natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In accordance with the Act increasing the capital of Hamburgische Landesbank — Girozentrale of 22 December 1992, FHH transferred with effect from 1 January 1993 a further 38 % of its shares in WK to HGV and the remaining shares (a further 38 %) directly to HLB.
Hamburgische Landesbank — Girozentralen pääoman lisäyksestä 22 päivänä joulukuuta 1992 annetun lain nojalla Hampurin osavaltio siirsi vielä 38 prosenttia WK:n osakkeista HGV:lle ja jäljellä olevista osakkeista vielä 38 prosenttia suoraan HLB:lle. Siirrot tulivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 1993.
The FHH holding HGV in turn acquired an interest in HLB in the form of a typical silent partnership contribution with 19,86 % of the shares transferred to it.
Hampurin osavaltion holdingyhtiö HGV:llä oli puolestaan tämän jälkeen sille siirrettyjen osakkeiden ansiosta 19,86 prosentin tyypillinen äänetön osakkuus HLB:ssä.
Consequently, according to the information supplied by Germany, FHH transferred 81,86% of its shares in WK to HLB, some directly, some indirectly.
Saksan toimittamien tietojen mukaan Hampurin osavaltio oli näin siirtänyt 81,86 prosenttia hallussaan olevista WK:n osakkeista joko suoraan tai välillisesti HLB:lle.
The transfer contract of 22 December 1992 also provided for a call option whereby FHH could at any time demand that the Landesbank transfer the WK shares transferred directly to it either to FHH itself or to a third-party designated by it.
Lisäksi 22 päivänä joulukuuta 1992 tehdyssä omaisuudensiirtosopimuksessa oli osto-optio. Sen perusteella Hampurin osavaltio voi vaatia milloin tahansa Landesbankia siirtämään tälle suoraan siirretyt WK:n osakkeet joko itselleen tai nimeämälleen kolmannelle.
This option also included the right to receive back the shares transferred in 1986 (cf. a so-called ‘side letter’ of 22 December 1992).
Tämä käsitti myös oikeuden vuonna 1986 siirrettyjen osakkeiden takaisinsaantiin, mikä järjestettiin 22 päivänä joulukuuta 1992 annetulla niin kutsutulla oheiskirjeellä.
In the event of such a reassignment, payment would be based on the value of the WK shares as determined by an expert valuation for the financial year prior to the reassignment.
Mahdollisen takaisinsiirron yhteydessä Hampurin osavaltion on maksettava WK:n osakkeista hinta, joka perustuu takaisinsiirtoa edeltävän vuoden tilikauden perusteella laadittuun asiantuntija-arvioon.
In an addendum adopted on 21 April 1997 to the contract of 22 December 1992, it was laid down that, in the event of a reassignment, any increase in undisclosed reserves brought about by a readjustment of the WK aid scheme would accrue not to HLB but to FHH.
Joulukuun 22 päivänä 1992 tehtyyn sopimukseen sisällytettiin 21 päivänä huhtikuuta 1997 liite, jossa vahvistettiin, että WK:n tukijärjestelmää muuttamalla aikaansaatu piilovarauksen kasvu takaisinsiirron yhteydessä ei tule HLB:n vaan Hampurin osavaltion hyväksi.
CAPITAL REQUIREMENTS UNDER THE OWN FUNDS AND SOLVENCY DIRECTIVES
OMIA VAROJA KOSKEVAN DIREKTIIVIN JA VAKAVARAISUUTTA KOSKEVAN DIREKTIIVIN EDELLYTTÄMÄ OMA PÄÄOMA
The German Banking Act (Kreditwesengesetz — KWG) has been amended in line with Council Directive 89/647/EEC on a solvency ratio for credit institutions (the ‘Solvency Directive’) and Council Directive 89/299/EEC on the own funds of credit institutions (the ‘Own Funds Directive’), which require banks to have own funds equivalent to 8 % of their risk-adjusted assets.
Luottolaitosten vakavaraisuussuhteesta 18 päivänä joulukuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/647/ETY (jäljempänä ’vakavaraisuusdirektiivi’) ja luottolaitosten omista varoista 17 päivänä huhtikuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/299/ETY (jäljempänä ’omia varoja koskeva direktiivi’), joiden mukaisesti Saksan luottolaitosten toimintaa koskevaa lakia (Kreditwesengesetz, jäljempänä ’KWG’) on muutettu, säädetään, että pankkien vakavaraisuuspääoman osuus riskipainotetuista varoista on oltava vähintään 8 prosenttia.
At least 4 percentage points of this amount must consist of what is termed core capital, or ‘tier I’ capital, meaning items of capital which are at the credit institution's disposal without restriction and immediately to cover risks or losses as soon as they arise.
Tästä vähintään 4 prosenttiyksikköä on oltava niin kutsuttua ydinpääomaa (ensisijaiset omat varat eli tier 1), joka on luottolaitoksen käytettävissä rajoittamatta ja välittömästi riskien tai tappioiden kattamiseksi heti niiden ilmetessä.
In determining the total own funds available to a bank for supervisory purposes, the core capital is of decisive importance because additional capital, or ‘tier II’ capital, is accepted as underpinning for risk-bearing transactions only up to the amount of the available core capital.
Ydinpääomalla on ratkaiseva merkitys pankkivalvontalainsäädännön mukaisessa pankin omien varojen määrityksessä, sillä lisäpääomaa (toissijaiset omat varat eli tier 2) voidaan käyttää pankin riskioperaatioiden tukemiseen vain käytettävissä olevan ydinpääoman määrää vastaava määrä.
German banks had to adapt their own funds to the new requirements of the Solvency Directive and the Own Funds Directive by 30 June 1993.
Saksalaisten pankkien oli sopeutettava vakavaraisuuspääomansa määrä vakavaraisuusdirektiivin ja omia varoja koskevan direktiivin uusiin vaatimuksiin 30 päivään kesäkuuta 1993 mennessä.
Even before the Solvency Directive was transposed into German law, many Landesbanks had relatively weak own-funds positions.
Monilla Landesbank-pankeilla oli ennen vakavaraisuusdirektiivin saattamista osaksi Saksan lainsäädäntöä suhteellisen vähän vakavaraisuuspääomaa.
They now had to strengthen their own-funds base as a matter of urgency in order to avoid restrictions on their business expansion and indeed to maintain their current level of activities.
Kyseisten pankkien oli sen vuoksi välittömästi vahvistettava pääomapohjaansa oman pääoman osalta, jotta ne voisivat laajentaa liiketoimintaansa tai vähintäänkin jatkaa sitä entisessä laajuudessaan.
However, because the budgetary situation was tight, public shareholders were unable to provide any fresh capital, but neither were they prepared to privatise and to raise additional capital on the capital markets.
Kireän julkistaloudellisen tilanteen vuoksi julkiset osakkaat eivät kuitenkaan voineet siirtää pankeille lisäpääomaa. Ne eivät myöskään olleet halukkaita yksityistämään pankkeja eivätkä hankkimaan lisäpääomaa pääomamarkkinoilta.
The public banks thus decided to undertake asset and capital transfers: in the case of WestLB, the assets of the WfA and, in the case of HLB, the aforementioned WK shares, which were transferred to HLB's capital reserves and silent partnership reserve.
Julkiset pankit päättivätkin toteuttaa omaisuuden- ja pääomansiirtoja. Esimerkiksi Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalenin (jäljempänä ’WfA’) omaisuus siirrettiin WestLB:lle ja jo mainitut WK:n osakkeet, jotka kirjattiin HLB:n pääomarahastoksi ja äänettömäksi osakkuudeksi, HLB:lle.
EFFECTS OF THE TRANSFER ON LBB'S CAPITAL BASE
SIIRRON VAIKUTUKSET HLB:n OMIIN VAROIHIN
The reason for the transfers was indicated as being capital requirements and/or a need to improve capital resources for the purpose of expanding HLB's business.
Perusteena siirroille oli pääomantarve ja pääomarakenteen parantaminen HLB:n liiketoiminnan laajentamiseksi.
The transfer of WK shares presented the advantage of allowing this to happen without the need for an additional capital contribution from FHH's budget.
WK:n osakkeiden siirrolla oli se etu, että se teki tämän mahdolliseksi ilman lisäpääoman myöntämistä Hampurin osavaltion budjetista.
Back in the 1980s, business expansion had given rise to a steadily growing need for capital.
Liiketoiminnan laajentaminen oli jo 1980-luvulla johtanut jatkuvasti kasvavaan pääomantarpeeseen.
According to the available information, the bank therefore regularly transferred part of its balance-sheet profit to its interest-bearing share capital.
Käytettävissä olevien tietojen mukaan pankki siirsi tästä syystä säännöllisesti osan taseen voitoistaan korkoa tuottavaan osakepääomaan.
However, since this was clearly insufficient, FHH decided as early as 1986 to contribute 24 % of its WK shares (DEM 212,16 million) to HLB.
Koska tämä ei selvästikään riittänyt, Hampurin osavaltio päätti jo vuonna 1986 siirtää 24 prosenttia WK:n osakkeistaan (212,160 miljoonaa Saksan markkaa) HLB:lle.
At the beginning of the 1990s, a further increase in HLB's equity capital was urgently required in view of the fourth amendment to the German Banking Act (‘KWG’) since HLB would have otherwise failed to comply with the new capital requirements laid down.
Luottolaitosten toimintaa koskevan lain (KWG) neljäs muutos edellytti 1990-luvun alussa HLB:n oman pääoman korottamista, koska muutoin HLB ei olisi täyttänyt uusia pääomavaatimuksia.
Since FHH also did not have adequate liquid budgetary funds available at the time, it opted for a contribution of non-monetary capital and, on 1 January 1993, transferred the 57,68 % of WK shares (DEM 959,362 million) directly and via HGV to HLB.
Koska tuolloin ei Hampurin osavaltiollakaan ollut riittävästi budjettimäärärahoja käytettävissään, se päätti reaalipääomasiirrosta ja siirsi 1 päivänä tammikuuta 199357,68 prosenttia WK:n osakkeistaan (959,362 miljoonaa Saksan markkaa) sekä suoraan ja että HGV:n kautta HLB:lle.
The total stated value of the transfers was DEM 1171,552 million.
Omaisuudensiirron yhteenlasketuksi arvoksi ilmoitettiin 1171,522 miljoonaa Saksan markkaa.
Of this amount, DEM 212,16 million corresponded to the contribution to the open reserves in 1986 (24 % of the WK shares), DEM 659,362 million to the contribution to the open reserves in 1993 (38 % of the WK shares) and DEM 300 million to HGV's silent partnership reserve of the same year.
Summa koostuu seuraavista eristä: vapaisiin rahastoihin vuonna 1986 siirretyt 212,160 miljoonaa Saksan markkaa (24 prosenttia WK:n osakkeista) ja vapaisiin rahastoihin vuonna 1993 siirretyt 659,362 miljoonaa Saksan markkaa (38 prosenttia WK:n osakkeista) sekä äänettömään osakkuuteen vuonna 1993 siirretyt 300 miljoonaa Saksan markkaa HGV:n (19,86 prosenttia WK:sta).
This calculation was based on WK valuation reports by two auditing firms in 1986 and 1993.
Laskelma perustui kahdelta talouden tarkastuslaitokselta saatuun arvioon WK:n arvosta vuosina 1986 ja 1993.
The total amount of DEM 1171,522 million was incorporated into the balance sheet for 1993 and subsequent financial years.
Tämä 1171,522 miljoonan Saksan markan kokonaismäärä sisällytettiin vuoden 1993 ja sitä seuraavien tilikausien taseeseen.
The Federal Banking Supervisory Authority (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen or ‘BAKred’) recognised the capital amount of DEM 212,16million for 1986.
Liittovaltion pankkitarkastusvirasto (Bundesaufsichtsamt für Kreditwesen, jäljempänä ’BAKred’) hyväksyi 212,160 miljoonan Saksan markan suuruisen pääoman lisäyksen vuodelle 1986.
With regard to the overall capital valuation after the further transfers in 1993, BAKred did not initially approve the relevant application from HLB because it took the view that, for WK to be recognised as a valuable holding, HLB would have to be entitled to sell it off. After a amendment to the WK Act in 1997 under which a decision on dissolution could be taken by shareholders at the request of a single shareholder (including HLB), the problem was settled and the full value was recognised as HLB's liable capital.
Vuonna 1993 toteutetut siirrot sisältävän kokonaislisäyksen osalta BAKred ei ensin hyväksynyt HLB:n asianomaista pyyntöä, koska se katsoi, että HLB:n olisi pitänyt voida purkaa WK, jotta se voitaisiin hyväksyä osuudeksi, jolla on arvoa. Tämä ongelma ratkesi, kun WK:ta koskevaa lakia muutettiin vuonna 1997 niin, että osakkaiden tekemä yrityksen purkamispäätös voitiin tehdä yhden osakkaan (myös HLB:n) vaatimuksesta, jolloin HLB:n vakavaraisuuspääoma hyväksyttiin täydestä arvostaan.
According to Germany, HLB expanded its business significantly following the two transfers; in the period 1986-99 its balance-sheet total rose from DEM 36,5 billion to over DEM 145 billion.
Saksan mukaan HLB laajensi liiketoimintaansa merkittävästi molempien siirtojen jälkeen: sen taseen loppusumma nousi vuosina 1986–1999 36,5 miljardista Saksan markasta runsaaseen 145 miljardiin Saksan markkaan.
REMUNERATION FOR THE OWN FUNDS TRANSFERRED
KORVAUS SIIRRETYISTÄ OMISTA VAROISTA
According to the available information, FHH received no remuneration for the shares transferred on 1 January 1986 (24 % or DEM 212,16 million).
Toimitettujen tietojen mukaan Hampurin osavaltio ei saanut mitään korvausta 1 päivänä tammikuuta 1986 siirretyistä osakkeista (24 prosenttia, joka vastaa 212,160 miljoonaa Saksan markkaa).
Likewise, no remuneration was agreed for the shares transferred directly to HLB on 1 January 1993 (38 % or DEM 659,362 million); however, HGV received DEM [...] million each year from HLB for the contribution.
Korvausta ei sovittu maksettavaksi myöskään 1 päivänä tammikuuta 1993 HLB:lle suoraan siirretyistä osakkeista (38 prosenttia, joka vastaa 659,362 miljoonaa Saksan markkaa); HGV sai tosin sijoituksestaan [...] miljoonaa Saksan markkaa HLB:ltä.
It was agreed that, in return for its contribution, HGV would receive [...] of profits, subject to a ceiling of 10 % each year.
Sovittiin, että HGV saisi korvaukseksi sijoituksestaan [...] suuruisen osuuden voitosta, kuitenkin enintään 10 prosenttia vuodessa.
According to the information supplied, a sum of DEM [...] million had been paid by HLB since this understanding of 23 December 1992 (effective as of 1 January 1993).
Toimitettujen tietojen mukaan HLB maksoi tämän sopimuksen perusteella [...] miljoonaa Saksan markkaa 23 päivän joulukuuta 1992 ja 1 päivän tammikuuta 1993 välisenä aikana.
No further remuneration was agreed.
Muista korvauksista ei sovittu.
Germany has nevertheless stated that, up to 1997, FHH, as HLB's sole shareholder, received the maximum annual dividend of 6 % laid down in the latter's statutes.
Saksa kuitenkin ilmoitti, että HLB:n ainoana osakkaana Hampurin osavaltio sai vuosittain vuoteen 1997 asti yhtiöjärjestyksessä vahvistettua suurinta mahdollista osinkoa, joka oli 6 prosenttia.
In addition, HLB has regularly converted reserves which it had generated itself into interest-bearing share capital (according to Germany, comparable to the issue of free shares), and this, according to the data submitted, resulted in an effective after-tax return of more than [...] % (and a corresponding inflow) on the capital actually paid in by the shareholder; HLB is thus the Landesbank with the highest effective yield.
HLB on lisäksi säännöllisesti muuttanut itse muodostamansa rahastot korkoa tuottavaksi osakepääomaksi (Saksan mukaan verrattavissa ilmaisosakeantiin), mikä toimitettujen tietojen mukaan johti runsaan [...] prosentin efektiiviseen korkotuottoon verojen jälkeen (ja vastaavaan tulovirtaukseen) osakkaiden tosiasiallisesti maksamasta pääomasta. Näin ollen HLB:llä on Landesbank-pankeista suurin efektiivinen korkotuotto.
In its decision of 13 November 2002 to initiate the procedure, the Commission explained that the provision of resources by FHH to HLB had to be investigated in the light of the market-economy investor principle.
Komissio totesi 13 päivänä marraskuuta 2002 aloittamassaan menettelyssä, että oli tutkittava, oliko Hampurin osavaltio toiminut markkinataloussijoittajan periaatteen mukaisesti antaessaan varoja HLB:n käytettäväksi.
According to this principle, no aid elements are present even in the case of resources provided by a state investor where such funds are provided on terms on which a private investor operating under normal market economy conditions would be willing to provide funds to a private company.
Tämän periaatteen mukaisesti kyse ei ole valtiontuesta edes julkisen sijoittajan varainsiirroissa, jos varoja annetaan käyttöön sellaisin ehdoin, joilla tavanomaisissa markkinatalousolosuhteissa toimiva yksityinen sijoittaja olisi valmis antamaan varoja yksityiselle yritykselle (tavanomaiset markkinaehdot).
For a credit institution, the economic benefit of a broader capital base created by the transfers of WK shares in question resides in the resulting greater capacity to lend and the opportunity to expand business.
Luottolaitos hyötyy taloudellisesti siitä, että edellä kuvatut WK:n osakkeiden siirrot ovat laajentaneet sen pääomapohjaa, mikä on puolestaan parantanut sen luotonantokykyä ja tarjonnut sille on mahdollisuuden laajentaa liiketoimintaansa.
If this broader capital base is provided by the public investor on terms that are more advantageous than normal market conditions, the company concerned is favoured by state resources.
Jos tämä laajempi pääomapohja on saatu julkiselta sijoittajalta tavanomaisia markkinaehtoja edullisemmin ehdoin, on saatu tukea valtion varoista.
As a result, the Commission conducted a preliminary assessment as to whether FHH had provided the funds in question on normal market conditions.
Tästä syystä komissio suoritti alustavan arvioinnin siitä, oliko Hampurin osavaltio sijoittanut kyseiset varat markkinaehdoin.
Under normal market conditions, a remuneration corresponding to its value, its function and the risk incurred is expected for the contribution of capital.
Tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa pääomasijoituksesta maksetaan korvaus, jossa otetaan huomioon pääomapanoksen arvo, käyttötarkoitus ja sijoittajalle aiheutuvat riskit.
On the basis of the information available to it at the time, the Commission doubted whether the remuneration received by FHH and its holding company HGV, which amounted to DEM [...] million [...], or some [less than 3 %] of the total funds transferred, had been paid under normal market conditions.
Tuolloin käytettävissään olevien tietojen perusteella komissio epäili Hampurin osavaltion ja sen holdingyhtiön HGV:n saaman korvauksen markkinaehtoisuutta. Kun otetaan huomioon siirretyt varat kokonaisuudessaan, saatu [...] miljoonan Saksan markan [...] korvaus vastaa noin [alle 3:a prosenttia].
Since, at the time of the two transfers, even the return on outstanding ten-year Federal securities, i.e. risk-free assets, ranged from over 6 % to 7 %, the provision of capital can hardly be regarded as having taken place under normal market conditions.
Sitä paitsi molempien siirtojen aikaan Saksan valtionobligaatioiden, joiden laina-aika oli 10 vuotta ja jotka ovat siis riskittömiä sijoituksia, korkotuotto oli 6–7 prosenttia, joten pääomasijoituksen tuskin voidaan katsoa tapahtuneen tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa.
Even if the special features of the transaction, such as the transferred resources' lack of liquidity, were taken into consideration, the remuneration received by FHH and HGV can hardly be regarded as a normal market remuneration.
Vaikka otetaan huomioon siirtojen erityspiirteet, kuten siirrettyjen varojen likviditeetin puuttuminen, Hampurin osavaltion ja HGV:n saaman korvauksen tuskin voidaan katsoa vastaavan markkinoilla tavanomaista korkotuottoa.
Germany, it is true, had stated that, at the time of the transfer, HLB was an economically sound company whose value as a going concern had increased year on year.
Saksa tosin ilmoitti, että HLB oli siirtojen aikaan taloudellisesti terve yritys, jonka arvo nousi vuosi vuodelta.
Proceeds were either distributed to FHH in the form of dividends or channelled into HLB's capital stock as revenue reserves, which, it is claimed, increased their value and benefited FHH as the only shareholder at the time.
Osa tuotoista jaettiin Hampurin osavaltiolle maksettavina osinkoina ja osa kirjattiin HLB:n pääomarakenteeseen voitoista muodostettaviksi rahastoiksi, mikä korotti pankin arvoa ja hyödytti näin silloista ainoaa osakasta Hampurin osavaltiota.
Since, however, no other information or calculations, e.g. relating to the increases in dividends and value attributable to the contribution of WK shares, were available, the Commission was unable to carry out an assessment.
Komissio ei pystynyt tätä arvioimaan, koska sillä ei ollut käytettävissään enempää tietoja tai laskelmia esimerkiksi WK:n osakkeiden tuottamasta osingon kasvusta tai niiden arvonnoususta.
On the basis of the available information, the Commission thus had serious misgivings as to whether the conditions on which FHH had transferred the funds that were apparently available to HLB in full as liable capital were normal market conditions.
Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissiolla oli vakavia epäilyksiä siitä, oliko Hampurin osavaltio siirtänyt varat, jotka olivat ilmeisesti olleet täysin HLB:n käytettävissä vakavaraisuuspääomana, tavanomaisissa markkinaolosuhteissa.
It therefore concluded that HLB was probably favoured by state resources.
Tästä syystä komissio päätteli, että HLB oli todennäköisesti saanut tukea valtion varoista.
As regards the calculation of remuneration, the Commission stated that, as things stood and given the special circumstances of the present case, it intended to apply the method used in the WestLB Decision of 8 July 1999.
Korvauksen laskemisesta komissio totesi, että tässä vaiheessa ja ottaen huomioon tähän asiaan liittyvät erityisolosuhteet, se aikoi käyttää 8 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyssä WestLB:tä koskevassa päätöksessä käytettyä menetelmää.
As part of its provisional assessment and in accordance with Article 1(b) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty, the Commission also assumed that, if there were aid, the measure constituted new aid and not existing aid and referred here to Article 15(2) of that Regulation.
Alustavan arvioinnin sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 mukaan komissio myös oletti, että jos kyse oli tuesta, toimenpide oli uutta tukea eikä voimassa olevaa tukea, ja viittasi mainitun asetuksen 15 artiklan 2 kohtaan.
In its view, the decision to initiate the procedure was a further Commission measure that interrupted the limitation period within the meaning of Article 15(2) and, as such, confirmed previous measures, including the Commission's requests for information dated 12 January, 10 November and 13 December 1993 and 1 September 1999 as well as the decisions to initiate the procedure in the WestLB case and in the case of Landesbank Berlin.
Komissio katsoi, että menettelyn aloittaminen oli komission toimenpide, joka 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti keskeyttää vanhentumisajan ja sellaisena vahvistaa aikaisemmat toimenpiteet, kuten komission 12 päivänä tammikuuta 1993, 10 päivänä marraskuuta 1993, 13 päivänä joulukuuta 1993 ja 1 päivänä syyskuuta 1999 päivätyillä kirjeillä esittämät tietopyynnöt sekä päätös aloittaa menettely asiassa WestLB ja HLB:lle tiedoksi annettu päätös aloittaa menettely asiassa Landesbank Berlin.
In its comments, Germany repeated first of all the view that the transfer on 1 January 1986 of 24 % of WK's capital (value transferred to the reserves: DEM 212,16 million) to HLB could not be recovered as unlawful aid in accordance with Article 15(2) of Regulation (EC) No 659/1999 since the ten-year period applicable to the transfer had expired on 1 January 1996.
Saksa toisti huomautuksissaan ensin näkemyksensä, jonka mukaan WK:n pääomasta HLB:lle siirrettyä 24 prosentin osuutta 1 päivänä tammikuuta 1986 (rahastoihin merkitty arvo 212,169 miljoonaa Saksan markkaa) ei voida periä takaisin sääntöjenvastaisena tukena asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti, koska siirtoon sovellettava 10 vuoden vanhentumisaika kului umpeen 1 päivänä tammikuuta 1996.
This transfer (‘1986 transfer’) was to be seen as a legally and economically independent process separate from the 1993 transfers.
Tätä siirtoa (’vuoden 1986 siirto’) oli Saksan mukaan pidettävä oikeudellisesti ja taloudellisesti riippumattomana siirtona, joka on erotettava vuoden 1993 siirroista.