natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The operation was financed by ADEF to the tune of 50 % and by the (private) shareholders of CELF, also to the tune of 50 %.
Tästä toimesta rahoittivat 50 prosenttia ADEF ja 50 prosenttia CELFin (yksityiset) osakkeenomistajat.
The main objective of ADEF, which brought a number of publishers together, was to promote the presence of French books abroad and to support investments made by publishers or exporters.
Erinäisten kustantajien muodostaman ADEFin päätavoitteena oli edistää ranskankielisten kirjojen vientiä ulkomaille sekä tukea kustantajien tai viejien toteuttamia investointeja.
The Association received a public grant from the Ministry of Culture.
Järjestö sai valtiontukea, jota sille myönsi kulttuuriministeriö.
Having analysed the documentation submitted by the French authorities, the Commission has reached the conclusion that the disputed capital increase did not constitute State aid but simply the acquisition of a holding.
Tutkittuaan Ranskan hallitukselta saamansa asiakirja-aineiston komissio päätteli, ettei pääoman korotus ollut valtiontukea vaan pelkkä osakkuuden hankinta.
It is not, and cannot be, disputed that private investors participated in setting up the company in its present form.
Onkin kiistatonta — eikä kukaan ole sitä edes kiistänyt —, että yrityksen perustamiseen siinä muodossa, kuin se nykyisin on, osallistui myös yksityisiä sijoittajia.
The Ministry of Culture, did not contribute to CELF's capital, and ADEF, an association that is admittedly financed in part by the state, always acted like a private investor in a market economy.
Kulttuuriministeriö ei suoraan sijoittanut pääomaa CELFiin, ja ADEF, joka tosin on osin valtiorahoitteinen yhtiö, toimi silti markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan periaatteiden mukaisesti.
ADEF's subscription fully satisfies point 3(2)(iii) of the Commission's notice on the application of Articles 92 and 93 of the EEC Treaty to public authorities' holdings [46].
ADEFin suorittama osakkeenmerkintä vastaakin täysin perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta julkisiin omistusosuuksiin annetun komission tiedonannon [46] ja sen 3.2 kohdan kolmannen luetelmakohdan vaatimuksia.
Accordingly, the transaction contained no element of State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Toimenpiteeseen ei myöskään sisältynyt perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
Moreover, the recapitalisation had already taken place more than 10 years before SIDE sent its first letter to the Commission, dated 20 March 1992, and before the Commission asked the French authorities for information by letter dated 2 April 1992.
Sitä paitsi tämä pääoman korotus tehtiin yli 10 vuotta ennen 20 päivänä maaliskuuta 1992 päivättyä SIDEn ensimmäistä kirjettä komissiolle ja Ranskan viranomaisille 2 päivänä huhtikuuta 1992 lähetettyä komission tietopyyntöä.
Consequently, and in accordance with Article 15 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [47], the Commission could not, if appropriate, order the recovery of the capital increase, even if State aid were involved.
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 [47] 15 artiklan mukaisesti komissio ei siis olisi voinut määrätä pääoman korotuksen palauttamisesta, vaikka kyse olisikin ollut valtiontuesta.
Recapitalisation of CELF via ADEF in 1993
CELFin pääoman korotus ADEFin kautta vuonna 1993
SIDE also objects to aid which was granted to CELF in 1993 via a sale of shares in ADEF to SNE, which is a collaborator of CELF.
SIDE katsoo CELFin saaneen valtiontukea myös silloin, kun ADEFin osakkeet luovutettiin vuonna 1993 Syndicat national de l'éditionille (SNE), joka on yksi CELFin yhteistyökumppaneista.
In its comments of 5 December 2003, SIDE remarked to the Commission that, in accordance with the written evidence it had deposed at the hearing on 4 July 2001, the Commission should give its opinion on the aid which, according to SIDE, had been granted to CELF when ADEF was wound up in June 1993.
Komissiolle osoittamissaan 5 päivänä joulukuuta 2003 päivätyissä huomautuksissa SIDE vaati sitä 4 päivänä heinäkuuta 2001 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esittämiensä kirjallisten selvitysten mukaisesti ottamaan kantaa tukiin, joita CELFille oli sen mukaan myönnetty ADEFin konkurssissa kesäkuussa 1993.
Advantages to CELF associated with the ‘administration of public programmes’
CELFille ”julkisten ohjelmien hallinnoinnista” koituneet edut
SIDE explains that CELF has been able to maintain its presence in the market and continue to grant the same type of discount to its customers after the abolition of the Small Orders programme, since it continues to receive many public grants through programmes such as A l'est de l'Europe, which superseded the programme Page à page, or Programme Plus, to which constantly increasing funds are allocated.
SIDE väittää, että CELF kykeni säilyttämään asemansa markkinoilla ja jatkamaan entiseen tapaan alennusten myöntämistä asiakkailleen pienten tilausten tukiohjelman lakkauttamisen jälkeen, koska se sai edelleen muuta valtiontukea muun muassa A l'Est de l'Europe -ohjelmasta, joka oli jatkoa Page à page -ohjelmalle, ja Plus-ohjelmasta, joista kaikista myönnettiin sille jatkuvasti enemmän varoja.
It should be pointed out that these programmes, which had already been approved by the Commission in its decision of 18 May 1993, were also confirmed by the CFI in its judgment of 18 September 1995 [48].
On syytä muistaa, että edellä mainitut ohjelmat, jotka komissio oli hyväksynyt jo 18 päivänä toukokuuta 1993 tehdyssä päätöksessä, saivat sittemmin 18 päivänä syyskuuta 1995 annetussa tuomiossa myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen hyväksynnän. [48]
It follows that these aspects were not reported in the decision to initiate proceedings of 30 July 1986.
Tästä seuraa, ettei kyseisiä seikkoja mainita tutkintamenettelyn aloittamisesta 30 päivänä heinäkuuta 1986 tehdyssä päätöksessä.
The aid for small orders was not such as to adversely affect trading conditions and competition in the Community to an extent that is contrary to the common interest
Pienten tilausten käsittelyyn myönnetyn tuen vaikutusta kilpailuun ei voida pitää sellaisena, että se vaikuttaisi kaupan edellytyksiin yhteisen edun vastaisella tavalla
A mechanism intended to promote an activity abandoned by the publishing trade
Tukijärjestelmä ammattikunnan lopettaman liiketoiminnan edistämiseksi
The Small Orders programme was designed in 1980 by the Ministry of Culture, at a time when the industry (Groupe Hachette and Messageries du livre) wanted to quit the export agency market.
Kulttuuriministeriö käynnisti pienten tilausten tukiohjelman vuonna 1980 siinä vaiheessa, kun alan yritykset (Hachette-konserni ja Messageries du livre) olivat alkaneet vetäytyä vientiagenttien markkinoilta.
The disputed mechanism was introduced to encourage operators to become involved in the market, so that all orders for French-language books from bookshops in non-French-speaking areas could be met.
Riidanalainen tukijärjestelmä perustettiin kannustamaan kyseisiä toimijoita palaamaan markkinoille, jotta kaikki muilla kuin ranskankielisillä alueilla sijaitsevista kirjakaupoista tulevat ranskankielisten kirjojen tilaukset voitaisiin toteuttaa.
The Commission finds firstly, in agreement with some of the comments from third parties intervening in the proceedings, that the Small Orders programme, which was in fact launched when CELF was set up in its current form, was known to practitioners, which at least initially welcomed it [49], or at the very least did not call it into question, without however applying for it themselves.
Ensinnäkin komissio toteaa, kuten muutamat menettelyyn kantaa ottaneet kolmannet osapuolet, että pienten tilausten tukiohjelma, joka itse asiassa käynnistettiin samaan aikaan, kun CELFin toiminta alkoi nykyisessä muodossaan, oli alan ammattikunnan tiedossa ja että nämä ainakin aluksi hyväksyivät sen varauksetta [49] tai eivät ainakaan mitenkään kyseenalaistaneet sitä. Ne eivät kuitenkaan pyrkineet hakemaan tukea ohjelmasta.
SIDE maintains, for its part, that the Small Orders programme was reserved exclusively for CELF.
SIDE puolestaan väittää, että pienten tilausten tukiohjelma oli varattu yksinomaan CELFin käyttöön.
The rejection it received from the Ministry of Culture in 1991, in its view, confirmed this.
Tämän vahvistaa SIDEn mukaan se, että kulttuuriministeriö epäsi siltä pääsyn tukiohjelman piiriin vuonna 1991.
At the same time, SIDE did not dispute that its application for aid was justified by its own refusal to accept the transparency requirement for eligibility.
SIDE ei kuitenkaan kiistä, että tukihakemuksen hylkäämisen perusteena oli se, että se itse kieltäytyi tuen myöntämisen edellyttämästä avoimuusvelvoitteesta.
In 1996, following the annulment of the Commission Decision of 18 May 1993, the Ministry of Culture, wanting to put an end to the proceedings, pointed out to SIDE that the scheme of aid for small orders was not reserved for CELF.
Toukokuun 18 päivänä 1993 tehdyn komission päätöksen kumouduttua vuonna 1996 kulttuuriministeriö, joka yritti saada SIDEä vetämään kantelunsa takaisin, muistutti tätä siitä, ettei pienten tilausten käsittelyyn tarkoitettua tukijärjestelmää ollut varattu yksin CELFin käyttöön.
By letter dated 3 September 1996, the Ministry offered the company a meeting to examine whether it was able to provide, in the same conditions of transparency, the same services as CELF.
Se ehdotti 3 päivänä syyskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä SIDElle neuvottelua sen selvittämiseksi, kykenisikö SIDE täyttämään samat avoimuusehdot ja tarjoamaan samoja palveluja kuin CELF.
In support of its claims, SIDE produces a report by the Fondation Nationale des Sciences Politiques, basically criticising the decision of the French authorities not to pay grants direct to booksellers.
Väitteensä tueksi SIDE toimitti komissiolle Fondation Nationale des Sciences Politique -nimisen säätiön muistion, jossa pääasiassa moititaan Ranskan viranomaisia siitä, etteivät ne suostuneet maksamaan tukea suoraan kirjakaupoille.
The Commission would point out in this respect that national authorities are free to choose the form of subsidy which seems to them to be best suited to the objectives they are pursuing, subject to respecting the relevant Community law.
Tältä osin komissio muistuttaa, että kansalliset viranomaiset voivat valita vapaasti omiin tavoitteisiinsa parhaiten soveltuvan tukimuodon, kunhan asiaa koskevia yhteisön oikeuden säännöksiä noudatetaan. Joka tapauksessa komissio katsoo, ettei kyseinen asiakirja liity mitenkään esillä olevaan asiaan, ja huomauttaa vielä, että muistion laatijat näyttävät itsekin suhtautuvan kriittisesti omiin arvioihinsa.
Lastly, SIDE maintains that the aid was inappropriate.
Lopuksi SIDE väittää, että tuet olivat hyödyttömiä.
The Commission would emphasise in this respect that the beneficiaries of the aid were obliged to process all orders of less than FRF 500.
Komissio kuitenkin korostaa, että tuensaajat olivat velvollisia käsittelemään kaikki alle 500 frangin arvoiset tilaukset.
This ensured that French-language books could reach all bookshops, including the smallest in far-off countries, even if they only needed a few books, often published by different publishers.
Tämä takasi ranskankielisten kirjojen levityksen kaikkialle maailmaan, myös pienimpiin syrjäisissä maissa sijaitseviin kirjakauppoihin, vaikka kirjoja tilattaisiin vain muutamia kappaleita, ja vieläpä eri kustantajilta.
This was not guaranteed by SIDE, which, as has already been stated, did not supply all countries.
Tästä SIDE ei olisi voinut antaa mitään takeita, kun se ei sitä paitsi edes toimittanut kirjoja kaikkiin maihin.
In light of the above, the Commission finds that the Small Orders programme was, in principle, accessible to any firm applying, provided it accepted the conditions according to which the aid was granted.
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella komissio katsoo, että periaatteessa pienten tilausten tukiohjelmasta olisi voinut hakea tukea mikä tahansa yritys, joka hyväksyy sen myöntämiseen liittyvät ehdot.
It also notes that, from 1996, SIDE made it clear that it did not want to qualify for the programme.
Lisäksi komissio toteaa SIDEn vuonna 1996 ilmoittaneen selvästi, ettei se halunnut saada kyseistä tukea.
In the circumstances, the Commission considers that the disputed aid was not discriminatory and that it was necessary for the achievement of the objectives pursued by the French authorities.
Siksi komissio katsoo, ettei riidanalainen tuki ollut syrjivää ja että se oli välttämätöntä Ranskan viranomaisten asettamien tavoitteiden saavuttamiseksi.
In any event, the Commission considers that, even assuming the aid in question could have been regarded until 1996 as being exclusively reserved for CELF, it was for the French authorities to assess what measures were the most appropriate and useful for optimum attainment of the objective pursued, since the aid did not exceed what was necessary for achieving that objective, as will be shown below.
Joka tapauksessa komissio katsoo, että vaikka kyseistä tukea olisikin vuoteen 1996 asti voitu pitää yksinomaan CELFille varattuna, oli Ranskan viranomaisten asia arvioida, mitkä toimenpiteet olisivat soveliaimpia ja hyödyllisimpiä kyseisen kulttuurisen tavoitteen saavuttamiseen mahdollisimman tehokkaasti, kunhan tuki ei ylittäisi sitä, mikä oli tarpeen tämän tavoitteen toteuttamiseksi, kuten jäljempänä osoitetaan.
Examination by the Commission, based on the figures supplied by the French authorities and the complainant
Ranskan viranomaisten ja kantelijan toimittamien numerotietojen perusteella suoritettu komission todentaminen
The export agency market for French-language books
Ranskankielisten kirjojen vientiagenttien markkinat
As part of their export agency activity, CELF and SIDE distribute books in non-French-speaking countries and territories.
Vientiagentteina toimivat CELF ja SIDE jakelevat kirjoja pääasiassa muualle kuin ranskankielisiin maihin ja alueille.
In French-speaking countries, such as Belgium, Canada and Switzerland, the local market is covered by large publishers through their subsidiaries or representatives.
Ranskankielisissä maissa, kuten Belgiassa, Kanadassa ja Sveitsissä, suuret kustantajat kattavat paikalliset markkinat tytäryritystensä tai edustajiensa kautta.
The export agency has only a very marginal role, therefore, in the markets which are the main outlets for books in French, i.e. the three countries mentioned above.
Vientiagenteilla on näin ollen vain rajallinen asema ranskankielisten kirjojen päämarkkina-alueen markkinoilla eli kolmessa edellä mainitussa maassa.
It is established that CELF was set up, at the end of the 1970s, to remedy the failures of a market abandoned by firms in the industry because it was not profitable, and that the disputed aid was intended to support a manifestly non-profitable segment of the agents' activity.
On kiistatonta, että CELF perustettiin 1970-luvun lopussa korjaamaan puutteita markkinoilla, joilta alan ammattikunta oli vetäytynyt kannattamattomuussyistä, ja että riidanalaisen tuen tavoitteena oli tukea tätä selvästi kannattamatonta vientiagenttien toiminnan alaa.
In Decision 1999/133/EC, the Commission defined the market on which it had examined the effects of the disputed aid as being the market for the export of French-language books ‘in general’.
Komission päätöksessä 1999/133/EY määritellyt merkitykselliset markkinat, joilla riidanalaisen tuen vaikutukset tutkittiin, olivat ranskankielisten kirjojen ”yleiset” vientimarkkinat.
The Court of First Instance, following the arguments developed by SIDE, criticised that analysis and considered that the Commission had made a manifest error of assessment in that the export of French-language books and the export agency business for French-language books were not substitutable, but distinct markets, the latter being a submarket of the former.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin kumosi tämän päätelmän SIDEn hyväksi ja katsoi komission tehneen ilmeisen arviointivirheen, kun se totesi, etteivät ranskankielisten kirjojen vientimarkkinat ja ranskankielisten kirjojen vientiagenttien markkinat olleet keskenään korvattavat vaan erilliset markkinat, koska jälkimmäiset ovat edellisten alimarkkinat.
Without questioning the CFI's assessment, the Commission would observe that the evidence produced during the examination of the case, both by the SIDE [51] and by the national authorities, shows that the mechanisms for marketing French-language books abroad are very varied [52], complimentary, and sometimes substitutable, since export agency is one of several existing systems.
Komissio ei halua kyseenalaistaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviota, mutta se huomauttaa, että sekä SIDEltä [51] että kansallisilta viranomaisilta tutkinnan aikana saadut selvitykset osoittavat, että ranskankielisiä kirjoja levitetään ulkomaille hyvin monenlaisten kanavien kautta [52] ja että nämä täydentävät ja toisinaan myös korvaavat vientiagenttien toimintaa, joka on vain yksi monista käytössä olevista järjestelmistä.
The Commission notes that SIDE and the French authorities appear to agree that it is not always easy to define exactly the various markets in the book marketing sector.
Komissio toteaa, että SIDE ja Ranskan viranomaiset näyttävät myöntävän yksimielisesti, ettei markkinoiden välisiä rajoja ole aina helppoa määritellä tarkasti etenkään kirjojen levitystoiminnan kaltaisilla aloilla.
SIDE states in its most recent comments that general agents like itself and CELF are present on the national market in question.
Viimeisimmissä huomautuksissaan SIDE selittää, että kyseisillä kansallisilla markkinoilla toimii sen itsensä ja CELFin lisäksi muitakin yleistä toimintaa harjoittavia vientiagentteja.
Other operators, which it defines in some cases as agents and in others as exporting bookshops [53], also sell, marginally, direct to end-users and would be competing very marginally with the two general agents.
Muut toimijat, joita se kuvailee vuoroin vientiagenteiksi ja vuoroin vientiä harjoittaviksi kirjakaupoiksi, [53] myyvät pieniä määriä tuotteita myös suoraan lopullisille asiakkaille ja tarjoavat siis hyvin vähäpätöisen vastuksen kahdelle suurimmalle yleistä toimintaa harjoittavalle vientiagentille.
The French authorities share SIDE's analysis in part, while stating that the exporting booksellers to whom the complainant refers are in reality specialised agents.
Ranskan viranomaiset vahvistavat osittain SIDEn arvion, mutta tarkentavat, että ne vientiä harjoittavat kirjakaupat, joihin kantelija viittaa, ovat todellisuudessa tietylle alalle erikoistuneita vientiagentteja.
They have added to the list of potential competitors a number of bookshops which meet, even on an occasional basis, orders from foreign booksellers.
Potentiaalisten kilpailijoiden luetteloon Ranskan viranomaiset lisäisivät tietyt kirjakaupat, jotka ainakin satunnaisesti toteuttavat ulkomaisilta kirjakaupoilta tulevia tilauksia.
France explains that on-line book shops should now be included among the competitors of the general agents, which the Commission considers to be relevant, even if accurate volume data for this segment, which has been created by the use of new technology, are still unavailable.
Ne täsmentävät, että sähköiset kirjakaupat on vastedes luettava yleistä toimintaa harjoittavien vientiagenttien kilpailijoiden joukkoon, mitä komissio pitää tutkittavan asian kannalta merkityksellisenä seikkana, vaikkei tämän uusinta teknologiaa hyödyntävän toiminnan myyntivolyymeista olekaan vielä saatavilla tarkkoja lukuja.
It should be noted that SIDE sent the Commission certain figures purporting to show the ‘dominant position’ of CELF [54] on the submarket concerned.
SIDE on toimittanut komissiolle numerotietoja, joilla se pyrkii todistamaan CELFin hankkineen ”määräävän aseman” [54] kyseisillä alimarkkinoilla.
As was pointed out in recital 29, the Commission will not give its opinion in this decision about SIDE's complaint based on Articles 81 and 82 of the Treaty, since this question is the subject of a separate examination.
Kuten edellä 29 kappaleessa todettiin, komissio ei tässä päätöksessä ota kantaa SIDEn perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan perusteella esittämään kanteluun, koska siitä aiotaan järjestää erillinen tutkintamenettely.
It should be noted in this respect that a preliminary letter conveying the Commission's preliminary intention to reject the complaint was sent to SIDE on 7 August 2003.
Tältä osin on syytä täsmentää, että SIDElle lähetettiin 7 päivänä elokuuta 2003 kirje, jossa ilmoitettiin komission alustavasta aikomuksesta hylätä kantelu.
However, without prejudging the final position it takes in the other half of the dossier, the Commission would point out that CELF, an interprofessional firm, was set up, which on the basis in particular of third parties' comments is not disputed, to remedy the failings of a market abandoned by the industry.
Ottamatta etukäteen kantaa siihen, mihin ratkaisuun tässä tukiasian toisessa tutkintahaarassa päädytään, komissio kuitenkin muistuttaa, että toimialojen välinen osuuskunta CELF perustettiin korjaamaan ammattikunnan laiminlyömien markkinoiden puutteellista toimintaa, mitä etenkään kolmansien osapuolten lausunnoissa ei kiistetä.
Thus it is not surprising that the market shares held by the firm are very large.
Ei myöskään ole yllättävää, että tämän yrityksen hallussa on varsin huomattavia markkinaosuuksia.
The Commission considers that CELF's position on the market in question, still has no direct bearing on the granting of the aid.
Komissio katsoo, ettei CELFin asema kyseisillä markkinoilla suoranaisesti liity kysymykseen siitä, miten alalle myönnettyjä tukia on jaettu.
The Commission is solely concerned to check the compatibility of the aid on the export agency market under Article 87(3)(d) of the Treaty.
Komissio keskittyy siis yksinomaan todentamaan, soveltuuko tuki vientiagenttien markkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti.
Relevance of the notion ‘small orders’ in connection with the export agency business
”Pienten tilausten” käsitteen merkityksellisyys vientiagenttien toiminnassa
The book export agency business consists in meeting orders that are not very large.
Kirja-alan vientiagenttien tehtävänä on välittää arvoltaan vähäisiä tilauksia.
The market was abandoned at the end of the 1970s by publishers and traditional distributors because it was not profitable enough.
Kustantajat ja perinteiset jakelijat vetäytyivät näiltä markkinoilta 1970-luvun lopussa, sillä niitä ei pidetty riittävän tuottoisina.
In any event, therefore, the export agency business concerns small orders.
Vientiagenttien toiminta liittyy siis joka tapauksessa pienten tilausten käsittelyyn.
SIDE and the French authorities agree as to the definition of the service involved.
Kyseisen palvelun määritelmästä SIDE ja Ranskan viranomaiset ovat yksimielisiä.
However, their positions diverge when it comes to identifying, on the export agency market, ‘lesser’ orders (e.g. an order for an inexpensive work by an African bookshop), which generate extra costs so that the service cannot be profitable.
Sen sijaan niiden kannat eroavat siinä, miten vientiagenttien markkinoilla olisi määriteltävä ”vähäiset” tilaukset (esim. Afrikassa sijaitsevan kirjankaupan tilaus, joka koskee halpaa teosta), joista aiheutuu niin paljon lisäkustannuksia, ettei niiden toteuttaminen ole kannattavaa.
The Ministry of Culture fixed the amount for ‘small orders’ which should be subsidised at a threshold of FRF 500 (EUR 76,22).
Kulttuuriministeriö vahvisti ”pienten tilausten” viitearvoksi 500 frangia (76,22 euroa).
The French authorities have always explained that certain orders of less than FRF 500 might be profitable, whereas others, above that amount, might not be.
Ranskan viranomaiset kuitenkin täsmensivät, että jotkin alle 500 frangin tilaukset voivat olla kannattavia ja jotkin tätä suuremmat tilaukset taas eivät.