natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 2(7) of Council Decision 2000/597/EC, Euratom of 29 September 2000 on the system of the Communities’ own resources [2] lays down that gross national product at market prices (GNP) is to be considered equal to gross national income at market prices (GNI) as provided by the Commission in accordance with the European System of Accounts (ESA).
Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 29 päivänä syyskuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/597/EY, Euratom [2] 2 artiklan 7 kohdassa säädetään, että bruttokansantulon (BKTL:n) on katsottava vastaavan markkinahintaista bruttokansantuotetta (BKT:tä), sellaisena kuin komissio on sen laskenut Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän mukaisesti.
The ESA of 1995 (ESA95), superseding two earlier systems of 1970 and 1979 respectively, was established by Council Regulation (EC) No 2223/96 of 25 June 1996 on the European system of national and regional accounts in the Community [3], and was set out in the Annex thereto.
Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmä 1995 (EKT-95), joka korvaa kaksi aiempaa järjestelmää vuosilta 1970 ja 1979, on perustettu Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä yhteisössä 25 päivänä kesäkuuta 1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2223/96 [3], ja se on kyseisen asetuksen liitteenä.
GNI, as used in ESA95, replaced GNP as a criterion for own resource purposes, with effect from budget year 2002.
ESA-95:ssä on korvattu BKT (GNP – gross national product) BKTL:llä (GNI – gross national income) omia varoja koskevana perusteena varainhoitovuodesta 2002 lähtien.
For the purpose of the implementation of Article 1 of Council Directive 89/130/EEC, Euratom on the harmonisation of the compilation of gross national product at market prices [4], the principles for the estimation of dwelling services have been set out by Commission Decision 95/309/EC, Euratom [5].
Markkinahintaisen bruttokansantuotteen muodostamisen yhdenmukaistamisesta 13 päivänä helmikuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/130/ETY, Euratom [4] 1 artiklan soveltamiseksi asuntopalvelujen arvioimista koskevat periaatteet määritellään komission päätöksessä 95/309/ETY, Euratom [5].
For the purposes of Article 1 of Regulation (EC, Euratom) No 1287/2003, the equivalent set of principles should now be provided in respect of GNI.
Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1287/2003 1 artiklan soveltamiseksi nyt olisi vahvistettava vastaavat periaatteet bruttokansantulon osalta.
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the GNI Committee set up by Regulation (EC, Euratom) No 1287/2003,
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksella (EY, Euratom) N:o 1287/2003 perustetun BKTL-komitean lausunnon mukaiset,
For the purposes of Regulation (EC, Euratom) No 1287/2003 the following principles for the estimation of dwelling services as set out in this Regulation shall apply.
Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1287/2003 soveltamiseksi asuntopalvelujen arvioimisessa sovelletaan tässä asetuksessa vahvistettuja periaatteita.
Member States shall apply the stratification method based on actual rentals in order to compile the output of dwelling services.
Jäsenvaltioiden on käytettävä todellisiin vuokriin perustuvaa ositusmenetelmää asuntopalvelujen tuotoksen muodostamiseksi.
Member States shall use tabular analyses or statistical techniques to derive significant stratification criteria.
Jäsenvaltioiden on käytettävä taulukkoanalyyseja tai tilastollisia menetelmiä merkityksellisten ositusperusteiden johtamiseksi.
Member States shall make use of actual rentals due for the right to use an unfurnished dwelling under all contracts relating to privately-owned dwellings in order to compile imputed rentals.
Jäsenvaltioiden on käytettävä laskennallisten vuokrien muodostamiseksi kaikista yksityisesti omistettuja kalustamattomia asuntoja koskevista sopimuksista aiheutuvia todellisia vuokria.
Rentals for furnished dwellings may also be used if scaled down so as to exclude payment for the use of the furniture.
Myös kalustettuja asuntoja koskevia vuokria voidaan käyttää, jos niistä vähennetään huonekalujen käyttömaksu.
In countries where the privately rented sector is small, exceptionally, duly increased public rentals may be used to enlarge the basis for imputed rentals.
Maissa, joissa yksityisten vuokra-asuntojen määrä on pieni, voidaan poikkeuksellisesti käyttää asianmukaisesti korotettuja julkisen sektorin vuokria laajentamaan laskennallisten vuokrien perustaa.
In exceptional and duly justified cases, Member States may apply other objective methods, such as the user-cost method.
Perustelluissa poikkeustapauksissa jäsenvaltiot voivat käyttää muita puolueettomia menetelmiä, kuten käyttäjäkustannusmenetelmää.
No justification shall be required for use of the user-cost method in compiling the output of owner-occupied dwellings, provided that both of the following conditions are met:
Omistusasuntojen tuotoksen muodostamiseksi ei vaadita mitään perusteluja käyttäjäkustannusmenetelmän käytölle, edellyttäen että kumpikin seuraavista ehdoista täyttyy:
privately rented dwellings must represent less than 10 % of the dwelling stock; and
yksityisten vuokra-asuntojen osuuden on oltava alle 10 prosenttia asuntokannasta; ja
the disparity between private and other paid rentals must exceed a factor of three.
yksityisten ja muiden vuokrien välisen eron on oltava yli kolminkertainen.
Within three years of the date of adoption of this Regulation the GNI Committee shall review the functioning of the user-cost method.
BKTL-komitea tarkastelee käyttäjäkustannusmenetelmän toimivuutta kolmen vuoden kuluessa tämän asetuksen antamispäivästä.
Member States using a base year approach shall extrapolate a given base year figure using appropriate quantity, price and quality indicators.
Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät perusvuoteen perustuvaa lähestymistapaa, on ekstrapoloitava tietyn perusvuoden luku käyttämällä asianmukaisia määrä-, hinta- ja laatuosoittimia.
The further and more detailed principles for the estimation of output, intermediate consumption and transactions with the rest of the world, in the context of dwelling services, shall be as contained in the Annex.
Asuntopalveluihin liittyvän tuotoksen, välituotekäytön ja ulkomaiden kanssa tapahtuvien taloustoimien arviointia koskevat tarkemmat periaatteet esitetään liitteessä.
OJ L 186, 5.8.1995, p. 59.
EYVL L 186, 5.8.1995, s. 59.
For the purpose of Regulation (EC, Euratom) No 1287/2003, the following points aim to clarify the principles for the estimation of output, intermediate consumption and transactions with the rest of the world, regarding dwelling services.
Seuraavien kohtien tarkoituksena on selventää asetuksen (EY, Euratom) N:o 1287/2003 soveltamiseksi asuntopalveluihin liittyvän tuotoksen, välituotekäytön ja ulkomaiden kanssa tapahtuvien taloustoimien arviointia koskevia tarkempia periaatteita.
OUTPUT OF DWELLING SERVICES
ASUNTOPALVELUJEN TUOTOS
Basic methods
Perusmenetelmät
In national accounts, by convention, the output of dwelling services comprises not only the services produced by rented dwellings but also those provided by owner-occupied dwellings.
Kansantalouden tilinpidossa asuntopalvelujen tuotos käsittää vuokra-asuntojen tuottamien palvelujen lisäksi myös omistusasuntojen tuottamat palvelut.
With regard to the valuation of output of dwelling services, the European System of National and Regional Accounts (ESA95) stipulates in paragraph 3.64, that ‘the output of services of owner-occupied dwellings should be valued at the estimated value of rental [1] that a tenant would pay for the same accommodation, taking into account factors such as location, neighbourhood amenities, etc. as well as the size and quality of the dwelling itself ’.
Asuntopalvelujen tuotoksen arvioimisen osalta Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän (EKT-95) 3.64 kohdassa todetaan, että ”omistusasuntopalvelujen tuotos pitäisi arvottaa sen arvioidun vuokra-arvon [1] mukaan, jonka vuokralainen joutuisi maksamaan samasta asunnosta ottaen huomioon sellaiset tekijät kuin sijainti, lähipalvelut ym. sekä itse asunnon koko ja laatu”.
In principle, several methods are available for estimating the value of services produced by owner-occupied dwellings:
Periaatteessa käytössä on monia menetelmiä, joilla voidaan arvioida omistusasuntojen tuottamien palvelujen arvo:
the stratification method based on actual rentals, which combines information on the housing stock, broken down by various strata, with information on actual rentals paid in each stratum,
Todellisiin vuokriin perustuva ositusmenetelmä, jossa yhdistetään useisiin ositteisiin jaettua asuntokantaa koskevat tiedot ja kussakin ositteessa maksettuja todellisia vuokria koskevat tiedot.
the user-cost method, where separate estimates are made of intermediate consumption, consumption of fixed capital, other taxes less subsidies on production and net operating surplus.
Käyttäjäkustannusmenetelmä, jossa tehdään erillisiä arvioita välituotekäytöstä, kiinteän pääoman käytöstä, muista tuotannon veroista, joista on vähennetty tukipalkkiot, ja nettotoimintaylijäämästä.
The output of dwelling services is the sum of these components,
Asuntopalvelujen tuotos on näiden tekijöiden summa.
the self-assessment method, where owner-occupiers are asked to estimate a potential rental for their property,
Itsearviointimenetelmä, jossa omistusasunnossa asuvia henkilöitä pyydetään arvioimaan asuntonsa mahdollinen vuokra.
administrative assessment methods, where a potential rental is determined by third parties, e.g. by government for fiscal purposes.
Hallinnollinen arviointimenetelmä, jossa mahdollisen vuokran määrittävät kolmannet tahot, esimerkiksi valtio verotustarkoituksiin.
The stratification method based on actual rentals is the preferred method.
Suositeltavin on todellisiin vuokriin perustuva ositusmenetelmä.
This method can also be used for estimating the value of all actual rentals from a sample of actual rentals and for estimating the value of dwelling services from dwellings let at a zero or low rental (see section 1.4.1 for detail).
Sitä voidaan käyttää myös arvioitaessa kaikkien todellisten vuokrien arvoa tekemällä otos todellisista vuokrista sekä arvioitaessa asuntopalvelujen arvoa asunnoista, jotka on vuokrattu nollavuokralla tai alhaisella vuokralla (ks. tarkemmin kohta 1.4.1).
The user-cost method should be applied only under certain conditions and only for those strata of the housing stock where actual rentals are missing or statistically unreliable.
Käyttäjäkustannusmenetelmää olisi sovellettava vain tietyin edellytyksin ja vain niihin asuntokannan ositteisiin, joiden todellisista vuokrista ei ole tietoja tai jotka eivät ole tilastollisesti luotettavia.
The self-assessment method should not be used due to a largely subjective influence on the estimate which leads to substantial uncertainties in the results.
Itsearviointimenetelmää ei pitäisi käyttää, koska sillä on varsin subjektiivinen vaikutus arviointiin, mikä johtaa merkittävään epävarmuuteen tuloksissa.
Administrative assessment methods, especially when related to taxation, may produce biased results.
Hallinnollinen arviointimenetelmä, erityisesti verotukseen liittyen, saattaa johtaa harhaisiin tuloksiin.
However, sometimes results from objective assessment methods may be available for some strata.
Objektiivisista arviointimenetelmistä saatetaan kuitenkin toisinaan saada tuloksia joidenkin ositteiden osalta.
It is acceptable to use the results when the objectivity of the method and the comparability of the results can be demonstrated.
On hyväksyttävää käyttää näitä tuloksia, jos menetelmän objektiivisuus ja tulosten vertailtavuus voidaan osoittaa.
The stratification method uses information about actual rentals from rented dwellings to obtain an estimate of the rental value of the stock of dwellings.
Ositusmenetelmässä käytetään vuokrattujen asuntojen todellisista vuokrista saatuja tietoja, jotta saadaan arvio koko asuntokannan vuokra-arvosta.
This may be interpreted as a grossing-up procedure based on a price times quantity approach.
Tämä voidaan tulkita hinta kertaa määrä -lähestymistapaan perustuvaksi bruttoutusmenettelyksi.
A stratification of the housing stock is required to obtain a reliable estimate and to include relative price differences properly.
Asuntokannan ositus on välttämätön, jotta saadaan luotettava arvio ja jotta suhteelliset hintaerot voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon.
Subsequently, the average actual rental per stratum is applied to all dwellings in that particular stratum.
Ositekohtaisia keskimääräisiä todellisia vuokria sovelletaan sitten kyseisen ositteen kaikkiin asuntoihin.
If the available information is derived from sample surveys, this grossing-up relates to both a part of the rented and all owner-occupied dwellings.
Jos käytettävissä olevat tiedot ovat peräisin otostutkimuksista, bruttoutusmenetelmä koskee sekä osaa vuokratuista asunnoista että kaikkia omistusasuntoja.
The detailed procedure to determine a rental per stratum is usually carried out for a base year and is then extrapolated to the current years.
Yksityiskohtainen menettely ositekohtaisen vuokran määrittämiseksi tehdään yleensä perusvuodelle, ja tämä tulos ekstrapoloidaan juoksevasti vuosittain.
The rental to be applied to owner-occupied dwellings in the stratification method is defined as the private market rental due for the right to use an unfurnished dwelling.
Ositusmenetelmässä omistusasuntoihin sovellettava vuokra määritellään yksityiseksi vuokraksi, joka maksetaan oikeudesta käyttää kalustamatonta asuntoa.
The rentals for unfurnished dwellings from all private market contracts should be used to determine imputed rentals.
Laskennallisten vuokrien määrittämiseksi olisi käytettävä kaikkia yksityisesti omistettuja kalustamattomia asuntoja koskevista sopimuksista aiheutuvia vuokria.
Private market rentals that are at a low level due to government regulation should be included.
Mukaan olisi otettava myös valtion sääntelyn vuoksi alhaiset yksityiset vuokrat.
If the information source is the tenant, it may be necessary to correct the observed rental by adding any specific rental allowance, which is paid directly to the landlord.
Jos tiedonlähteenä on vuokralainen, voi olla välttämätöntä korjata havainnoitua vuokraa lisäämällä siihen mahdollinen vuokra-avustus, joka on maksettu suoraan vuokraisännälle.
If the sample size for the observed rentals as defined above is not large enough, also observed rentals for furnished dwellings may be used for imputation purposes, provided they are adjusted for the furniture element.
Jos edellä määritettyjen havainnoitujen vuokrien otos ei ole riittävän suuri, myös kalustettujen asuntojen havainnoituja vuokria voidaan käyttää laskennallisiin tarkoituksiin, edellyttäen että niihin on tehty huonekaluja koskeva mukautus.
Exceptionally, also increased rentals for public-owned dwellings may be used.
Poikkeuksellisesti voidaan käyttää myös julkisesti omistettujen asuntojen korotettuja vuokria.
Low rentals for dwellings let to relatives or to employees should not be used (see sections 1.2.3 and 1.4.1 for details).
Sukulaisille tai työntekijöille vuokrattujen asuntojen alhaisia vuokria ei pitäisi käyttää (ks. tarkemmin kohdat 1.2.3 ja 1.4.1).
The stratification method may be used also for grossing up to all rented dwellings.
Ositusmenetelmää voidaan käyttää myös kaikkien vuokrattujen asuntojen bruttoutusta varten.
The average rental for imputation as described above may not be suitable for some segments of the rental market.
Edellä kuvattua laskennallista keskimääräistä vuokraa ei ehkä voida soveltaa vuokramarkkinoiden kaikkiin segmentteihin.
For example, scaled-down rentals for furnished dwellings or increased public rentals may not be appropriate for the respective actually rented dwellings.
Esimerkiksi kalustettujen asuntojen pienennetyt vuokrat tai julkisesti omistettujen asuntojen korotetut vuokrat eivät ehkä ole asianmukaisia vastaavien todella vuokrattujen asuntojen vuokriin verrattuina.
Separate strata for actually rented furnished or social dwellings combined with appropriate average rentals can overcome this problem.
Todella vuokrattujen kalustettujen tai sosiaalisin perustein vuokrattavien asuntojen erilliset ositteet yhdistettynä asianmukaisiin keskimääräisiin vuokriin voisivat ratkaista ongelman. Periaatteessa vuokraan ei pitäisi sisältyä esimerkiksi lämmitys-, vesi- tai sähkömaksuja.
In principle, the rental should exclude charges for heating, water, electricity etc. Where the data sources do not allow this, coherence between the rentals and intermediate consumption must be ensured (see section 2 for details).
Jos tietolähteet eivät mahdollista tätä, johdonmukaisuus vuokran ja välituotekäytön välillä on varmistettava (ks. tarkemmin kohta 2).
Where for certain strata of owner-occupied dwellings a representative actual rental is missing, this can be overcome in most cases by applying extrapolation or regression techniques.
Jos joidenkin omistusasuntojen ositteiden osalta ei ole käytössä edustavaa todellista vuokraa, tämä voidaan useimmiten ratkaista soveltamalla ekstrapolointia tai regressioanalyysiä.
An alternative to the standard stratification method which relies on extrapolating average rentals per stratum is the use of hedonic regression methods.
Vaihtoehtona standardiositusmenetelmälle, jossa ekstrapoloidaan keskimääräiset vuokrat ositetta kohti, voidaan käyttää hedonisia regressiomenetelmiä.
Briefly, such methods use the sample data for rented dwellings to determine a price of each dwelling characteristic (size, location, presence of a balcony, etc.).
Lyhyesti sanottuna näissä menetelmissä käytetään vuokra-asuntoja koskevia ositetietoja kunkin asunnon eri ominaisuuksien (koko, sijainti, parveke jne.) hinnan määrittämiseksi.
Output is obtained by multiplying each characteristic of (a representative sample of) the dwelling stock with the hedonic price of this characteristic.
Tuotos saadaan kertomalla kukin ominaisuus (edustavan otoksen) asuntokannassa kyseisen ominaisuuden hedonisella hinnalla.
Regression methods permit an enlarged number of variables to be taken into account and can be particularly effective when for some strata observed rentals are missing.
Regressiomenetelmät mahdollistavat useampien muuttujien huomioon ottamisen, ja ne voivat olla erityisen toimivia, jos joidenkin ositteiden osalta ei ole havainnoituja vuokria.
Obviously this does not solve the problem in the extreme case of all dwellings being owner-occupied or in the absence of a developed rental market.
Tämä ei tietenkään ratkaise ongelmia ääritilanteessa, jossa kaikki asunnot ovat omistusasuntoja, tai jos kehittyneet vuokramarkkinat puuttuvat.
As an objective assessment for such cases the user-cost method should be applied.
Tällaisissa tapauksissa olisi puolueettomana arviointikeinona käytettävä käyttäjäkustannusmenetelmää.
The user-cost method should only be applied to owner-occupied dwellings.
Sitä olisi kuitenkin sovellettava vain omistusasuntoihin.
Details of the user-cost method
Käyttäjäkustannusmenetelmä
The user-cost method should only be applied when the stratification method based on actual rentals cannot be used because the rental market is unrepresentative.
Käyttäjäkustannusmenetelmää olisi käytettävä vain, kun todellisiin vuokriin perustuvaa ositusmenetelmää ei voida käyttää sen vuoksi, että vuokramarkkinat eivät ole edustavat.
By convention, this is considered to be the case when the two following conditions are met simultaneously: (1) the number of privately rented dwellings represents less than 10 % of the total number of dwellings and (2) the disparity between private and other paid rentals exceeds a factor of three.
Yleisesti tilannetta pidetään tällaisena, kun molemmat seuraavat ehdot täyttyvät samanaikaisesti: 1) yksityisesti vuokrattujen asuntojen osuus on alle 10 prosenttia asuntojen kokonaismäärästä; ja 2) yksityisten ja muutoin maksettujen vuokrien välinen ero on yli kolminkertainen.
Even when both conditions apply, a country may still choose to use the stratification method provided that the results are of sufficient quality.
Vaikka molemmat ehdot täyttyisivätkin, maa voi silti valita ositusmenetelmän käytön, jos tulosten laatu on riittävä.
When one or both of the conditions are not met, the stratification method should be used unless it can be demonstrated that the user-cost method produces more comparable results.
Jos vain toinen ehto täyttyy, ositusmenetelmää olisi käytettävä, paitsi jos voidaan osoittaa, että käyttäjäkustannusmenetelmästä saadaan vertailukelpoisempia tuloksia.
Under the user-cost method, the output of dwelling services is the sum of intermediate consumption, consumption of fixed capital (CFC), other taxes less subsidies on production and net operating surplus (NOS).
Käyttäjäkustannusmenetelmässä asuntopalvelujen tuotos on välituotekäytön, kiinteän pääoman käytön, muiden tuotannon verojen, joista on vähennetty tukipalkkiot, ja nettotoimintaylijäämän summa.
For owner-occupied dwellings, no labour input is recorded for work done by the owners [2].
Omistusasunnoissa työvoiman käyttöä ei kirjata omistajan tekemästä työstä [2].
Experience suggests that CFC and NOS are the two largest items, each representing 30 to 40 % of output.
Kokemusten mukaan kiinteän pääoman käyttö ja nettotoimintaylijäämä ovat suurimmat, ja niistä kumpikin edustaa 30–40:ää prosenttia tuotoksesta.
CFC should be calculated based on a perpetual inventory model (PIM) or other approved methods.
Kiinteän pääoman käyttö olisi laskettava investointikertymämenetelmän (PIM) tai muun hyväksytyn menetelmän perusteella.
A separate estimate for the owner-occupied residential buildings should be available.
Käytössä olisi oltava erillinen arvio omistusasuntoina olevista asuinrakennuksista.
The net operating surplus should be measured by applying a constant real annual rate of return of 2,5 % to the net value of the stock of owner-occupied dwellings at current prices (replacement costs).
Nettotoimintaylijäämä olisi mitattava soveltamalla kiinteää 2,5 prosentin todellista vuosituottoa omistusasuntokannan nettoarvoon nykyisillä hinnoilla (jälleenhankintahinnat).
The real rate of return of 2,5 % is applied to the value of the stock at current prices since the increase in current value of dwellings is already taken account of in the PIM.
2,5 prosentin todellista vuosituottoa sovelletaan asuntokannan käypähintaiseen arvoon, koska asuntojen nykyarvon kohoaminen on otettu huomioon jo investointikertymämenetelmässä.
The same rate of return should be applied to the value of the land at current prices on which the owner-occupied dwellings are located.
Samaa vuosituottoa olisi sovellettava sen maan käypähintaiseen arvoon, jolla omistusasunnot sijaitsevat.
The value of land at current prices may be difficult to observe annually.
Maan käypähintainen arvo saattaa olla vaikea arvioida vuosittain.
Ratios of land value to the value of buildings in different strata may be derived from an analysis of the composition of the costs of new houses and associated land.
Maan arvon suhde rakennusten arvoon eri ositteissa voidaan johtaa uusien talojen ja niihin liittyvän maan kustannusten analyysistä.
The GNI Committee should review the above detail on the user-cost method based on the experience in Member States within three years of the date of adoption of this Commission Regulation.
BKTL-komitean olisi tarkasteltava käyttäjäkustannusmenetelmän edellä esitettyä yksityiskohtaa jäsenvaltioiden saamien kokemusten perusteella kolmen vuoden kuluessa tämän komission asetuksen antamispäivästä.
Principle 1:
Periaate 1:
To compile the output of dwelling services Member States shall apply the stratification method based on actual rentals, either by direct extrapolation or by means of econometric regression.
Asuntopalvelujen tuotoksen muodostamiseksi jäsenvaltioiden on käytettävä todellisiin vuokriin perustuvaa ositusmenetelmää joko ekstrapoloimalla suoraan tai ekonometrisen regression avulla.
In respect of owner-occupied dwellings, this implies the use of actual rentals for similar rented dwellings.
Omistusasuntojen tapauksessa tämä tarkoittaa vastaavien vuokrattujen asuntojen todellisen vuokran käyttämistä.