natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The terms ‘confiscation’, ‘instrumentalities’, ‘proceeds’ and ‘property’ shall have the same meaning as in Article 1 of the 1990 Council of Europe Convention on Laundering, Search, Seizure and Confiscation of the Proceeds from Crime.
Termeillä ”menetetyksi tuomitseminen”, ”rikoksentekovälineet”, ”rikoksen tuottama hyöty” ja ”omaisuus” on sama merkitys kuin rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesusta, etsinnästä, takavarikosta ja menetetyksi tuomitsemisesta tehdyn Euroopan neuvoston vuoden 1990 yleissopimuksen 1 artiklassa.
Particular circumstances
Erityiset olosuhteet
Notwithstanding Article 4, each Member State may take the necessary measures to ensure that the penalties referred to in Article 4 may be reduced if the offender:
Sen estämättä, mitä 4 artiklassa säädetään, kukin jäsenvaltio voi toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että 4 artiklassa tarkoitettuja rangaistuksia voidaan alentaa, jos rikoksentekijä:
renounces criminal activity relating to trafficking in drugs and precursors, and
luopuu huumausaineiden ja niiden lähtöaineiden kauppaan liittyvästä rikollisesta toiminnastaan; ja
provides the administrative or judicial authorities with information which they would not otherwise have been able to obtain, helping them to:
antaa hallinto- tai oikeusviranomaisille tietoja, joita nämä eivät olisi voineet muutoin saada ja joiden avulla nämä voivat:
prevent or mitigate the effects of the offence,
estää rikoksen vaikutukset tai lieventää niitä;
identify or bring to justice the other offenders,
tunnistaa muut rikoksentekijät tai asettaa nämä syytteeseen;
find evidence, or
saada todisteita; tai
prevent further offences referred to in Articles 2 and 3.
estää uusia 2 ja 3 artiklassa tarkoitettuja rikoksia.
Liability of legal persons
Oikeushenkilöiden vastuu
Each Member State shall take the necessary measures to ensure that legal persons can be held liable for any of the criminal offences referred to in Articles 2 and 3 committed for their benefit by any person, acting either individually or as a member of an organ of the legal person in question, who has a leading position within the legal person, based on one of the following:
Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että oikeushenkilöt voidaan saattaa vastuuseen 2 tai 3 artiklassa tarkoitetusta rikoksesta, jonka on oikeushenkilön hyväksi tehnyt joko yksin tai oikeushenkilön elimen osana toimien henkilö, jonka johtava asema oikeushenkilössä perustuu:
a power of representation of the legal person;
valtaan edustaa oikeushenkilöä;
an authority to take decisions on behalf of the legal person;
valtuutukseen tehdä päätöksiä oikeushenkilön puolesta; tai
an authority to exercise control within the legal person.
valtuutukseen harjoittaa valvontaa oikeushenkilössä.
Apart from the cases provided for in paragraph 1, each Member State shall take the necessary measures to ensure that legal persons can be held liable where the lack of supervision or control by a person referred to in paragraph 1 has made possible the commission of any of the offences referred to in Articles 2 and 3 for the benefit of that legal person by a person under its authority.
Kunkin jäsenvaltion on 1 kohdassa tarkoitettujen tilanteiden lisäksi toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen silloin kun 1 kohdassa tarkoitetun henkilön laiminlyönti ohjauksen tai valvonnan osalta on mahdollistanut sen, että oikeushenkilön alaisena toimiva henkilö on tehnyt sen hyväksi jonkin 2 tai 3 artiklassa tarkoitetuista rikoksista.
Liability of legal persons under paragraphs 1 and 2 shall not exclude criminal proceedings against natural persons who are perpetrators, instigators or accessories in any of the offences referred to in Articles 2 and 3.
Oikeushenkilöiden 1 ja 2 kohdan mukainen vastuu ei estä rikosoikeudellisia menettelyjä niitä luonnollisia henkilöitä vastaan, jotka syyllistyvät tai yllyttävät 2 tai 3 artiklassa tarkoitettuun rikokseen tai avustavat siinä.
Sanctions for legal persons
Oikeushenkilöihin kohdistuvat seuraamukset
Member States shall take the necessary measures to ensure that a legal person held liable pursuant to Article 6(1) is punishable by effective, proportionate and dissuasive sanctions, which shall include criminal or non-criminal fines and may include other sanctions, such as:
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti vastuussa olevaksi todetulle oikeushenkilölle voidaan määrätä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia, joihin kuuluu rikosoikeudellisia tai muita sakkoja ja joihin voi kuulua myös muita seuraamuksia, kuten:
exclusion from entitlement to tax relief or other benefits or public aid;
oikeuden menettäminen verohelpotuksiin tai muihin julkisista varoista myönnettäviin etuuksiin taikka tukiin;
temporary or permanent disqualification from the pursuit of commercial activities;
väliaikainen tai pysyvä kielto harjoittaa liiketoimintaa;
placing under judicial supervision;
tuomioistuimen valvontaan asettaminen;
a judicial winding-up order;
oikeudellinen määräys lopettaa toiminta;
temporary or permanent closure of establishments used for committing the offence;
rikoksen tekemiseen käytettyjen laitosten sulkeminen väliaikaisesti tai pysyvästi;
in accordance with Article 4(5), the confiscation of substances which are the object of offences referred to in Articles 2 and 3, instrumentalities used or intended to be used for these offences and proceeds from these offences or the confiscation of property the value of which corresponds to that of such proceeds, substances or instrumentalities.
4 artiklan 5 kohdan mukaisesti 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen rikosten kohteena olevien aineiden, käytettyjen tai käytettäväksi aiottujen rikoksentekovälineiden, sekä rikosten tuottaman hyödyn, taikka omaisuuden, joka arvoltaan vastaa hyödyn, aineiden tai välineiden arvoa, menetetyksi tuomitseminen.
Each Member State shall take the necessary measures to ensure that a legal person held liable pursuant to Article 6(2) is punishable by effective, proportionate and dissuasive sanctions or measures.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vastuussa olevaksi todetulle oikeushenkilölle voidaan langettaa tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia tai toimenpiteitä.
Jurisdiction and prosecution
Lainkäyttövalta ja syytteeseenpano
Each Member State shall take the necessary measures to establish its jurisdiction over the offences referred to in Articles 2 and 3 where:
Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet saattaakseen 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut rikokset lainkäyttövaltansa piiriin, silloin kun:
the offence is committed in whole or in part within its territory;
rikos on tehty kokonaan tai osittain sen alueella;
the offender is one of its nationals; or
rikoksentekijä on sen kansalainen; tai
the offence is committed for the benefit of a legal person established in the territory of that Member State.
rikos on tehty kyseisen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneen oikeushenkilön lukuun.
A Member State may decide that it will not apply, or that it will apply only in specific cases or circumstances, the jurisdiction rules set out in paragraphs 1(b) and 1(c) where the offence is committed outside its territory.
Jäsenvaltio voi päättää, että se ei sovella tai että se soveltaa vain erityistapauksissa tai -olosuhteissa 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisia tuomioistuimen toimivaltaa koskevia sääntöjä, jos rikos on tehty sen alueen ulkopuolella.
A Member State which, under its laws, does not extradite its own nationals shall take the necessary measures to establish its jurisdiction over and to prosecute, where appropriate, an offence referred to in Articles 2 and 3 when it is committed by one of its own nationals outside its territory.
Jäsenvaltion, joka ei lainsäädäntönsä nojalla luovuta omia kansalaisiaan, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet saattaakseen 2 tai 3 artiklassa tarkoitetut rikokset lainkäyttövaltansa piiriin ja ryhtyäkseen tarvittaessa niitä koskeviin syytetoimiin, kun rikoksen on tehnyt kyseisen jäsenvaltion kansalainen sen alueen ulkopuolella.
Member States shall inform the General Secretariat of the Council and the Commission when they decide to apply paragraph 2, where appropriate with an indication of the specific cases or circumstances in which the decision applies.
Jäsenvaltion on ilmoitettava neuvoston pääsihteeristölle ja komissiolle päätöksestään soveltaa 2 kohtaa sekä mainittava tarvittaessa ne erityistapaukset tai -olosuhteet, joissa päätöstä sovelletaan.
Implementation and reports
Täytäntöönpano ja kertomukset
Member States shall take the necessary measures to comply with the provisions of this Framework Decision by 12 May 2006.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän puitepäätöksen määräysten noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 12 päivänä toukokuuta 2006.
By the deadline referred to in paragraph 1, Member States shall transmit to the General Secretariat of the Council and to the Commission the text of the provisions transposing into their national law the obligations imposed on them under this Framework Decision.
Jäsenvaltioiden on toimitettava 1 artiklassa tarkoitetun määräajan kuluessa neuvoston pääsihteeristölle ja komissiolle säännökset, joilla ne saattavat tässä puitepäätöksessä niille määrätyt velvollisuudet osaksi kansallista lainsäädäntöään.
The Commission shall, by 12 May 2009, submit a report to the European Parliament and to the Council on the functioning of the implementation of the Framework Decision, including its effects on judicial cooperation in the field of illicit drug trafficking.
Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 12 päivään toukokuuta 2009 mennessä kertomuksen puitepäätöksen täytäntöönpanon toteuttamisesta, joka sisältää muun muassa täytäntöönpanon vaikutukset oikeudelliseen yhteistyöhön laittoman huumausainekaupan alalla.
Following this report, the Council shall assess, at the latest within six months after submission of the report, whether Member States have taken the necessary measures to comply with this Framework Decision.
Neuvosto arvioi tämän kertomuksen perusteella kuuden kuukauden kuluessa kyseisen kertomuksen toimittamisesta, ovatko jäsenvaltiot toteuttaneet tarvittavat toimenpiteet tämän puitepäätöksen noudattamiseksi.
This Framework Decision shall apply to Gibraltar.
Tätä puitepäätöstä sovelletaan Gibraltariin.
This Framework Decision shall enter into force on the day following its publication in the Official Journal of the European Union.
Tämä puitepäätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
OJ C 304 E, 30.10.2001, p. 172.
EYVL C 304 E, 30.10.2001, s. 172.
Opinion of 9 March 2004 (not yet published in the Official Journal).
Lausunto annettu 9. maaliskuuta 2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
OJ C 19, 23.1.1999, p. 1.
EYVL C 19, 23.1.1999, s. 1.
OJ L 167, 25.6.1997, p. 1.
EYVL L 167, 25.6.1997, s. 1.
Corrigendum to Commission Recommendation 2004/383/EC of 27 April 2004 on the use of financial derivative instruments for undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS)
Oikaistaan komission suositus 2004/383/EY, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2004, rahoitusjohdannaisten käytöstä arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavissa yrityksissä (yhteissijoitusyrityksissä)
Recommendation 2004/383/EC should read as follows:
Korvataan suositus 2004/383/EY seuraavasti:
COMMISSION RECOMMENDATION
Komission suositus,
of 27 April 2004
annettu 27 päivänä huhtikuuta 2004,
on the use of financial derivative instruments for undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS)
rahoitusjohdannaisten käytöstä arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavissa yrityksissä (yhteissijoitusyrityksissä)
(notified under document number C(2004) 1541/1)
(tiedoksiannettu numerolla K(2004) 1541/1)
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 211, second indent, thereof,
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 211 artiklan toisen luetelmakohdan,
One of the aims of the amendments to Council Directive 85/611/EEC of 20 December 1985 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) [1], introduced by Directive 2001/108/EC [3], was to widen the scope of financial instruments in which a UCITS can invest and to enable UCITS to make use of modern investment techniques.
Arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annettuun neuvoston direktiiviin 85/611/ETY [1] direktiivillä 2001/108/ETY tehtyjen muutosten yhtenä tavoitteena oli laajentaa niiden rahoitusvälineiden valikoimaa, joihin yhteissijoitusyritykset voivat sijoittaa, ja antaa niille mahdollisuus hyödyntää nykyaikaisia sijoitusmenetelmiä.
This extension of permissible investments does not only include money market instruments, bank deposits, units of UCITS and other collective investments undertakings: UCITS are now also permitted to employ financial derivative instruments as part of their general investment policy, and not only for the purposes of hedging positions.
Sallittujen sijoitusten laajennettuun määritelmään eivät kuulu ainoastaan rahamarkkinavälineet, pankkitalletukset sekä yhteissijoitusyritysten ja muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuudet: yhteissijoitusyrityksille annetaan mahdollisuus käyttää rahoitusjohdannaisia osana yleistä sijoitustoimintaansa eikä ainoastaan tehtyjen sijoitusten suojaamiseen.
Another aim of those amendments was to ensure investor protection.
Muutosten toinen tavoite oli sijoittajansuojan varmistaminen.
Directive 85/611/EEC, as amended, therefore establishes an extensive system of risk-limitation: In order to ensure that the risks related to the new classes of financial instruments, in particularly regarding derivatives, are duly and accurately monitored, measured and managed, management companies or investment companies are required to apply sound risk measurement processes under the supervision of the competent authorities.
Muutetussa direktiivissä 85/611/ETY säädetään kattavasta riskien rajoitusjärjestelmästä. Jotta uusiin rahoitusvälineiden lajeihin, erityisesti johdannaissopimuksiin, liittyviä riskejä pystytään seuraamaan, mittaamaan ja hallitsemaan asianmukaisesti ja tarkasti, rahastoyhtiön tai sijoituspalveluyrityksen on sovellettava vakaita riskinmittausmenettelyjä toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa.
In particular, these risk measurement processes should enable them to monitor, measure and manage at any time the risks of the positions and their contribution to the overall risk-profile of the portfolio.
Riskinmittausmenettelyjen avulla niiden pitäisi erityisesti pystyä koko ajan seuraamaan, mittaamaan ja hallitsemaan positioihinsa kohdistuvia riskejä ja niiden osuutta sijoitussalkun koko riskiprofiilista.
Management or investment companies have also to employ processes for the accurate and independent assessment of the value of over-the-counter (OTC)-derivative instruments.
Rahastoyhtiöiden tai sijoituspalveluyritysten on myös otettava käyttöön vakioimattomien johdannaissopimusten (OTC-johdannaissopimukset) tarkassa ja riippumattomassa arvioinnissa tarvittavat menettelyt.
These requirements of Directive 85/611/EEC call for the establishment of an adequate framework for the risk-measurement and -management of a UCITS by Member States.
Näiden direktiiviin 85/611/ETY sisältyvien vaatimusten vuoksi jäsenvaltioiden olisi luotava asianmukaiset puitteet yhteissijoitusyritysten riskien mittaamiselle ja hallinnalle.
In order to facilitate the development of such a framework and to ensure a harmonised approach, it is desirable to recommend some common basic principles for risk-measurement.
Näiden puitteiden luomisen helpottamiseksi ja yhtenäisen lähestymistavan varmistamiseksi olisi tarpeen antaa suositus eräistä yhteisistä riskien mittaamisen perusperiaatteista.
Agreement was reached in the UCITS Contact Committee on the benefits of formulating basic principles, which should be taken into account by Member States.
Yhteissijoitusyritysten yhteyskomiteassa on päästy yhteisymmärrykseen perusperiaatteiden laatimisen tuottamista eduista, jotka jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon.
Those principles should help Member States to ensure an equivalent and effective protection of investors throughout the Community and level the playing field for UCITS operators and products regulated under different jurisdictions.
Kyseisten periaatteiden pitäisi auttaa jäsenvaltioita varmistamaan yhdenmukainen ja tehokas sijoittajansuoja koko yhteisön alueella; niiden pitäisi myös tasapuolistaa eri oikeudenkäyttöalueilla säänneltyjen yhteissijoitusyritysten toimijoiden ja tuotteiden kilpailuolosuhteet.
With regard to the limit to global exposure relating to derivatives set out in the first subparagraph of Article 21(3) of Directive 85/611/EEC and the maximum limit to borrowing transactions laid down in Article 36(2) of that Directive, it should be made clear which maximum exposure in total may be incurred by a UCITS.
Direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyn johdannaissopimuksiin liittyvän kokonaisriskin enimmäismäärän ja kyseisen direktiivin 36 artiklan 2 kohdassa säädetyn luottotransaktioiden enimmäisarvon osalta olisi ilmaistava selkeästi, kuinka suuri kokonaisriski yhteissijoitusyritykseen saa kohdistua.
The total exposure of a UCITS needs to be assessed on the basis of both default risk of the UCITS and leverage produced by the use of financial derivative instruments.
Yhteissijoitusyrityksen kokonaisriskiä arvioitaessa olisi otettava huomioon sekä sen velvoitteiden täyttämättäjättämisriski että rahoitusjohdannaisten käytön aiheuttama vipu.
It should therefore be ensured that the market risk of a UCITS is adequately measured.
Tämän vuoksi olisi varmistettava, että yhteissijoitusyrityksen markkinariskiä mitataan asianmukaisesti.
It is therefore necessary to recommend possible approaches of market risk measurement, by clarifying the conditions for the use of the following types of methodologies: the commitment approach; the Value-at-risk approach (VaR-approach) and stress tests.
Tämän vuoksi olisi suositeltava mahdollisia markkinariskin arvioinnissa sovellettavia lähestymistapoja määrittämällä edellytykset seuraavien menettelyjen käytölle: kohde-etuuslähestymistapa (commitment approach), VAR-lähestymistapa (Value-at-risk approach) ja stressitestit.
For the same reasons it is useful to recommend some elements for the method of assessing the leverage of a UCITS portfolio produced by the use of financial derivative instruments.
Samojen syiden vuoksi olisi suositeltava joitakin elementtejä menetelmään, jolla arvioidaan rahoitusjohdannaisten käytön tuottamaa vipuvaikutusta yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkussa.
Pursuant to the second subparagraph of Article 21(3) of Directive 85/611/EEC, the exposure of a UCITS must be calculated taking into account not only the current value of the underlying assets, but also the counterparty risk, future market movements and the time available to liquidate the positions.
Direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaan yhteissijoitusyritykseen kohdistuvan riskin laskennassa otetaan huomioon paitsi kohde-etuusomaisuuden nykyarvo myös vastapuoliriski, markkinoiden tuleva kehitys ja positioiden rahaksi muuttamiseen käytettävissä oleva aika.
As regards counterparty risk related to OTC-derivatives, specific requirements are laid down in the second subparagraph of Article 22(1) of that Directive.
Vakioimattomiin johdannaissopimuksiin liittyvää vastapuoliriskiä koskevista erityisvaatimuksista säädetään kyseisen direktiivin 22 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa.
In view of these requirements it is desirable to clarify the method of calculating the counterparty risk associated with financial derivative instruments and the way in which it relates to the methods and criteria provided for in Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions [5].
Näiden vaatimusten valossa olisi selvennettävä rahoitusjohdannaisiin liittyvän vastapuoliriskin laskennassa käytettävää menetelmää ja sen suhdetta luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/12/EY [3] säädettyihin menetelmiin ja kriteereihin.
Pursuant to the third subparagraph of Article 21(3) of Directive 85/611/EEC, the exposure to the underlying of the financial derivative instrument has to be included into the calculation of the issuer concentration limits laid down in Article 22 of that Directive.
Direktiivin 85/611/ETY 21 artiklan 3 kohdan mukaan rahoitusjohdannaisten perustana oleviin varoihin liittyvä riski on huomioitava laskettaessa, ylittyvätkö kyseisen direktiivin 22 artiklassa säädetyt rajat, jotka koskevat sijoitusten keskittymistä saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin.
According to that same provision, Member States may allow that, when a UCITS invests in index-based derivatives, these investments do not have to be combined to the issuer concentration limits laid down in Article 22.
Kyseisen säännöksen mukaan jäsenvaltiot voivat sallia, että yhteissijoitusyritysten ei tarvitse yhdistää indeksiperusteisiin johdannaisiin tehtyjä sijoituksiaan 22 artiklassa säädettyihin liikkeeseenlaskijakohtaisiin rajoihin.
It is therefore appropriate to recommend standards for the application of issuer concentration limits with regard to financial derivative instruments.
Tämän vuoksi olisi tarpeen antaa suositus standardeista, jotka koskevat sitä, miten sovelletaan rajoituksia, jotka koskevat rahoitusjohdannaisilla tehtävien sijoitusten keskittymistä saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin.
Uncovered sales are all transactions in which the UCITS is exposed to the risk of having to buy securities at a higher price than the price at which the securities are delivered and thus making a loss and the risk of not being able to deliver the underlying financial instrument for settlement at the time of the maturity of the transaction.
Myynti ilman katetta (lyhyeksi myynti) tarkoittaa transaktioita, joissa yhteissijoitusyritykseen kohdistuu riski, että arvopapereita joudutaan ostamaan hinnalla, joka on korkeampi kuin hinta niiden toimittamisen hetkellä, mistä aiheutuu tappioita; yhteissijoitusyritykseen kohdistuu myös riski, että se ei pysty toimittamaan kohde-etuutena olevaa rahoitusvälinettä transaktion erääntymispäivänä.
These risks are always relevant for those operations in which the UCITS is forced to buy securities in the market to meet its obligations.
Näillä riskeillä on aina merkitystä yhteissijoitusyrityksen joutuessa ostamaan arvopapereita markkinoilla täyttääkseen velvoitteensa.
In those cases the UCITS is exposed to the risk that it cannot meet all or a part of its commitments under the terms of a financial derivatives operation.
Näissä tapauksissa yhteissijoitusyritykseen kohdistuu riski, että se ei pysty täyttämään rahoitusjohdannaistoimenpiteen ehtojen mukaisia sitoumuksiaan tai osaa niistä.
It is therefore appropriate to clarify the concept of uncovered sales with regard to financial derivative instruments and to recommend criteria applicable to the cover of a derivatives transaction in order to facilitate compliance with Article 42.
Direktiivin 42 artiklan noudattamisen helpottamiseksi olisi selvennettävä lyhyeksi myynnin käsitettä rahoitusjohdannaisten osalta ja annettava suositus kriteereistä, joita sovelletaan johdannaistransaktioiden kattamiseen.
This Recommendation is a first step towards a uniform understanding of risk measurement methodologies in the UCITS area.
Tämä suositus on ensimmäinen vaihe pyrittäessä yhteisymmärrykseen riskinmittausmenetelmistä yhteissijoitusyrityksissä.