natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to Germany, the only time BayernLB actually drew on the special-purpose reserve was in 1998, when it used DEM 14 million for a period of only one month.
Saksan antamien tietojen mukaan BayernLB on käyttänyt erityisrahastoa vain kerran, vuonna 1998, ja silloinkin vain muutaman kuukauden ajan. Käytetty määrä oli 14 miljoonaa Saksan markkaa.
Germany also argued that the cash value of the special-purpose reserve recognised by BAKred as own funds (DEM 1197 million) should be understood as merely as an upper limit on the amount available to cover risk assets and that it was not permanently available to the full extent of that amount to underpin lending.
Saksa totesi lisäksi, että BAKredin omille varoille hyväksymä 1,197 miljardin Saksan markan nykyarvo oli ymmärrettävä enimmäismääränä, jonka pankki voi käyttää riskipainotettuina omaisuuserinä. Kyseinen summa ei ollut jatkuvasti ja samansuuruisena pankin käytettävissä luottoriskien hallintaan. Nykyarvossa oli lisäksi melko suurta vaihtelua pääasiassa siksi, että likvidit varat käytettiin uudelleen lainoina asuntotuotannon tukemiseen.
Indeed the cash value fluctuated, mainly because of the current use of liquid funds to grant loans afresh (on which the Land alone could decide in accordance with Section 1(3) of the transfer agreement) , but also because of discounts granted on the outstanding principal for reasons to do with promotion.
Varojen käyttö kuului omaisuudensiirtosopimuksen 1 § :n 3 momentin mukaan osavaltion yksinomaiseen päätösvaltaan. Lisäsyynä heilahteluihin olivat huojennukset, joita myönnettiin lainavelasta tukeen liittyvien näkökohtien perusteella.
Thus, the cash value of the special-purpose assets was lower than the amount of DEM 1197 million recognised for supervisory purposes by DEM […] in 1998 and by €[…] in 1999 and had to be offset by drawing on other items of capital.
Erityisrahaston käteisarvo oli vuonna 1998 [...] Saksan markkaa alhaisempi ja vuonna 1999 [...] euroa alhaisempi kuin pankkivalvontaa koskevan lainsäädännön nojalla hyväksytty 1,197 miljardin Saksan markan summa. Erotus oli tasattava muiden pääomaerien käytöllä.
Germany argued that the full amount of the capital recognised by BAKred was therefore not available throughout to cover risk-bearing assets.
Saksan mukaan BAKredin hyväksymä määrä ei sen vuoksi ollut kokonaisuudessaan pankin käytettävissä riskipainotettuina omaisuuserinä.
Germany provided the following figures on the actual fluctuations (Figure 1):
Nykyarvon tosiasialliset vaihtelut esitetään seuraavassa Saksan toimittamassa kaaviossa (kaavio 1):
DEM 1000
1000 DEM ->
Cash value of special-purpose assets
Erityistark. sidotun omaisuuden nykyarvo
Change in cash value of special-purpose assets
Omaisuuden nykyarvon muutos
Special-purpose reserve shown as equity
Pääomana esitetty erityisrahasto
Difference between cash value and amount shown as equity
Nykyarvon ja pääomana esi-tetyn määrän erotus
REMUNERATION FOR THE OWN FUNDS TRANSFERRED
SIIRRETYISTÄ OMISTA VAROISTA MAKSETTAVA KORVAUS
Under Section 4(1) of the transfer agreement of 15 December 1994 between the Land of Bavaria and BayernLB, remuneration was agreed for the funds made available as a result of the transfer, but only on the amount actually used.
Baijerin osavaltion ja BayernLB:n 15 päivänä joulukuuta 1994 tekemän omaisuudensiirtosopimuksen 4 §:n 1 momentissa sovittiin siirretyistä varoista maksettavasta korvauksesta, joka veloitettaisiin kuitenkin vain kulloinkin käyttöön otetusta määrästä.
The agreed rate was 0,6 % — payable out of income from banking business — on that portion of the transferred funds actually used to underpin competitive business, and the remuneration would fall due when the balance sheet for the relevant business year was established .
Omaisuudensiirtosopimuksen mukaan kyseinen pankin liiketoiminnan tulokseen vaikuttava 0,6 prosentin korvaus veloitettaisiin vain niistä siirretyistä varoista, joita käytettiin tosiasiallisesti kilpailun piiriin kuuluvan liiketoiminnan tukemiseen. Lisäksi sovittiin, että korvaus lankeaisi maksettavaksi kunkin tilivuoden tilinpäätösajankohtana.
According to the information supplied by Germany, the rate was fixed taking into account the fact that the special-purpose reserve was being made available without liquidity, with the consequence that any actual business expansion would have to be refinanced entirely by borrowing liquid funds.
Korvaussumman määrityksessä otettiin saatavilla olevien ja Saksalta saatujen tietojen mukaan huomioon se, että käyttöön asetetut erityisrahastot eivät parantaneet pankin maksuvalmiutta, minkä vuoksi mahdollinen liiketoiminnan laajentaminen oli rahoitettava kokonaan likvideillä lainavaroilla.
Germany also stated that the remuneration for the special-purpose assets was treated for tax purposes as use of profits, could therefore not be deducted as operating expenditure and, as a result, was payable after tax.
Saksan mukaan erityistarkoituksiin sidotusta omaisuudesta maksettava korvaus katsottiin verotuksen kannalta voitonjaoksi. Se ei sen vuoksi ollut vähennyskelpoinen toimintakuluna ja veloitettiin verojen jälkeen.
With regard to the basis of assessment for the remuneration payable, Germany stated during the proceedings that, in the event of the special-purpose reserve being used in full, the agreed remuneration of 0,6 % per annum would have amounted to some DEM 7,2 million.
Maksettavan korvauksen määritysperusteesta Saksa totesi menettelyn aikana, että jos erityisrahasto käytettäisiin kokonaisuudessaan, maksettava määrä olisi sovitun 0,6 prosentin vuosikorvauksen perusteella noin 7,2 miljoonaa Saksan markkaa.
As mentioned above, Germany stated that BayernLB actually drew on the special-purpose reserve only once: in 1998 it used DEM 14 million for a period of only one month, for which it paid remuneration of DEM 7000.
Kuten edellä todettiin, BayernLB on Saksan tietojen mukaan käyttänyt erityisrahastoa vain kerran, vuonna 1998, ja silloinkin vain muutaman kuukauden ajan. Tuolloin käytetystä 14 miljoonan Saksan markan summasta veloitettiin 7000 Saksan markan korvaus.
Moreover, under Section 6(2) of the transfer agreement of 15 December 1994, read in conjunction with Section 2 of the transfer agreement of 28 December 1995, BayernLB paid a fee of 0,05 % to the Land for a default guarantee for loans from the special-purpose assets.
Lisäksi BayernLB maksoi 15 päivänä joulukuuta 1994 tehdyn omaisuudensiirtosopimuksen 6 §:n 2 momentin ja 28 päivänä joulukuuta 1995 tehdyn omaisuudensiirtosopimuksen 2 §:n nojalla osavaltiolle 0,05 prosentin suuruisen maksun erityistarkoituksiin sidottuun omaisuuteen sisältyviin lainoihin liittyvästä täytetakauksesta.
Germany provided detailed figures for the payments made.
Saksa on toimittanut yksityiskohtaiset tiedot maksetuista summista.
In its decision of 13 November 2002 initiating the procedure, the Commission concluded that the transfer of housing-promotion loans by the Land of Bavaria to BayernLB probably constituted state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Komissio päättelee menettelyn aloittamisesta 13 päivänä marraskuuta 2002 tekemässään päätöksessä, että asuntotuotannon edistämiseksi myönnettyjen Baijerin osavaltion lainojen siirrossa BayernLB:lle oli todennäköisesti kyse perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta.
The starting point for its investigation was the principle of the market-economy investor.
Komissio sovelsi asian tutkinnassa markkinataloussijoittajaa koskevaa periaatetta.
According to this principle, it is not the fact that undertakings are publicly owned and receive funding from the public authorities which constitutes state aid.
Kyseisen periaatteen mukaan se, että yritykset ovat julkisessa omistuksessa ja saavat varoja omistajiltaan, ei sinänsä merkitse, että kysymys on valtiontuesta.
The provision of public money confers an advantage only if funds are made available to such a public undertaking on terms which it would not have obtained under normal market conditions.
Valtion varojen käyttö suosii yksittäistä yritystä tai tuotannonalaa vain silloin, kun varat asetetaan julkisen yrityksen käyttöön tavanomaisia markkinaehtoja suotuisammin ehdoin.
In the present case, the Commission regarded the economic advantage conferred on BayernLB by the injection of own funds as consisting in particular in the increase in its commercial, competitive lending capacity (by dint of the business-expansion function of equity capital).
Komissio katsoi tarkasteltavana olevassa tapauksessa, että BayernLB:n omien varojen lisäyksen myötä saama taloudellinen etu muodostui erityisesti sen kaupallisessa, kilpailun piiriin kuuluvassa luotonantotoiminnassa käytettävän antolainauskapasiteetin kasvusta (oman pääoman käyttö liiketoiminnan laajentamiseen).
Under normal market conditions, the capital contribution would be remunerated in line with the value of the contributed capital, taking account of its function and the risk incurred.
Tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa pääomasijoituksesta maksetaan korvaus pääomapanoksen arvon mukaan ottamalla huomioon sen käyttötarkoitus ja sijoittajalle aiheutuvat riskit.
One method of determining the normal market remuneration for the contributed capital was thus to take the long-term risk-free rate (for 10-year Federal bonds) and apply to it a risk premium corresponding to the higher risk of equity capital.
Pääomasijoituksesta maksettava markkinaehtoinen korvaus perustuu lisäksi riskittömiin pitkiin korkoihin (Saksan liittotasavallan 10 vuoden obligaatiolainat). Omiin varoihin liittyvä suurempi riski on otettava huomioon soveltamalla korotettua riskikerrointa.
As Germany had already indicated that the rate of remuneration for a long-term, risk-free investment stood at 7,9 % per annum at the end of 1994, when the transfer of assets took place, the Commission had serious doubts as to whether a remuneration of 0,6 % per annum for the equity capital actually used could be deemed normal for the market, irrespective of any necessary risk premium.
Koska pitkäaikaisista riskittömistä sijoituksista maksettava korvaus oli Saksan mukaan omaisuudensiirron aikaan eli vuoden 1994 lopulla 7,9 prosenttia vuodessa, komissio katsoi, että oli vakavia syitä epäillä, voitaisiinko 0,6 prosentin vuosikorvausta todellisuudessa käytetyistä omista varoista katsoa markkinaehtoiseksi edes siinä tapauksessa, että korotettua riskikerrointa ei otettaisi huomioon.
The Commission also doubted whether a market-economy investor would have agreed to limit remuneration to the portion of the funds actually used.
Komissio epäili myös, olisiko markkinataloussijoittaja suostunut sijoituksestaan maksettavan korvauksen rajoittamiseen todellisuudessa käytettyyn osaan varoista.
It also seemed doubtful that the additional elements of remuneration cited by Germany, such as the fee equal to 0,05 % per annum of guaranteed transferred claims and payable to the Land for a default guarantee covering the loan claims, the interest payments made by borrowers (and also accruing to the Land) or the interest on intermediate investments abroad , actually constituted remuneration for the business-expansion function of equity capital.
Epäilyt kohdistuivat myös siihen, oliko muissa Saksan mainitsemissa korvaussummissa, kuten Baijerin osavaltiolle lainasaatavia koskevasta täytetakauksesta suoritettavassa maksussa, jonka osuus taatuista siirtosaatavista oli 0,05 prosenttia vuotta kohden, lainoista osavaltiolle suoritettavissa korkomaksuissa tai väliaikaisiin sijoituksiin liittyvissä korkomaksuissa, todellisuudesta kyse korvauksesta, joka maksettiin takuupääoman käytöstä liiketoiminnan laajentamiseen.
However, the Commission acknowledged that the contributed capital's lack of liquidity should be taken into account when determining the normal market remuneration.
Komissio oli kuitenkin samaa mieltä siitä, että markkinaehtoisen korvauksen laskennassa on otettava huomioon se, että tarkasteltavana oleva sijoitettu pääoma ei ollut likvidiä.
Under Article 1 of the Special-purpose Assets Act, the housing-promotion loans forming the special-purpose reserve had to be used in the same way as prior to the transfer for the purposes of social-housing construction.
Erityisrahastoina kirjatut asuntolainat on erityistarkoituksiin sidottuja omaisuuseriä koskevan lain 1 §:n nojalla käytettävä vastaavalla tavalla sosiaaliseen asuntotuotantoon kuin ennen niiden siirtämistä.
The transfer of the housing-promotion assets therefore did not provide BayernLB with liquidity.
Omaisuudensiirto ei sen vuoksi parantanut BayernLB:n maksuvalmiutta.
Although the bank's non-liquid capital permitted an increase in the volume of its activities, it had to be borne in mind that BayernLB was able to achieve the full extent possible of any increase in its business volume only if it refinanced the additional lending in full on the capital market.
Vaikka pankki voi myös epälikvidien varojen avulla kasvattaa luottovolyymiaan, on huomattava, että se pystyy saavuttamaan suurimman mahdollisen liiketoiminnan kasvun vain hankkimalla ylimääräisen luottovolyymin jälleenrahoituksen kokonaisuudessaan pääomamarkkinoilta.
The Land could not therefore expect exactly the same return as a provider of liquid capital, and the appropriate remuneration had to be reduced accordingly.
Koska osavaltio ei sen vuoksi voi odottaa saavansa omaisuudensiirrosta yhtä suurta tuottoa kuin likvidin pääoman sijoittaja, korvauksen alentaminen vaikuttaa perustellulta.
The Commission could not see that the Land, when transferring the housing-promotion loans, had ensured that it was going to participate to an appropriate extent in the distribution of the bank's profits and the increase in its value.
Komissio ei ole saanut näyttöä siitä, että osavaltio olisi varmistanut asuntotuotannon edistämiseksi myönnettyjen lainojen siirron yhteydessä, että se saa kohtuulliseen osuuden pankin jaettavista voitoista ja arvonnoususta.
In particular, the Land did not insist on a change in the ownership structure in its favour, which it would have had to do in order to ensure that dividend payments and increases in value were consistent with the level of invested capital.
Osavaltio ei varsinkaan vaatinut omistussuhteiden muuttamista omaksi edukseen, vaikka se on välttämätön edellytys sille, että maksetut osingot ja arvonnousu vastaavat sijoitetun pääoman määrää.
As none of the exemptions provided for in Article 87(2) and (3) or Article 86(2) of the EC Treaty applied in the present case, the state aid appeared not to be compatible with the common market.
Koska perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdan ja 86 artiklan 2 kohdan poikkeuksia ei voida soveltaa tähän tapaukseen, näyttää siltä, että kyse on yhteismarkkinoille soveltumattomasta valtiontuesta.
In its comments on the decision initiating the procedure, Germany took the view that, unlike in the WestLB case, the transfer of the special-purpose assets to BayernLB was comparable not to an injection of share capital but to the contribution of a silent partner within the meaning of Section 10(4) of the German Banking Act, something which the Commission had failed to take into account.
Saksa totesi menettelyn aloittamisesta koskevasta päätöksestä esittämissään huomautuksissa, että toisin kuin WestLB:tä koskevassa asiassa, nyt tarkasteltava erityistarkoituksiin sidottujen omaisuuserien siirto BayernLB:lle ei ole verrattavissa osakepääomasijoitukseen vaan KWG:n 10 §:n 4 momentissa tarkoitettuihin äänettömiin osakkuuksiin (Stille Einlage). Saksan mukaan komissio ei ole ottanut tätä seikkaa huomioon.
What was decisive in Germany's view was that, up to the end of 1996, when the special-purpose assets were recognised for supervisory purposes, the Bavarian savings banks and private investors had provided BayernLB with core capital of just under DEM 1300 million (of which some DEM 900 million from the savings banks) in the form of silent partnerships.
Saksa piti ratkaisevana erityisesti sitä, että ennen kun omaisuus hyväksyttiin pankkivalvontalainsäädännön nojalla vuoden 1996 lopulla, baijerilaiset säästökassat ja myös yksityiset sijoittajat olivat asettaneet BayernLB:n käyttöön ydinpääomaa yhteensä hieman alle 1,3 miljardin Saksan markan arvosta (baijerilaisten säästökassojen osuus tästä oli 900 miljoonaa Saksan markkaa) äänettömien osakkuuksien muodossa.
These silent partnership assets were recognised by BAKred as core capital within the meaning of Section 10(4) of the Banking Act.
BAKred hyväksyi nämä osakkuudet KWG:n 10 §:n 4 momentissa tarkoitetuksi ydinpääomaksi.
At the time of the transfer, therefore, silent partnerships already constituted a normal means of procuring core capital for BayernLB.
BayernLB käytti jo siirron toteutuksen aikaan äänettömiä osakkuuksia tavanomaisena ydinpääoman hankintatapana.
Furthermore, the special-purpose assets were, by their nature, comparable to BayernLB's silent partnerships.
Erityistarkoituksiin sidotut omaisuuserät olivat myös ominaisuuksiltaan verrattavissa BayernLB:n äänettömiin osakkuuksiin.
In terms of their economic function, i.e. providing scope for business expansion, both forms of capital were identical since both were recognised as core capital.
Myös molempien pääomamuotojen taloudellinen käyttötarkoitus oli sama — tarjota mahdollisuus liiketoiminnan laajentamiseen — sillä molemmat hyväksyttiin ydinpääomaksi.
Neither would have contributed directly to increases in the bank's value or conferred additional voting rights.
Kumpikaan pääomamuoto ei myötävaikuttanut suoraan pankin arvonnousuun eikä tuonut lisää äänivaltaa.
Nor was there any difference between them as far as the risk of loss was concerned since both could be used to offset any loss.
Pääomamuotojen välillä ei ollut myöskään tappioriskiin liittyviä eroja, sillä molempia käytettiin tappioiden kattamiseen.
The only difference was that the special-purpose assets had been made available for an unlimited period of time, whereas silent partnerships were typically limited in time.
Ainoa ero kyseisten pääomamuotojen välillä olikin se, että erityistarkoituksiin sidotut omaisuuserät olivat pankin käytettävissä rajoituksettoman ajan, kun taas äänettömiä osakkuuksia voitiin tyypillisesti käyttää vain rajallisen jakson ajan.
However, the special-purpose reserve should not necessarily be regarded as unlimited, but could be terminated by agreement at any time.
Erityisrahastoja ei kuitenkaan välttämättä ole syytä katsoa rajoituksetta käytettävissä olevaksi pääomaksi, vaan ne voidaan purkaa sopimuksen perusteella milloin tahansa.
Moreover, unlimited silent partnerships also existed.
Lisäksi on olemassa myös äänettömiä osakkuuksia, joihin ei liity ajallisia rajoituksia.
A comparison showed that there was no significant difference in price between limited and unlimited silent partnership contributions.
Rajoitettujen ja rajoituksettomien äänettömien osakkuuksien välisessä vertailussa ei saatu viitteitä siitä, että näiden markkinahinnoissa olisi merkittäviä eroja.
Germany also argued that the special-purpose assets were not exposed to the risk of loss in the same way as share capital.
Saksa totesi myös, että erityistarkoituksiin sidottuihin omaisuuseriin kohdistuva tappioriski ei vastaa osakepääoman tappioriskiä.
Unlike in the WestLB case, where the transferred Wfa assets made up almost 50 % of the bank's equity capital, the transferred housing-promotion loans accounted for only around 8 % of BayernLB's equity capital at the time of the transfer.
Toisin kuin WestLB:tä koskevassa asiassa, jossa WestLB:lle siirretyn Wfa:n omaisuuden osuus sen omista varoista oli lähes 50 prosenttia, BayernLB:lle siirrettyjen asuntolainasaatavien osuus BayernLB:n omista varoista oli vain noin 8 prosenttia siirron toteutuksen aikaan. BayernLB ei myöskään ollut WestLB:n tavoin riippuvainen asuntotuotannon lainasaatavista muodostuvasta ydinpääomasta.
Moreover, unlike WestLB, BayernLB was not dependent on the core capital constituted by the housing assets.
BayernLB:n toiminta tuotti jatkuvasti voittoa, ja sillä oli jo ennen omaisuudensiirtoa käytettävissään huomattava määrä omia varoja.
The bank had always been profitable and already had significant equity capital before the transfer, by virtue not least of the silent partnership contributions invested by the Bavarian savings banks and by private companies from 1991 onwards.
Kyseiset varat olivat peräisin erityisesti baijerilaisten säästökassojen ja myös yksityisten yritysten vuodesta 1991 hankkimista äänettömistä osakkuuksista.
Furthermore, the Land of Bavaria and BayernLB had agreed that the special-purpose assets would be used to cover risk assets only when all other capital items had been used.
Baijerin osavaltio ja BayernLB olivat lisäksi sopineet, että erityistarkoituksiin sidottuja omaisuuseriä käytettäisiin riskipainotettujen omaisuuserien kattamiseen vasta muiden pääomaosuuksien jälkeen.
Another reason why the Land faced a lower risk in transferring the assets than an investor in share capital was that, pursuant to Section 2 of the agreement between the Land of Bavaria and the Bavarian Sparkassenverband of 15 December 1994, the latter was required, as second shareholder, to bear half of any loss suffered by BayernLB in the event of the special-purpose reserve being depleted or used by BayernLB's creditors to cover losses.
Toinen syy siihen, että osavaltioon omaisuudensiirron yhteydessä kohdistunut riski oli osakepääomasijoittajaan kohdistuvaa riskiä pienempi, oli se, että Sparkassenverband Bayernilla oli Baijerin osavaltion kanssa 15 päivänä joulukuuta 1994 tekemänsä sopimuksen 2 § :n mukaisesti velvollisuus kattaa puolet BayernLB:n tappioista siinä tapauksessa, että erityisrahastot käytetään loppuun tai BayernLB:n velkojat käyttävät niitä tappioiden kattamiseen.
APPROPRIATE REMUNERATION FOR THE SPECIAL PURPOSE ASSETS
KOHTUULLINEN KORVAUS ERITYISTARKOITUKSIIN SIDOTUSTA OMAISUUDESTA
Based on the assumption that the capital made available was comparable — as a core capital instrument — to silent partnerships and not to a share capital investment, Germany came to the conclusion that appropriate remuneration was provided for the special-purpose assets and that, therefore, no advantage was conferred on BayernLB, thereby ruling out the presence of any state aid.
Saksa päätteli, että koska käyttöön asetettu pääoma oli verrattavissa ydinpääomaksi katsottaviin äänettömiin osakkuuksiin eikä osakepääomaan, erityistarkoituksiin sidotuista omaisuuseristä oli maksettu kohtuullinen korvaus eikä BayernLB ollut saanut toimenpiteestä etua. Saksa katsoi tämän vuoksi, että omaisuudensiirtoon ei sisältynyt lainkaan valtiontukea.
According to Germany, the agreed remuneration took the form of the guarantee commission (Haftungsprovision) — dependent on capital used and paid out of income from banking business — equal to 0,6 % per annum of the value of the special-purpose reserve recognised for supervisory purposes as core capital.
Saksan mukaan sovittu korvaus muodostui pankin liiketoiminnan tulokseen vaikuttavasta vuotuisesta takausprovisiosta (Haftungsprovision), joka maksettiin käytetystä pääomasta ja joka oli 0,6 prosenttia pankkivalvontalainsäädännön nojalla ydinpääomaksi hyväksytyn erityisrahaston arvosta.
In Germany's view, the fee (Bürgschaftsgebühr) of 0,05 % per annum for the loan claims guaranteed by the Land can also be viewed as remuneration for the transfer of the special-purpose assets, as provision of the guarantee was directly linked to the aim of increasing the Landesbank's equity capital.
Korvauksen määrityksessä on otettava huomioon myös Baijerin osavaltion takaamista lainasaatavista suoritettava 0,05 prosentin vuotuinen takausmaksu (Bürgschaftsgebühr), joka on vastike erityistarkoituksiin sidottujen omaisuuserien siirrosta. Saksan mukaan se, että tämän vuotuisen takausmaksun voidaan katsoa liittyvän korvaukseen, perustui siihen, että takauksen myöntäminen oli suorassa yhteydessä Landesbank-pankin omien varojen korottamiseen.