natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The main data sources used were the National Hospital Discharge Register, the Cause-of-Death Register, and the Archive of Death Certificates at Statistics Finland.
Tutkimuksen merkittävin löydös oli, että toisin kuin monissa muissa maissa, ampumavammojen määrä on Suomessa laskussa.
The mean length of hospital stay has decreased from the 1980s to the early 2000s.
Sairaalahoitoa vaatineita räjähdysvammautumisia esiintyi 1990-luvulla vain 2 tapausta 100 000 henkilövuotta kohden (100 kpl).
A high incidence of unintentional injuries by firearms was characteristic of the country, while violence and homicides by firearms represented a minor problem.
Ylivoimaisesti merkitävin riskitekijä ampumiselle on itsemurhayritys.
This thesis has introduced the first non-invasive method for determining adipose tissue omega-3 fatty acid content in humans in vivo.
Uudella menetelmällä pystyttiin myös ensimmäistä kertaa määrittämään ihmisen rasvakudoksen omega-3- rasvoja kajoamattomasti.
The methods introduced here have also shown that liver fat is more saturated than adipose tissue fat.
Yllättävä havainto oli, että maksaan kertyvä rasva on tyydyttyneempää kuin rasvakudoksen rasva.
In vitro studies (Study I) used infrared spectroscopy (FTIR), a fast and cost effective analytical technique well suited for multivariate analysis.
Infrapunaspektroskopia (FTIR) on laajasti käytetty kemiallinen analyysimenetelmä, jonka spektrit soveltuvat hyvin monimuuttuja-analyysiin.
Lipid analysis is commonly performed by gas chromatography (GC) in laboratory conditions.
Rasvan koostumus määritetään yleensä kudosnäytepaloista laboratorio-olosuhteissa.
Using multivariate curve resolution (MCR), we were able to resolve the overlapping double bond absorbances of monounsaturated fat and polyunsaturated fat.
Uudella MRS-menetelmällä pystyttiin analysoimaan ihonalaista ja viskeraalista rasvakudosta ja maksaan kertynyttä rasvaa.
The long TE protocol used for adipose tissue studies was subsequently extended to the analysis of liver fat composition.
Tässä väitöskirjatyössä FTIR- ja MRS-menetelmiä laajennettiin ihmisen kudosrasvan koostumuksen analysointiin.
Spectroscopic techniques, however, are non-destructive and can be implemented noninvasively in vivo.
Spektroskopiamenetelmät mahdollistavat kemiallisen analytiikan tuhoamatta näytettä.
Spectroscopy of tissue triglyceride composition : In vitro and in vivo studies
Kudosrasvan koostumuksen analyysi spektroskopialla
The higher saturation observed in liver fat may be a result of a higher rate of de-novo-lipogenesis in liver than in adipose tissue.
Metabolisen oireyhtymän potilailla havaittu maksan rasvan korkea tyydyttyneisyys verrattuna rasvakudokseen saattaa olla seurausta muuttuneesta kudosten rasvahapposynteesistä.
In vivo studies (Studies II, III and IV) used proton magnetic resonance spectroscopy (1H-MRS), an established non-invasive clinical method for measuring metabolites in vivo.
Magneettiresonassispektroskopia (MRS) on kliininen menetelmä, joka mahdollistaa (koehenkilöön) kajoamattoman kemiallisen analyysin magneettikuvauslaitteella.
Recent studies have shown that adipocyte insulin sensitivity correlates positively with their saturated fat content, contradicting the common view of dietary effects.
Tutkimukset ruokavalion rasvan koostumuksen vaikutuksesta terveyteen ovat tuottaneet ristiriitaisia tuloksia.
It was also discovered that the echo time behaviour of the methyl resonance of omega-3 fats differed from other fats due to characteristic J-coupling.
Ruokavalion omega-3-rasvojen vaikutusmekanismit ovat kuitenkin vielä epäselviä.
In patients with metabolic syndrome, liver fat was found to be more saturated than subcutaneous or visceral adipose tissue.
Metabolisessa oireyhtymässä rasvaa kertyy myös viskeraaliseen rasvakudokseen ja maksaan.
Insulin resistance is the likely cause with diets high in saturated fat known to impair insulin sensitivity.
Äskettäin on kuitenkin havaittu, että ihonalaisen rasvakudoksen kovat rasvat liittyvät hyvään insuliinin vaikutukseen rasvakudoksessa.
Infrared spectra are characterized by peak overlap leading to poorly resolved absorbances and limited analytical performance.
FTIR-menetelmän käyttöä rasvakudoksen analyysissä rajoittaa spektrien analyyttisten piikkien huono erottuvuus toisistaan.
Omega-3 fatty acid content derived from long TE in vivo spectra (TE = 540 ms) correlated with total omega-3 fatty acid concentration measured by GC.
Ylipaino, metabolinen oireyhtymä ja niihin liittyvä tyypin 2 diabetes yleistyvät nopeasti ja pelkästään Suomessa on arvioitu olevan noin 450 000 tyypin 2 diabeetikkoa.
Excess fat (triglycerides) in visceral adipose tissue and liver is known predispose to metabolic abnormalities, collectively known as the metabolic syndrome.
Metabolisen oireyhtymän ja siihen liittyvän tyypin 2 diabeteksen arvellaan olevan seurausta kehon heikentyneestä vasteesta insuliinihormonin vaikutuksille eli ns. insuliinresistenssistä.
MCR also resolved the isolated trans double bond and conjugated linoleic acids from an overlapping background absorbance.
FTIR kykeni erottamaan rasvaspektristä trans- ja konjugoidut linolihapot, joiden analyysi perinteisillä menetelmillä on vaikeaa.
Tissue triglyceride composition has been used as marker of dietary intake but it can also be influenced by tissue specific handling of fatty acids.
Tässä väitöskirjatyössä kehitetyt kajoamattomat kudosrasvan analysointimenetelmät avaavat uusia mahdollisuuksia tutkia kudosrasvan koostumusta ja sen yhteyttä rasva-aineenvaihdunnan häiriöihin.
Respiratory triggering and long TE resulted in spectra with the olefinic and tissue water resonances resolved.
Paljon rasvaa ja sokeria sisältävä ruokavalio altistaa painonnousulle ja insuliiniresesistenssin kehittymiselle.
A better understanding of factors affecting tissue triglyceride composition is needed to provide further insights into tissue function in lipid metabolism.
Viskeraalisen rasvakudoksen ja maksan rasvan tutkiminen vaatii siten kirurgista näytteenottoa vatsan sisäisistä kudoksista.
This novel insight could be used to detect omega-3 fats in human adipose tissue in vivo at very long echo times (TE = 470 and 540 ms).
Monityydyttämättömistä rasvoista erityisesti omega-3-rasvoja pidetään terveellisinä ja niitä myydään ravintolisävalmisteina.
The complications are difficult to predict.
Komplikaatioita on vaikea ennustaa.
Only a fifth of the patients remained asymptomatic.
Vain viidesosa potilaista pysyi seurannassa oireettomina.
Treatment with acetylsalicylic acid alone or in combination with platelet lowering drugs improved the outcome of the pregnancy.
Hoito joko asetyylisalisyylihapolla yksinään tai yhdistettynä trombosyyttitasoa alentavaan lääkitykseen vähensi raskauteen liittyviä ongelmia merkittävästi.
ET patients may remain asymptomatic for years, but serious thrombohaemorrhagic and pregnancy-related complications may occur.
ET-potilaat voivat olla oireettomia vuosia, jopa vuosikymmeniä, mutta tautiin voi liittyä vaikeita tukos- tai vuoto-oireita, ja ET-potilaiden raskaudet voivat olla ongelmallisia.
The aims of the present study were to evaluate the diagnostic findings, clinical course, and prognostic factors of ET.
Väitöskirjatyön tarkoituksena oli selkiyttää taudin diagnostiikkaa, arvioida komplikaatioiden ilmaantuvuutta, ja löytää komplikaatioita ennustavia tekijöitä.
Half of the patients had microvascular symptoms.
Puolet potilaista kärsi pienten suonten verenkiertohäiriöistä.
The present retrospective study consists of 170 ET patients.
Potilasaineisto koostui 170 ET-potilaasta, joiden tauti oli diagnosoitu vuosina 1980 1996.
About 70 % of the patients had spontaneous colony formation, while about 30 % had a normal growth pattern.
Noin 70 %:lla potilaista todettiin poikkeava kantasolukasvu.
Male gender, smoking in female patients, the presence of any spontaneous colony formation, and the presence of spontaneous megakaryocytic colony formation in younger patients were identified as risk factors for thrombosis.
Miessukupuoli, naisten tupakointi, ja poikkeava kantasolukasvu ennustivat tukoskomplikaatioiden ilmaantuvuutta.
The proportion of the patients suffering from thrombosis was as high as 45 %.
Tukosoireita oli 45 %:lla potilaista, ja merkittäviä vuotoja viidesosalla.
Essential thrombocythaemia (ET) is a myeloproliferative disease (MPD) characterized by thrombocytosis, i.e. a constant elevation of platelet count.
Essentiaalinen trombosytemia (ET) on myeloproliferatiivisten sairauksien (ET, polysytemia vera, krooninen myelooinen leukemia, myelofibroosi) ryhmään kuuluva pahanlaatuinen veritauti, jolle on ominaista trombosytoosi eli pysyvästi koholla oleva veren verihiutale- eli trombosyyttitaso.
Successful correction was achieved in 2/3 cases and the mean angular correction was 0.7 degrees per month.
Pihtipolvisuuden korjaus onnistui luotettavasti 2/3 tapauksista ja salpauksella saavutettiin keskimäärin 0,7 asteen korjaus kuukaudessa.
However, the risk of premature closure of growth plates does exist.
Aineistossa tavattiin kuitenkin yksi kasvulinjan ennenaikainen sulkeutuminen.
In most cases the correction was reliable and temporary arrest produced a mean correction of 1mm per month.
Pituuseron korjaus onnistui useimmissa tapauksissa ja salpauksella saavutettiin keskimäärin 1mm korjaus kuukaudessa, mutta tarvittava hoitoaika vaihteli runsaasti.
In this present work, an analysis of the efficacy, safety and long-term results of temporary epiphyseal arrests performed in Rheumatism Foundation Hospital (Heinola, Finland).
Väitöskirjatyössä selvitettiin Reumasäätiön sairaalassa alaraajojen pituuseron tai pihtipolvisuuden vuoksi tehtyjen kasvulinjan tilapäisten salpausten tehoa, turvallisuutta ja pitkäaikaistuloksia.
Studies have demonstrated growth plate stimulation with chronic arthritis.
Eläinmalleissa on osoitettu kroonisen niveltulehduksen lisäävän kasvuruston toimintaa.
The correction achieved persisted in long-term follow-up.
Pitkäaikaisseurannassa saavutettu kulmakorjaus pysyy hyvin, mutta uusi kasvuhäiriö on mahdollinen.
In the context of surgical treatment of LLD or KVD of a growing knee, the less invasive procedures, which allow immediate mobilisation, are preferred.
Kasvun aikana tehtävät vähemmän kajoavat kasvulinjaa pysyvästi (epiphyseodeesi) tai tilapäisesti sinkilöillä tai ruuveilla salpaavat toimenpiteet sallivat välittömän mobilisaation ja ovat siksi suositeltavia.
The required time of arrest, however, varied considerably.
Hoitoaika vaihteli tässäkin ryhmässä.
In 13% of knees the paucity of follow-up visits resulted in over-correction to varus.
1/8 salpauksista johti ylikorjaukseen, mikä johtui liian pitkästä seurantavälistä.
Juvenile idiopathic arthritis (JIA) is associated with growth disturbances, especially leg length discrepancy (LLD) and knee valgus deformity (KVD).
Aktiivisesta hoidosta huolimatta lastenreumaan liittyy kasvuhäiriöitä, erityisesti alaraajojen pituuseroa ja pihtipolvisuutta.
The distribution of diagnoses among children (n=71) with JIA and LLD (68 knees) was consistent with the normal oligoarthritis-predominated population of children with JIA.
Pihtipolvisuuden vuoksi tehdyissä kasvulinjan tilapäisissä salpauksissa (n=177) diagnoosina oli useimmiten yleisoireinen tai useisiin niveliin kohdistuva lastenreumatyyppi.
The complication rate (3%) in the knees operated for KVD was considerably lower compared to ten per cent in the management of LLD.
Salpaukseen liittyvät komplikaatiot (10%) olivat vähäisiä.
Establishment of the skeletal age and the correction potential in the knees of rheumatic children is difficult due to rheumatic changes.
Pysyvän kasvulinjan salpauksen ongelma lastenreumassa on luustoiän ja kasvupotentiaalin määrittäminen.
The time of arrest required, however, varied significantly, probably due to the effect of underlying diseases and medication, and the age of the child. All complications encountered (10%) were minor.
Jos kasvuhäiriöihin puututaan vasta kasvun päätyttyä, tarvitaan luiden pidennys-, lyhennys- tai oikaisuleikkauksia, joihin liittyy runsas sairastavuus ja vaikeitakin komplikaatioita.
Juvenile rheumatoid knee : Management of knee growth disturbances in children with juvenile idiopathic arthritis
Niinpä onkin luontevaa käyttää peruttavissa olevaa kasvulinjan tilapäistä salpausta lastenreumaan liittyvien kasvuhäiriöiden hoidossa.
The early mean onset age (3 vs. 7 years in PBSs) was also notable in this cohort.
Salpaukseen liittyvät komplikaatiot (3%) olivat myös pääosin vähäisiä.
Patients who underwent bilateral operations were younger, healthier, and more often males than those who underwent unilateral procedures.
Kaksipuolisissa leikkauksissa potilaat olivat nuorempia ja terveempiä kuin yksipuolisissa.
The true disease burden of prosthetic joint infections may be heavier than the rates from national nosocomial surveillance systems usually suggest.
Leikkauksen jälkeisten tekonivelinfektioiden tautitaakka saattaa olla jonkin verran suurempi kuin yleensä kansallisten seurantaohjelmien tulosten perusteella on arvioitu.
During 1999-2002, the overall SSI rate was 3.3% after 11,812 orthopedic procedures (median length of stay, eight days).
Vuosina 1999―2002 leikkausalueen infektioiden esiintyvyys oli 3,3 prosenttia seurantaan kuuluneen 11 812 leikkauksen jälkeen.
No differences were found in deep SSI rates or mortality between bi- and unilateral THA and TKA.
Tässä aineistossa vakavien infektioiden esiintyvyydessä ja kuolleisuudessa ei havaittu eroa yksi- ja kaksipuolisten leikkausten välillä.
Surveillance of Surgical Site Infections following Major Hip and Knee Surgery in Finland
Leikkausalueen infektioiden seuranta lonkan ja polven tekonivelleikkausten sekä reisiluun murtumaleikkausten jälkeen Suomessa
According to the estimation, nearly 200 prosthetic joint infections could occur in Finland each year (the average from 1999 to 2004) after THA and TKA.
Rekisterien yhdistämistutkimuksen perusteella arvioitiin, että Suomessa esiintyy noin 200 leikkauksen jälkeistä tekonivelinfektiota vuosittain.
Of the 9,831 total joint replacements performed during 2001-2004, 7.2% (THA 5.2% and TKA 9.9%) of the implants were inserted in a simultaneous bilateral operation.
Vuosina 2001―2004 asetetuista lonkan tai polven tekonivelistä 7 prosenttia oli asetettu kaksipuolisessa toimenpiteessä, jolloin molempiin lonkkiin tai polviin oli asetettu tekonivel samassa leikkauksessa.
In the validation study, a blinded retrospective chart review was performed and infection control nurses were interviewed.
Validaatiotutkimuksessa arvioitiin seurantatietojen laatua läpikäymällä sairauskertomuksia ja haastattelemalla sairaaloiden hygieniahoitajia.
Patient charts of deep incisional and organ/space SSIs were reviewed, and data from three sources (SIRO, the Finnish Arthroplasty Register, and the Finnish Patient Insurance Centre) were linked for capture-recapture analyses.
Lisäksi seurantatietoihin yhdistettiin tietoja kahdesta muusta lähteestä: Lääkelaitoksen implanttirekisteri ja Potilasvakuutuskeskus.
Since 1999, hospitals in the Finnish Hospital Infection Program (SIRO) have reported data on surgical site infections (SSI) following major hip and knee surgery.
Suomessa sairaalat ovat voineet osallistua vapaaehtoiseen Kansanterveyslaitoksen valtakunnalliseen sairaalainfektio-ohjelmaan (SIRO) vuodesta 1999 lähtien.
Positive and negative predictive values, sensitivity, and specificity for SIRO surveillance were 94% (95% CI, 89-99%), 99% (99-100%), 75% (56-93%), and 100% (97-100%), respectively.
SIRO-seurantatietojen laatu oli validaatiotutkimuksessa samaa tasoa kuin muiden maiden kansallisissa seurantajärjestelmissä: SIRO-seurannan herkkyys oli 75 prosenttia ja tarkkuus lähes 100 prosenttia.
Variation in diagnostic practices may also affect SSI rates.
Infektioiden toteamiskäytännöt vaihtelevat jonkin verran sairaaloittain, mikä saattaa vaikuttaa seurantatuloksiin.
The purpose of this study was to obtain detailed information to support prevention efforts by analyzing SIRO data on SSIs, to evaluate possible factors affecting the surveillance results, and to assess the disease burden of postoperative prosthetic joint infections in Finland.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa analysoitiin SIRO-seurannassa todettuja leikkausalueen infektioita ja niiden riskitekijöitä lonkan ja polven tekonivelleikkauksien ja reisiluun murtumien leikkauksien jälkeen.
Hospitals prospectively collected data using common definitions and written protocol, and also performed postdischarge surveillance.
SIRO-seurannassa sairaalat keräävät tietoja leikkausalueen infektioista käyttäen yhteisiä määritelmiä ja menetelmiä.
After correction with the positive predictive value of SIRO (91%), a log-linear model provided an estimated overall prosthetic joint infection rate of 1.6% after THA and 1.3% after TKA.
Vakavien infektioiden, joita ovat syvät haavainfektiot ja nivelen/luun infektiot, esiintyvyys oli 0,9 prosenttia.
In the three registers, altogether 129 prosthetic joint infections were identified after 13,482 THA and TKA during 1999-2004.
Kaikki vuosina 1999―2004 ilmoitetut vakavat leikkausalueen infektiotapaukset käytiin läpi.
The majority of deep incisional and organ/space SSIs (65/108, 60%) were detected on readmission.
Pääosa vakavista infektioista todettiin potilaan tullessa uudelleen sairaalahoitoon.
Gemfibrozil, an inhibitor of CYP2C8, increases and rifampicin, an inducer of CYP2C8 and other CYP enzymes, decreases the plasma concentrations of pioglitazone, which can necessitate blood glucose monitoring and adjustment of pioglitazone dosage.
Rifampisiinin tai muiden CYP2C8-entsyymiä indusoivien lääkkeiden aloittaminen pioglitatsonia käyttävälle potilaalle voi heikentää verensokeritasapainoa.
Montelukast and zafirlukast had no effects on the pharmacokinetics of pioglitazone, indicating that their inhibitory effect on CYP2C8 is negligible in vivo.
Montelukasti ja tsafirlukasti eivät vaikuta normaaleilla hoitoannoksilla merkittävästi estävän CYP2C8-välitteistä lääkemetaboliaa.
Pioglitazone did not increase the plasma concentrations of repaglinide, indicating that its inhibitory effect on CYP2C8 and CYP3A4 is very weak in vivo.
Pioglitatsoni ei vaikuttanut repaglinidin pitoisuuksiin (metaboloituu CYP2C8- ja CYP3A4-entsyymien välityksellä).
Pretreatment with clinically relevant doses with the inhibitor or inducer was followed by a single dose of pioglitazone or repaglinide, whereafter blood and urine samples were collected for the determination of drug concentrations.
Koehenkilöille annettiin tavanomaisina hoitoannoksina tutkimuslääkkeitä muutaman päivän ajan ja tämän jälkeen kerta-annoksena pioglitatsonia tai repaglinidia.
Of the recombinant CYP isoforms, CYP2C8 metabolised pioglitazone markedly, and CYP3A4 also had a significant effect.
Siinä havaittiin pioglitatsonin metaboloituvan pääasiassa CYP2C8- ja jonkin verran myös CYP3A4-entsyymin välityksellä ja että pioglitatsonilla saattaisi olla merkittäviä yhteisvaikutuksia näitä entsyymejä estävien lääkkeiden kanssa.
No significant effect on Cmax was observed.
Tehdyt havainnot ovat käytännön lääkehoidon kannalta merkityksellisiä.
Itraconazole had no significant effect on the pharmacokinetics of pioglitazone and did not alter the effect of gemfibrozil on pioglitazone pharmacokinetics.
Astmalääkkeet montelukasti ja tsafirlukasti (CYP2C8-estäjiä in vitro) eivät myöskään vaikuttaneet pioglitatsonin pitoisuuksiin, vaikka ne estivät hyvin voimakkaasti pioglitatsonin metaboliaa in vitro -tutkimuksissa.
Pioglitazone is a thiazolidinedione compound used in the treatment of type 2 diabetes.
Lisäksi tutkittiin pioglitatsonin vaikutusta toisen diabeteslääkkeen, repaglinidin, pitoisuuksiin.
The pharmacokinetics of repaglinide remained unaffected by pioglitazone.
Toisaalta CYP3A4-entsyymiä estävä sienilääke itrakonatsoli ei vaikuttanut pioglitatsonin pitoisuuksiin.
In vitro, the elimination of pioglitazone (1 µM) by HLM was markedly inhibited, in particular by CYP2C8 inhibitors, but also by CYP3A4 inhibitors.
Ensimmäisessä tutkimuksessa selvitettiin koeputkiolosuhteissa (in vitro -menetelmillä) pioglitatsonin metaboliaa eri CYP-entsyymien välityksellä sekä useiden CYP-estäjien vaikutusta pioglitatsonin metaboliaan.
All of the tested CYP2C8 inhibitors (montelukast, zafirlukast, trimethoprim and gemfibrozil) concentration-dependently inhibited pioglitazone metabolism in HLM.
CYP2C8-entsyymiä estävä lipidilääke gemfibrotsiili keskimäärin yli kolminkertaisti pioglitatsonin pitoisuudet.
Rifampicin also decreased the AUC of the metabolites M-IV and M-III, shortened their t½ and increased the ratios of the metabolite to pioglitazone in plasma and urine.
Rifampisiini-antibiootin aiheuttama CYP-entsyymien induktio pienensi pioglitatsonin pitoisuuksia keskimäärin yli 50 %.
A total of 10-12 healthy volunteers participated in each study.
Tutkimukset tehtiin terveillä vapaaehtoisilla koehenkilöillä käyttäen lumekontrolloitua vaihtovuoroista koeasetelmaa.
All examinations were performed using immunohistochemistry.
Kaikki tutkimukset on toteutettu immunohistokemiallisin menetelmin.
Furthermore, the expression of several MMPs in pouch has been described for the first time.
Lisäksi useiden MMP:iden ilmentyminen ohutsuolesta rakennetussa säiliössä osoitettiin nyt ensimmäisen kerran.
Matrix metalloproteinases (MMPs) represent a family of 23 metalloendopeptidases, collectively capable of degrading all components of the extracellular matrix.
Matriksin metalloproteinaasit (MMP) muodostavat 23 metalloendopeptidaasin perheen, jotka yhdessä kykenevät hajottamaan kaikkia soluväliaineen rakenneosia.
They are also involved in several beneficial activities such as epithelial repair.
MMP:t osallistuvat myös suotuisiin tapahtumiin, kuten epiteelirikon korjaamiseen.
For the first time, this study describes the expression of MMP-3, -7, -9, -12, and TIMP-2 and -3 in pouch mucosa.
Tässä tutkimuksessa kuitenkin ensimmäistä kertaa osoitetaan MMP-3:n, MMP-7:n, MMP-9:n, ja MMP-12:n, sekä TIMP-2:n ja TIMP-3:n ilmentyminen ohutsuolisäiliön limakalvolla.
MMPs have been implicated in several inflammatory processes such as arthritis, atherosclerosis, and even carcinomas.
Ne on yhdistetty useisiin tulehduksellisiin tapahtumiin, kuten nivelrikkoon, valtimonrasvoittumistautiin, jopa syöpiin.
The focus was on finding specific MMPs that could act as markers to differentiate between different IBD disorders, and MMPs that could be implied as markers for tissue injury, potentially serving as targets for MMP-inhibitors.
Tutkimuksen keskeisenä tavoitteena on ollut löytää tiettyjä MMP:itä, jotka voisivat toimia markkereina tulehduksellisen suolistosairauden erotusdiagnostiikassa, sekä tunnistaa limakalvovaurioon liittyviä MMP:itä, joita vastaan voisi mahdollisesti käyttää MMP-estäjiä.
MMPs and TIMPs were mainly examined in colonic mucosa, in adult Crohn s disease (CD), and paediatric CD, ulcerative colitis (UC), and indeterminate colitis (IC).
Olemme tutkineet MMP:itä ja TIMP:itä pääasiallisesti paksusuolen limakalvolla aikuisten Crohnin taudissa (CD), lasten CD:ssa ja haavaisessa paksusuolen tulehduksessa (UC) sekä määrittämättömässä koliitissa (IC).
In paediatric colonic inflammation, MMP-10 and TIMP-3 present as molecular markers for IBD inflammation, and MMP-7 for CD.
Sen sijaan lasten paksusuolen tulehduksessa MMP-10 ja TIMP-3 näyttäytyvät mahdollisina markkereina IBD-tulehdukselle ja MMP-7 markkerina Crohnin taudille.
MMP expression in the the pouch mucosa could not be classified as strictly IBD- or non-IBD-like.
Paksusuolen poiston läpikäyneiden potilaiden ohutsuolen säiliön limakalvon MMP-profiilin ei voitu näyttää olevan selkeästi IBD- tai ei-IBD-tyyppistä.
The MMP profile in PG bears resemblance to both intestinal IBD inflammation and cutaneous inflammation.
PG:n MMP-profiili muistutti osin IBD:n tulehtunutta limakalvoa.
The results show that immunosuppressive agents decrease stromal expression of MMP-9 and -26 that could serve as specific targets for MMP-inhibitors in treating CD.
Tuloksista näemme, että immunosuppressoivat lääkkeet vähensivät MMP-9:n ja MMP-26:n ilmentymistä Crohnin tautia sairastavien aikuispotilaiden suolen limakalvolla.