natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, another aim in this doctoral dissertation was to compare the students’ and teachers’ conceptions of good teaching, the results of which showed that these conceptions appear to have similarities.
Tavoitteena tässä väitöskirjatutkimuksessa oli verrata opiskelijoiden ja opettajien käsityksiä hyvästä opetuksesta ja tulokset osoittivat, että käsitykset olivat hyvin yhteneväisiä keskenään Neljä osatutkimusta osoittivat, että OPPI-kysely toimii samankaltaisesti eri konteksteissa.
The aim of this dissertation was to adapt a questionnaire for assessing students’ approaches to learning and their experiences of the teaching-learning environment.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli kehittää kysely, jolla voidaan tutkia yliopisto-opiskelijoiden oppimista ja kokemuksia oppimisympäristöstä.
Moreover, the relation between students’ experiences and students’ and teachers’ conceptions of good teaching was examined.
Lisäksi tarkasteltiin opiskelijoiden ja opettajien käsityksiä hyvästä opetuksesta ja näiden yhteyttä kokemuksiin oppimisympäristöstä.
In Study III, students’ conceptions of good teaching were explored by using qualitative methods, more precisely, by open-ended questions.
Osatutkimus III analysoi opiskelijoiden käsityksiä hyvästä opetuksesta laadullisella menetelmällä.
The focus was on the relation between students’ experiences of their teaching-learning environment and their approaches to learning.
Väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli analysoida, miten opiskelijoiden kokemukset oppimisympäristöstä ovat yhteydessä heidän lähestymistapoihinsa oppimiseen.
The aim was to explore the validity of the modified Experiences of Teaching and Learning Questionnaire (ETLQ) by examining how the instruments measure the underlying dimensions of student experiences and their learning.
Tutkimuksessa tarkasteltiin Opiskelijan oppiminen ja oppimisympäristöt (OPPI) –kyselyn validiteettia, eli sitä, mittaako kysely niitä ilmiöitä, joita sen on tarkoitus mitata.
The results showed that students’ positive experiences of their teaching-learning environment were positively related to their deep approach to learning and negatively to the surface approach to learning in both the Finnish and British data sets.
Tulokset osoittivat, että opiskelijoiden positiiviset kokemukset oppimisympäristöstä olivat yhteydessä opiskelijoiden syväsuuntautuneeseen lähestymistapaan oppimisessa.
Furthermore, Study II aimed to explore students’ approaches to learning and their experiences of the teaching-learning environment in different disciplines.
Osatutkimus II analysoi myös tieteenalakohtaisia eroja opiskelijoiden lähestymistavoissa ja kokemuksissa oppimisympäristöistä.
The aim was to examine students’ conceptions, disciplinary differences and their relation to students’ approaches to learning.
Osatutkimuksen tavoitteena oli myös tutkia, opiskelijoiden lähestymistapojen ja kokemusten välistä yhteyttä.
Drafting Education Legislation for the Competitive State : The Parliament of Finland and the 1990s Turn in Education Policy
Kilpailukykyvaltion koululainsäädännön rakentuminen : Suomen eduskunta ja 1990-luvun koulutuspoliittinen käänne
Finnish education policy, educational legislation and the entire education system changed significantly during the 1990s as part of a general restructuring of public administration.
Suomalainen koulutuspolitiikka, koulutuksen ohjausjärjestelmä sekä koko koulutusjärjestelmä ovat muuttuneet merkittävästi viimeisten 20 vuoden aikana osana yleistä yhteiskuntapoliittista kehitystä.
Keywords: education policy, education legislation, Parliament of Finland
Avainsanat: koulutuspolitiikka, koululainsäädäntö, eduskunta.
The changes in the regulation of education were part of a general public administration reform instigated during the mid 1980s.
1990-luvun koulutuksen sääntelyjärjestelmän muutosten lähtökohtana oli 1980-luvun puolivälistä alkanut valtionhallinnon uudistuskehitys.
This study explores the legislative process regarding education policy in the Finnish Parliament during the 1990s, and highlights in particular how the international discourse on education policies was restructured in the context of Finnish legislation.
Tutkimuksen tehtävänä on kuvata eduskunnan koulutusta koskevia lainsäädäntöprosesseja 1990-luvulla sekä analysoida millaisia ilmenemismuotoja muuttuva kansainvälinen koulutuspoliittinen puhetapa sai suomalaisen lainsäädännön ja sen valmistelun kontekstissa.
The research material consists of all the public parliamentary documents relating to education, including government proposals, minutes from the discussions in the chamber and archive material (final protocols, reports and statements) for the Committee for Education and Culture.
Tutkimusaineistona ovat Suomen 1990-luvun koulutuspoliittiset valtiopäiväasiakirjat: käsittelyjen pohjana olleet hallituksen esitykset, istuntosalin keskustelupöytäkirjat ja koulutuspoliittisia asioita käsitelleiden valiokuntien arkistot (päätöspöytäkirjat liitteineen, mietinnöt ja lausunnot).
Criticism of the new education policy became even stronger during PM Paavo Lipponen's first "rainbow" coalition cabinet with critical views being expressed not only from the opposition but also from representatives within the government.
Tämä kriittinen puhetapa voimistui Paavo Lipposen I hallituksen kaudella opposition sekä osittain myös hallituksen joukoissa.
Later, in the course of the 1990s, after the subjects, players, and methods of evaluation had been more precisely defined, evaluation based on performance would result in the active measurement of the attainment of set objectives.
Pyrkimys kehittää toiminnan tehokkuutta sekä sen todentamista arvioinnin kautta alkoi vasta 1990-luvun kuluessa muotoutua aktiiviseksi tavoitteiden saavuttamisen mittaamiseksi arvioinnin kohteiden, toimijoiden sekä menetelmien tarkentuessa.
Representatives of the opposition opposed the cabinet’s standpoint as a result of the recession, criticized the measures taken by pointing out the harmful effect of constantly cutting the budget and argued that the government had made political capital out of the recession by using it as an opportunity to give more room to market, management and performance technologies within the Finnish education system.
Oppositiopuolueiden edustajat kritisoivat hallituksen ulkoista pakkoa korostavaa lamapuhetta nostaen esiin jatkuvasti koulutusmenojen leikkausten haittavaikutuksia sekä politisoimalla säästöpäätöksiä kuvaamalla niitä päinvastoin laman tuomina tietoisina mahdollisuuksina antaa markkinoille, managerialismille ja suorituskeskeisyydelle lisää tilaa entistä kilpailevammaksi, tuloskeskeisemmäksi sekä eriarvoistammaksi koetun koulutusjärjestelmän rakentamisessa.
At the turn of the decade, market-type mechanisms were more indirectly manifested in the forms of individuality and freedom of choice, which were reflected, for example, in proposals to "lower the hurdles" by separating general from vocational secondary education with a view to encouraging students to select courses from other educational establishments, in addition to relaxing the requirements for establishing private schools and abolishing a hundred-year-old strict national catchment-area system.
Tämä käy ilmi esimerkiksi nuorisokoulukokeiluun liitetystä ideasta "madaltaa oppilaitosten raja-aitoja" ja näin helpottaa oppilaiden kurssivalintoja myös muista oppilaitoksista, yksityiskoululain pyrkimyksestä tarjota riittävästi "pedagogisia vaihtoehtoja", sekä norminpurun aloittamasta asteittaisesta koulupiirijaosta luopumisesta aikaisempaa vapaamman koulunvalinnan mahdollistamiseksi.
In the spring of 1991, from the outset of PM Esko Aho's right-centre coalition cabinet, the education budget suffered cutbacks as a result of a global recession and this influenced the legislative work of, and discourses in, parliament.
Esko Ahon hallituksen kauden alusta alkaen lama ja sen mukaan tuomat koulutuksen rahoitusjärjestelmän leikkaukset alkoivat määritellä eduskunnan koulutuspoliittista lainsäädäntötyötä.
The research results will prove that during the left-right coalition cabinet of PM Harri Holkeri, new policy technologies affected the parliamentary discourse on education policy.
Tutkimustulokset osoittavat aikaisempaa managerialistisemman johtamistavan merkitystä korostaneiden paikallisen päätäntävallan lisäämisen, norminpurun sekä oppilaitosten toiminnan tehostamisen vaatimusten vaikuttaneen merkittävästi Harri Holkerin hallituksen kaudella eduskunnan koulutuspoliittisessa puheavaruudessa.
The argument over "setting outer limits" including, for example, the demands for more detailed legislation and earmarked state subsidies was characteristic of Parliament’s legislative discourse in the latter part of the 1990s.
Keskeisiksi kysymyksiksi nousivat muun muassa yliopistojen tulosjohtaminen sekä perusopetuksen ostopalvelut osana 1990-luvun loppupuoliskon koulutuspoliittiselle lainsäädäntötyölle tunnusomaista erityisen "perälautojen asettamisen" puhetapaa, jonka avulla artikuloitiin vaatimuksia esimerkiksi normatiivisempaan sääntelyyn, yksityiskohtaisempaan lainsäädäntöön tai korvamerkittyihin valtionosuuksiin palaamisesta.
In their view, the education system should rise to the challenge by ensuring the efficient and innovative use of the resources available and by developing new forms of indicators for evaluating results.
Lamaa käsiteltiin hallituspuolueiden edustajien puheenvuoroissa kaikenlaisen politiikan pelin yläpuolella olevana ankarana ulkoisena pakkona, johon oli vastattava hajauttamalla aikaisempaa enemmän päätösvaltaa ja -vastuuta koulutuksen järjestäjille, kannustettava heitä käytettävissä olevien resurssien mahdollisimman tehokkaaseen käyttöön, sekä kehittämällä arviointimittareita joiden avulla saavutettuja tuloksia voitaisiin vertailla.
There has been a clear divergence from the former tradition of a system of regulation, founded on detailed legislation and the principle of equality.
Vanhasta, erilaisiin lupamenettelyihin perustuvasta normatiivisesta sääntelykulttuurista on siirrytty kohti desentralisoitua, yksilöllisten valintojen avulla ohjautuvaa, arvioinnin kautta todennettavaa koulutusjärjestelmää, joka on alettu mieltää myös keskeiseksi tekijäksi kansallisen kilpailukyvyn rakentamisessa ja ylläpidossa.
Depression in caregivers was assessed by BDI.
Omaisten masennus arvioitiin BDI:llä.
Further, the assessment of well-being of the caregivers of stroke patients should be included as a part of a rehabilitation plan for stroke patients.
Lisäksi aivoinfarktipotilaiden omaisten hyvinvoinnin arvioinnin olisi hyvä kuulua aivoinfarkti-potilaan kuntoutussuunnitelmaan.
Of the caregivers, 30-33% were depressed.
Omaisista 30-33% oli masentunut seurannan aikana.
Depression was assessed according to the Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders (DSM-III-R), Beck Depression Inventory (BDI), Hamilton Rating Scale (HRSD), Visual Analogue Mood Scale (VAMS), Clinical Global Impression (CGI) and caregiver ratings.
Masennusta arvioitiin DSM-III-R:llä (Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders), Beckin masennuskyselyllä (BDI), Hamiltonin arviointiasteikolla (HRSD), visuaalisella asteikolla (VAMS), CGI:llä (Clinical Global Impression) ja omaisten arvioinnilla.
Stroke severity was associated with depression especially from 6 to 12 months post-stroke.
Neurologisen oireiston vaikea-asteisuus oli yhteydessä masennukseen erityisesti 6-12 kuukauden päästä sairastumisesta.
However, depression in this latter population has received little attention.
Heidän masennustaan on kuitenkin tutkittu vain vähän.
When compared against DSM-III-R criteria, sensitivity and specificity were acceptable for the CGI, BDI, and HRSD.
DSM-III-R:n mukaiseen vakavaan masennustilaan verrattuna sensitiivisyys ja spesifisyys olivat riittäviä CGI:llä, BDI:llä ja HRSD:lla.
In this study the objectives were to determine which factors are associated with and can be used to predict depression at different points in time after stroke; to compare different depression assessment methods among stroke patients; and to determine the prevalence, course and associated factors of depression among the caregivers of stroke patients.
Tämän väitöskirjatyön tavoitteena oli selvittää masennuksen kulkua aivoinfarktin jälkeen ja masennukseen liittyviä ja sitä ennakoivia tekijöitä, arvioida erilaisten masennuksenarviointimenetelmien toimivuutta tällä potilasryhmällä ja tutkia omaisten masennuksen esiintyvyyttä, kulkua ja siihen liittyviä tekijöitä.
Depression and its assessment among stroke patients and their caregivers
Aivoinfarktipotilaiden ja heidän omaistensa masennus ja sen arviointi
Neurological assessments and a comprehensive neuropsychological test battery were performed.
Potilas tutkittiin neurologisesti ja kattavin neuropsykologisin menetelmin.
The CGI and BDI had better sensitivity than the more specific HRSD.
CGI ja BDI olivat herkempiä kuin HRSD, mutta HRSD oli näitä spesifimpi.
The caregivers often rated patients depression as more severe than did the patients themselves.
Omaiset arvioivat potilaat masentuneemmiksi kuin nämä itse.
A total of 100 consecutive hospital-admitted patients no older than 70 years of age were followed for 18 months after having their first ischaemic stroke.
Tutkimukseen osallistui sata perättäistä ensimmäisen aivoinfarktinsa saanutta korkeintaan 70-vuotiasta osastohoitoon otettua potilasta.
The best predictor of caregiver depression at later follow-up was caregiver depression at the acute phase.
Omaisten myöhemmän masennuksen paras ennustaja oli alkuvaiheen masentuneisuus.
Mild depressive symptoms were often persistent with little change during the 18-month follow-up, although there was an increase in major depression over the same time interval.
Lievän depression esiintyvyys (23-29%) ei juuri muuttunut seurannan aikana, mutta vakava masennus lisääntyi (6-16%).
The VAMS seemed not to be a reliable method for assessing depression among stroke patients.
VAMS ei ollut sen helpompi käyttää kuin muutkaan mittarit eikä se osoittautunut luotettavaksi tällä potilasryhmällä.
At the acute phase, older patients were at higher risk of depression, and a higher proportion of men were depressed at 18 months post-stroke.
Vanhemmat potilaat kärsivät masennusoireista nuoria useammin heti sairastumisen jälkeen, kun taas 1½ vuoden päästä miehet olivat naisia useammin masentuneita.
The feasibility of each did not differ greatly, but prevalence rates differed widely according to the different criteria.
Arviot masennuksen esiintyvyydestä vaihtelivat suuresti käytetyn menetelmän mukaan.
At the acute phase, caregiver depression was associated with the severity of the stroke and the older age of the patient.
Potilaiden oireiden vaikea-asteisuus ja korkea ikä olivat yhteydessä omaisten masennukseen seurannan alkuvaiheessa.
Stroke also has a profound effect on the lives of caregivers of stroke survivors.
Aivoinfarkti vaikuttaa usein merkittävästi myös sairastuneen läheisten elämään.
The results suggest that depression should be assessed during the early post-stroke period and that the follow-up of those at risk of poor emotional outcome should be extended beyond the first year post-stroke.
Aivoinfarktipotilaiden masennus tulisi arvioida pian sairastumista seuraavan akuuttivaiheen jälkeen, ja riskipotilaiden seuranta tulisi jatkua riittävän kauan.
2) What makes a process creative?
2) Mikä tekee prosessista luovan?
This aimed at increasing the reliability of interpretations and conclusions.
Tällä pyrittiin lisäämään tulkintojen ja johtopäätösten luotettavuutta.
The levels used in defining the process were 1) the state determining the potential of the process, 2) the state delimiting the process, 3) the state orienting the process, and 4) the state determined by the process.
Prosessin määrittelyssä käytetyt tasot olivat 1) prosessin potentiaalin määrittävä tila, 2) prosessia rajaava tila, 3) prosessia suuntaava tila sekä 4) prosessin määrittämä tila.
The progress of the process was described as changes taking place in the state.
Prosessin etenemistä kuvattiin tilassa tapahtuvina muutoksina.
The levels were defined by means of the conception of state.
Tasoja määritettiin tila-käsitteen avulla.
In addition to the primary interviews, also supplementary interviews were made in order to ensure that the description of the musician was understood correctly.
Varsinaisten haastattelujen lisäksi suoritettiin täydentäviä haastatteluja, joilla varmistettiin, että muusikon antama kuvaus oli ymmärretty oikein.
The work generated in the process was used as a stimulant in the interview.
Prosessissa syntynyttä teosta käytettiin haastattelun stimulanttina.
The main themes of the interview dealt with the musician's concrete action, cognitive functioning and affective experience during the process.
Haastattelun pääteemat käsittelivät muusikon konkreettista toimintaa, kognitiivista toimintaa sekä affektiivisia kokemuksia prosessin aikana.
The conceptualization and modelling of the creative process was founded on a phenomenological-hermeneutic interpretation.
Luomisprosessin käsitteellistämiseksi ja mallintamiseksi tutkimuksessa nojauduttiin fenomenologis-hermeneuttiseen tulkintaan.
There were two principal research questions: 1) How does the creative process of musicians progress?
Ilmiön tarkastelua ohjasivat seuraavat tutkimuskysymykset: 1) Miten muusikoiden luomisprosessi etenee?
It enables a comprehensive examination of a creative process, simultaneously justifying the dynamic nature of the process.
Malli mahdollistaa luomisprosessin tarkastelun kokonaisuutena antaen samalla oikeutuksen prosessin dynaamisuudelle.
The approach was material-based, because during the work it became clear that the theoretical models describing the creative process in general did not provide adequate tools for the examination of musical creation.
Luomisprosessia tarkasteltiin aineistolähtöisesti, koska tutkimuksen aikana havaittiin, että luomisprosessia kokonaisuutena kuvaavat teoreettiset mallit eivät tarjonneet riittäviä välineitä muusikoiden luomisprosessin tarkasteluun.
The main emphasis was on the first question, because the study aimed at modeling the creative process of musicians.
Tutkimuksen pääpaino oli ensimmäisessä kysymyksessä, koska tavoitteena oli mallintaa muusikoiden luomisprosessi.
This work studied the creative process of musicians.
Tässä työssä tutkittiin muusikoiden luomisprosessia.
The subject was chosen partly due to the attention given to creativity in social discussion.
Tutkimusaiheen valintaan vaikutti luovuuden osakseen saama huomio yhteiskunnallisessa keskustelussa.
A material-based analysis was made of the interviews.
Haastatteluaineisto analysoitiin aineistolähtöisesti.
Thus it may well be applicable in other research contexts associated with creative processes.
Näin sitä voitaneen soveltaa myös muihin konteksteihin kohdistuvassa luomisprosessin tutkimuksessa.
Further supplementary interviews were made when the material was analyzed and results were deduced.
Täydentäviä haastatteluja suoritettiin myös aineiston analysoinnin ja tulosten johtamisen yhteydessä.
It was discovered that the factors having an effect on the creativity of the process were the dynamism of the process, the musician's work in relation to his or her inner standard and the impulses that caused variation in the musician's thinking.
Prosessin luovuuteen vaikuttaviksi tekijöiksi havaittiin prosessin dynaamisuus, muusikon toiminta suhteessa sisäiseen standardiinsa sekä muusikon ajatteluun variaatiota aiheuttavat tekijät.
The material for this study was collected by interviewing five professional musicians, each qualified by an expert of music to be creative.
Tutkimusaineisto kerättiin haastattelemalla viittä ammattimuusikkoa, jotka musiikkialan asiantuntija oli määritellyt teostensa perusteella luoviksi.
The Creative Mind : a Close-up of Musicians’ Creative Processes
Luova mieli : lähikuvassa muusikoiden luomisprosessit
The interview method used in this study proved to be a very suitable tool in an examination of a creative process.
Tutkimuksessa käytetty haastattelumenetelmä osoittautui hyvin luomisprosessin tarkasteluun soveltuvaksi.
The interviews were thematically linked with each musician's recently implemented creative process.
Haastattelun teemat liitettiin koskemaan kunkin muusikon hiljattain toteutunutta luomisprosessia.
Secondary themes included his or her goals as well as the factors that enhanced or inhibited the process.
Sivuteemoja olivat muiden muassa muusikon tavoitteet sekä prosessin etenemistä edistävät ja estävät tekijät.
In this study, the creative process was defined as a process, which generated a work found by the musician novel to him or her.
Tutkimuksessa luomisprosessiksi määriteltiin prosessi, jonka seurauksena oli syntynyt teos, jonka muusikko koki itselleen uutena.
The outcome of this study, the model of the progress of a creative process, should also provide a feasible basis for the examination of different kinds of creative processes.
Myös tutkimuksen tuloksena syntynyt luomisprosessin etenemistä kuvaava malli soveltunee pohjaksi lähtökohdiltaan erilaisten luomisprosessien tarkasteluun.
The study resulted in a four-level model representing the progress of a creative process.
Tutkimuksen tuloksena syntyi nelitasoinen luomisprosessin etenemistä kuvaava malli.
The research seeks answers to questions: 1) What are the foci of a pianist s mental training?
Tutkimuksessa etsitään vastauksia kolmeen kysymykseen: 1) Mitkä ovat pianistin mentaaliharjoittelun kohteet?
3) What does mental training in music entail as a process?
3) Mitä musiikillinen mentaaliharjoittelu sisältää prosessina?
Also interpretation, memory and overcoming stage fright are needed.
Lisäksi tarvitaan tulkintaa, muistin osuutta ja esiintymispelon voittamista.
Without a musical inner ear and its functionality, true musicianship cannot exist.
Ilman muusikon sisäistä korvaa ja sen toimivuutta ei ole todellista muusikkouttakaan.
In music, however, the goal is an artistic end result which does not often apply to an athletic event.
Musiikkiesityksessä pyritään kuitenkin taiteelliseen lopputulokseen, mikä ei useinkaan koske urheilusuoritusta.
One particular result of this research is the conceptualisation of opening up the inner ear.
Tämän tutkimuksen tärkeä tulos onkin sisäisen korvan aukaiseminen käsitteenä.
Technical, cognitive and performance skills are involved.
Tarvitaan teknisiä, kognitiivisia ja esityksellisiä taitoja.
2) How does a pianist carry out the mental training?
2) Miten pianisti mentaaliharjoittelee?
The research approach is qualitative, and the materials were gathered from thematic interviews.
Tutkimusote on kvalitatiivinen ja tutkimusaineisto hankittiin teemahaastatteluina.
Both modes of practising, mental as well as physical, involve three important elements: planning, realisation and evaluation of the practice.
Harjoittelussa, sekä fyysisessä että mentaalisti suoritetussa, tärkeät tekijät ovat: suunnittelu, toteutus ja harjoittelun arviointi.
Based on the results of this research, a synthesis is outlined of the music event as an activity process, built on representations and schemes.
Tutkimustuloksena esitetään synteesi soittotapahtumasta representaatioille ja skeemoille rakentuvana toimintaprosessina.
Keywords: Mental training in music, auditory imagining, visualisation, kinaesthetic-mental experience, mastery of the psyche
Avainsanat: Muusikon mentaaliharjoittelu, soittotapahtuma prosessina, sisäinen korva, mielikuvat, kinesteettis-mentaalinen kokeminen, psyyken hallinta
Mental training by a pianist is collaboration between technical, auditory, visual, kinaesthetic and affective factors.
Tutkimustulos osoittaa, että pianistin mentaaliharjoittelu on tekniikkaan liittyvien, auditiivisten eli kuulomielikuvien, visuaalisten eli näkömielikuvien, kinesteettisten liikemielikuvien sekä affektiivisten tekijöiden yhteistyötä.
This research explores the foci, methods and processes of mental training by pianists who are active as performers and teachers.
Tutkimus selvittää konsertoivan ja opettavan pianistin mentaaliharjoitteluun liittyviä kohteita, tapoja ja prosesseja.
According to the results of this research, mental training is a goal-oriented activity which can have an impact on all of these factors.
Tutkimustulosten mukaan näihin kaikkiin voidaan vaikuttaa mentaaliharjoittelun avulla.