natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SIDE informed the Commission, by letter dated 23 December 2002, following the Commission's request of 16 December 2002, that its replies contained no confidential information and could be sent to the French authorities for comment.
Vastaukseksi komission 16 päivänä joulukuuta 2002 päivättyyn tietopyyntöön SIDE selitti 23 päivänä joulukuuta 2002 päivätyssä kirjeessään, etteivät sen vastaukset sisältäneet mitään luottamuksellisia tietoja ja että ne voitiin toimittaa kommentoitaviksi Ranskan viranomaisille.
In the meantime, since the French authorities had not replied within the time limit, the Commission was obliged to send them a reminder by letter dated 27 November 2002.
Koska Ranskan viranomaiset eivät vastanneet määräajan kuluessa, komissio joutui lähettämään niille muistutuksen 27 päivänä marraskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.
By letter dated 19 December 2002, the French authorities again requested the Commission for an extension.
Ranskan viranomaiset pyysivät komissiolta uudelleen vastausajan pidennystä 19 päivänä joulukuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.
On 9 January 2003, the Commission sent SIDE's reply of 23 December 2002 to the French authorities for comment.
Komissio lähetti 23 päivänä joulukuuta 2002 päivätyn SIDEn vastauksen Ranskan viranomaisille kommentoitavaksi 9 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä.
By letter dated 17 January 2003, the French authorities replied to the Commission's questions of 17 October 2002.
Ranskan viranomaiset vastasivat komission 17 päivänä lokakuuta 2002 lähettämiin kysymyksiin 17 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä.
By letter dated 4 February 2003, the French authorities asked the Commission for a further extension (concerning the request for comments on SIDE's second reply, dated 23 December 2002).
Ranskan viranomaiset pyysivät jälleen 4 päivänä helmikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä komissiota pidentämään niille annettua vastausaikaa; tällä kertaa kyse oli pyynnöstä esittää huomautuksia 23 päivänä joulukuuta 2002 päivätystä SIDEn toisesta vastauksesta.
By letter dated 11 February 2003, the Commission granted the requested extension in part.
Komissio myönsi osittain 11 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä pyydetyn pidennyksen.
By letter dated 11 March 2003, the French authorities sent their reply to the Commission.
Ranskan viranomaiset vastasivat komissiolle 11 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä.
In the meantime, SIDE was received by the Commission's services at its request and was able to explain its view of the case from the beginning at a meeting held on 4 March 2003.
SIDEn pyynnöstä komissio järjesti 4 päivänä maaliskuuta 2003 kokouksen, jossa SIDE sai selvittää alusta alkaen oman näkemyksensä asiasta.
DESCRIPTION OF THE MEASURES IN QUESTION: AID AIMED AT MAINTAINING A PARTLY NON-PROFITABLE ACTIVITY
II KUVAUS TOIMENPITEESTÄ: TUKI OSITTAIN KANNATTAMATTOMAN LIIKETOIMINNAN YLLÄPITÄMISEEN
The Ministry of Culture decided in 1980, in accordance with the general policy guidelines of the French Government on promoting books and literature in French, to grant aid to export agencies accepting any type of order, irrespective of the amount and whether it was profitable.
Kulttuuriministeriö päätti vuonna 1980 Ranskan hallituksen yleisen poliittisen linjan mukaisesti edistää ranskankielisen kirjallisuuden levittämistä myöntämällä tukea vientiagenteille, jotka ottaisivat vastaan kaikenlaisia tilauksia, olipa niiden arvo ja kannattavuus mikä tahansa.
The measures were introduced to alleviate the effects of market failure and to foster the ‘small non-profitable orders’ activity in the export agency market.
Tuen tarkoituksena oli korjata markkinoiden puutteellista toimintaa ja edistää ”kannattamattomina pidettyjen pienten tilausten” toimittamista vientiagenttien markkinoilla.
The French authorities explain that small bookshops, established in basically non-French-speaking areas, and sometimes difficult of access and/or remote, were experiencing serious supply difficulties, since their orders could not be met by the traditional distribution channels when the quantities of books ordered were insufficient or when the unit price of the books ordered was not high enough to make the service profitable.
Ranskan viranomaiset selittivät, että pienillä kirjakaupoilla, jotka sijaitsevat pääasiassa muissa kuin ranskankielisissä maissa ja toisinaan hyvinkin syrjäisillä ja kaukaisilla alueilla, on usein vakavia hankintavaikeuksia, koska niiden tilauksia ei voida toimittaa perinteisten jakelukanavien kautta, jos tilausmäärä ei ole riittävä tai jos kirjan yksikköhinta ei ole tarpeeksi suuri tehdäkseen palvelusta kannattavan.
The operating grants in question were intended to encourage firms to approach such customers (bookshops, not final consumers), whom it had not been possible to serve under a ‘normal’ commercial relationship based solely on profit.
CELFille myönnetyn toimintatuen tarkoituksena oli kannustaa yrityksiä toimittamaan tilauksia niillekin asiakkaille (kirjakaupoille, ei lopullisille kuluttajille), joita ei yksinomaan tuottoon perustuvassa ”tavanomaisessa” liikesuhteessa voitaisi palvella.
The aid in question was designed therefore to allow export agencies to meet all orders from booksellers established abroad in basically non-French-speaking areas, irrespective of amount, profitability and destination.
Tuen tarkoituksena oli, että vientiagentit voisivat toteuttaa kaikki ulkomaisten, lähinnä muilla kuin ranskankielisillä alueilla sijaitsevien kirjakauppojen tilaukset, olipa niiden arvo, kannattavuus ja tarkoitus mikä hyvänsä.
The aim was to ensure, as part of France's policy of supporting cultural diversity, the optimum distribution of books in the French language, thus promoting the dissemination of French literature throughout the world.
Tavoitteena oli kulttuurin moninaisuutta tukevan Ranskan politiikan mukaisesti varmistaa ranskankielisten kirjojen mahdollisimman tehokas jakelu ja näin edistää ranskankielisen kirjallisuuden leviämistä kaikkialle maailmaan.
The aid mechanism chosen by the French authorities, the Small Orders programme, consisted in an operating grant intended to offset the extra cost of handling small orders of FRF 500 (i.e. approximately EUR 76) or less.
Ranskan viranomaisten kehittämä tukijärjestelmä, ns. pienten tilausten tukiohjelma, muodostui toimintatuesta, jonka tavoitteena oli korvata pienten, enintään 500 Ranskan frangin (FRF) eli noin 76 euron arvoisten tilausten käsittelystä aiheutuvat lisäkustannukset.
Two other funding systems, direct aid to booksellers and direct aid to publishers, had been considered but had finally been rejected, as they were thought by the French authorities to be less efficient and more costly.
Sen lisäksi harkittiin kahta muutakin tukijärjestelmää, jotka muodostuivat kirjakaupoille myönnettävistä suorista tuista ja kustantajille myönnettävistä suorista tuista, mutta niistä luovuttiin Ranskan viranomaisten todettua ne liian tehottomiksi ja kalliiksi.
The system challenged by SIDE had seemed the most rational economically and the safest as regards the use of public funds.
SIDEn riitauttama järjestelmä vaikutti viranomaisista taloudellisesti järkevimmältä ja julkisten varojen käytön kannalta turvallisimmalta ratkaisulta.
Under the Small Orders programme, the undertaking receiving the grants had to promise to provide the Book and Reading Directorate in the Ministry of Culture with all information concerning the general activity of the firm (overall turnover, financial accounts, provisional budgets, copies of the proceedings validating these figures, the auditor's report where appropriate, and a summary salary scale), and any documents relating to the activity to be subsidised, in particular the grant utilisation account, substantiating that the services giving rise to the grant awarded the previous year had been carried out.
Pienten tilausten tukiohjelman mukaan tuensaajayrityksen piti sitoutua toimittamaan kulttuuriministeriön kirjallisuusosastolle kaikki yleiseen toimintaansa liittyvät tiedot (kokonaisliikevaihto, kirjanpito, alustava talousarvio, jäljennökset nämä tiedot vahvistaneista päätöksistä sekä tarvittaessa tilintarkastajan lausunto ja palkkataulukot) sekä kaikki tuettavaan liiketoimintaan liittyneet tositteet, kuten tuen käytön osoittava kirjanpitoaineisto, jolla perusteltiin edellisenä vuonna myönnetyillä tukivaroilla tuettujen palvelujen suorittamista.
In practice, only one firm, CELF, had qualified under the Small Orders programme.
Käytännössä pienten tilausten tukiohjelmasta sai tukea vain yksi yritys eli CELF. Siltä vaadittiin vuosittain ”pienten tilausten” käsittelystä aiheutuneita lisäkustannuksia koskeva selvitys, joka liitettiin seuraavan vuoden tukihakemukseen.
Specifically, one quarter of the grant awarded the previous year was paid at the start of the year, the balance being awarded in the autumn, after the authorities had examined the provisional budget of the recipient firm and the changes recorded in the first part of the financial year.
Käytännössä neljännes edellisenä vuonna myönnetystä tuesta maksettiin vuoden alussa ja loput seuraavan vuoden syksynä sen jälkeen, kun viranomaiset olivat tutkineet tuensaajayrityksen alustavan talousarvion sekä varainhoitovuoden alkupuoliskon suhdannemuutokset.
It was agreed that if the amount of aid was not fully utilised, the balance would be deducted from the planned grants for the following year.
Lisäksi oli sovittu, että jos tukea ei käytettäisi kokonaan, käyttämättä jääneet tukivarat vähennettäisiin seuraavan vuoden tuista.
It should be explained that the aid was abolished in 2002 (see Annex I, table showing the trend of aid granted since 1980, in euro).
Täsmennettäköön vielä, että tuki lakkautettiin vuonna 2002 (ks. asiakirjan lopussa, liitteessä I oleva taulukko, jossa tarkastellaan vuodesta 1980 alkaen myönnettyjen tukien kehitystä euroina).
COMMENTS FROM SIDE AND INTERESTED THIRD PARTIES
III SIDEN JA KOLMANSIEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET
REASONS FOR SIDE'S INTERVENTION
SIDEN KANTELUN SYYT
The object of SIDE [13], under Article 2 of its articles of association, is: ‘the sale in France and abroad of books, newspapers and magazines and all cultural products, publishing, the setting-up or acquisition and running of any similar business and, more generally, any industrial, commercial or financial operation, whether in movable or immovable assets, that can be linked directly or indirectly to the object of the company or is likely to facilitate its expansion or development’.
Yhtiöjärjestyksensä 2 artiklan mukaan SIDEn [13] toimintatavoite on seuraava: ”Kirjojen, lehtien ja muiden kulttuurituotteiden myynti Ranskassa ja ulkomailla, kustannustoiminta, tämänluonteista liiketoimintaa harjoittavien yritysten perustaminen, ostaminen ja johtaminen sekä yleensäkin sellainen tuotanto-, liike- tai rahoitustoiminta sekä sellaiset irtainta tai kiinteää omaisuutta koskevat liiketoimet, jotka suoraan tai välillisesti liittyvät yrityksen toimintatavoitteeseen tai voivat edistää sen laajentumista tai kehitystä.”
By letter dated 20 March 1992, SIDE lodged a complaint [14] with the Commission, following a refusal by the Ministry of Culture to grant it the aid described in Part II.
SIDE jätti 20 päivänä maaliskuuta 1992 päivätyllä kirjeellä komissiolle kantelun [14] sen jälkeen, kun kulttuuriministeriö oli evännyt siltä luvussa II kuvaillun tuen.
Basically, SIDE is asking the Commission to take a decision putting an end to the distortions of competition which it is suffering from on the market for the export of French-language books, the disturbances complained of being caused by the aid granted exclusively to CELF.
Kantelussaan SIDE vaatii komissiota ensinnäkin tekemään päätöksen, jolla saataisiin loppumaan ranskankielisten kirjojen vientimarkkinoilla ilmenneet kilpailuongelmat, joihin SIDEn mukaan olivat syynä CELFille yksinomaisesti myönnetyt tuet.
SIDE states that it refused to be granted the disputed aid, which it had been offered by the Ministry of Culture at a meeting held on 26 September 1996.
SIDE väittää kieltäytyneensä vastaanottamasta riidanalaista tukea, jota kulttuuriministeriö sille tarjosi 26 päivänä syyskuuta 1996 pidetyssä kokouksessa.
It explains that it could not accept this late offer, which was made suddenly after the judgment of the Court of First Instance on 18 September 1995.
Se selittää, ettei se voinut hyväksyä tätä tukitarjousta, joka tuli juuri sopivasti sen jälkeen, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli antanut asiaa koskeneen tuomionsa 18 päivänä syyskuuta 1995.
It did not wish to benefit from a programme whose compatibility with Community law might be questioned by the Commission. It also explained that the offer had been made simply to get it to undertake to terminate the proceedings which it had itself initiated.
SIDE täsmentää, ettei se halunnut osallistua tukiohjelmaan, jonka yhteensopivuuden yhteisön oikeuden kanssa komissio saattaisi myöhemmin kyseenalaistaa, ja että kyseistä tukea oli tarjottu sille vain siksi, että se saataisiin luopumaan vireille panemastaan kantelusta.
SIDE also says it was convinced that the activity of export agent did not require any aid.
Lisäksi SIDE toteaa olevansa vakuuttunut siitä, ettei vientiagenttien toimintaan tarvita mitään tukea.
It therefore challenges the need for the Small Orders programme.
Sen vuoksi pienten tilausten tukiohjelmasta ei sen mielestä ole hyötyä.
However, it no longer rules out all possibility of using it in future, ‘so that its business can be run on a level playing field’, but only assuming that a mechanism which is clearly compatible with the Treaty rules is adopted by the French authorities.
SIDE ei kuitenkaan sulje pois sitä mahdollisuutta, etteikö sekin voisi tulevaisuudessa ottaa vastaan tällaista tukea, ”kunhan se saa harjoittaa toimintaansa markkinoilla, joiden kilpailuedellytykset eivät ole vääristyneet”, mutta tähän se suostuisi vasta sitten, kun Ranskan viranomaiset olisivat kehittäneet sellaisen tukijärjestelmän, joka olisi selvästi perustamissopimuksen sääntöjen mukainen.
SIDE states that ‘on the export agency market, operators whose turnover is basically generated by intermediaries such as bookshops and not end-users are regarded as “general” exporters’.
SIDE selittää, että ”vientiagenttien markkinoilla kutsutaan ’yleistä toimintaa harjoittaviksi vientiagenteiksi’ sellaisia toimijoita, joiden liikevaihto muodostuu pääasiassa välittäjille, kuten kirjakaupoille, suuntautuvasta myynnistä, mutta jotka eivät myy lopullisille asiakkaille”.
The only general agencies, in its view, are CELF and SIDE.
Sen mukaan markkinoiden ainoat yleistä toimintaa harjoittavat vientiagentit ovat CELF ja SIDE.
It also explains that there are exporting booksellers, who sell direct to end-users.
Se tarkentaa, että markkinoilla on toki myös sellaisia vientiä harjoittavia kirjakauppoja, jotka myyvät suoraan lopullisille asiakkaille.
It also operates in North America and South-East Asia.
SIDE toimii samaten Pohjois-Amerikassa ja Kaakkois-Aasiassa.
It used to operate in Argentina, before the current crisis hit that country.
Argentiinassa se harjoitti liiketoimintaa siihen asti, kunnes maa joutui nykyiseen kriisiin.
It explained that it did not want to operate in Africa, since there are few interested customers in those territories, particularly in sub-Saharan Africa.
SIDE täsmensi komissiolle, ettei se halua laajentaa toimintaansa Afrikkaan, koska siellä ja varsinkin Mustassa Afrikassa on vain vähän sen palveluista kiinnostuneita asiakkaita.
It does not operate either in countries not covered by Coface [16].
Sillä ei myöskään ole toimintaa sellaisilla alueilla, joita COFACE-vakuutus [16] ei kata.
SIDE disputes the French authorities' argument that large orders are profitable, whereas ‘small orders’ are not, which is the reason why they have to be subsidised in order to be met.
SIDE torjuu Ranskan viranomaisten väitteen siitä, että suuret tilaukset olisivat kannattavia, kun taas ”pienet tilaukset” eivät olisi, mikä viranomaisten mukaan oikeuttaisi tuen myöntämisen tällaisten tilausten toimittamiseksi.
It even adds, lastly, that small orders overall are more profitable to process than larger ones.
SIDE jopa väittää, että ”pienten tilausten” käsittely on kaiken kaikkiaan kannattavampaa kuin suurten.
The notions ‘small orders’ and ‘profitability thresholds’, it explains, are arguments put forward by the French Government to try and justify the aid granted specifically for the operation of CELF under the cover of aid for processing small orders of French books for abroad, when in fact it is just a simple operating aid.
SIDE väittää, että ”pienet tilaukset” ja ”kannattavuusraja” ovat käsitteitä, joilla Ranskan hallitus yrittää perustella yksinomaan CELFin liiketoimintaan myöntämäänsä tukea, jolla näennäisesti korvataan ulkomaille vietäviä ranskankielisiä kirjoja koskevien pienten tilausten käsittelystä koituvat lisäkustannukset, vaikka itse asiassa kyse on pelkästä toimintatuesta.
SIDE maintains there is no profitability threshold for the type of activity concerned.
SIDE vakuuttaa, ettei tämäntyyppiselle liiketoiminnalle ole olemassa mitään kannattavuusrajoja.
Economies of scale can of course be achieved when several copies of the same title are ordered at once.
Se voi aivan hyvin tuottaa mittakaavaetuja, kun samaa teosta tilataan yhdellä kertaa useita kappaleita.
This is why its scale of discounts provides for an additional discount of 5 % for each order of 10 copies or more.
Juuri tästä syystä SIDEn alennustaulukossa myönnetään 5 prosentin lisäalennus jokaisesta vähintään 10 kappaleen tilauksesta.
It states that the processing cost and profitability for all orders are the same, since only the number of order lines entered by one person in one day and the quantity of books for each line are significant.
SIDE väittää, että kaikkien tilausten käsittelykustannukset ovat samat ja tilausten käsittely on yhtä kannattavaa, sillä merkitystä on vain sillä, miten monta tilausriviä yksi työntekijä työpäivän aikana tallentaa ja miten paljon kirjoja kutakin riviä kohti tilataan.
The total amount of the invoice issued has no influence on costing the service.
Se täsmentää, ettei laskun kokonaissumma sinänsä vaikuta mitenkään palvelun kustannusten arviointiin.
A person entering 1000 lines in one day takes exactly the same time as an order from a customer containing two or 100 lines, the only difference being that the customer has to be identified for each order from a different customer, which only takes a few seconds.
SIDE selittää, että työpäivän aikana noin tuhat riviä tallentavalta työntekijältä kuluu lähes täsmälleen yhtä paljon aikaa, sisälsipä rivi kaksi tilausta tai satoja tilauksia. Ainoa ero on, että käsittelijän on tunnistettava, miltä asiakkaalta kukin tilaus tulee, mikä vie vain muutamia sekunteja.
The amount of turnover generated during a given period does not depend, therefore, on the number of customers but only on the number of lines entered during that period.
Määrätyltä viitejaksolta kertyvä liikevaihto ei siis riipu asiakkaiden määrästä, vaan yksinomaan sen aikana käsiteltyjen tilausrivien määrästä.
SIDE also states that, just like CELF, it accepts all orders sent to it whatever their amount, the solvency of the customer being its only selection criterion.
SIDE väittää ottavansa vastaan kaikki sille tulleet tilaukset niiden arvosta välittämättä, aivan samaan tapaan kuin CELFkin. Sen ainoana valintaperusteena on asiakkaan maksukyky.
Some orders, however, may contain requests for works that are not listed and consequently require special searches; this type of order accounts for about 4,5 % of its business.
Se kuitenkin tarkentaa, että tiettyihin tilauksiin voi sisältyä tuoteluetteloon kuulumattomia teoksia, jolloin tilauksen käsittely vaatii jonkin verran ylimääräistä työtä; tämäntyyppisten tilausten osuus on noin 4,5 prosenttia sen toiminnasta.
SIDE therefore considers that the aid granted to CELF for processing small orders enables that organisation to offer customers particularly attractive discounts, which SIDE cannot do itself.
SIDE katsookin, että pienten tilausten käsittelyyn myönnetyn tuen ansiosta CELF voi tarjota asiakkaille erityisen houkuttelevia alennuksia, joita SIDE itse ei kykene tarjoamaan.
Apart from challenging the principle that there are extra costs which justify the aid in question, SIDE highlights certain errors in the data from CELF's cost accounts, produced by the French authorities and used by the Commission in support of Decision 1999/133/EC.
Sen lisäksi, että SIDE periaatteessa kiistää sen, että pienten tilausten käsittelystä aiheutuisi sellaisia lisäkustannuksia, jotka oikeuttaisivat kyseisen tuen myöntämisen, se huomauttaa Ranskan viranomaisten toimittamien ja komission päätöksen 1999/133/EY perustana käytettyjen CELFin analyyttisestä kirjanpidosta otettujen numerotietojen sisältämistä virheistä.
Thus it rejects the idea that there are extra costs associated with the tele-transmission of small orders, as identified in Decision 1999/133/EC.
Sen mukaan sähköisesti tehtyjen pienten tilausten käsittelystä ei aiheudu sellaisia lisäkustannuksia kuin päätöksessä 1999/133/EY todettiin.
It also points out that some of the data taken from CELF's cost accounting, relating to social security contributions, are different to those pertaining to the same item in the firm's financial accounts, and that therefore the CELF accounting data notified by the French authorities are not relevant.
Se väittää myös, että tietyt CELFin analyyttisestä kirjanpidosta otetut sosiaalikuluja koskevat luvut poikkeavat yrityksen yleisessä kirjanpidossa samassa kustannuspaikassa olevista luvuista ja että Ranskan viranomaisten CELFin kirjanpidosta esittämät numerotiedot eivät siis ole luotettavia.
SIDE explains that it chose to include in its public listings only those publishers which offer the most attractive discounts.
SIDE täsmentää, että se on ottanut yleiseen palveluvalikoimaansa vain houkuttelevimpia alennuksia tarjoavia kustantajia.
It adds that its list of publishers is much more restricted than CELF's, because it is not able to offer attractive discounts for all publishers, unlike CELF, which can do so as a result of the aid it receives and the special relations it maintains with publishers.
Se lisää, että sen kustantajaluettelo on paljon suppeampi kuin CELFin, koska sillä ei ole mahdollisuutta tarjota kaikkien kustantajien kohdalla yhtä edullisia alennuksia kuin CELFillä, joka voi hyödyntää sille myönnettyä tukea ja etuoikeutettuja suhteitaan kustantajiin.
SIDE points out that it suffered a loss, since some of its customers switched from its services to CELF, which, on account of the aid it receives and the accommodating attitude of the publishers, offers particularly attractive discounts [17].
SIDE väittää kärsineensä vahinkoa siksi, että se menetti joitakin asiakkaitaan CELFille, joka sille myönnetyn tuen turvin ja kustantajien myötävaikutuksella kykenee tarjoamaan asiakkaille erityisen houkuttelevia alennuksia.
It considers that by this means CELF acquired a dominant position on the export agency market.
SIDE katsoo CELFin näin hankkineen itselleen määräävän aseman vientiagenttien markkinoilla.
It explains that it is now suffering another kind of loss resulting from the changes to the pricing policy of CELF, which it has been applying ‘for at least two years terms that discourage small accounts’ [18], [19].
SIDE selittää kärsineensä vielä toisenkin tyyppistä vahinkoa, jonka syynä ovat CELFin hinnoittelupolitiikassa tapahtuneet muutokset, koska CELF on ”ainakin kahden vuoden ajan soveltanut sellaisia myyntiehtoja, jotka karkottavat pieniä tilauksia tekevät asiakkaat muualle”.
Now that CELF only receives a symbolic part of the disputed grants, and especially since they were completely abolished in 2002, small accounts are requesting SIDE ' s services.
SIDEn mukaan pieniä tilauksia tekevät asiakkaat siirtyivät käyttämään sen palveluja sen jälkeen, kun CELFin saamaa riidanalaista tukea oli alennettu enää murto-osaan entisestä ja varsinkin sitten, kun tuet lakkautettiin kokonaan vuonna 2002.
This new demand causes further loss for the company, ‘since the most interesting customers are also those who have a large volume of orders’.
Tämä uudentyyppinen kysyntä aiheutti SIDElle lisää vahinkoa, ”sillä parhaita asiakkaita ovat ne, joilla on suurimmat tilausmäärät”.