natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Broadcasting Authority publishes annually a report in which it assesses, article by article, compliance by each channel with the schedules of tasks and obligations.
CSA julkaisee vuosittain kertomuksen, jossa se arvioi kummankin kanavan osalta artiklakohtaisesti tehtävänkuvausten noudattamista.
In the event of a serious failure by one of the channels to fulfil its public service obligations, the Broadcasting Authority addresses comments to its board of directors. Such comments are made public.
Mikäli jompikumpi kanava syyllistyy julkisen palvelun tehtäviensä huomattavaan laiminlyöntiin, CSA osoittaa julkiset huomautuksensa kyseisen kanavan hallintoneuvostolle.
Furthermore, pursuant to Article 53 of Act No 86-1067, Parliament passes the budget for the public broadcasters on the basis of a report drafted in each House by a member of the Finance Committee.
Parlamentti äänestää lain nro 86-1067 53 §:n mukaisesti julkisten kanavien talousarviosta kummassakin kamarissa valtiovarainvaliokunnan jäsenen laatiman kertomuksen perusteella.
The draftsman may, if he deems necessary, comment on the fulfilment by the broadcasters of their public service obligations.
Mietinnön esittelijä voi esittää huomautuksensa siitä, miten kanavat ovat täyttäneet julkisen palvelun tehtävänsä, mikäli hän pitää sitä tarpeellisena.
It should lastly be noted that the 12 members of the board of directors of each channel include two Members of Parliament, four representatives of the State and four experts.
Olisi pantava merkille, että kummankin kanavan hallintoneuvoston 12 jäsenestä kaksi on Ranskan kansalliskokouksen jäsentä, neljä valtion edustajaa ja neljä asiantuntijaa.
These 10 figures are from outside the channels and are therefore able unreservedly to express their views on fulfilment of the public service obligations.
Kyseiset kymmenen henkilöä eivät edusta kanavia, ja voivat näin ollen vapaasti esittää huomautuksensa julkisen palvelun tehtävien täyttämisestä.
Proportionality of the funding of the public service activity
Julkisen palvelun toiminnan rahoituksen oikeasuhteisuus
Assessment of the State compensation for the cost of the public service activity
Julkisen palvelun toiminnan kustannuksista maksetun valtion korvauksen arviointi
The Commission must assess whether the State aid paid to France 2 and France 3 is proportionate to the cost of their public service activity.
Komission on arvioitava, ovatko France 2:lle ja France 3:lle maksetut valtiontuet oikeassa suhteessa niiden julkisen palvelun toiminnan kustannuksiin. Tiedonannossa todetaan: ”Jotta suhteellisuustesti läpäistäisiin, valtiontuki ei saa ylittää julkisen palvelun tehtävien täyttämisestä aiheutuvia nettokustannuksia.
As stated in the communication, ‘in order to satisfy the proportionality test, it is necessary that the State aid does not exceed the net costs of the public service mission, taking also into account other direct or indirect revenues derived from the public service mission.
Arvioinnissa otetaan huomioon myös muut julkisen palvelun tehtävistä saadut suorat tai välilliset tulot. Tästä syystä nettohyöty, jonka muut toiminnot saavat julkisen palvelun tehtävästä, on otettava huomioon tuen suhteellisuutta arvioitaessa.”
Although the communication refers in this context to Commission Directive 80/723/EEC of 25 June 1980 on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings [20] and the obligation to keep separate accounts introduced by that Directive, that obligation did not apply to television broadcasting during the period covered by this Decision.
Olisi pantava merkille, että vaikka tiedonannossa viitataan tältä osin jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta 25 päivänä kesäkuuta 1980 annettuun komission direktiiviin 80/723/ETY [20] ja sillä käyttöön otettuun kirjanpidollista erottelua koskevaan velvoitteeseen, kyseistä velvoitetta ei sovellettu televisiolähetysten alaan tämän päätöksen tarkastelujaksolla.
The communication is neutral as regards the methods chosen by the Member State for funding television broadcasters entrusted with public service tasks.
Tiedonannossa ei oteta kantaa siihen, millä keinoilla jäsenvaltio rahoittaa julkisen palvelun tehtäviä saaneita televisioyhtiöitä.
The French authorities have opted for a dual-funding system involving both public resources and commercial revenues.
Ranskan viranomaiset ovat valinneet sekarahoitusjärjestelmän, joka perustuu osaksi valtion varoihin ja osaksi kaupallisesta toiminnasta saataviin tuloihin.
Advertising and sponsorship income accounts for nearly all the commercial revenues, since distribution activities generate very little income.
Viimeksi mainitut koostuvat lähes täysin mainos- ja sponsorointituloista; levitysoikeuksista varoja saadaan ainoastaan vähän.
As far as the public resources are concerned, the licence fee constitutes the ordinary public funding of France 2 and France 3.
France 2:n ja France 3:n tavanomainen julkinen rahoitus muodostuu televisiolupamaksuista.
However, between 1988 and 1994, in addition to the licence fee, the French authorities awarded France 2 and France 3 the grants set out in tables 1 and 2.
Tämän lisäksi Ranskan viranomaiset myönsivät France 2:lle ja France 3:lle vuosina 1988–1994 taulukoissa 1 ja 2 mainittuja tukia.
The French authorities also granted three capital injections to France 2.
Ranskan viranomaiset myönsivät France 2:lle myös kolme pääomatukea.
Between 1988 and 1991, France 2 accumulated losses such that in 1991 it was required by Article 241 of Act No 66-537 of 24 July 1966 to increase and then reduce its registered capital in order to offset most of its losses and restore the level of its shareholders’ equity to half its registered capital.
Vuosina 1988–1991 kanava oli tehnyt niin paljon tappiota, että vuonna 1991 sen oli 24 päivänä heinäkuuta 1966 annetun Ranskan lain nro 66-537 241 artiklan mukaisesti pakko ensin lisätä ja sitten vähentää osakepääomaansa vastatakseen suurimmasta osasta tappioitaan ja kasvattaakseen omaa pääomaansa, jotta se vastaisi puolta osakepääomasta.
During that operation, the French State injected FRF 500 million into France 2.
Tämän toimen aikana Ranskan valtio antoi France 2:lle 500 miljoonaa Ranskan frangia.
This was sufficient to enable the broadcaster to continue operating in the short term, but was not enough to restore a lasting balance between its net assets and bank debt.
Se riitti varmistamaan kanavan toiminnan jatkuvuuden lyhyellä aikavälillä, mutta sen johdosta ei pystytty palauttamaan kestävää tasapainoa omien varojen ja pankkivelkojen välille.
The French State therefore had to grant two more capital injections, in 1993 and 1994, totalling FRF 410 million.
Valtio joutui myöntämään vuosina 1993 ja 1994 kaksi uutta pääomatukea, joiden kokonaismäärä oli 410 miljoonaa Ranskan frangia.
As part of the proportionality test, the Commission has to check that all the public funding received by France 2 and France 3 between 1988 and 1994, i.e. the State aid covered by this Decision plus the licence fee and the equipment grants, does not exceed the net cost of their public service activity.
Suhteellisuustestiä toteutettaessa komission on tarkastettava, ettei France 2:n ja France 3:n vuosina 1988–1994 saama julkinen rahoitus (tässä päätöksessä tarkasteltavat valtiontuet sekä televisiolupamaksut ja laitteistotuet) kokonaisuudessaan ylitä julkisen palvelun toiminnasta aiheutuvia nettokustannuksia.
It should first be noted that, over the period 1988 to 1994, France 2 and France 3 received types of public funding that are dealt with differently in the accounts.
France 2 ja France 3 saivat vuosina 1988–1994 julkisia varoja eri kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti.
The licence fee is intended to compensate for the annual expenses incurred by the two public broadcasters in carrying out their public service activity and as such, it is entered annually in the profit and loss account.
Televisiolupamaksujen tarkoituksena on korvata kummallekin julkiselle kanavalle julkisen palvelun tehtävistä aiheutuneet vuosikustannukset. Tämän vuoksi televisiolupamaksut kirjataan vuotuisesti tuloslaskelmaan.
On the other hand, the capital injections and grants are recorded on the balance sheet.
Pääoma- ja muut tuet kirjataan sen sijaan taseeseen.
This is because the capital injections are exceptional contributions that served to make good previous deficits that had accumulated over several years.
Pääomatuet ovat poikkeuksellisia lisävaroja, joilla katettiin useampana aiempana varainhoitovuonna kumuloituneet tappiot.
Likewise, the investment and equipment grants finance investments that are then used, and therefore depreciated, over several years.
Samoin investointi- ja laitteistotuilla voidaan rahoittaa investointeja, joita käytetään ja samalla poistetaan useampana varainhoitovuonna.
The grants are therefore entered in the profit and loss account at the same rate as the investments are depreciated.
Tuet kirjataan siis tuloslaskelmaan samaan tahtiin investointien poistojen kanssa.
Since, for the calculation of the compensation for public service costs, balance-sheet items (grants) are mixed with items in the profit and loss account (depreciations, included in the total costs for the year), it is essential to adopt a cumulative approach over a medium or long-term period, since that makes it possible to consider that the entries made for grants in the profit and loss account and the grants entered on the balance sheet converge towards the same amounts.
Koska julkisen palvelun kustannusten korvaamiseksi suoritetussa laskelmassa on sekä taseen osia (tuet), että tulostilin osia (varainhoitovuoden kokonaismenoihin kuuluvat poistot), on väistämätöntä arvioida tilannetta keskipitkän tai pitkän aikavälin kumulaation perusteella, koska silloin voidaan katsoa, että (tuloslaskelmasta ilmenevät) tukien jatkamiset ja (taseesta ilmenevät) tuet ovat määriltään suunnilleen samoja.
Since the formal investigation procedure relates to the period between 1988 and 1994, that period will be taken for the cumulative calculation.
Koska muodollinen tutkintamenettely koskee vuosia 1988–1994, kumulaatiokausi otetaan huomioon.
France 2 and France 3 carry on both a public service activity and commercial activities, either in-house or via subsidiaries.
France 2:lla ja France 3:lla on sekä julkisen palvelun toimintaa että kaupallisia toimia, jotka ovat joko omia tai tytäryritysten toteuttamia.
Only the cost of the channels’ public service activity, which includes all the costs necessary for making and transmitting their programmes, is eligible for financial compensation from the State.
Valtio voi korvata taloudellisesti ainoastaan kanavien julkisen palvelun toiminnasta aiheutuvat kustannukset. Korvaukset kattavat kaikki ohjelmien suunnittelusta ja lähettämisestä aiheutuvat kustannukset.
However, each channel’s total costs for the year include not only the costs linked to the public service activity but also those linked to commercial activities.
Kummankin kanavan varainhoitovuoden kokonaismenoihin sisältyvät kuitenkin julkisen palvelun toimintaan liittyvien kulujen lisäksi kaupallisiin toimiin liittyvät kulut.
The net cost of each channel’s public service activity is therefore obtained by deducting from its total costs for the year all the costs linked to commercial activities, whether carried on in-house or via subsidiaries, and the net profits from those activities (chiefly advertising and sponsorship income), as specified in the communication.
Kummankin kanavan julkisen palvelun toiminnasta aiheutuvat nettokustannukset saadaan siis vähentämällä varainhoitovuoden kokonaismenoista kaikki kaupallisiin toimiin liittyvät kulut, ovatpa ne sitten itse omia tai tytäryritysten toteuttamia, sekä kyseisistä toimista saatu nettovoitto (pääasiallisesti mainos- ja sponsorointituloja), kuten tiedonannossa todetaan.
As shown in table 4, over the period under consideration, 1988 to 1994, the cumulative net cost of the public service activity was FRF 15,69 billion for France 2 and FRF 20,89 billion for France 3 [21].
Kuten taulukosta 4 ilmenee, tarkastelujaksolla 1988–1994 julkisen palvelun toiminnan nettokustannukset olivat kumuloituina France 2:n osalta 15,69 miljardia Ranskan frangia ja France 3:n osalta 20,89 miljardia Ranskan frangia [21].
TABLE 4
TAULUKKO 4
Determination of the net cost of the public service activity, calculated on a cumulative basis over the period 1988 to 1994
Vuosille 1988–1994 kumuloidut julkisen palvelun toiminnasta aiheutuneet nettokustannukset
(FRF billion)
(miljardia Ranskan frangia)
Total costs
Kokonaiskustannukset
Costs related to commercial activities
Kaupalliseen toimintaan liittyvät kustannukset
Net profits from commercial activities
Kaupallisesta toiminnasta saatu nettovoitto
Net cost of the public service activity
Julkisen palvelun toiminnasta aiheutuneet nettokustannukset
These net public service costs must then be compared with all the public funding received by the broadcasters in order to assess whether or not the financial compensation from the State exceeded those costs.
Kyseiset julkisen palvelun nettokustannukset on suhteutettava kanavien saamaan kaikkeen julkiseen rahoitukseen, jotta voidaan arvioida, onko valtion antama taloudellinen korvaus ylittänyt kyseiset kustannukset.
Since the licence fee, on the one hand, and the grants and capital injections, on the other, are dealt with differently in the accounts, the balances of the compensation for the cost of the public service activity need to be calculated successively for each type of public funding examined.
Koska televisiolupamaksujen sekä pääoma- ja muiden tukien osalta noudatetaan erilaisia tilinpitomenetelmiä, on tarpeen esittää julkisen palvelun tehtävistä aiheutuneiden kustannusten korvaukset vuosi kerrallaan huomioon otetun julkisen rahoituksen mukaisesti.
Over the period 1988 to 1994, France 2 and France 3 received by way of the licence fee FRF 12,12 billion and FRF 20,17 billion respectively [22].
Vuosina 1988–1994 France 2 sai televisiolupamaksuina 12,12 miljardia Ranskan frangia ja France 3 20,17 miljardia Ranskan frangia [22].
An analysis based on the profit and loss account thus reveals that France 2 and France 3 were cumulatively undercompensated to the tune of FRF 3,57 billion and FRF 718,6 million respectively.
Näin ollen tulostiliselvityksen perusteella käy ilmi, että France 2 sai kumuloidusti arvioituna liian vähän korvausta 3,57 miljardia Ranskan frangia ja France 3 vastaavasti 718,6 miljoonaa Ranskan frangia.
These amounts of undercompensation must now be correlated with the additional public resources entered on the balance sheet.
Kyseisiä liian vähäisiä korvaussummia olisi verrattava taseeseen kirjattuihin ylimääräisiin julkisiin varoihin.
These additional resources consist, on the one hand, in equipment grants and on the other, in the investment grants, other grants and capital injections covered by this Decision.
Ne muodostuvat laitteistotuista sekä niistä investointi-, pääoma- ja muista tuista, joita tämä menettely koskee.
Cumulatively, they amount to FRF 1,91 billion in the case of France 2 and FRF 633,5 million in the case of France 3.
Kumuloituina ne ovat France 2:n osalta 1,91 miljardia Ranskan frangia ja France 3:n osalta 633,5 miljoonaa Ranskan frangia.
The net cost of the public service activity should, moreover, not include the capital injections and non-refunded advances on current account granted to the public broadcasters’ subsidiaries engaged in commercial activities (FRF 115,2 million for France 2 and FRF 25,9 million for France 3).
Julkisen palvelun toiminnan nettokustannuksiin ei pidä sisällyttää pääomavaroja eikä ennakkomaksuja, joita ei ole korvattu kaupallisia toimintaa harrastaville julkisten kanavien tytäryrityksille (115,2 miljoonaa Ranskan frangia France 2:lle ja 25,9 miljoonaa Ranskan frangia France 3:lle).
Taking these additional resources into account, it transpires that France 2 and France 3 were undercompensated over the period 1988 to 1994, to the tune of FRF 1,54 billion and FRF 59,2 million respectively.
Kyseiset lisävarat huomioon ottaen vaikuttaa siltä, että France 2 ja France 3 saivat vuosina 1988–1994 liian vähän korvausta. France 2:n osalta tukea maksettiin liian vähän 1,54 miljardia Ranskan frangia, France 3:n osalta 59,2 miljoonaa Ranskan frangia.
Assessment of the behaviour of France 2 and France 3 on the market in the sale of advertising slots
Arviointi France 2:n ja France 3:n käyttäytymisestä mainosajanmyyntimarkkinoilla
In accordance with the communication, the Commission must also check that no distortion of competition which is not necessary for the fulfilment of the public service tasks has been caused by the commercial activities intrinsically related to the public service activity.
Tiedonannon mukaan komission on myös tarkastettava, ettei julkisen palvelun tehtäviin olennaisesti liittyvien kaupallisten toimien yhteydessä ole tapahtunut sellaista kilpailunvääristymää, joka ei olisi tarpeen julkisen palvelun tehtävien toteuttamiseksi.
Such a distortion would exist if France 2 and France 3, secure in the assurance that their lower commercial revenues would be compensated for by the State, were to drive advertising rates down, thereby reducing the revenues of their competitors.
Kyseinen vääristymä olisi kyseessä, mikäli France 2 ja France 3, joille valtio korvaisi vähäisetkin mainostulot, alentaisivat mainoshintoja ja vähentäisivät samalla kilpailijoidensa tuloja.
In its complaint, TF1 raised this issue, claiming that thanks to the State aid they receive, France 2 and France 3, acting ‘outside the profitability constraints of their competitors, are able to offer introductory prices and artificial reductions on their advertising slots or sponsorship activities in order to retain the custom of advertisers’.
vetoaa kantelussaan kyseiseen väitteeseen toteamalla, että koska kilpailijoiden kannattavuusvelvoitteet eivät sido France 2- ja France 3 -kanavia, ne voivat saamiensa valtiontukien ansiosta keinotekoisesti alentaa mainosajan tai sponsoroinnin hintoja säilyttääkseen mainosasiakkaansa.
On the basis of the information in its possession, the Commission has not found any evidence in support of TF1’s claim.
Komissio ei ole käytettävissään olevien tietojen perusteella havainnut mitään TF1:n esittämän väitteen tueksi.
The difference between the advertising rates charged by TF1 and by France 2 and France 3 is accounted for, not by the commercial behaviour of the two public broadcasters, but by the difference in the power of advertising slots as between TF1 and the public channels.
TF1:n sekä France 2:n ja France 3:n mainosaikojen myyntihintojen erot eivät selity kyseisten kahden julkisen kanavan kaupallisella käyttäytymisellä, vaan sillä, että TF1:n mainosaika on julkisten kanavien mainosaikaa tehokkaampaa.
In the television advertising industry, advertisers are interested above all in the audience reached by advertising slots among housewives under 50 years of age.
Televisiomainostajat ovat kiinnostuneita ennen kaikkea alle 50-vuotiaista kotirouvista koostuvasta katsojakunnasta.
Audiences are measured using the concept of the gross rating point, or GRP, which is defined as the average number of contacts achieved by an advertising campaign out of 100 people in the target population.
Katsojamääriä mitataan tiedotusvälineiden katepainetta kuvaavalla GRP-käsitteellä (Gross Rating Point), joka määritellään mainoskampanjassa saatujen yhteyksien keskiarvoksi suhteessa kohderyhmään kuuluvaan sataan henkilöön.
A contact is considered to have been established where a person is exposed once, at a given time, to the broadcast message.
Yhteys katsotaan saavutetuksi, kun yksi henkilö näkee tietyllä hetkellä välitetyn viestin.
For their adverts, advertisers look for the most powerful slots which achieve, at a given time, the best coverage of the target population.
Mainostajat haluavat mainoksilleen tehokkaimpia mainosaikoja, joilla katetaan tietyllä hetkellä kohderyhmä mahdollisimman laajasti.
The result is that, the greater the audience for a slot, the more advertisers are prepared to pay a higher unit price per contact (GRP price).
Tästä johtuu, että mitä enemmän mainosaika tavoittaa katsojia, sitä korkeamman yksikköhinnan mainostajat suostuvat mainoskatteesta maksamaan (GRP-hinta).
There is therefore a premium for the power of advertising slots.
Täten siis palkitaan mainosajan tehokkuus.
Table 6 shows for each channel the average GRP and the average GRP price over the whole day for the target population of housewives aged between 15 and 49:
Taulukosta 6 ilmenee kunkin kanavan kohdalta GRP:n keskiarvo ja GRP-hinnan keskiarvo koko päivän aikana 15–49-vuotiaiden kotirouvien kohderyhmän osalta.
TABLE 6 [23]Source: Médiamétrie/Médiamat Traitement Popcorn
TAULUKKO 6 [23]Lähde: MEDIAMETRIE/MEDIAMAT, POPCORN-käsittely
The change in methodology in 1989 does not allow comparisons to be made with earlier data.
Koska menetelmiä muutettiin vuonna 1989, vertailua aiempiin tietoihin ei voida tehdä.
Average GRP
GRP-keskiarvo
GRP price
GRP-hinta
Table 7 shows for each channel the average GRP and the average GRP price during peak viewing times (19.00 to 22.00 hours) for the target population of housewives aged between 15 and 49:
Taulukko 7 osoittaa kunkin kanavan kohdalta GRP:n keskiarvon ja GRP-hinnan keskiarvon parhaimpana lähetysaikana (kello 19–22) 15–49-vuotiaiden kotirouvien kohderyhmän osalta.
TABLE 7
TAULUKKO 7
Source: Médiamétrie/Médiamat Traitement Popcorn
Lähde: MEDIAMETRIE/MEDIAMAT, POPCORN-käsittely
The public broadcasters would be found to have engaged in anticompetitive behaviour on the market in the sale of advertising slots if, given that a higher average GRP results in a higher GRP price (the premium for power), the GRP prices charged by the public broadcasters were appreciably lower than those charged by TF1 and M6.
Voitaisiin todeta, että julkiset kanavat käyttäytyisivät mainosajan myyntimarkkinoilla kilpailua rajoittavasti, kun otetaan huomioon, että korkea keskimääräinen GRP-hinta johtaa korkeampaan GRP-hintaan (tehokkuuspreemio), jos julkisten kanavien veloittamat GRP-hinnat olisivat tuntuvasti alhaisempia kuin TF1:n ja M6:n vastaavat hinnat.
That is not the case on the basis of the data set out in tables 6 and 7.
Näin ei kuitenkaan ole asianlaita taulukoissa 6 ja 7 esitettyjen tietojen perusteella.
Admittedly, the tables show that, as stressed by TF1, its GRP price is in the main higher than those of France 2 or France 3, which are themselves higher than that of M6.
Tosin ne tukevat TF1:n väitettä siitä, että GRP-hinta on korkeampi kuin France 2:n tai France 3:n, joiden GRP-hinnat puolestaan ylittävät M6:n hinnat.
It is also clear that TF1’s average GRP is always very distinctly higher than France 2 or France 3.
Taulukoista käy ilmi myös, että TF1:n keskimääräinen GRP-hinta on aina hyvin selkeästi korkeampi kuin France 2:n tai France 3:n.
Between 1990 and 1994, over the whole day, TF1’s average GRP varied between 4,7 and 5,8 points, whereas that of France 2 varied between 2,4 and 3 points, that of France 3 between 1,6 and 2,3 points and that of M6 between 1,9 and 2 points.
Vuosina 1990–1994 koko päivä huomioon otettuna TF1:n keskimääräinen GRP-hinta vaihteli 4,7 pisteestä 5,8 pisteeseen, kun taas France 2:n vastaava hinta vaihteli 2,4 pisteestä 3 pisteeseen, France 3:n 1,6 pisteestä 2,3 pisteeseen ja M6:n 1,9 pisteestä 2 pisteeseen.
During peak viewing times, TF1’s average GRP varied between 10,3 and 12,8 points, whereas that of France 2 varied between 5,7 and 6,1 points, that of France 3 between 3,4 and 4,1 points and that of M6 between 3,4 and 4,4 points.
Parhaimpaan katseluaikaan TF1:n keskimääräinen GRP-hinta vaihteli 10,3 pisteestä 12,8 pisteeseen, kun taas France 2:n vastaava hinta vaihteli 5,7 pisteestä 6,1 pisteeseen, France 3:n 3,4 pisteestä 4,1 pisteeseen ja M6:n 3,4 pisteestä 4,4 pisteeseen.
However, the difference between TF1’s GRP prices and those of the two public broadcasters is not disproportionate if it is compared with the difference between the GRP prices of TF1 and M6.
TF1:n ja kahden julkisen kanavan GRP-hintojen välinen ero ei kuitenkaan ole suhteeton, jos sitä verrataan TF1:n ja M6:n GRP-hintojen väliseen eroon.