natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At least some beneficiaries are engaged in sectors where trade between Member States takes place.
Ainakin eräät tuensaajat toimivat aloilla, joilla käydään jäsenvaltioiden välistä kauppaa.
Therefore the measure is liable to affect trade and distort competition.
Toimenpide voi sen vuoksi vaikuttaa kauppaan ja vääristää kilpailua.
By way of conclusion, the Commission finds that the measure constitutes State aid under Article 87(1) of the EC Treaty.
Komissio katsoo yhteenvetona, että toimenpide on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
The Commission maintains its position that the tax on electricity cannot be assessed together with the CO2 tax.
Komissio on edelleen sitä mieltä, että sähköveroa ei voida arvioida yhdessä hiilidioksidiveron kanssa.
As stated in the decision to open the Article 88(2) procedure, there are two reasons for this.
Tähän on kaksi syytä, kuten 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todetaan.
Firstly, the CO2 tax is not levied on the electricity consumption.
Ensiksi hiilidioksidiveroa ei peritä sähkönkulutuksesta.
Secondly, as 90 % of the electricity in Sweden is produced from nuclear and hydropower plants, the electricity tax does not have the same steering effect on CO2 emissions as the CO2 tax.
Toiseksi sähköverolla ei ole samaa ohjaavaa vaikutusta hiilidioksidipäästöihin kuin hiilidioksidiverolla, sillä 90 prosenttia Ruotsissa käytetystä sähköstä tuotetaan ydin- ja vesivoimaloissa.
Thus, the electricity tax has to be assessed separately.
Sähköveroa on näin ollen arvioitava erikseen.
Until 31 December 2001, the scheme constituted existing State aid within the meaning of Article 1(b)(i) of the procedural Regulation.
Joulukuun 31 päivään 2001 saakka tukiohjelma oli asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan i alakohdassa tarkoitettua voimassa olevaa tukea.
However, according to point 77 of the Guidelines and because of Sweden’s acceptance of the appropriate measures, all existing State aid for environmental protection should have been brought into line with the Guidelines before 1 January 2002.
Suuntaviivojen 77 kohdan mukaisesti ja koska Ruotsi on hyväksynyt aiheelliset toimenpiteet, koko ympäristönsuojelutuki olisi pitänyt saattaa suuntaviivojen mukaiseksi 1 päivään tammikuuta 2002 mennessä.
The Swedish Government argues that a reasonable time was needed to implement a new energy tax system which is compatible with the Guidelines.
Ruotsin hallitus väittää, että uuden, suuntaviivojen mukaisen energiaverojärjestelmän täytäntöönpanoon tarvitaan kohtuullinen aika.
Firstly, two and a half years have passed between the deadline for bringing the scheme into line with the Guidelines and the entering into force of a revised energy tax system.
Ensiksikin energiaverojärjestelmän muutos tuli voimaan 2,5 vuotta sen määräajan jälkeen, johon mennessä tukiohjelma oli saatettava suuntaviivojen mukaiseksi.
Although the Commission recognises that energy taxation is of a complex nature, it considers that the period of two and a half years to be unreasonably long.
Vaikka komissio myöntää, että energiaverotus on monimutkainen asia, se katsoo, että 2,5 vuotta on kohtuuttoman pitkä aika.
If the Swedish Government had problems to amend the scheme within the given deadline, it could have accepted the appropriate measures with the exception of their application to the scheme in question.
Jos Ruotsin hallituksella oli vaikeuksia muuttaa tukiohjelmaa määräaikaan mennessä, se olisi voinut hyväksyä ehdotetut toimenpiteet lukuun ottamatta niiden soveltamista kyseiseen tukiohjelmaan.
Consequently, the Commission has assessed the compatibility of the aid under the Guidelines.
Tämän johdosta komissio on arvioinut tuen soveltuvuuden yhteismarkkinoille suuntaviivojen mukaisesti.
In the opening decision the Commission expressed the view that no other derogations as provided for by Article 87(2) or (3) of the EC Treaty seem applicable.
Komissio katsoi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että mikään muu perustamissopimuksen 87 artiklan 2 tai 3 kohdan mukainen poikkeus ei näyttänyt soveltuvan asiaan.
This conclusion must be confirmed after the Article 88(2) procedure.
Tämä näkemys on vahvistettava 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn jälkeen.
During this procedure, no new elements were put forward which would alleviate the doubts that the Commission expressed in its decision to open the formal investigation procedure.
Kyseisen menettelyn aikana komissiolle ei esitetty sellaisia uusia seikkoja, jotka olisivat voineet häivyttää komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään esittämät epäilyt.
The Commission therefore concludes the following:
Komissio päättelee näin ollen seuraavaa:
Point 51.2 of the Guidelines allows the application of the provisions in point 51.1 in case a tax has an appreciable positive impact in terms of environmental protection and where the derogation has become necessary as a result of a significant change in economic conditions that placed the firms in a particularly difficult competitive situation.
Suuntaviivojen 51.2 kohdan mukaan 51.1 kohdan määräyksiä voidaan soveltaa silloin kun verolla on merkittävä myönteinen vaikutus ympäristönsuojeluun ja kun verovapautus on tullut tarpeelliseksi sellaisen taloudellisten olosuhteiden merkittävän muuttumisen vuoksi, jonka johdosta yritykset joutuvat erittäin vaikeaan kilpailutilanteeseen.
The energy tax aims to steer towards energy savings and energy efficiency.
Energiaveron tarkoituksena on edistää energiansäästöä ja energiatehokkuutta.
The present Swedish energy tax system has remained unchanged since 1993.
Ruotsin nykyistä energiaverojärjestelmää ei ole muutettu vuoden 1993 jälkeen.
In this respect, the measure establishes the derogation from an existing tax which has been decided on when the tax was adopted.
Tältä osin toimenpiteellä on perustettu voimassa olevasta verosta tehtävä poikkeus, josta päätettiin, kun vero hyväksyttiin.
It falls therefore under point 51.2 of the Guidelines which refer to the compatibility criteria of point 51.1.
Näin ollen tuki kuuluu suuntaviivojen 51.2 kohdan soveltamisalaan. Kyseisessä kohdassa viitataan 51.1 kohdan mukaisiin yhteismarkkinoille soveltuvuutta koskeviin kriteereihin.
For the period 1 January 2002 to 31 December 2003, point 51.1(b), second indent, of the Guidelines is applicable, as the exemption concerns a domestic tax imposed in the absence of a Community tax.
Tammikuun 1 päivän 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2003 väliseen kauteen sovelletaan suuntaviivojen 51.1 kohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa, sillä kyse on kansallisesta verosta, joka peritään yhteisön veron puuttuessa.
That provision requires benefiting companies to pay a significant proportion of the national tax.
Määräyksen mukaan niiden yritysten, joille huojennus myönnetään, on maksettava merkittävä osuus kansallisesta verosta.
The reason for that is to leave them with an incentive to improve their environmental performance.
Tähän on syynä se, että yrityksiä halutaan kannustaa parantamaan ympäristönsuojelutoimintaansa.
This follows from the wording in point 51.1.b first subparagraph, which allows for tax reductions from a harmonised tax if the beneficiaries pay more than the Community minimum rates ‘in order to provide firms with an incentive to improve environmental protection’.
Tämä ilmenee suuntaviivojen 51.1 kohdan b alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan sanamuodosta, jonka mukaan huojennus voidaan myöntää yhdenmukaistetusta verosta, jos huojennuksesta hyötyvien yritysten maksama vero on yhteisön vähimmäisverokantaa korkeampi, ”jotta yrityksiä kannustettaisiin parantamaan ympäristönsuojelua”.
The exemption results in a zero-tax on electricity used in the manufacturing process by the manufacturing sector.
Tosiasiallinen verovapautus johtaa tehdasteollisuuden valmistusprosessissaan käyttämän sähkön nollaverokantaan.
The Commission can, thus, conclude that the undertakings did not pay a significant proportion of the national tax.
Komissio voi tämän perusteella päätellä, että yritykset eivät maksaneet merkittävää osaa kansallisesta verosta.
Therefore, the measure as it stands cannot, for the period 1 January 2002 until 31 December 2003, be declared compatible in accordance with the Guidelines.
Näin ollen toimenpidettä ei voida nykyisessä muodossaan katsoa suuntaviivojen mukaiseksi 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2003 väliseltä ajalta.
Since no other ground for compatibility applies, this aid must be declared incompatible with the common market.
Koska tukeen ei voida soveltaa muuta soveltuvuusperustetta, tuki on todettava yhteismarkkinoille soveltumattomaksi.
As mentioned in recital 18, Directive 2003/96/EC entered into force on 1 January 2004.
Kuten 18 kappaleessa mainittiin, direktiivi 2003/96/EY tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 2004.
That directive takes the objective of environmental protection explicitly into account (see in particular recitals 3, 6, 7 and 12).
Kyseisessä direktiivissä otetaan nimenomaisesti huomioon ympäristönsuojelua koskeva tavoite (ks. erityisesti 3, 6, 7 ja 12 kappale).
The Commission, therefore, considers that the respect of the minimum rates of Directive 2003/96/EC will provide undertakings with an incentive to improve environmental protection.
Komissio katsoo tämän johdosta, että direktiivissä 2003/96/EY asetettujen vähimmäisverotasojen noudattaminen kannustaa yrityksiä parantamaan ympäristönsuojelua.
For this reason, the Commission can, in the present case, accept the respect of the minimum rates also as equal to a significant proportion of the national tax as requested under point 51.1(b), second indent, of the Guidelines.
Tästä syystä komissio voi hyväksyä sen, että vähimmäisverotasojen noudattaminen vastaa merkittävää osaa kansallisesta verosta, kuten suuntaviivojen 51.1 kohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa edellytetään.
Therefore, for the period 1 January 2002 until 31 December 2003 the Swedish measure can be declared compatible to the extent that beneficiaries are required to pay the minimum rates set by Directive 2003/96/EC.
Näin ollen Ruotsin toimenpide voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2003 väliseltä ajalta ainoastaan siltä osin kuin tuensaajilta perittävä vero vastaa direktiivissä 2003/96/EY vahvistettuja vähimmäisverokantoja.
Incompatible aid corresponds to the amount resulting from the application of the minimum levels set out in the Energy Tax Directive.
Sääntöjenvastainen tuki vastaa näin ollen määrää, joka saadaan soveltamalla direktiivissä 2003/96/EY asetettuja vähimmäistasoja.
For the period 1 January 2004 until such time as the current system is applied, the tax is harmonised by the Directive 2003/96/EC.
Kyseinen vero on yhdenmukaistettu direktiivillä 2003/96/EY 1 päivästä tammikuuta 2004 lähtien nykyisen järjestelmän voimassaolon päättymiseen asti.
Therefore, point 51.1(b), first indent, of the Guidelines is applicable.
Näin ollen sovelletaan suuntaviivojen 51.1 kohdan b alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa.
According to that provision, a reduction can be approved if the amount effectively paid by the beneficiaries after the reduction remains higher than the Community minimum.
Määräyksen mukaan verohuojennus voidaan hyväksyä, jos yritysten maksama vero huojennuksen jälkeen on yhteisön vähimmäisverokantaa korkeampi.
According to Article 10 of the Directive 2003/96/EC, the minimum tax rate for electricity is fixed to EUR 0,5 per MWh for business use.
Direktiivin 2003/96/EY 10 artiklan mukaan sähkön yrityskäytön vähimmäisverokanta on 0,5 euroa MWh.
Thus, the fixed minimum rate was not respected in the present case.
Vahvistettua vähimmäisverokantaa ei ole noudatettu tässä asiassa.
According to Article 17(2) and (4) of the same Directive, a tax rate down to zero is allowed for energy-intensive businesses which have concluded agreements, or equivalent, to undertake measures to achieve environmental objectives or increased energy efficiency equivalent to what would have been achieved if the Community minimum levels had been observed.
Saman direktiivin 17 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaan nollaverokanta on sallittu sellaisen sopimuksen tai vastaavan järjestelyn tehneiden energiavaltaisten yritysten osalta, jossa ne sitoutuvat toteuttamaan toimenpiteitä saavuttaakseen ympäristötavoitteet tai paremman energiatehokkuuden, jotka vastaavat sitä, mikä olisi saavutettu, jos olisi noudatettu yhteisön vähimmäisverokantoja.
In the present case, the conditions for applying a zero tax rate are not fulfilled.
Tässä asiassa nollaverokannan soveltamista koskevat edellytykset eivät täyty.
Therefore, similarly for the period since 1 January 2004, the Swedish measure may only be declared compatible to the extent that beneficiaries are required to pay the minimum rates set by Directive 2003/96/EC. Incompatible aid corresponds to the amount resulting from the application of the minimum levels set out in the energy tax Directive.
Myös 1 päivän tammikuuta 2004 jälkeiseltä ajalta Ruotsin toimenpide voidaan todeta yhteismarkkinoille soveltuvaksi vain siltä osin kuin tuensaajien on maksettava direktiivissä 2003/96/EY vahvistetut vähimmäisverokannat.
Consequently, the Commission concludes that the measure is, during the period 1 January 2002 until such time as the current system is applied, not in line with the Guidelines and the energy tax Directive.
Tämän johdosta komissio päättelee, että toimenpide ei ole suuntaviivojen ja direktiivin 2003/96/EY mukainen 1 päivästä tammikuuta 2002 lähtien siihen asti kun poikkeusta sovelletaan sen nykyisessä muodossa.
The incompatible aid corresponds to the amount resulting from the application of the minimum levels set out in the energy tax Directive.
Sääntöjenvastainen tuki vastaa määrää, joka saadaan soveltamalla direktiivissä 2003/96/EY asetettua vähimmäistasoa.
Recovery of incompatible aid
Yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen takaisinperintä
Where unlawfully granted State aid is found to be incompatible with the common market, it must according to Article 14(1) of the procedural Regulation be recovered from the beneficiary.
Kun sääntöjenvastaisesti myönnetty valtiontuki katsotaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, se on asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaan perittävä takaisin tuensaajalta.
Through recovery of the aid, the competitive position that existed before it was granted is restored as far as is possible.
Tuen takaisinperinnän avulla palautetaan mahdollisuuksien mukaan ennen tuen myöntämistä vallinnut kilpailutilanne.
The fact that the aid is provided in accordance with national law — which is generally the case — does not affect a recovery, as Community law overrides national law.
Se, että tuki myönnetään tavallisesti kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ei vaikuta takaisinperintään, sillä yhteisön lainsäädäntö menee kansallisen lainsäädännön edelle.
However, Article 14(1) of the procedural Regulation states that ‘the Commission shall not require the recovery of the aid if this would be contrary to a general principle of Community law’.
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdassa kuitenkin säädetään, että ”komissio ei saa vaatia tuen takaisinperimistä, jos tämä olisi yhteisön lainsäädännön jonkin yleisen periaatteen vastaista”.
The case-law of the Court of Justice [18] and the Commission’s own decision-making practice have established that, where, as a result of the Commission’s actions, legitimate expectations exist on the part of the beneficiary of a measure that the aid has been granted in accordance with Community law, then an order to recover the aid would infringe a general principle of Community law.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä [18] ja komission omassa päätöskäytännössä on vahvistettu, että kun tuensaajalla on komission toimien johdosta perusteltu luottamus siihen, että tuki on myönnetty yhteisön lainsäädännön mukaisesti, tuen takaisinperintämääräys olisi vastoin yhteisön oikeuden yleistä periaatetta.
It is the responsibility of a Member State to make national measures compatible with Community State aid rules in order to prevent distortion of competition, to notify any State aid measure to the Commission in accordance with Article 88(3) of the EC Treaty and to refrain from implementing it pending its examination.
Jäsenvaltioiden vastuulla on saattaa kansalliset toimenpiteet valtiontukea koskevien yhteisön sääntöjen mukaisiksi, jotta vältettäisiin kilpailun vääristyminen, ilmoittaa komissiolle kaikesta valtiontuesta perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja pidättäytyä tuen myöntämisestä kun komissio tutkii sitä.
In principle, undertakings cannot claim legitimate expectations in respect of illegal State aid.
Yritykset eivät voi periaatteessa vedota luottamuksensuojaan, kun on kyse sääntöjenvastaisesti myönnetystä valtiontuesta.
If undertakings could successfully base themselves on a national law, even adopted in good faith, but which does not comply with State aid rules and therefore has the effect to distort competition, the aim of Community state aid control could not be fulfilled.
Yhteisön valtiontukien valvonnan tavoite ei täyttyisi, jos yritykset voisivat menestyksekkäästi vedota kansalliseen lainsäädäntöön, myös silloin kun säädökset on annettu hyvässä uskossa mutta ei valtiontukisääntöjen mukaisesti ja sen vuoksi ne vääristävät kilpailua.
In the judgment in Case 265/85 Van den Bergh en Jurgens [19], the Court ruled that ‘[…] any trader in regard to whom an institution has given rise to justified hopes may rely on the principle of protection of legitimate expectation.
Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti asiassa C-265/85, Van den Bergh en Jurgens BV v. komissio [19], antamassaan tuomiossa, että talouden toimija, jossa yhteisön toimielin on herättänyt perusteltuja odotuksia, voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen.
On the other hand, if a prudent and discriminating trader could have foreseen the adoption of a Community measure likely to affect his interests, he cannot plead that principle if the measure is adopted.’
Toisaalta jos harkitseva ja varovainen talouden toimija voi ennalta aavistaa etuaan koskevan yhteisön toimenpiteen käyttöönoton, talouden toimija ei voi vedota tähän periaatteeseen, jos toimenpide otetaan käyttöön.
The Swedish authorities argue that the aid should not be recovered as the Commission did not fulfil its obligations set out in Article 17(2) of the procedural Regulation.
Ruotsin viranomaiset toteavat, että tukea ei pidä periä takaisin, koska komissio ei ole täyttänyt asetuksen (EY) N:o 659/1999 17 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
In this case, in order to adapt existing aid to the new guidelines, the Commission proposed to the Member States to bring all their existing environmental aid schemes in line with the Guidelines by 1 January 2002.
Komissio ehdotti tältä osin jäsenvaltioille, että ne muuttaisivat voimassa olevat ympäristötukiohjelmansa uusien suuntaviivojen mukaisiksi 1 päivään tammikuuta 2002 mennessä.
It has been confirmed by case-law that such a proposal made in guidelines constitutes one way of carrying out the regular and periodic cooperation under which the Commission, in conjunction with the Member States, must keep under constant review existing systems of aid and propose to them any appropriate measures [20].
Oikeuskäytännössä [20] on vahvistettu, että tällainen suuntaviivoissa tehty ehdotus muodostaa erään tavan harjoittaa säännöllistä ja toistuvaa yhteistyötä, jonka yhteydessä komissio seuraa jatkuvasti jäsenvaltioiden kanssa niiden voimassaolevia tukijärjestelmiä ja tekee jäsenvaltioille ehdotuksia aiheellisiksi toimenpiteiksi.
An agreement on a complete list of all existing aid schemes between the Commission and each Member State would be impractical and it is reasonable to leave the responsibility of the adaptation of the schemes to the Member States.
Komission ja jokaisen jäsenvaltion välinen sopimus täydellisestä luettelosta, joka kattaisi kaikki voimassa olevat tukiohjelmat, ei olisi käytännöllistä. Sen vuoksi on kohtuullista jättää tukiohjelmien saattaminen suuntaviivojen mukaisiksi jäsenvaltioiden vastuulle.
This even more so since they are involved in the drafting of new guidelines and are well aware of the implications of these for existing aid schemes before they enter into force.
Tähän on syynä erityisesti se, että jäsenvaltiot ovat mukana uusien suuntaviivojen laadinnassa ja ovat ennen niiden voimaantuloa hyvin tietoisia niiden vaikutuksista voimassaoleviin tukiohjelmiin.
In this case, the Swedish authorities claim that Sweden has informed the Commission about the scheme by, for example, submitting the complete Swedish taxation act to the Commission.
Tässä asiassa Ruotsin viranomaiset väittävät, että Ruotsi on ilmoittanut komissiolle tukiohjelmasta esimerkiksi toimittamalla komissiolle Ruotsin täydellisen energiaverolain.
The Commission takes the view that that information was sent and used in other contexts and that these submissions cannot in any case replace a formal notification required by Article 88(3) of the EC Treaty.
Komissio katsoo, että nämä tiedot lähetettiin ja niitä käytettiin muissa yhteyksissä ja että näiden tietojen lähettäminen ei missään tapauksessa voi korvata perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaista muodollista ilmoitusta.
The Confederation of Swedish Enterprises claims that the aid constitutes existing aid and that, therefore, no recovery can be required.
Svenskt Näringsliv väittää, että tuki on voimassa olevaa tukea ja että sen vuoksi ei voida vaatia takaisinperintää.
The Commission finds that the measure constituted existing aid only until 31 December 2001.
Komissio katsoo, että toimenpide oli voimassa olevaa tukea ainoastaan 31 päivään joulukuuta 2001.
From 1 January 2002, the aid became new aid as it should have been brought into line with the Guidelines.
Tammikuun 1 päivänä 2002 tuesta tuli uusi tuki, sillä se olisi pitänyt saattaa suuntaviivojen mukaiseksi.
Therefore, the Commission does not agree with the argument brought forward by the Confederation of Swedish Enterprises.
Komissio ei näin ollen ole samaa mieltä Svenskt Näringslivin väitteen kanssa.
Thus, the Commission does not find that the arguments made by Sweden provide a ground for a decision without a recovery.
Yhteenvetona voidaan todeta komission katsovan, että Ruotsin väitteet eivät ole peruste tehdä päätöstä vaatimatta takaisinperintää.
However, it transpires from the Court’s case-law that the Commission is required to take into consideration, on its own initiative, the exceptional circumstances that provide justification, pursuant to Article 14(1) of the procedural Regulation, for it to refrain from ordering the recovery of unlawfully granted aid where such recovery is contrary to a general principle of Community law, such as respect for the legitimate expectation of beneficiaries.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy kuitenkin ilmi, että komission on otettava omasta aloitteestaan huomioon poikkeukselliset olosuhteet, jotka asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti oikeuttavat luopumaan sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimisestä, jos tämä olisi vastoin jotakin yhteisön lainsäädännön yleistä periaatetta, kuten edunsaajien luottamuksensuojan periaatetta.
According to Article 19 of the procedural Regulation, the appropriate measures only become binding for the Member State concerned by the acceptance by the Member State to implement those measures.
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 19 artiklan mukaan velvollisuus toteuttaa aiheelliset toimenpiteet sitoo jäsenvaltiota ainoastaan, kun tämä on hyväksynyt ehdotetut toimenpiteet.
This has been confirmed in case-law [21].
Tämä on vahvistettu oikeuskäytännössä [21].
Thus, the change in the status of the measure from existing aid to new aid was a consequence of the acceptance of the Swedish Government of the appropriate measures proposed in the Guidelines.
Näin ollen toimenpiteen aseman muuttuminen voimassa olevasta tuesta uudeksi tueksi oli seurausta siitä, että Ruotsin hallitus hyväksyi suuntaviivoissa ehdotetut aiheelliset toimenpiteet.