natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The understanding did not concern the 1986 transfer; the parties declared that they would not object to a definitive Commission decision on the limitation period for this transfer.
Sopimus ei koskenut vuoden 1986 siirtoa, ja sopimuspuolet selittivät, etteivät ne halua kiistää komission lopullista päätöstä tämän siirron vanhentumiskysymyksestä.
Applying the CAPM, the parties first determined a minimum normal market remuneration for the contribution to the capital reserve (some DEM 959 million).
Sopimuspuolet määrittivät seuraavaksi CAPM-menetelmää noudattaen markkinaehtoisen vähimmäiskorvauksen pääomarahastoon siirretylle osuudelle (959 miljoonaa Saksan markkaa).
Assuming a risk-free interest rate of 7,23 %, a general market risk premium of 4 % and a beta value of 0,74, the appropriate minimum remuneration for the shares transferred to the capital reserve should, under this understanding, amount to 10,19 %.
Oletettaessa, että riskitön korko on 7,23 prosenttia, yleinen markkinariskipreemio 4 prosenttia ja beeta-arvo 0,74, on kohtuullisen vähimmäiskorvauksen pääomarahastoon siirretyistä osakkeista oltava kyseisen sopimuksen mukaan 10,19 prosenttia.
Since FHH was the sole owner, no other premium, e.g. for the lack of voting rights, was agreed.
Koska Hampurin osavaltio on yrityksen ainoa omistaja, ei äänivallan puuttumisen vuoksi tehdä muita korotuksia.
Lastly, a deduction of 3,62 % was determined for the capital's lack of liquidity (on the basis of the risk-free interest rate as gross refinancing costs, of which some 50 % company taxes plus solidarity surcharge to determine net refinancing costs).
Maksuvalmiuden puuttumisen vuoksi tehtäväksi vähennykseksi määritettiin lopuksi 3,62 prosenttia (riskittömien korkojen perusteella jälleenrahoituksen bruttokustannuksina, joista vähennetään runsaat 50 prosenttia yhteisöveroa ja solidaarisuuslisää jälleenrahoituksen nettokustannusten määrittämiseksi).
This gives an appropriate remuneration of 6,57 %.
Tämän tuloksena kohtuulliseksi korvaukseksi saadaan 6,57 prosenttia.
HSH and FHH calculated a remuneration margin of 129 basis points for the DEM 300 million transfer to the silent partnership reserve since the gross refinancing costs had to be deducted.
HSH Nordbank AG ja Hampurin osavaltio laskivat, että korvausmarginaali on 129 peruspistettä 300 miljoonan Saksan markan suuruisesta siirrosta äänettömään osakkuuteen, koska jälleenrahoituksen bruttokustannukset oli vähennettävä.
The BdB also preferred a calculation based on the CAPM and, applying a lower beta factor (0,32) for this special transaction, which took place at the same time, and the after-tax liquidity deduction of 3,62 % and deducting solely the (net refinancing costs), arrived at an appropriate remuneration of 4,89 %.
Myös BdB piti CAPM-malliin perustuvaa laskentamenetelmää parempana, ja soveltaen alhaisempaa beeta-arvoa (0,32) tähän samaan aikaan tapahtuvaan erityiseen toimenpiteeseen ja verojen jälkeen tehtävää maksuvalmiuden puuttumiseen perustuvaa 3,62 prosentin vähennystä (jälleenrahoituksen nettokustannukset) se sai kohtuulliseksi korvaukseksi 4,89 prosenttia.
ON THE GENERAL QUESTION OF THE LIMITATION PERIOD
VANHENTUMISAIKA
Germany has taken the view that the ten-year limitation period provided for in Article 15 of Regulation (EC) No 659/1999 has elapsed as regards the transfer on 1 January 1986 of 24 % of the shares, which increased HLB's capital by DM 212160000, in so far as it constituted state aid.
Saksa on sitä mieltä, että siltä osin kuin on kyse valtiontuesta, asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklassa tarkoitettu kymmenen vuoden vanhentumisaika on kulunut umpeen 1 päivänä tammikuuta 1986 tehdyn siirron osalta, joka koski 24 prosentin osuutta osakkeista ja jolla korotettiin HLB:n pääomaa 212,160 miljoonalla Saksan markalla.
The Commission requests for information dated 12 January, 10 November and 13 December 1993, i.e. those prior to 1 January 1996, were general in nature and so were not measures under Article 15(2) of the Regulation that could have interrupted the limitation period.
Komission 12 päivänä tammikuuta 1993, 10 päivänä marraskuuta 1993 ja 13 päivänä joulukuuta 1993 eli ennen 1 päivää tammikuuta 1996 lähettämät tietopyynnöt olivat yleisluonteisia, joten ne eivät olleet mainitun asetuksen 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä, jotka voivat keskeyttää vanhentumisajan.
After examining the facts of the case closely, the Commission agrees with this view and will not subject the transfer of 1 January 1986 to a further state aid investigation.
Tutkittuaan tosiseikat hyvin tarkkaan komissio on samaa mieltä eikä aio enää tutkia 1 päivänä tammikuuta 1986 tehtyä siirtoa valtiontukea koskevien säännösten kannalta.
It is to be noted that Article 15(1) of the Regulation (entry into force on 16 April 1999), which sets a deadline for the recovery of unlawful aid, applies to any definitive action ordering recovery of aid taken after the date on which the Regulation entered into force, including aid granted before that date .
On huomattava, että 16 päivänä huhtikuuta 1999 voimaan tulleen asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään sääntöjenvastaisesti myönnetyn valtiontuen takaisinperinnässä noudatettavasta vanhentumisajasta, sovelletaan kaikkiin valtiontuen lopullisiin takaisinperintätoimiin, jotka toteutetaan asetuksen voimaantulon jälkeen, vaikka ne koskisivat ennen tätä ajankohtaa myönnettyä valtiontukea.
The beginning of the ten-year period, within which the Commission may recover unlawful aid, is the day on which the aid was granted, even if the Regulation was not applicable at that time .
Kymmenen vuoden vanhentumisaika, jonka kuluessa sääntöjenvastaisesti myönnetty tuki voidaan periä takaisin, alkaa päivästä, jona tuki myönnettiin, vaikka kyseinen asetus ei olisi vielä tuolloin ollut voimassa.
The transfer on 1 January 1986 was a one-off, non-recurrent state measure.
Tammikuun 1 päivänä 1986 tehty siirto oli ainutkertainen valtion toimenpide, joka ei toistu.
The side letter of 22 December 1992, which is mentioned by Germany in a letter dated December 1999 and was subsequently handed over, does not, as originally claimed, speak of a uniform investment objective for both transfers.
Saksan joulukuussa 1999 lähettämässä kirjeessä mainitussa 22 päivänä joulukuuta 1992 laaditussa oheiskirjeessä, jonka se antoi myöhemmin tiedoksi, ei mainita, että näillä kahdella siirrolla olisi yhtenäinen sijoitustavoite, niin kuin alun perin todettiin.
It refers solely to the 1993 transfer and, for this purpose, takes over a specific rule governing the 1986 transfer and applies it to the 1 January 1993 transfer of additional shares, namely the right of FHH to require the transfer of WK's shares.
Kyseisessä oheiskirjeessä mainitaan ainoastaan vuoden 1993 siirto ja siinä otetaan vuoden 1986 siirtoa koskeva erityissääntö sovellettavaksi myös 1 päivänä tammikuuta 1993 suoritettuun lisäosakkeiden siirtoon eli Hampurin osavaltiolla on oikeus vaatia WK:n osakkeiden siirtoa.
Accordingly, the ten-year period ended on 1 January 1996.
Tämän vuoksi kymmenen vuoden vanhentumisaika päättyi 1 päivänä tammikuuta 1996.
In accordance with Article 15(2) of Regulation (EC) No 659/1999, the ten-year period is interrupted by any action taken by the Commission or by a Member State, acting at the request of the Commission, with regard to the unlawful aid.
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan 2 kohdan mukaan kaikki komission tai jäsenvaltion komission pyynnöstä toteuttamat sääntöjenvastaisesti myönnettyä tukea koskevat toimenpiteet voivat keskeyttää tämän kymmenen vuoden vanhentumisajan.
In Scott the Court of First Instance ruled that, although a request made by the Commission prior to the entry into force of the Regulation for information concerning a clearly defined possible aid measure could not possibly interrupt the ten-year period at that time, such an effect could be attributed to it if the Commission exercises its powers to recover the aid in question following the entry into force of the Regulation.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asiassa Scott, että komission ennen mainitun asetuksen voimaantuloa esittämä tietopyyntö, joka koskee tarkoin määriteltyä mahdollista tukitoimenpidettä, ei voinut tuolloin keskeyttää kymmenen vuoden vanhentumisaikaa, mutta tällaisella tietopyynnöllä voi olla vanhentumisajan keskeyttävä vaikutus, jos komissio käyttää toimivaltaansa periä kyseinen tuki takaisin kyseisen asetuksen voimaantulon jälkeen.
In the present case the Commission requests for information prior to 1 January 1996 do not satisfy the requirements for action interrupting the ten-year period as they do not constitute action with regard to the unlawful aid, as provided for in Article 15(2).
Tässä käsiteltävänä olevassa asiassa komission ennen 1 päivää tammikuuta 1996 esittämät tietopyynnöt eivät täytä kymmenen vuoden vanhentumisajan keskeyttävän toimenpiteen vaatimuksia, koska ne eivät ole asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja sääntöjenvastaista tukea koskevia toimenpiteitä.
Prior to the request for information dated 1 September 1999, the Commission did not, in any letter to Germany, ask about the transfers in Hamburg and did not mentioned either FHH or HLB.
Komissio ei pyytänyt Saksalta kirjallisesti tietoja Hampurissa tehdyistä siirroista eikä maininnut Hampurin osavaltiota tai HLB:tä ennen 1 päivänä syyskuuta 1999 esittämäänsä tietopyyntöä.
The three letters from 1993 refer exclusively to the transfer of WfA to WestLB; what is more, they simply contain general requests relating to other possible transfers to Landesbanks of other Länder.
Vuonna 1993 lähetetyissä kirjeissä viitataan yksinomaan WfA:n siirtoihin WestLB:lle, minkä lisäksi niissä esitetään ainoastaan yleisluonteisia kysymyksiä mahdollisista muista siirroista Landesbank-pankeille muissa osavaltioissa.
In addition to questions concerning WestLB, the request for information dated 10 November 1993 mentions only the Länder of Berlin, Schleswig-Holstein and Lower Saxony.
Marraskuun 10 päivänä 1993 lähetetyssä tietopyynnössä mainitaan WestLB:tä koskevien kysymysten lisäksi yksinomaan Berliinin, Schleswig-Holsteinin ja Niedersachsenin osavaltiot.
In its two letters of 1994 and its letter of 3 January 1995, the BdB did, it is true, draw attention to the transfers of FHH to HLB.
BdB kyllä mainitsi Hampurin osavaltion siirrot HLB:lle molemmissa vuonna 1994 lähettämissään kirjeissä sekä 3 päivänä tammikuuta 1995 lähettämässään kirjeessä.
However, the Commission reacted for the first time in its letter dated 1 September 1999 and requested information on the transfers in Hamburg.
Komissio reagoi kuitenkin ensimmäisen kerran vasta 1 päivänä syyskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, jossa se pyysi tietoja Hampurissa toteutetuista toimenpiteistä.
Before the end of the ten-year recovery period on 1 January 1996, there was therefore no evidence of a Commission investigation into the transfers to HLB.
Ennen kymmenen vuoden vanhentumisajan päättymistä eli 1 päivää tammikuuta 1996 komissio ei näytä tutkineen siirtoja HLB:lle.
The correspondence relating to WestLB and the general enquiries regarding possible transfers in other Länder cannot replace requests for information with regard to a specific possible aid.
WestLB:tä koskeva kirjeenvaihto tai yleisluonteiset kysymykset muista mahdollisista toimenpiteistä eri osavaltioissa eivät korvaa tietopyyntöä, joka selkeästi koskee tiettyä mahdollista tukea.
Otherwise, general Commission notices sent out every ten years would interrupt the period and would undermine the purpose of any limitation period.
Muussa tapauksessa komission joka kymmenes vuosi lähettämät yleiset ilmoitukset keskeyttäisivät vanhentumisajan ja heikentäisivät kaikkien vanhentumisaikojen merkitystä.
In the Commission's view, Germany and HLB can, under the special circumstances of the 1986 transfer, rely on legal certainty and confidentiality even though the contribution was not notified in accordance with Article 88 of the EC Treaty.
Komission mielestä Saksa ja HLB voivat vuoden 1986 siirtoa koskevien erityisolosuhteiden vuoksi vedota oikeusvarmuuteen ja luottamuksensuojaan, vaikka siirtoa ei annettu tiedoksi EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan mukaisesti.
It should be borne in mind here that state aid legislation and monitoring was not at that time as developed in all details as it has been since the 1990s.
Tässä on otettava huomioon, että valtiontukia koskeva lainsäädäntö ja valvontakäytäntö eivät tuolloin olleet vielä niin kehittyneet kaikkien yksityiskohtien osalta kuin 1990-luvulta alkaen.
This is particularly true as regards capital injections by public-sector owners and, for example, the market-economy investor principle, which was developed only after the first transfer to HLB and has been examined in practice.
Tämä koskee erityisesti julkisoikeudellisten yritysten pääomasijoitusten alaa, esimerkiksi markkinataloussijoittajan periaate on kehitetty ja sitä on sovellettu käytännössä vasta sen jälkeen, kun ensimmäinen siirto HLB:lle oli tehty.
To this extent, the German authorities and HLB, which in 1986 undertook share transfers between two companies wholly owned by it, could not assume the existence of possible state aid and hence the need for a notification.
Tältä osin Saksan viranomaiset ja HLB, joka vuonna 1986 toteutti osakkeiden siirtoja kahden kokonaan omistamansa yrityksen välillä, eivät voineet olettaa, että kyseessä oli mahdollinen valtiontuki, josta sen vuoksi olisi pitänyt tehdä ilmoitus.
Accordingly, the Commission regards the ten-year period under Article 15(1) of Regulation (EC) No 659/1999 as having expired.
Näin ollen komissio katsoo, että asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kymmenen vuoden vanhentumisaika on kulunut umpeen.
Any aid associated with the contribution of 24 % of WK's shares to HLB on 1 January 1986 is to be regarded as existing aid within the meaning of Article 15(3) of the Regulation.
Kaikki tuki, joka mahdollisesti liittyy WK:n osakkeiden (24 prosenttia) siirtoon 1 päivänä tammikuuta 1986 HLB:lle, on tarvittaessa katsottava mainitun asetuksen 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi voimassa olevaksi tueksi.
The observations below refer exclusively to the transfers carried out on 1 January 1993.
Seuraavassa esitetyt huomautukset koskevat yksinomaan 1 päivänä tammikuuta 1993 tehtyä siirtoa.
STATE AID WITHIN THE MEANING OF ARTICLE 87(1) OF THE EC TREATY
EY:n PERUSTAMISSOPIMUKSEN 87 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETTU VALTIONTUKI
Article 87(1) of the EC Treaty states that, save as otherwise provided in the Treaty, any aid granted by a Member State or through state resources which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the common market, in so far as it affects trade between Member States.
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jollei kyseisessä sopimuksessa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
State resources and favouring of a particular undertaking
Valtion varat ja tietyn yrityksen suosiminen
As stated above, a total of just under 58 % of FHH's shares in WK was transferred directly and indirectly (silent partnership contribution through HGV) to HLB on 1 January 1993.
Kuten edellä on esitetty, 1 päivänä tammikuuta 1993 siirrettiin yhteensä lähes 58 prosenttia Hampurin osavaltion hallussa olevista WK:n osakkeista HLB:lle suoraan ja välillisesti (äänetön osakkuus HGV:n kautta).
This ranks as state resources within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Tämän vuoksi on kyse EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista valtion varoista.
The economic benefit of a broader capital base resides in a greater lending capacity and the associated possibility of expanding business.
Laajemman oman pääomapohjan taloudellinen hyöty on siinä, että yrityksen luotonantokyky on parempi, mihin liittyy mahdollisuus laajentaa liiketoimintaa.
If additional capital is made available to the undertaking on conditions better than normal market conditions, this ranks as favouring within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Jos yrityksen käyttöön annetaan lisää omaa pääomaa tavanomaisia markkinaehtoja paremmilla ehdoilla, suositaan yritystä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
In examining this matter, the Commission applies the ‘market-economy investor’ principle.
Tarkastellessaan tätä kysymystä komissio soveltaa niin sanottua markkinataloussijoittajan periaatetta.
The Court of Justice and the Court of First Instance have accepted and developed this principle in a number of cases, in particular in the ruling by the Court of First Instance of 6 March 2003, which is of relevance to the present case.
Yhteisöjen tuomioistuin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ovat hyväksyneet periaatteen ja myös kehittäneet sitä edelleen lukuisissa oikeustapauksissa, ja erityisesti käsiteltävänä olevan asian kannalta merkityksellisessä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 6 päivänä maaliskuuta 2003 antamassa tuomiossa.
Market-economy investor principle
Markkinataloussijoittajan periaate
According to this principle, no state aid is involved where funds are made available on ‘terms which a private investor would find acceptable in providing funds to a comparable private undertaking when the private investor is operating under normal market-economy conditions’.
Markkinataloussijoittajan periaatteen mukaisesti valtiontueksi ei katsota pääoman osoittamista yrityksen käytettäväksi ehdoilla, joilla ”tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa toimiva yksityinen sijoittaja olisi valmis sijoittamaan varoja yksityiseen yritykseen”.
In contrast, a financial measure is deemed unacceptable for a market-economy investor if, and this has to be examined, the expected or agreed remuneration for the transferred resources is lower than the remuneration paid on the market for comparable investments.
Markkinataloussijoittaja ei voi hyväksyä rahoitustoimenpidettä varsinkaan, jos odotettavissa oleva tai sovittu korvaus siirretyistä varoista on markkinoilla vertailukelpoisesta sijoituksesta maksettavaa korvausta heikompi, mikä on tutkittava.
The market-economy investor principle is likewise applicable to all public undertakings, irrespective of whether they are profit- or loss-making.
Markkinataloussijoittajan periaatetta on sovellettava samalla tavoin kaikkiin julkisiin yrityksiin riippumatta siitä, tuottaako niiden toiminta voittoa vai tappiota.
This position of the Commission has been confirmed by the Court of First Instance in WestLB.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti tämän komission kannanoton asiassa WestLB antamassaan tuomiossa.
The Commission must base its assessment of a case on the information that was available to the investor when he decided on the financial measure in question.
Tiettyä tapausta arvioidessaan komission on käytettävä perusteina tietoja, jotka olivat sijoittajan käytettävissä tämän tehdessä kyseistä rahoitustoimenpidettä koskevan päätöksen.
The transfer at issue here was decided by the competent authorities at the end of 1992 and became effective on 1 January 1993.
Toimivaltaiset viranomaiset tekivät vuoden 1992 lopussa päätöksen tästä tarkasteltavana olevasta siirrosta, joka tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1993.
The Commission must, therefore, assess the transaction on the basis of the information available and the economic and market circumstances obtaining at the time.
Komission on sen vuoksi arvioitava toimenpide tuolloin käytettävissä olleiden tietojen ja kyseisenä ajankohtana vallinneiden taloudellisten ja markkinaolosuhteiden perusteella.
Information in this decision that refers to subsequent years is used only for purposes of illustration.
Tässä päätöksessä annettuja tietoja myöhempinä vuosina vallinneista olosuhteista käytetään vain esimerkkinä.
If a public shareholder decides that a capital injection for the bank is appropriate for meeting capital requirements, the question arises whether the specific circumstances under which the capital is provided would be acceptable to a market-economy investor.
Jos julkinen osakas päättää, että pääoman ohjaaminen pankille on asianmukaista omaa pääomaa koskevien vaatimusten täyttämiseksi, on kysyttävä, olisivatko pääomaa käytettäväksi annettaessa vallinneet erityiset olosuhteet olleet markkinataloussijoittajan hyväksyttävissä.
If a capital measure is necessary to meet solvency requirements, a market-economy investor might be prepared to undertake such a measure in order to safeguard the value of the existing investment.
Jos pääomatoimenpide on vakavaraisuusvaatimusten täyttämiseksi välttämätön, markkinataloussijoittaja voisi olla valmis toteuttamaan kyseisen toimenpiteen jo tekemiensä sijoitusten arvon säilyttämiseksi.
He would, however, insist on an appropriate return for the new capital injection that took account of the risk profile.
Se vaatisi kuitenkin sijoittamalleen uudelle pääomalle kohtuullisen tuoton, jossa on otettu huomioon riskiprofiili.
Even if a market-economy investor already holds shares in an undertaking, he will look into other investment options outside that undertaking.
Vaikka pääomasijoittajana toimiva markkinataloussijoittaja omistaisi jo osuuksia yrityksestä, se tutkisi siitä huolimatta myös muita, kyseisen yrityksen ulkopuolisia sijoitusmahdollisuuksia.
As a rule, he will then choose to invest further in the public undertaking only if he can expect a reasonable return on the additional resources.
Markkinataloussijoittaja päättää yleensä sijoittaa julkiseen yritykseen lisävaroja vain siinä tapauksessa, että se voi odottaa saavansa sijoittamistaan varoista kohtuullisen tuoton.
Basically, no account is taken of the mere avoidance of losses or of a better use than previously of the resources in question in deciding whether a capital contribution constitutes state aid.
Päätettäessä, onko pääomanlisäys valtiontukea, ei periaatteessa oteta huomioon sitä, onko sijoitusten taustalla tappioiden välttäminen tai kyseisten varojen hyödyntämisen tehostaminen.
Whatever the motives behind it, a capital injection by a shareholder should be measured instead according to whether the investor can expect a normal return on the additional resources within a reasonable period.
Myös osakkaan pääomapanosta (sen taustalla vaikuttavista syistä riippumatta) olisi näin arvioitava sen mukaan, voiko sijoittaja odottaa saavansa sijoittamistaan lisävaroista kohtuullisessa ajassa tavanomaisen tuoton.
The Court has raised no objections to this interpretation of the market-economy investor principle, which the Commission has already applied in its Decision 2000/392/EC.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei ole vastustanut tätä markkinataloussijoittajan periaatteen tulkintaa, jota komissio sovelsi jo päätöksessään 2000/392/EY.
It has also adopted as a guiding principle that even a private investor who already owns share capital in an undertaking is not normally content with the fact that an investment does not cause him a loss or produces only limited profits.
Kyseinen tuomioistuin lähti arvioinnissaan siitä perusperiaatteesta, että myöskään yksityinen sijoittaja, joka omistaa jo osuuden yrityksen osakepääomasta, ei yleensä tyydy siihen, että sen tekemä sijoitus ei tuota tappiota tai että se tuottaa vain vähän voittoa.
Instead he will always seek to obtain an appropriate return on his investment according to the particular circumstances and the satisfaction of his short-, medium- or long-term interests.
Yksityinen sijoittaja pyrkii ennemminkin saamaan sijoituksestaan kohtuullisen tuoton vallitsevien olosuhteiden ja lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin etunäkökohtiensa mukaan.