natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘The aid granted to CELF for the handling of small orders of books in the French language constitutes aid within the meaning of Article 92(1) of the EC Treaty.
”Tuki, joka on myönnetty CELFille ranskankielisten kirjojen pienten tilausten käsittelyä varten, on perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.
As the French Government failed to notify the aid to the Commission prior to its implementation, the aid has been granted unlawfully.
Koska Ranskan hallitus on laiminlyönyt ilmoittaa tästä tuesta komissiolle ennen sen toimeenpanoa, on se myönnetty laittomasti.
It is, however, compatible aid as it satisfies the conditions for derogation under Article 92(3)(d) of the Treaty’ [4].
Tuki soveltuu kuitenkin yhteismarkkinoille, koska se täyttää ehdot perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisen poikkeuksen myöntämiselle.” [4]
The judgment followed a long procedure, the principle stages of which are set out below.
Tuomiota seurasi pitkä tutkintamenettely, jonka päävaiheet kuvaillaan seuraavassa.
FIRST STAGE OF THE PROCEDURE
MENETTELYN ENSIMMÄINEN VAIHE
By letter dated 20 March 1992, the Société internationale de diffusion et d'édition (SIDE), which presented itself as ‘a French firm that exports books and has to compete with a publishers' cooperative receiving State aid’ [5], drew the Commission's attention to aid measures for promotion, transport and marketing granted by the French authorities to CELF, which aid had not been notified to the Commission's services in advance in breach of Article 93(3) (now Article 88(3)) of the Treaty.
SIDE (Société internationale de diffusion et d'édition), ”kirjojen vientimarkkinoilla toimiva ranskalainen yritys, joka joutuu kilpailemaan valtiontukea saavan kustantajien osuuskunnan kanssa”, [5] ilmoitti komissiolle 20 päivänä maaliskuuta 1992 päivätyllä kirjeellä, että Ranskan viranomaiset olivat myöntäneet CELFille myynninedistämis-, kuljetus- ja markkinointitukea, jota ei ollut ilmoitettu etukäteen komissiolle perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan (nykyinen 88 artiklan 3 kohta) säännösten mukaisesti.
By letter dated 2 April 1992, the Commission pointed out to the French authorities that any plans to grant or alter aid must be notified in advance to its services and asked the said authorities to inform it about the nature and purpose of the aid measures referred to by SIDE.
Komissio huomautti Ranskan viranomaisille 2 päivänä huhtikuuta 1992 päivätyllä kirjeellä, että komissiolle on ilmoitettava etukäteen kaikista tukien myöntämistä tai muuttamista koskevista suunnitelmista, ja pyysi niiltä selvitystä SIDEn tarkoittamien tukitoimenpiteiden luonteesta ja tarkoituksesta.
By letter dated 29 June 1992, the French authorities confirmed to the Commission the existence of grants to CELF.
Ranskan viranomaiset vahvistivat komissiolle 29 päivänä kesäkuuta 1992 päivätyllä kirjeellä, että CELFille oli todellakin myönnetty tukea.
They explained that the measures were designed to make French literature and language known in non-French-speaking countries and that Celf had been asked to manage three schemes of ad hoc aid designed to facilitate access by readers in far-off places to French books.
Ne täsmensivät, että tuen tarkoituksena oli edistää ranskan kielen ja ranskalaisen kirjallisuuden levittämistä muihin kuin ranskankielisiin maihin ja että tämän lisäksi CELF hallinnoi kolmea erityistukijärjestelmää, joilla niin ikään pyrittiin edistämään kaukaisissa maissa asuvien lukijoiden tutustumista ranskankieliseen kirjallisuuteen.
By letter dated 7 August 1992, the Commission confirmed to SIDE the existence of aid to CELF, explained its purpose and informed the company that the measures in question had not been notified.
Komissio vahvisti SIDElle 7 päivänä elokuuta 1992 päivätyllä kirjeellä, että CELFille oli myönnetty tukea, täsmensi sen tarkoituksen ja myönsi, ettei tuesta ollut ilmoitettu komissiolle ennen sen toimeenpanoa.
It stated, however, that the disputed aid did not seem likely to adversely affect trade between Member States.
Se kuitenkin totesi, ettei riidanalainen tuki näyttänyt vaikuttaneen jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
SIDE was accordingly asked to submit its comments.
Komissio pyysi SIDEä esittämään huomautuksensa asiasta.
By letter dated 7 September 1992, SIDE informed the Commission that it intended to object to the discriminatory nature [6] of the measures and the consequences for intra-Community trade, without however disputing the cultural objective of the Ministry of Culture, which was to see the spread of the French language and French literature.
SIDE ilmoitti komissiolle 7 päivänä syyskuuta 1992 päivätyllä kirjeellä, että se aikoi riitauttaa toimenpiteet niiden syrjivän luonteen [6] ja niistä yhteisön sisäiselle kaupalle koituvien seurausten perusteella, mutta ei kuitenkaan kiistänyt sitä, että kulttuuriministeriön myöntämän tuen kulttuurisena tavoitteena on ollut ranskan kielen ja ranskalaisen kirjallisuuden levittäminen.
Having assessed the disputed measures, the Commission did not endorse SIDE's objections and considered, by Decision dated 18 May 1993 [7], that, given the special nature of competition in the book trade and the cultural purpose of the aid schemes in question, the derogation provided for in Article 92(3)(c) (now Article 87(3)(d)) of the Treaty applied to them.
Riidanalaiset toimenpiteet arvioituaan komissio hylkäsi SIDEn väitteet ja totesi 18 päivänä toukokuuta 1993 tekemässään päätöksessä [7], että alan erityinen kilpailutilanne ja kyseisten tukijärjestelmien kulttuurinen tavoite huomioon ottaen tuki täytti ehdot perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa (nykyinen 87 artiklan 3 kohdan d alakohta) tarkoitetun poikkeuksen soveltamiselle.
SIDE, by application dated 2 August 1993, filed an action for annulment of the Decision with the Court.
SIDE vaati 2 päivänä elokuuta 1993 jätetyllä kanteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan tämän päätöksen.
By judgment of 18 September 1995 [8], the Court partially granted SIDE's request, annulling the Commission Decision of 18 May 1993 but only as regards certain measures in favour of small orders.
Syyskuun 18 päivänä 1995 annetussa tuomiossa [8] ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi osittain SIDEn vaatimuksen 18 päivänä toukokuuta 1993 tehdyn komission päätöksen kumoamisesta, mutta vain tiettyjen pieniin tilauksiin liittyvien toimenpiteiden osalta.
The Court also upheld the following three aid schemes administered by CELF on behalf of the State:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi myös seuraavat kolme tukijärjestelmää, joita CELF hallinnoi valtion lukuun:
subsidies for air freight or airmail;
tuet lentorahtien ja lentopakettien kustantamiseksi;
the Page à page programme [9] (aid for the dissemination of French-language books in the countries of central and eastern Europe);
Page à Page -ohjelma [9] (tuet ranskankielisten kirjojen levittämiseen Keski- ja Itä-Euroopan maihin);
Programme Plus (university textbooks in French for students in sub-Saharan Africa).
Plus-ohjelma (tuet ranskankielisten kurssikirjojen myynnille Saharan eteläpuolisen Afrikan korkeakouluopiskelijoille).
The Court held that the Commission had obtained sufficient information on the three schemes to justify the finding that the impact of their operation on the rules of competition was negligible.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että komissio oli saanut Ranskan viranomaisilta näistä kolmesta tukijärjestelmästä riittävästi tietoja todetakseen, että tuilla oli ainoastaan vähäinen vaikutus kilpailuun.
The Court pointed out in particular that it was possible for any operator meeting the specific conditions of the schemes to apply to CELF for a grant.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korosti etenkin sitä, että jokainen näiden tukien myöntämisedellytykset täyttävä yritys sai anoa niitä CELFiltä.
It stated that SIDE had not provided any evidence to show that the granting of aid under the three schemes was likely to affect trade between Member States.
Se totesi, ettei kantaja ole esittänyt mitään näyttöä siitä, että nämä kolme tukijärjestelmää olisivat vaikuttaneet jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The Court concluded that the Commission was able to adopt a favourable decision concerning the three aid schemes administered by CELF and that it could therefore reject SIDE's arguments as unfounded.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesikin, että komissio oli päätöksellään perustellusti hyväksynyt nämä CELFin hallinnoimat tukijärjestelmät, ja hylkäsi SIDEn väitteet perusteettomina.
The Court stated that ‘as regards the cultural purpose of the aids at issue, it is common ground that the aim of the French Government is the spread of the French language and French literature’.
Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi seuraavaa: ”Riidanalaisten tukien kulttuuriin liittyvän tavoitteen osalta kukaan asianosaisista ei ole kiistänyt, että Ranskan hallituksen tavoitteena on ollut levittää ranskan kieltä ja ranskankielistä kirjallisuutta.”
The Court also found that the information available to the Commission when it adopted its Decision of 18 May 1993, including the facts contained in the letter from SIDE's board, dated 7 September 1992, was capable of supporting its assessment that that aim was a real and proper one.
Tämän osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi myös, että komission tiedossa 18 päivänä toukokuuta 1993 tehdyn päätöksen tekoajankohtana olleet seikat, joihin kuuluivat myös SIDEn edustajan 7 päivänä syyskuuta 1992 päivätyssä kirjeessä esittämät seikat, tukivat komission arviointia siitä, pyrittiinkö tuilla todella kyseiseen tavoitteeseen ja oliko tavoite sallittu.
Accordingly, it felt bound to conclude that determining the cultural aim of the aid at issue did not pose any particular difficulties for the Commission and that it was not necessary for it to obtain further information in order to accept that their purpose was cultural.
Sen vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oli todettava, ettei komissiolla ollut erityisiä vaikeuksia arvioida riidanalaisten tukien tavoitteita ja ettei komissio tarvinnut muita tietoja todetakseen, että tavoitteet liittyivät kulttuuriin.
As regards the compensation granted exclusively to CELF for small orders, the Court found, however, that the Commission should have thoroughly examined the conditions of competition in the sector concerned before expressing an opinion on the compatibility of the measures with the common market.
CELFille yksinomaisesti myönnetyn, pienten tilausten käsittelyä koskevan tuen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sen sijaan katsoi, että komission olisi pitänyt tutkia perusteellisesti kilpailuolosuhteet kyseisillä markkinoilla, ennen kuin se totesi, että tuki on yhteismarkkinoille soveltuvaa.
It concluded (paragraph 76 of the judgment) that the Commission should have initiated the inter partes procedure provided for by Article 93(2) (now Article 87(2)) of the Treaty and that the Commission Decision of 18 May 1993 should be dissolved, ‘in so far as it concerns the aid granted exclusively to CELF for the purpose of offsetting the extra cost involved in handling small orders of French-language books placed by booksellers established abroad’.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätteli tuomion 76 kohdassa, että komission olisi pitänyt järjestää 93 artiklan 2 kohdassa (nykyinen 87 artiklan 2 kohta) määrätty kontradiktorinen menettely ja että 18 päivänä toukokuuta 1993 tehty komission päätös oli sen vuoksi kumottava siltä osin kuin oli kyse ”yksinomaan CELFille myönnetystä tuesta niiden lisäkustannusten korvaamiseksi, joita sille on aiheutunut ulkomaisten kirjakauppojen ranskankielistä kirjallisuutta koskevien pienten tilausten toimittamisesta”.
SECOND STAGE OF THE PROCEDURE
MENETTELYN TOINEN VAIHE
By Decision dated 30 July 1996, the Commission decided, in accordance with the Court's judgment of 18 September 1995, to initiate a formal investigation into the aid in question.
Komissio päätti 30 päivänä heinäkuuta 1996 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 18 päivänä syyskuuta 1995 antaman tuomion mukaisesti aloittaa kyseisistä valtiontuista muodollisen tutkintamenettelyn.
The decision to initiate was published in the Official Journal of the European Communities [10].
Tutkintamenettelyn aloittamisesta tehty päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Interested third parties were invited to submit their comments, and these were received in December 1996 and January 1997.
Kolmansia osapuolia pyydettiin toimittamaan komissiolle huomautuksensa, jotka komissio sai vuoden 1996 joulukuun ja vuoden 1997 tammikuun välisenä aikana.
Following this examination, the Commission adopted a new, positive Decision: Decision 1999/133/EC.
Tutkinnan päätteeksi komissio teki uuden myönteisen päätöksen 1999/133/EY.
On 28 September 1998, SIDE applied to the Court to annul the last sentence of Article 1 of the Decision 1999/133/EC.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle 28 päivänä syyskuuta 1998 jättämällään kanteella SIDE vaati päätöksen 1999/133/EY 1 artiklan viimeisen virkkeen kumoamista.
The seven grounds of annulment cited by SIDE were as follows:
SIDE esitti kanteessaan seuraavat seitsemän kumoamisperustetta:
procedural defect;
menettelyvirhe;
inadequate reasoning;
riittämättömät perustelut;
factual error;
tosiseikkoja koskevat virheet;
manifest error of assessment;
ilmeinen arviointivirhe;
breach of the principle of non-discrimination;
syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen;
breach of former Article 92(3)(d) (now Article 87(3)(d)) of the Treaty;
perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan d alakohdan (nykyinen 87 artiklan 3 kohdan d alakohta) rikkominen;
the disputed Decision is inconsistent with former Articles 85 and 86 (now Articles 81 and 82) of the Treaty.
päätöksen ristiriitaisuus perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan (nykyinen 81 ja 82 artikla) kanssa.
By judgment dated 28 February 2002, the Court annulled the last sentence of Article 1 of the said Decision on the basis of the ‘manifest error of assessment’, without considering it necessary to examine the other grounds cited in the action.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi kyseisen päätöksen 1 artiklan viimeisen virkkeen 28 päivänä helmikuuta 2002 antamallaan tuomiolla siinä olleen ilmeisen arviointivirheen perusteella, eikä se katsonut tarpeelliseksi tutkia muita kanneperusteita.
Having stressed the principles stemming from Community case-law on the degree of product interchangeability, the Court considered that the Commission should have carried out the necessary checks to obtain the relevant data to enable it to distinguish the export agency market from that for the export of French-language books in general.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vetosi yhteisön oikeuskäytännöstä johtuviin tuotteiden korvattavuuden astetta koskeviin periaatteisiin ja katsoi, että komission olisi pitänyt todentaa, oliko sen mahdollista saada sellaisia merkityksellisiä tietoja, joiden avulla se olisi voinut erottaa vientiagenttien markkinat ranskankielisten kirjojen yleisistä vientimarkkinoista.
The Court found that by failing to carry out such a check the Commission committed a manifest error of assessment in selecting the export market for French-language books in general as the reference market, when it was established that the contested aid was intended only for export agencies.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että komissio oli markkinoita määrittäessään tehnyt ilmeisen arviointivirheen, koska se oli jättänyt todentamatta tämän asian ja vahvistanut merkityksellisiksi markkinoiksi ranskankielisten kirjojen yleiset vientimarkkinat, vaikka riidanalainen tuki oli selvästi tarkoitettu vain vientiagenteille.
The Court concluded that under these conditions the Commission was not able to assess appropriately the effects of the contested aid on the relevant market and therefore annuls the last sentence of Article 1 of Decision 1999/133/EC on this basis.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätteli, ettei komissio tämän takia ollut pystynyt asianmukaisesti arvioimaan riidanalaisen tuen vaikutuksia merkityksellisillä markkinoilla, ja kumosi tällä perusteella komission päätöksen 1999/133/EY 1 artiklan viimeisen virkkeen.
The French authorities applied to the Court of Justice of the European Communities on 8 September 1998 for Decision 1999/133/EC to be annulled, since it had set aside the application in the case in point of Article 90(2) (now Article 86(2)) of the Treaty.
Ranskan viranomaiset nostivat 8 päivänä syyskuuta 1998 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen, jossa ne vaativat komission päätöksen 1999/133/EY kumoamista, koska komissio oli jättänyt soveltamatta perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohtaa (nykyinen 86 artiklan 2 kohta).
According to France, the disputed aid was intended to offset the costs of a service of general economic interest which had been assigned to CELF by the Ministry of Culture.
Ranskan mukaan riidanalaisen tuen tarkoituksena oli korvata kustannukset, joita CELFille aiheutui sen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tarjoamisesta, jonka kulttuuriministeriö oli sille uskonut.
The French Government argued that under Article 92 and Article 93(2) and (3) (now Article 87 and Article 88(2) and (3)) of the Treaty, contrary to an existing aid, a new aid cannot be implemented before it has been declared compatible with the common market, except where the eligible undertaking qualifies for the derogations provided for in Article 90(2).
Ranskan hallituksen mukaan perustamissopimuksen 92 artiklasta ja 93 artiklan 2 ja 3 kohdasta (nykyinen 87 artikla ja 88 artiklan 2 ja 3 kohta) seuraa, että uutta tukea ei — toisin kuin jo voimassa olevaa tukea — saa panna toimeen, ennen kuin komissio on todennut sen yhteismarkkinoille soveltuvaksi, paitsi jos tukea saava yritys on oikeutettu perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdassa määrättyyn poikkeukseen.
France defended the view that the obligation of suspension was ‘necessarily’ inapplicable in the case of aid allocated to an undertaking responsible for administering a service of general economic interest.
Ranskan hallituksen mukaan on suorastaan ”välttämätöntä” jättää soveltamatta keskeyttämisvelvollisuutta sellaisten yritysten osalta, joille on uskottu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen hoitaminen.
The Court, in its judgment of 22 June 2000 [11], rejected the French claim without going into the substance of the case, having stressed the importance of the safeguard mechanism introduced by the last sentence of Article 93(3) (now Article 88(3)) of the Treaty.
Yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi Ranskan perustelut 22 päivänä kesäkuuta 2000 annetulla tuomiolla [11] asiakysymystä tarkastelematta ja korosti, että perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan (nykyinen 88 artiklan 3 kohta) viimeinen virke turvaa yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta tärkeän valvontamekanismin.
It stated that the fact that a Member State considers an aid to be compatible with the common market does not entitle it ‘to defy the clear provisions of Article 93 of the Treaty’.
Se totesi, että vaikka jäsenvaltio pitäisikin tukea yhteismarkkinoille soveltuvana, se ei kuitenkaan ”voi jättää huomiotta perustamissopimuksen 93 artiklan selviä määräyksiä”.
Consequently, the Court rejected the French action and confirmed that the obligation of prior notification and the suspensive effect attaching to it are applied in an inseparable manner, since the fact that an aid may be covered by Article 86 of the EC Treaty has no bearing on the obligation to notify.
Sen vuoksi yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi Ranskan kanteen ja vahvisti, ettei tuen ennakkoilmoitusvelvollisuutta ja siitä seuraavaa tuen maksamisen keskeyttävää vaikutusta voida erottaa toisistaan, eikä ilmoitusvelvollisuuteen vaikuta mitenkään se, että kyseessä on tuki, johon voidaan soveltaa perustamissopimuksen 86 artiklan määräyksiä.
Lastly, SIDE lodged a complaint on 5 October 1999 with the Commission against CELF for restrictive practice and abuse of a dominant position under Articles 81 and 82 of the Treaty.
Lopulta SIDE jätti 5 päivänä lokakuuta 1999 komissiolle kantelun, jossa se perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan nojalla syytti CELFiä kilpailun rajoittamisesta ja määräävän markkina-aseman hyväksikäytöstä.
SIDE also mentioned France as responsible under Article 10 of the Treaty, since it had encouraged the said anti-competitive practices.
Kantelussa SIDE vaati perustamissopimuksen 10 artiklan perusteella Ranskan valtion saattamista vastuuseen siitä, että se oli suosinut kyseisiä kilpailun vastaisia käytäntöjä.
This matter is being treated separately by the competent services of the Commission.
Asiasta vastaavat komission yksiköt käsittelevät tätä kantelua erillisenä asiana.
THIRD STAGE OF THE PROCEDURE
MENETTELYN KOLMAS VAIHE
Following the partial annulment of Decision 1999/133/EC, the Commission asked the French authorities and SIDE by letters dated 14 June 2002 to give their views on the reasons for the annulment of the decision and, in particular, on the aspects relating to the relevant market.
Kun komission päätös 1999/133/EY oli osittain kumottu, komissio pyysi Ranskan viranomaisilta ja SIDEltä 14 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyillä kirjeillä selvitystä päätöksen peruuttamisen syistä ja etenkin kyseisten markkinoiden toiminnasta.
The French authorities were asked to comment in particular on the special features of the CELF offer compared with those of other market operators, including SIDE.
Ranskan viranomaisia pyydettiin etenkin perustelemaan, mitä erityispiirteitä CELFin palveluihin liittyi markkinoiden muiden toimijoiden, kuten SIDEn, palveluvalikoimaan verrattuna.
SIDE was asked to comment in particular on the notion of small orders and to indicate any special feature its offer might have compared with CELF's and those of the other market operators.
SIDEä pyydettiin selittämään tarkemmin pienten tilausten käsitettä ja perustelemaan, mitä erityispiirteitä sen palveluihin liittyi CELFin ja markkinoiden muiden toimijoiden palveluvalikoimaan verrattuna.
By letter dated 8 July 2002, SIDE asked for an extension in which to reply, which it was granted by letter dated 25 July 2002.
SIDE pyysi 8 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä komissiolta vastausajan pidennystä, jonka komissio myönsi 25 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.
The French authorities, which were to meet the Commission's services on 17 July 2002, also asked for an extension for their reply by letter dated 10 July 2002.
Ranskan viranomaiset, joiden oli määrä pitää kokous komission edustajien kanssa 17 päivänä heinäkuuta 2002, pyysivät niin ikään lisää vastausaikaa 10 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.
This was granted by letter dated 1 August 2002.
Vastausajan pidennys myönnettiin 1 päivänä elokuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.
SIDE sent its reply to the Commission by letter dated 12 August 2002.
SIDE vastasi komissiolle 12 päivänä elokuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.
The French authorities sent their reply by letter dated 17 September 2002.
Ranskan viranomaiset vastasivat 17 päivänä syyskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.
Having asked SIDE, by letter dated 19 September 2002, to say whether its reply contained confidential information, and having obtained a negative reply on 30 September 2002, the Commission, by letter dated 17 October 2002, sent SIDE's reply together with its annexes to the French authorities for comment.
Pyydettyään SIDEä 19 päivänä syyskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä ilmoittamaan, sisälsikö sen vastaus luottamuksellisia tietoja, ja SIDEn vastattua kielteisesti 30 päivänä syyskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä komissio lähetti SIDEn vastauksen liitteineen Ranskan viranomaisille huomautuksia varten 17 päivänä lokakuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.
It also asked them some further questions on this occasion.
Samalla se esitti niille lisää kysymyksiä.
By letter dated 30 October 2002, the Commission also asked SIDE some further questions, to which the company replied by letters dated 31 October 2002 and 9 December 2002.
Komissio esitti SIDElle jälleen lisää kysymyksiä 30 päivänä lokakuuta 2002 päivätyllä kirjeellä, johon tämä vastasi 31 päivänä lokakuuta 2002 ja 9 päivänä joulukuuta 2002 päivätyillä kirjeillä.