instrumentteja, eroja on kuitenkin edelleen niin paljon, että vertailun mielekkyys on kyseenalaista.
Consequently, as in the WestLB case, the appropriate remuneration can be determined only by comparing the asset transfer with various equity instruments normally found on the markets, in order to determine by analogy which instrument is most similar to it and is therefore the benchmark for determining the remuneration.
Kuten asiassa WestLB, kohtuullinen korvaus voidaan myös tässä tapauksessa määrittää vain vertaamalla omaisuudensiirtoa markkinoilla saatavilla oleviin tavanomaisiin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin ja valitsemalla vertailun perusteella instrumentti, joka on parhaiten verrattavissa kyseiseen omaisuudensiirtoon ja jota käytetään sen vuoksi vertailukohtana korvauksen määrityksessä.
The complainant submits that the promotion-related assets concentrated in the special-purpose reserve can be compared only to share capital.
Kantelijan mukaan erityisrahastoon yhdistetty omaisuus on verrattavissa vain osakepääomaan.
The special-purpose reserve was recognised by BAKred as core capital (‘tier 1’ capital) and can therefore be compared only with equity instruments that were recognised as core capital in Germany in the year of the transfer.
BAKred on hyväksynyt erityisrahaston ydinpääomana (nk. Tier 1) ja sitä voidaan sen vuoksi verrata vain sellaisiin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin, jotka hyväksyttiin siirron toteutuksen aikaan Saksassa ydinpääomaksi.
However, Germany considers that the only purpose of comparison with various equity instruments is to determine which risk profile (and hence which range of remuneration) is closest to that of the investment from an investor's point of view.
Saksa sitä vastoin katsoo, että oman pääoman ehtoisten instrumenttien vertailu on tarpeen vain sen määrittämiseksi, millaista riskiprofiilia (ja millaista korvausvalikoimaa) sijoitus muistuttaa eniten sijoittajan kannalta.
IB's capital is therefore said to be closest in nature to perpetual preferred shares, profit participation certificates and silent partnership reserves.
IB:n pääoma oli parhaiten verrattavissa Perpetual Preferred Shares -osakkeisiin, voitto-osuuksiin ja äänettömiin osakkuuksiin.
It should be borne in mind that the instruments used by Germany for the comparison normally provide a bank with only a very limited part of own funds.
On merkillepantavaa, että instrumentit, joita Saksa käyttää vertailukohtana, voivat yleensä muodostaa vain erittäin pienen osan pankin omista varoista.
They are additional instruments, supplementing the ‘basic equity capital’, which consists mainly of share capital and open reserves.
Ne ovat täydentäviä instrumentteja, joilla täydennetään omaa pääomaa, joka koostuu pääasiassa ydinpääomasta ja vapaista rahastoista.
By contrast, the promotion-related assets transferred to LSH virtually tripled its own funds for solvency purposes.
Omaisuudensiirron myötä vakavaraisuuslaskelmissa käytetyt LSH:n omat varat lähes kolminkertaistuivat.
Even if one takes account only of the increase in the amount usable by LSH to underpin its commercial business, this still represents an increase of over 50 %.
Vaikka huomioon otettaisiin vain määrät, jotka LSH voi käyttää liiketoimintansa laajentamiseen, omien varojen määrä kasvoi silti yli 50 prosenttia.
As the BdB points out, the other instruments referred to were usually issued up to a much lower level.
Kuten BdB toteaa, muita instrumentteja käytettiin huomattavasti vähäisemmässä määrin.
It would not have been possible to increase LSH's capital in the same way, and on a permanent basis, by one of the instruments compared.
LSH:n pääomaa ei olisi voitu lisätä samalla tavoin — eikä kestävältä pohjalta — käyttämällä vertailukohdiksi otettuja instrumentteja.
In this connection, it should also be stressed that the relatively wide range of innovative equity instruments now available to credit institutions in several countries for use as original own funds and additional own funds did not exist in Germany back in 1991, when IB's capital was transferred or in 1993, when LSH had to comply with new, stricter capital requirements.
Tässä yhteydessä on myös syytä korostaa, että vuonna 1991, jolloin IB:n pääoman siirto LSH:lle toteutettiin, ja vuonna 1993, jolloin LSH:n oli alettava noudattaa tuolloin voimaan tulleita kiristyneitä pääomavaatimuksia, Saksassa ei ollut vielä käytettävissä sitä suhteellisen laajaa sekamuotoisten oman pääoman instrumenttien valikoimaa ydinpääoman ja lisäpääoman tarpeisiin, joka on nyt useiden maiden luottolaitosten käytettävissä.
Some of these instruments have been developed in the meantime, while others already existed but were not accepted in Germany.
Osa näistä instrumenteista on kehitetty vasta siirron jälkeen, ja vaikka osa oli jo olemassa, niitä ei ollut hyväksytty Saksassa.
In practice, the main instruments which were available and used were profit participation certificates and subordinated loans (both of which are additional own funds, the latter being accepted only since 1993).
Käytännössä käytettävissä olevat ja käytetyt instrumentit olivat pääasiassa voitto-osuustodistuksia ja etuoikeusasemaltaan huonompia sitoumuksia (molemmat lisäpääomaa, jälkimmäinen instrumentti on hyväksytty vasta vuodesta 1993 alkaen).
It is therefore inappropriate to compare IB's capital to such innovative instruments, most of which have developed in the meantime and some of which were available only in other countries.
Näin ollen IB:n pääoman vertaaminen tämänkaltaisiin innovatiivisiin instrumentteihin, joista useimmat on kehitetty vasta myöhemmin ja joista osa oli käytettävissä vain muissa maissa, ei ole vakuuttavaa.
As to the two instruments which, as the closest benchmarks, play the central role in Germany's comparison, namely perpetual preferred shares and profit participation certificates, a number of specific points should be stressed.
Saksan suorittamassa vertailussa lähimpinä vertailukohteina käytettyjen oman pääoman ehtoisten instrumenttien eli Perpetual Preferred Shares -osuuksien ja voitto-osuustodistusten osalta on korostettava joitakin erityispiirteitä.
Perpetual preferred shares constitute original own funds (core capital) in some countries but are still not accepted as such in Germany.
Perpetual Preferred Shares -osuudet kuuluvat joissakin maissa ensisijaisiin omiin varoihin, mutta Saksassa niitä ei toistaiseksi sellaiseksi hyväksytä.
Profit participation certificates constitute only additional own funds, whereas IB's capital qualifies as original own funds.
Voitto-osuustodistukset kuuluvat vain toissijaisiin omiin varoihin, kun taas IB:n pääomalla on ensisijaisten omien varojen asema.
The latter is therefore of much greater use to LSH because it can be used to raise additional own funds (such as profit participation certificates) up to the same amount in order to increase the bank's own funds.
Tämän vuoksi LSH hyötyy IB:n pääomasta vieläkin enemmän, sillä se voi hankkia (esimerkiksi voitto-osuustodistuksia) vastaavan määrän toissijaisia omia varoja ja kasvattaa näin käytettävissään olevien omien varojen määrää.
Moreover, if profitable years followed loss-making ones, profit participation certificates would be replenished before IB's capital.
Jos pankin liiketoiminta muuttuu tappiollisten vuosien jälkeen jälleen kannattavaksi, voitto-osuustodistukset korotetaan nimellisarvoonsa ennen IB:n pääomaa.
In addition, IB's capital is available to LSH without any time limitation, while profit participation certificates are usually issued for a period of ten years.
Lisäksi IB:n pääoma on LSH:n käytettävissä ilman minkäänlaista aikarajoitusta, kun taas voitto-osuustodistukset annetaan tavallisesti kymmeneksi vuodeksi.
It is also worth recalling the enormous, atypical size of the capital injection and the fact that the ranking in the event of losses must be seen in this context.
On jälleen korostettava, että mahdollisten tappioiden ilmetessä etuoikeusasema on suhteutettava voitto-osuustodistuksista saatavaan epätavallisen suureen pääomankorotukseen.
Since the share of IB's capital is rather large, it will be used relatively quickly when major losses occur.
Koska IB:n omaisuuden osuus pankin pääomasta on suhteellisen suuri, se jouduttaisiin ottamaan käyttöön suhteellisen pian, jos pankki joutuisi kattamaan suurehkoja tappioita.
For all these reasons, the Commission believes that, because of the peculiarities of IB's capital, the comparison with innovative equity instruments submitted by Germany is not a suitable way to determine the appropriate remuneration to be paid for IB's capital.
Komissio katsoo tästä syystä, että IB:n pääoman erityispiirteiden vuoksi Saksan tekemä vertailu innovatiivisiin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin ei sovellu käytettäväksi kyseisestä pääomasta maksettavan kohtuullisen korvauksen määritysperusteena.
Moreover, in the understanding of 8 October 2004, the parties assumed that the transaction was akin to a share capital injection.
Myös osapuolet lähtivät 8 päivänä lokakuuta 2004 tehdyssä sopimuksessa siitä, että tarkasteltavana olevaa omaisuutta oli verrattava osakepääomaan.
Furthermore, the Commission agrees with the BdB that the risk to the investor is not reduced by the subordination agreement in the covering agreement between LSH's shareholders whereby IB's capital is to be used only after other equity capital of LSH.
Komissio on lisäksi BdB:n kanssa yhtä mieltä siitä, että LSH:n osakkaiden keskinäiseen kokonaissopimukseen sisältyvä sopimus etuoikeusasemasta, jonka mukaan IB:n pääoma on etuoikeusasemaltaan vasta toissijaista LSH:n muuhun omaan pääomaan nähden, ei pienentänyt sijoittajaan kohdistuvaa riskiä.
The injected capital makes up a significant proportion of the total core capital, making it extremely likely that it will be drawn on — at least in part — in the event of losses.
Koska siirretyn pääoman osuus ydinpääoman kokonaismäärästä oli huomattava, on erittäin todennäköistä, että se otetaan ainakin osittain käyttöön tappioiden ilmetessä.
LSH's argument regarding the liquidity costs can in principle be accepted.
LSH:n esittämät väitteet maksuvalmiushaitoista voidaan periaatteessa hyväksyä.
In order to use the capital in full, i.e. to expand its 100 % risk-adjusted assets by a factor of 12,5 (i.e. 100 divided by a solvency ratio of 8), the bank must refinance itself on the financial markets 11,5 times over.
Jotta pääomasta voitaisiin saada täysimääräinen hyöty, toisin sanoen jotta sataprosenttisesti riskipainotettua vastaavaa voitaisiin laajentaa kertoimella 12,5 (eli 100 jaettuna 8 prosentin vakavaraisuussuhdeluvulla), pankin on hankittava rahoitusmarkkinoilta 11,5-kertainen jälleenrahoitus.
Put simply, the difference between 12,5 times the interest received and 11,5 times the interest paid minus other costs of the bank (e.g. administration) gives the profit on the equity.
Yksinkertaisemmin sanoen tästä pääomasta 12,5-kertaisena saatujen ja 11,5-kertaisena maksettujen korkojen erotus vähennettynä pankin muilla kustannuksilla (esimerkiksi hallintokuluilla) antaa tulokseksi oman pääoman tuoton.
Since the promotion assets did not provide LSH with initial liquidity because they and all the income from them remained earmarked by law for business and housing promotion, LSH faced additional funding costs equal to the amount of the capital if it was to raise the necessary funds on the financial markets to take full advantage of the business opened up by the additional capital, i.e. to expand risk-adjusted assets by 12,5 times the capital amount (or to maintain existing assets at that level).
Koska erityistarkoituksiin sidottu omaisuus ei paranna suoranaisesti LSH:n maksuvalmiutta (koska siirretty omaisuus ja kaikki omaisuuseristä saatava tuotto käytetään lain nojalla edelleen asuntorakentamisen tukemiseen), LSH joutui kattamaan pääoman määrää vastaavat ylimääräiset rahoituskustannukset, jotka liittyivät rahoitusmarkkinoilta hankittuun pääomaan, hankkiakseen varat, jotka se tarvitsi hyödyntääkseen täysimääräisesti lisäpääoman tarjoamat liiketoimintamahdollisuudet eli laajentaakseen riskipainotetun vastaavansa pääomaan nähden 12,5-kertaiseksi (tai säilyttääkseen vastaavan tämän suuruisena).
A market-economy investor could not expect to be remunerated in the same way as for a cash injection.
Markkinataloussijoittaja ei sen vuoksi voi odottaa saavansa pääomastaan samaa korvausta kuin sijoittaessaan likvidiä pääomaa.
However, in the Commission's view, the entire refinancing interest rate does not have to be taken into account.
Komissio katsoo kuitenkin, että jälleenrahoituskorkoa ei ole tarpeen ottaa kokonaisuudessaan huomioon.
Only the net costs should be taken into account as an additional burden on LSH because of the special nature of the capital transferred.
Vain nettokulut on otettava huomioon LSH:lle siirretyn pääoman erityisluonteesta aiheutuvana lisäkustannuksena.
The Commission therefore accepts that LSH incurs additional ‘liquidity costs’ to the extent of ‘refinancing costs minus corporation tax’.
Komissio päättelee tämän vuoksi, että LSH:lle aiheutuneiden maksuvalmiushaittaan liittyvien kustannusten määrä vastaa jälleenrahoituskustannuksia (yhtiöverojen jälkeen).
Appropriate remuneration
Kohtuullinen korvaus
Appropriate remuneration for the amount available for competitive business
Kohtuullinen korvaus kilpailun piiriin kuuluvassa liiketoiminnassa käytettävästä määrästä
There are no doubt different ways of calculating the appropriate remuneration for the amount available for competitive business.
Kohtuullinen korvaus kilpailun piiriin kuuluvassa liiketoiminnassa käytettävästä määrästä voidaan epäilemättä laskea usealla eri tavalla.
All the methods for calculating the remuneration for capital made available follow the same basic principles, however.
Kaikki käyttöön asetetusta osakepääomasta maksettavan korvauksen määritystavat noudattavat kuitenkin samoja perusperiaatteita.
Taking these basic principles, the Commission here does the calculation in two steps: first, it determines the minimum remuneration that an investor would expect for a (hypothetical) investment in the share capital of LSH.
Komissio laskee korvaukset kyseisten perusperiaatteiden mukaisesti kahdessa vaiheessa: ensiksi määritetään vähimmäiskorvaus, jonka sijoittaja odottaisi saavansa (hypoteettisesta) osakepääomasijoituksesta LSH:hon.
It then examines whether, in view of the particularities of the transaction at issue, the market would have agreed on a premium or a discount, and if so, whether it can produce a sufficiently robust quantification of that amount.
Sen jälkeen tutkitaan, olisiko markkinoilla sovittu kyseisen toimenpiteen erityispiirteisiin perustuvista korotuksista tai vähennyksistä ja voiko komissio määrittää näiden määrän luotettavasti.
Determination of a likely minimum remuneration for an investment in the share capital of LSH
LSH:hon tehtävästä osakepääomasijoituksesta odotettavissa olevan vähimmäiskorvauksen määritys
The return expected on an investment and the risk involved are important determining factors in the investment decision of a market-economy investor.
Sijoituksesta odotettavissa oleva tuotto ja sijoitusriski ovat markkinataloussijoittajan sijoituspäätöksen kannalta määrääviä tekijöitä.
He bases himself on historical average rates, which, generally speaking, are also a point of reference for a firm's future efficiency, and inter alia on an analysis of the company's business model for the investment period in question, the strategy and quality of management or the relative prospects for the sector in question.
Sijoittaja tukeutuu laskelmissaan pitkän aikavälin keskituottoon, jota käytetään yleensä lähtökohtana myös yrityksen tulevan suorituskyvyn arvioinnissa, sekä muun muassa yrityksen kyseiselle sijoitusjaksolle vahvistamaan liiketoimintasuunnitelmaan, yritysjohdon noudattamaan liiketoimintastrategiaan, yritysjohdon tehokkuuteen sekä alaan kohdistuviin suhteellisiin odotuksiin.
A market-economy investor will make an investment only if it offers him a higher return or a lower risk than the next best alternative use of his capital.
Markkinataloussijoittaja toteuttaa sijoituksen vain siinä tapauksessa, että siitä saatava tuotto on suurempi tai riski vähäisempi verrattuna pääoman vaihtoehtoiseen käyttökohteeseen.
Accordingly, he will not invest in a company whose expected returns are lower than the average of other companies with a comparable risk profile.
Vastaavasti sijoittaja ei sijoita yritykseen, jonka tuotto-odotukset ovat muiden riskiprofiililtaan samankaltaisten yritysten odotettavissa olevaa keskituottoa heikommat.
In this case it can be assumed that there are sufficient alternatives to the investment that promise a higher expected return for the same risk.
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa voidaan päätellä, että sijoitussuunnitelmalle on tarjolla riittävästi vaihtoehtoja, joiden tuotto-odotukset ovat suuremmat ja riskit yhtäläiset.
In describing these various approaches, it makes sense to draw a distinction between two components, namely a risk-free return and a project-specific risk premium:
Eri menetelmien tarkastelussa on järkevää erottaa toisistaan riskitön tuotto ja hankekohtainen riskipreemio:
Appropriate minimum return on a high risk investment
Riskisijoituksen kohtuullinen vähimmäistuotto
Normally the risk-free base rate is determined using the expected return on fixed-rate securities issued by state issuers (or an index based on such securities), as they represent forms of investment with comparably low risks.
Riskitön peruskorko määritetään yleensä julkisten viranomaisten tai laitosten liikkeeseen laskemien kiinteätuottoisten arvopapereiden odotettavissa olevan tuoton (tai kyseisiin arvopapereihin perustuvan indeksin perusteella).
However, the difference between the various methods lies in the method of determining the risk premium: -
Kiinteätuottoisiin arvopapereihin kohdistuva riski on kuitenkin suhteellisen vähäinen. Eri menetelmät eroavat toisistaan riskipreemion määritystavan perusteella:
Financing approach: An investor's expected return on capital represents, from the point of view of the bank using the capital, future financing costs.
Rahoituskustannuksiin perustuva lähestymistapa: Sijoittajan oman pääoman odotettavissa oleva tuotto edustaa tulevia rahoituskustannuksia pääomaa käyttävän pankin kannalta.
Under this approach, the historical capital costs incurred by comparable banks are determined first.
Tätä lähestymistapaa sovellettaessa määritetään ensiksi kyseiseen Landesbank-pankkiin verrattavissa olevien pankkien pitkän aikavälin pääomakustannukset.
Financing approach with Compound Annual Growth Rate: at the heart of this approach stands the use of the geometric rather than the arithmetic mean value.
Rahoituskustannuksiin perustuva lähestymistapa yhdistettynä Compound Annual Growth Rate -menetelmään: Tässä lähestymistavassa käytetään aritmeettisen keskiarvon sijaan geometristä keskiarvoa.
CAPM: the CAPM is the best-known and most frequently tested model of modern finance, by which the return expected by an investor can be determined using the following equation:
Capital Asset Pricing Model (CAPM): CAPM-malli on modernin rahoitusalan tunnetuin ja testatuin malli, jossa sijoittajan odotettavissa oleva tuotto voidaan laskea seuraavan laskukaavan mukaan:
Minimum return on capital =
Vähimmäistuotto =
risk-free base rate + (market-risk premium × beta)
Riskitön peruskorko + (markkinariskipreemio × beeta-arvo)
The risk premium for the equity investment is obtained by multiplying the risk premium on the market by the beta factor (market-risk premium × beta).
Pääomasijoituksen riskipreemio lasketaan kertomalla markkinariskipreemio beetakertoimella (markkinariskipreemio × beeta).
However, since LSH is not a listed company, it is not possible directly to infer its beta value.
Koska LSH ei ole pörssinoteerattu yritys, sen beeta-arvon suora johtaminen on mahdotonta.
In its comments of 29 July 2003, the BdB, using the CAPM, concluded that the minimum remuneration to be expected for an investment in the capital of LSH at 31 December 1990, when the transfer took place, was 14,85 % per annum.
BdB arvioi 29 päivänä heinäkuuta 2003 esittämässään kannanotossa LSH:hon tehdystä osakepääomasijoituksesta odotettavissa olevan vähimmäistuoton omaisuudensiirron aikaan eli 31 päivänä joulukuuta 1990 CAPM-menetelmän perusteella 14,85 prosentiksi vuotta kohden. Saksa kuitenkin vastusti periaatteessa CAPM-menetelmän käyttöä ja katsoi BdB:n käyttäneen liian korkeaa beetakerrointa.
Germany raised objections in principle to the use of the CAPM.
Tämän vuoksi se katsoi BdB:n laskeneen riskittömän peruskoron virheellisesti.
It also argued that the BdB started from a high beta value and was incorrect in its calculation of the risk-free base rate, and that the market-risk premium of 4,6 % was too high.
Myös 4,6 prosentin markkinariskipreemio on liian korkea.
Had the BdB applied the CAPM correctly, it would have arrived at a much lower minimum remuneration for a hypothetical investment in the share capital of LSH.
Jos BdB olisi soveltanut CAPM-menetelmää oikein, LSH:hon tehdystä hypoteettisesta osakepääomasijoituksesta maksettava vähimmäiskorvaus olisi ollut huomattavasti pienempi.
In their understanding on the normal market remuneration, the Land of Schleswig-Holstein, HSH Nordbank and the BdB concluded that a minimum remuneration of 9,29 % was appropriate.
Schleswig-Holsteinin osavaltio, HSH Nordbank ja BdB arvioivat tavanomaista markkinatuottoa koskevan sopimuksen puitteissa kohtuullisen vähimmäiskorvauksen 9,29 prosentiksi.
In their calculations, the parties based themselves on the CAPM and applied a risk-free basic interest rate of 6,61 %.
Sopimuspuolten laskelmat perustuivat CAPM-menetelmään. Ne ottivat lähtökohdaksi 6,61 prosentin riskittömän peruskoron.
Determination of this interest rate was based on the assumption that special-purpose assets were to be made available to LSH on a permanent basis.
Koron määritys perustui olettamukseen, että erityistarkoituksiin sidotut omaisuuserät asetettaisiin pysyvästi LSH:n käyttöön.