natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In calculating a normal market return, BdB first assumed that the resources transferred needed to be remunerated in the same way as share capital because they constituted core capital recognised for banking supervisory purposes.
Laskiessaan markkinoilla tavanomaisesti maksettavaa korvausta BdB otaksui ensin, että siirretyistä varoista maksetaan korvausta samaan tapaan kuin osakepääomasta, koska pankkivalvonnassa ne hyväksyttiin ydinpääomaksi.
The BdB then calculated the minimum remuneration applying the so-called Capital Asset Pricing Model (CAPM), which determines the expected individual risk premium with the help of the so-called beta value (statistically measured deviation of the individual risk premium from the general long-term market risk premium).
Laskiessaan vähimmäiskorvausta BdB sovelsi konkreettisesti sijoitushyödykkeiden hinnoittelua koskevaa CAPM-mallia (Capital Asset Pricing Model), jonka mukaan odotettavissa oleva yksittäinen riskipreemio määritetään niin kutsutun beeta-arvon avulla (yksittäisen riskipreemion tilastollisesti mitattava poikkeama yleisestä pitkäaikaisesta markkinariskipreemiosta).
In determining the risk-free return, the BdB used the returns on long-term government bonds, fixed-rate securities issued by state bodies being the form of investment with the lowest risk or with no risk at all.
Määrittääkseen riskittömän tuoton BdB käytti pitkäaikaisista valtion obligaatioista saatavaa tuottoa, sillä julkisten viranomaisten tai laitosten liikkeeseen laskemat kiinteätuottoiset arvopaperit ovat lähes riskittömiä tai täysin riskittömiä sijoituksia.
For the purpose of deriving the risk premium, the BdB first determined the so-called general market risk premium, i.e. the difference between the long-term average return on the normal market share portfolio and the risk-free return (government bonds).
Riskipreemion laskemiseksi BdB määritti ensin niin kutsutun yleisen markkinariskipreemion eli tavanomaisesta markkinaehtoisesta osakesalkusta saatavan pitkän aikavälin keskituoton ja riskittömistä valtion obligaatioista saatavan tuoton välisen erotuksen.
In its comments of 25 June 2003, it assumed in the first place a long-term market risk premium of a uniform 4,6 %.
Kesäkuun 25 päivänä 2003 antamissaan huomautuksissa se oletti ensin, että pitkän aikavälin markkinariskipreemio oli yhtenäinen 4,6 prosenttia.
The BdB stated that it estimated the beta values on the basis of a historical data sample for comparable banks.
Beeta-arvon BdB laski tilastollisen otoksen eli vertailukelpoisten pankkien aiempaa toimintaa koskevien tietojen perusteella.
It concluded first that all beta values for all Landesbanks and for all the periods under consideration were greater then one. In other words, it considered that the risk premium for investments in Landesbanks was higher than the market risk premium.
BdB katsoi ensin, että kaikkia Landesbank-pankkeja ja tarkasteltavana olevia ajankohtia koskevat beeta-arvot olivat suurempia kuin yksi, mikä tarkoitti, että BdB piti Landesbank-pankkeihin tehtyjen sijoitusten riskipreemioita tilastollisesti keskimäärin suurempina kuin markkinariskipreemioita.
Assuming a risk-free basic interest rate of 8,05 % (December 1985, for the 1986 transfer) and of 5,90 % (December 1992, for the 1993 transfer) and a beta factor for HLB of 1,1660 (first date) and of 1,0836 (second date), the BdB arrived at an expected minimum remuneration of 13,41 % for the shares transferred on 1 January 1986 and of 10,88 % for the shares transferred on 1 January 1993.
BdB arvioi odotettavissa olevan vähimmäiskorvauksen 1 päivänä tammikuuta 1986 siirrettyjen osakkeiden osalta 13,41 prosentiksi ja 1 päivänä tammikuuta 1993 siirrettyjen osakkeiden osalta 10,88 prosentiksi käyttämällä laskelmissaan 8,05 prosentin (joulukuussa 1985 vuoden 1986 siirrosta) ja 5,9 prosentin (joulukuussa 1992 vuoden 1993 siirrosta) riskitöntä peruskorkoa ja HLB:lle laskemaansa arvioitua beeta-arvoa 1,1660 (ensimmäisen siirron ajankohtana) ja 1,0836 (toisen siirron ajankohtana).
The BdB also noted that the Commission's deduction pursuant to Decision 2000/392/EC from the minimum remuneration to take account of the lack of liquidity of Wfa's assets had been upheld by the Court of First Instance.
BdB huomautti lisäksi, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vahvistanut vähennyksen, jonka komissio teki päätöksessä 2000/392/EY vähimmäiskorvauksesta sillä perusteella, että Wfa:n omaisuus ei ollut luonteeltaan maksuvalmiutta parantavaa.
There was therefore no reason to depart from this method in the present case, with the result that a deduction for liquidity should also be made here.
BdB katsoo sen vuoksi, että käsillä olevassa asiassa ei ole mitään syytä poiketa kyseisestä menetelmästä ja maksuvalmiuden puuttumiseen perustuva vähennys olisi tehtävä myös tässä tapauksessa.
The amount of the deduction for lack of liquidity would be calculated, using the WestLB method, on the basis of net refinancing costs (gross refinancing costs less the applicable corporation tax).
Maksuvalmiusvähennys määritetään asiassa WestLB käytetyn menetelmän mukaisesti jälleenrahoituksen nettokustannusten perusteella (jälleenrahoituksen bruttokustannukset, joista vähennetään maksettavat yhtiöverot).
The BdB also took the view that the deduction made by the Commission pursuant to Decision 2000/392/EC (1,5 %) and upheld as such by the Court of First Instance, ought similarly to be made in the case of HLB.
BdB:n näkemyksen mukaan komission päätöksen 2000/392/EY mukainen lisä (1,5 prosenttia), jonka yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vahvistanut sellaisenaan, olisi tehtävä myös asiassa HLB.
In its opinion, if there were circumstances in the other Landesbank cases that had the effect of increasing risk as compared with a ‘normal share capital investment’, such as the in part exceptionally large size of the asset transfer, the decision not to issue new company shares and the associated absence of additional voting rights as well as the lack of fungibility of the asset, a deduction would be justified here too.
Jos myös muissa Landesbank-pankkeja koskevissa asioissa ilmenee olosuhteita, jotka aiheuttavat tavanomaiseen osakepääomasijoitukseen kohdistuvaa riskiä suuremman riskin (kuten tietyltä osin poikkeuksellinen suuri omaisuudensiirto, uusien osakkeiden liikkeeseenlasku ja niihin liittyvän äänivallan puuttuminen sekä se, että mahdollisuus vetää pääoma myöhemmin pois yrityksestä, puuttuu), lisän soveltaminen on BdB:n mielestä perusteltua myös niissä.
Instead of a normal market return calculated in this way, FHH had not agreed on or received any remuneration whatsoever for the 1986 transfer, and the remuneration for the 1993 transfer had been too small.
Edellä kuvatun mukaisesti lasketun markkinaehtoisen tuoton sijaan Hampurin osavaltio ei BdB:n mukaan sopinut minkäänlaisesta korvauksesta vuoden 1986 siirrosta ja sai liian pienen korvauksen vuoden 1993 siirrosta.
For the 1993 transfer, which had been recognised as core capital for supervisory purposes only in 1997, HLB had, since 1993, paid out an annual share in profits consisting of a guaranteed remuneration of 7 % and a variable component (fixed interest rate of 0,5 % on the dividend payout from net profit for the year).
Vuoden 1993 siirrosta, joka hyväksyttiin pankkivalvontalainsäädännön mukaiseksi ydinpääomaksi vasta 1997, HLB on maksanut vuodesta 1993 alkaen vuotuisen voitto-osuuden, joka muodostuu 7 prosentin taatusta korvauksesta sekä vaihtelevasta osuudesta (0,5 prosentin kiinteä korko taseen voitosta jaettavasta osingosta).
The BdB did not know the actual amount.
BdB ei tiennyt todellista määrää.
However, since it could be compared to share capital, the remuneration appeared to be too low.
Korvaus näytti kuitenkin olevan liian pieni verrattaessa sitä osakepääomaan.
In addition, it had been paid to HGV, which, although it was a holding company of FHH, was, economically speaking, an independent unit, whereas nothing had accrued directly to FHH.
Korvaus maksettiin BdB:n mukaan HGV:lle, joka oli taloudellisesti riippumaton yksikkö, vaikkakin Hampurin osavaltion holdingyhtiö, joten Hampurin osavaltio ei saanut suoraan mitään.
No remuneration at all had been agreed for the transfer of the other shares to the capital reserve.
Muiden osakkeiden siirtämisestä pääomarahastoon ei ollut sovittu maksettavan minkäänlaista korvausta.
The transfers in 1986 and 1993 were, therefore, to be regarded as a single capital measure, and the aid was not granted in full until 1 January 1993.
Vuosien 1986 ja 1993 siirrot on siis katsottava yhdeksi pääomatoimenpidekokonaisuudeksi ja tuki oli myönnetty täysimääräisenä vasta 1 päivänä tammikuuta 1993.
Accordingly, it was also immaterial whether the Commission's requests for information in 1993 could have interrupted the limitation period.
Tämän vuoksi sillä ei ole BdB:n mukaan merkitystä, ovatko komission vuonna 1993 esittämät tietopyynnöt voineet keskeyttää vanhentumisajan.
However, the BdB maintains here that this period could have been interrupted as regards the aid granted to HLB only if those requests had also related to this aid measure.
BdB kuitenkin toteaa, että HLB:lle myönnettyjen tukien osalta tämä vanhentumisaika olisi voinut keskeytyä ainoastaan, jos kyseiset pyynnöt olisivat koskeneet suoraan mainittua tukea.
Since the BdB did not know the exact content of those letters, it could not take a definitive position on the matter.
Koska BdB ei tunne kyseisten tietopyyntöjen tarkkaa sisältöä, se ei voi tässä esittää lopullista kantaansa.
GERMANY'S RESPONSE TO THE BDB'S COMMENTS
SAKSAN KANNANOTTO BDB:n ESITTÄMIIN HUOMAUTUKSIIN
Germany stated first that the BdB had misinterpreted the judgment of 6 March 2003 by the Court of First Instance in the WestLB case (hereinafter ‘WestLB judgment’).
Saksa totesi ensinnäkin, että BdB oli tulkinnut väärin yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa WestLB, 6 päivänä maaliskuuta 2003 antamaa tuomiota (jäljempänä ”WestLB-tuomio’).
The BdB apparently felt that the judgment had made it clear that the increase in value attributable to the capital contribution was not a normal market return.
BdB oli ilmeisesti sitä mieltä, että kyseisessä tuomiossa oli selvästi todettu, ettei pääomasijoituksen tuottama arvonnousu ollut markkinaehtoista tuottoa.
However, the Court had not commented in any material way on the decision.
Kyseinen tuomioistuin ei kuitenkaan komission mukaan ollut ratkaissut kyseistä asiaa.
The Court's ruling that a private investor would not normally be content with minimum losses or a limited return even where he already held share capital in the company said nothing about the assessment from the viewpoint of state aid legislation of a return that consisted not in a fixed interest rate but, for example, in an increase in the company's value.
Kyseisen tuomioistuimen toteamuksessa, jonka mukaan yksityinen sijoittaja ei tavallisesti tyytyisi tappioiden minimointiin tai rajalliseen tuotto-osuuteen edes silloin, kun sillä jo on kyseisen osakeyhtiön osakepääomaa, ei sanota mitään sellaisen tuoton, joka ei ole kiinteää korkoa vaan esimerkiksi yrityksen arvonnousua, tukioikeudellisesta arvioinnista.
The BdB clearly acknowledged this when, in discussing capital contributions by private banks to subsidiaries, it stated that the expected return was not expressed in the setting of a fixed interest rate but in the form of dividends as well as revenue increases and associated increases in value.
BdB kyllä myönsi tämän selvästi, kun se käsitellessään yksityisten pankkien pääomasiirtoja tytäryhtiöille totesi, että tuotto-odotuksia ei ollut ilmaistu sopimuksena kiinteästä korosta vaan osinkoina sekä tytäryhtiön tuoton ja siihen liittyvän arvon nousuna.
It should be pointed out in this connection that the BdB was not aware of the facts regarding the possibility — which it itself doubted — of an increase in the value of HLB as, contrary to what BdB believed, 49,5 % of the shares were not negotiable since they were sold to LSH in 1997.
Tässä yhteydessä on myös huomattava, että BdB ei tuntenut tosiasioita vaan epäili HLB:n arvonnousun mahdollisuutta, sillä toisin kuin mitä BdB huomautuksissaan esitti, 49,5 prosenttia osakkeista ei ollut luovutettavissa, koska ne myytiin LSH:lle vuonna 1997.
The minimum returns of 13,41 % (1986 transfer) and 10,88 % (aggregate 1993 transfer), which had been calculated on the basis of the CAPM method, were incorrect.
Saksan mukaan BdB:n oli laskenut CAPM-mallin perusteella vähimmäistuotoksi virheellisesti 13,41 prosenttia (vuoden 1986 siirto) ja 10,88 prosenttia (vuoden 1993 siirrot yhteensä).
On the one hand, fundamental misgivings were expressed regarding the use of the CAPM method and specific misgivings regarding its use by the BdB.
Saksan mukaan CAPM-menetelmän käyttöön liittyi perustavaa laatua olevia ongelmia ja BdB:n tapaan käyttää menetelmää tiettyjä erityisongelmia.
Among other things, the BdB had restricted the market portfolio to the German shares making up the CDAX, had estimated the parameters solely on the basis of what were in part past data without checking their validity for the relevant date of the investment, had derived the market risk premium from a study that dealt solely with the average return on German shares in the period 1954-88 and, in calculating the beta factors, had regarded the CDAX banks as companies with the same business and risk profile.
BdB oli tehnyt muun muassa seuraavaa: se oli rajoittanut markkinasalkun CDAX-indeksiin kuuluviin saksalaisiin osakkeisiin; se oli arvioinut muuttujat yksinomaan sellaisten tietojen perusteella, joista osa oli peräisin menneeltä ajanjaksolta, tarkistamatta niiden käyttökelpoisuutta investointien kannalta merkityksellisen ajankohdan osalta; se oli johtanut markkinariskipreemion eräästä tutkimuksesta, joka koski yksinomaan saksalaisten osakkeiden keskimääräistä tuottoa vuosina 1954–1988; laskiessaan beeta-arvoa se oli katsonut CDAX-pankit yrityksiksi, joilla oli kyseisten pankkien kanssa samankaltainen liiketoiminta- ja riskiprofiili.
As a result, virtually all the factors needed for the CAPM were wrongly estimated and the normal minimum market returns for the transactions in question were overstated.
BdB oli näin ollen Saksan mukaan määrittänyt virheellisesti lähes kaikki CAPM-menetelmässä tarvittavat tekijät ja kyseisistä toimenpiteistä saatava markkinaehtojen mukainen vähimmäistuotto oli sen vuoksi arvioitu liian suureksi.
In addition, the BdB had maintained that a premium charged to take account of the special features of the transactions was simply the result of applying the criteria specified in Decision 2000/392/EC, without however carrying out a quantitative assessment such as that criticised in that decision.
Tämän lisäksi BdB oletti, että siirtojen erityispiirteiden vuoksi lisä perustui yksinkertaisesti päätöksessä 2000/392/EY mainittuihin kriteereihin ilman määrällistä arviointia, joka olisi vastannut WestLB-tuomiossa vahvistettua kritisoitua arviota.
Moreover, on account of the lack of liquidity, the full refinancing rate had been deducted since it was not at all admissible to set off the tax-reducing effect claimed by the BdB as a liquidity deduction against the appropriate return.
Lisäksi maksuvalmiuden puuttumisen vuoksi jälleenrahoituskorko olisi kokonaisuudessaan vähennettävä, koska BdB:n esittämää veronkevennysten vaikutusta ei yksinkertaisesti Saksan mukaan saanut huomioida kohtuullisesta tuotosta tehtävänä maksuvalmiuden puuttumiseen perustuvana vähennyksenä.
This was based on a fundamental misconception.
Tämä perustuu perustavaa laatua olevaan ajatusvirheeseen.
Expected returns for investors had nothing to do with the tax effects on the balance sheet for companies.
Sijoittajien tuotto-odotuksilla ei ole mitään tekemistä yritysten taseeseen vaikuttavilla verotoimenpiteillä.
In line with its interpretation of the law, Germany calculated an alternative normal market return to that calculated by BdB.
Saksa laski oikeudellisesta näkökohdista muodostamansa tulkinnan mukaisesti BdB:n laskelmille vaihtoehtoisen markkinaehtoisen tuoton.
It did so only for the 1993 transaction since the 1986 transfer had been time-barred.
Saksa teki sen vain vuoden 1993 siirron osalta, koska vuoden 1986 siirto oli Saksan mukaan vanhentunut.
Germany took the view here that a risk profile analysis should be carried out first for the two non-monetary contributions.
Saksa on sitä mieltä, että ensin on analysoitava molempien apporttien riskiprofiilit.
The silent partnership contribution should be compared with such other contributions with a similarly long period to maturity (16 years).
Sen jälkeen äänetöntä osakkuutta on verrattava muihin vastaaviin pitkän maturiteetin (16 vuotta) sijoituksiin.
As regards the capital reserve, the comparison should preferably be made with a silent partnership contribution of unlimited duration in view of the risk profile, e.g. the guarantee, if any, afforded by institutional liability in the event of insolvency, the irrelevance of voting rights given that FHH was the sole owner, the participation in losses, the ranking of the dividend claim and the period to maturity.
Tarkasteltaessa pääomarahastoa vertailukohdaksi olisi otettava määräämättömäksi ajaksi tehdyn äänettömän osakkuuden riskiprofiili, johon kuuluvat muun muassa seuraavat seikat: viranomaisvastuun vuoksi laitoksen oma vastuu maksukyvyttömyystilanteessa on hyvin pieni, osakkeiden äänivallalla ei ole merkitystä, koska Hampurin osavaltio on yrityksen 100-prosenttinen omistaja, tappioiden kattamiseen osallistuminen, osinkosaatavat jaetaan etuoikeusjärjestyksessä ja maturiteettiaika.
On this basis, Germany, in its reply to the BdB's comments, combined the two instruments when calculating the remuneration but weighted their shares of the overall contribution according to whether they were of limited or unlimited duration.
Tällä perusteella vastauksessaan BdB:n huomautuksiin Saksa yhdisti korvauksen laskemiseksi molemmat instrumentit, mutta painotti kummankin osuutta yhteenlasketuista siirroista määräaikaisten ja määräämättömäksi ajaksi muodostettujen osakkuuksien mukaisesti.
By deducting refinancing costs in full, it arrived at an appropriate remuneration of 1,48 % for the total contribution.
Kun Saksa vähensi jälleenrahoituskustannukset täysimääräisenä, se tuli siihen tulokseen, että kohtuullinen korvaus siirroista yhteensä oli 1,48 prosenttia.
In line with its interpretation of the law, however, Germany also calculated in its reply the return on the capital reserve according to the CAPM.
Oikeudellisen kantansa huomioon ottaen Saksa laski vastauksessaan myös pääomarahaston vaihtoehtoisen tuoton CAPM-mallin mukaisesti.
Assuming a market risk premium of 3 % and a beta value for HLB of 0,7861, this gave a hypothetical minimum return on cash deposits of 9,74 % in respect of the increase in the capital reserve although the full refinancing costs had to be deducted on account of the lack of liquidity, with the result that the actual minimum normal market return worked out at 2,36 %.
Oletettaessa, että markkinariskipreemio on 3 prosenttia ja HLB:n beeta-arvo 0,7861, saadaan pääomarahaston kartuttamiseksi tehtyjen käteissijoitusten hypoteettiseksi vähimmäistuotoksi 9,74 prosenttia, vaikka jälleenrahoituskustannukset oli vähennettävä täysimääräisenä maksuvalmiuden puuttumisen vuoksi, minkä jälkeen tosiasiallinen markkinaehtoinen vähimmäistuotto oli 2,36 prosenttia.
For the silent partnership contribution, because these instruments were not traded on the secondary market, Germany did not use the CAPM but the comparison with similar financing instruments.
Saksa ei käyttänyt CAPM-mallia äänetöntä osakkuutta koskevissa laskelmissaan, koska kyseisillä instrumenteilla ei käyty kauppaa jälkimarkkinoilla, vaan vertasi sitä vastaaviin rahoitusinstrumentteihin.
After deducting again the full refinancing costs, this produced a premium of 1,29 % for silent partnership contributions of unlimited duration similar to HLB's contribution.
Jälleenrahoituskustannukset vähennettiin jälleen täysimääräisenä, minkä jälkeen HLB:n osakkuuteen verrattavissa olevien määräämättömäksi ajaksi tehtyjen äänettömien osakkuuksien lisä oli 1,29 prosenttia.
In weighted terms, this gave an aggregate remuneration of 2,08 %.
Yhteensä ja painotettuna kokonaiskorvaukseksi saatiin 2,08 prosenttia.
As regards the time-bar, which, according to the BdB, had not been triggered because of the linkage between the two transactions, Germany repeated the objections it had raised previously and stated once again that the 1986 transfer had been a transaction that was de facto and de jure separate from the 1993 transfer as the documents produced at the outset and subsequently proved.
Vanhentumisajasta, joka ei BdB:n mukaan ollut mennyt umpeen, koska siirrot liittyivät toisiinsa, Saksa toisti jo aikaisemmin esittämänsä huomautukset ja totesi vielä kerran, että vuoden 1986 siirto oli oikeudellisesti ja tosiasiallisesti vuoden 1993 siirrosta erillinen siirto, niin kuin alun perin ja myöhemmin toimitetut asiakirjat todistavat.
For the rest, the legal concept of a continuous series of acts, cited by the BdB, had in the meantime been called into question by criminal court judges at the Federal Constitutional Court.
Lisäksi rikosasioita käsittelevä Bundesgerichtshofin tuomioistuin oli tällä välin kyseenalaistanut BdB:n mainitseman oikeudellisen periaatteen, jonka mukaan samankaltaiset yksittäiset teot muodostavat yhden teon.
The concept of continuing relationship in European cartel legislation, which had been explicitly dealt with in a regulation on prosecution and enforcement prescription, could not be applied to the state aid legislation relating to other facts, especially as Regulation (EC) No 659/1999 did not recognise that concept.
Kilpailunrajoituksia koskevien eurooppalaisten menettelysääntöjen mukaista tekojen välillä vallitsevaa yhteyttä ei Saksan mukaan voinut soveltaa muita asioita koskeviin valtiontukisääntöihin, varsinkaan koska kyseistä käsitettä ei ole asetuksessa (EY) N:o 659/1999. Kyseistä periaatetta oli käsitelty syytteeseen- ja täytäntöönpanoon liittyviä vanhenemisaikoja koskevassa asetuksessa.
UNDERSTANDING BETWEEN THE BDB, FHH AND HSH
BDB:n, HAMPURIN OSAVALTION JA HSH NORDBANK AG:n VÄLINEN SOPIMUS
On 8 October 2004 the Commission was informed of the outcome of an understanding reached between the complainant BdB, FHH and HSH, which resulted from the merger of LSH and HLB in 2003.
Komissiolle annettiin 8 päivänä lokakuuta 2004 tiedoksi kantelun tehneen BdB:n, Hampurin osavaltion sekä LSH:n ja HLB:n vuonna 2003 muodostaman HSH Nordbank AG:n välisen sopimuksen tulokset.
Irrespective of their basic interpretations of the legal situation, which remained unchanged, the parties to the understanding agreed on the basic method of calculating a return as a comparative direct, fixed remuneration.
Vaikka sopimuspuolet pitivät edelleen kiinni oikeudellisista perusnäkemyksistään, ne olivat päässeet yhteisymmärrykseen menetelmästä, jonka perusteella tuotto laskettiin vertailukelpoisena suorana kiinteänä korvauksena.
In the light of the 1993 transfer of 38 % of WK shares to the capital reserve amounting to some DEM959,4 million, they agreed on the amount of appropriate remuneration.
Vuonna 1993 pääomarahastoon siirrettyjen WK:n osakkeiden (38 prosenttia) osalta, joiden arvo oli runsaat 959,4 miljoonaa Saksan markkaa, sovittiin kohtuullisesta korvauksesta.
As regards the indirect contribution to a silent partnership reserve that also took place on 1 January 1993 of 19,86 % of WK shares amounting to DEM 300 million, although agreement could be reached on the basic approach of a fixed remuneration criterion, no agreement was reached on the exact calculation method, especially regarding the deduction for lack of liquidity (see paragraphs 81 to 203).
Kun tarkastellaan 19,86 prosenttia WK:n osakkeita, jotka siirrettiin välillisesti myös 1 päivänä tammikuuta 1993 äänettömäksi osakkuudeksi ja joiden arvo oli 300 miljoonaa Saksan markkaa, pystyttiin sopimaan kiinteään korvaukseen perustuvasta perusmenetelmästä, mutta ei kuitenkaan pystytty sopimaan yksityiskohtaisesta laskentamenetelmästä, eikä varsinkaan siitä, miten lasketaan puuttuvan maksuvalmiuden vuoksi tehtävä vähennys (ks. johdanto-osan 81–203 kappaleet).