natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In a double-blinded, placebo-controlled clinical trial, the effects of oregano (O. vulgare) extract consumption on different biomarkers of antioxidant capacity and lipid peroxidation were studied in healthy men.
Kaksoissokkoutetussa, lumekontrolloidussa kliinisessä kokeessa tutkittiin, onko oreganouutteella (O. vulgare) vaikutuksia elimistön antioksidanttikapasiteettiin tai rasvojen hapettumista kuvastaviin mittareihin terveillä miehillä.
The in vitro antioxidant activity of phenolic constituents and human metabolites of O. onites were studied in DPPH and LDL oxidation assays.
Saman uutteen fenolisten komponenttien ja niiden metaboliittien antioksidanttitehoa tutkittiin DPPH - ja LDL-malleissa.
The hydrodistillation method was chosen for the further production of study extracts due to sensory properties of the extracts suitable for human consumption.
Osatöissä käytettävien uutteiden valmistamiseen valittiin vesitislaus, jolla valmistettujen uutteiden maku- ja hajuominaisuudet olivat käyttötarkoitukseen soveltuvat, ja joka oli helposti siirrettävissä suurempaan tuotantomittakaavaan.
Depending on the method used, the extracts showed varying degrees of antioxidant activity.
Kaikki uutteet toimivat antioksidantteina käytetyissä koeputkimalleissa, mutta aktiivisuusjärjestys vaihteli menetelmittäin.
The phenolic acids from O. onites showed a range of antioxidant activity in the assays used, and some degree of activity was observed for many of the aglycone forms of their human metabolites.
Uutteen fenolisilla yhdisteillä sekä niiden metaboliittien aglykonimuodoilla havaittiin antioksidanttiaktiivisuutta; metaboliittien aktiivisuudet olivat lähtöaineitaan alhaisempia.
High dietary intake of fruits and vegetables has been linked to protection against chronic diseases, of which cardiovascular diseases (CVD) are the major cause of death in Finland.
Epidemiologisten tutkimusten perusteella runsaasti kasviksia ja hedelmiä sisältävä ruokavalio vähentää riskiä sairastua sydän- ja verisuonisairauksiin.
Based on the 1,1-diphenyl-2-picrylhydrazyl radical (DPPH ) scavenging activity of the different extracts, PHWE was the most effective technique.
Uutteiden fenoliprofiili selvitettiin nestekromatografisesti ja niiden antioksidanttitehoa 1,1-difenyyli-2-pikryylihydratsyyliradikaalin (DPPH ) sieppaajina tutkittiin.
Transcription Factors ∆FosB and CREB in Drug Addiction : Studies in Models of Alcohol Preference and Chronic Nicotine Exposure
Transkriptiotekijät ∆FosB ja CREB päihderiippuvuudessa : tutkimuksia alkoholismin ja kroonisen nikotiinialtistuksen malleissa
One aim of the present work was to clarify the effects of long-term drug exposure on the expression of ∆FosB and CREB.
Yhtenä päämääränämme oli selvittää pitkäaikaisen päihdealtistuksen vaikutuksia ∆FosB:n ja CREB:n ilmentymiseen.
The purpose of the present study was to clarify the role of the transcription factors ∆FosB and CREB in addiction, especially in the sensitization phenomenon thought to be important in addiction.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli selkeyttää kahden transkriptiotekijän, ∆FosB:n ja CREB:n, roolia addiktiossa, etenkin herkistymisilmiössä, jota pidetään tärkeänä osana addiktion kehittymistä.
Transcription factors regulate gene expression and are interesting candidates for mediators of the molecular mechanisms underlying addiction.
Geenien ilmentymistä säätelevien transkriptiotekijöiden on arveltu olevan osallisena addiktion molekyylitason mekanismeissa.
Neuroadaptive changes that develop during repeated exposure to abused drugs are thought to lead to drug addiction.
Toistuvan päihdealtistuksen aikana näissä hermojärjestelmissä tapahtuvien muutosten ajatellaan johtavan riippuvuuden kehittymiseen.
Studies were performed using two animal models: mice exposed chronically to nicotine in a way that mimics several aspects of human smoking and rat lines selectively bred for differential alcohol consumption.
Tutkimukset suoritettiin käyttäen kahta eläinmallia: kroonisesti nikotiinialtistetuttuja hiiriä sekä alkoholin kulutuksen suhteen geneettisesti eroavia rottia.
In conclusion, the ∆FosB expression paralleled psychomotor sensitization to nicotine, but altered expression of either ∆FosB or CREB does not unequivocally explain the behavioral sensitization to morphine.
Lisäksi se näyttää olevan yhteydessä nikotiinin liikeaktiivisuutta herkistävään vaikutukseen, mutta muutokset ∆FosB:n ilmentymisessä tai CREB:n aktiivisuudessa eivät yksiselitteisesti selitä herkistyneitä käyttäytymisvasteita morfiinille.
In addition to cocaine and morphine, nicotine sensitized the locomotor activity of AA rats more than that of ANA rats, indicating that AA rats have generally increased vulnerability to drugs of abuse.
Kuten kokaiini ja morfiini, myös nikotiini herkisti liikeaktiivisuutta enemmän AA kuin ANA rotissa, joten AA rotat näyttävät olevan kaiken kaikkiaan alttiimpia eri päihteille.
Chronic oral nicotine exposure cross-sensitizes mice to morphine.
Kroonisen nikotiinialtistuksen on havaittu lisäävän hiirten herkkyyttä morfiinille.
Alcohol-preferring AA rats were more susceptible to the rewarding effects of cocaine and morphine than alcohol-avoiding ANA rats.
Alkoholia mielellään juovien AA rottien havaittiin olevan alkoholia välttäviä ANA rottia herkempiä kokaiinin ja morfiinin palkitseville vaikutuksille.
Furthermore, levels of brain-derived neurotrophic factor (BDNF) were elevated in several addiction-related brain regions after long-term abstinence from nicotine, suggesting the involvement of BDNF in the long-lasting addictive properties of nicotine.
Lisäksi havaitsimme muutoksia hermokasvutekijä BDNF:n määrässä sekä nikotiinialtistuksen aikana että pitkäaikaisen vieroituksen jälkeen.
In contrast to control mice, morphine increased CREB phosphorylation in the dopaminergic cell body areas of nicotine-exposed mice.
Toisin kuin verrokeissa, nikotiinialtistetuissa hiirissä morfiini lisäsi CREB:n aktiivisuutta dopaminergisten hermoratojen lähtöalueilla, mikä saattaa liittyä herkkyyteen morfiinin riippuvuutta aiheuttaville vaikutuksille.
Thus, when a drug treatment or genetic factors lead to increased ∆FosB expression, ∆FosB is likely to contribute to enhanced susceptibility to the reinforcing effects of addictive drugs.
Yhteenvetona voidaan siis todeta, että päihteiden tai geneettisten tekijöiden aikaansaama kohonnut ∆FosB:n ilmentyminen todennäköisesti lisää herkkyyttä päihteille, vaikka ∆FosB ei saatujen tulosten perusteella ole välttämätön herkistyneelle päihdevasteelle.
∆FosB expression in the nucleus accumbens core of AA rats was higher than in that of ANA rats, suggesting that elevated accumbal ∆FosB expression predisposes individuals to the addictive properties of drugs.
ΔFosB:n ilmentyminen oli suurempaa AA rottien accumbens-tumakkeessa ANA rottiin verrattuna viitaten siihen, että accumbens-tumakkeen korkea ΔFosB:n ilmentyminen voi altistaa yksilön päihteiden riippuvuutta aiheuttaville ominaisuuksille.
Chronic oral nicotine exposure in mice decreased accumbal CREB phosphorylation but did not alter ∆FosB expression.
Krooninen oraalinen nikotiinialtistus, jossa hiiret saavat tupakoitsijoiden tapaan aktiiviaikanaan toistuvasti pieniä nikotiiniannoksia, vähensi CREB:n aktiivisuutta accumbens-tumakkeessa, mutta ei vaikuttanut ∆FosB:n ilmentymiseen.
Enhanced psychomotor sensitization to cocaine in AA rats correlated with cocaine-induced accumbal ∆FosB expression, indicating a role for this transcription factor in cocaine sensitization.
Kokaiinin AA rotissa aikaansaama liikeaktiivisuuden herkistyminen korreloi kokaiinin accumbens-tumakkeessa nostaman ∆FosB:n ilmentymisen kanssa, joten ∆FosB näyttää liittyvän kokaiiniherkistymiseen.
Psychomotor sensitization to nicotine in these rats was accompanied by nicotine-induced accumbal ∆FosB expression and sensitized dopamine release, but the enhanced sensitization in AA rats involved additional mechanisms.
Liikeaktiivisuuden herkistyminen nikotiinille AA ja ANA rotissa liittyi accumbens-tumakkeen dopamiinin vapautumisen lisääntymiseen ja ΔFosB:n ilmentymisen kasvuun, mutta nämä tekijät eivät yksin selitä AA rottien suurempaa herkistymistä nikotiinille.
Morphine sensitization was not associated with accumbal changes in ∆FosB expression or CREB phosphorylation: however, the rapid morphine-evoked elevation of ∆FosB levels in the caudate-putamen of AA rats and the differential influence of morphine on CREB phosphorylation in the prefrontal cortex between AA and ANA rats are likely related to the different behavioral effects of morphine in these rats.
Toisaalta AA rottien alttiuteen morfiinin käyttäytymisvaikutuksille saattaa myötävaikuttaa morfiinin vaikutukset dorsaalistriatumin ΔFosB:n ilmentymiseen sekä morfiinin erilainen vaikutus AA ja ANA rottien etuaivokuoren CREB aktiivisuuteen.
The present findings indicate a role for ∆FosB in psychomotor sensitization to cocaine.
∆FosB näyttää liittyvän kokaiiniherkistymisen kehittymiseen.
Thus, drug-induced ∆FosB expression may preferentially involve the induction of behavioral sensitization.
Liikeaktiivisuuden herkistävä nikotiinin anto sitä vastoin lisäsi ∆FosB:n määrää, joten ∆FosB voikin olla yhteydessä nikotiiniherkistymisen kehittymiseen.
This effect may contribute to the nicotine-evoked enhanced behavioral effects of morphine observed in these mice.
Tämä havainto tukee ajatusta kroonisen nikotiinialtistuksen pitkäaikaisesta hermostoa muovaavasta vaikutuksesta.
All the above-mentioned medicines have potential adverse effects that may have deleterious impact on the maximum exercise performance of elite athletes.
Lääkkeitä käytettäessä ei saa unohtaa, että kaikilla lääkkeillä on omat haittavaikutuksensa, joilla voi olla urheilijan maksimaalista suorituskykyä heikentävä vaikutus.
Every fifth athlete reported of the adverse effects associated with the use of NSAIDs.
Tulehduskipulääkkeitä käyttäneistä urheilijoista joka viides kertoi havainneensa kyseisten lääkeaineiden aiheuttaneen haittavaikutuksia.
Heavy physical training causes several physiological and pathophysiological changes and stress in respiratory, cardiovascular, immunologic, endocrinological, and musculoskeletal systems in highly-trained athletes.
Kova fyysinen harjoittelu aiheuttaa useita huomattavia fysiologisia ja patofysiologisia muutoksia urheilijan elimistössä.
Of all the athletes (N = 494) financially supported by the National Olympic Committee, 446 completed a structured questionnaire (response rate 90.3%) in 2002.
Urheilijoista 446 (90,3 %) vastasi kyselyyn pääsääntöisesti lajiryhmien kotimaan lajileireillä.
A control group (N = 1503, response rate 80.1%) comprised an age-matched sample from the population-based study collected by the National Public Health Institute.
Vertailuaineistona käytettiin Kansanterveyslaitoksen Terveys 2000-tutkimuksen nuorten (18 - 29-vuotiaat) aineistoa (vastanneita 1503; vastausprosentti 80,1 %).
The present study aimed at determining the use of prescribed medication and factors associated with it in a large number of elite athletes compared with a representative control sample of the general population.
Tämä väitöskirjatyö on ensimmäinen tutkimus, jossa on selvitetty useiden eri lajien urheilijoiden lääkitystä kokonaisuudessaan ja verrattu sitä edustavaan otokseen samanikäisestä normaaliväestöstä.
The use of prescribed asthma and allergy medication, non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAID), and oral antibiotics during the past seven days is 2-4-fold in elite athletes compared with the general population of the same age.
Urheilijat käyttivät lääkärin määräämiä astmalääkkeitä, allergialääkkeitä, tulehduskipulääkkeitä ja antibiootteja 2-4 kertaa useammin kuin samanikäinen vertailuaineisto.
Female athletes use allergy medication more frequently than male athletes.
Kestävyyslajien urheilijat käyttivät yleisimmin allergialääkkeitä.
Use of asthma medication is most frequent in endurance athletes, but no difference is found between winter and summer sport athletes.
Kestävyyslajien urheilijat altistuvat astmalle ja allergioille hengittäessään kesällä suuria määriä allergeeneja ja ilman epäpuhtauksia sekä talvella kylmää ja kuivaa pakkasilmaa.
The frequency of self-reported asthma medication is clearly lower than the reported occurrence of physician-diagnosed asthma in a large sample of Finnish Olympic athletes.
Urheilijoiden astmalääkkeiden käytön yleisyydestä löytyy joitakin mainintoja tutkimuksista, joissa on kuitenkin keskitytty astman yleisyyden selvittämiseen lähinnä kestävyyslajien urheilijoilla.
For many athletes, sport is not safe enough without medicines.
Moni urheilija käyttääkin lääkkeitä vammojen ja sairauksien hoitoon.
Female athletes use asthma medication more often than males.
Nopeus- ja voimalajien urheilijat kärsivät puolestaan muita useammin erilaisista nyrjähdyksistä ja lihasrevähdyksistä.
Allergy medication is most commonly used medicine group among athletes followed by NSAIDs, asthma medication and oral antibiotics.
Astmalääkkeiden käyttö oli yleisintä kestävyyslajien ja joukkuelajien urheilijoilla.
Thus, any unnecessary medicine use should be minimized in elite athletes.
Urheilijoiden lääkkeiden käytön yleisyydestä on olemassa vähän tieteellisiä selvityksiä.
Endurance athletes have physician-diagnosed allergic rhinitis and they use allergy medication more often than athletes in other events or control subjects.
Nopeus- ja voimalajien urheilijat puolestaan käyttivät tulehduskipulääkkeitä noin 4 kertaa useammin kuin muiden lajien urheilijat ja lähes 10 kertaa useammin kuin tavanomainen väestö.
These biowaivers are based either on in vitro-in vivo correlation (IVIVC) or the biopharmaceutical classification system (BCS).
Uuden lääkevalmisteen biologinen samanarvoisuus voidaan varmistaa in vitro-in vivo korrelaatioon (IVIVC) tai lääkkeen biofarmaseuttiseen luokitteluun (BCS) perustuen.
These models are useful new tools in formulation development and regulatory applications.
Uudet farmakokineettiset mallit ovat käyttökelpoisia lääkkeiden tutkimus- ja tuotekehitystyössä.
For drugs with dissolution rate-controlled absorption and level A IVIVC, a direct relationship between in vivo drug input and in vitro dissolution may be found.
Lääkkeille voidaan löytää IVIVC eli riippuvuus in vitro -liukenemisen ja in vivo -imeytymisen välille, jos imeytymistä rajoittaa lääkkeen liukeneminen valmisteesta.
The bioavailability and bioequivalency of oral drug depends on gastrointestinal tract physiology and drug-related physicochemical and pharmacokinetic factors.
Ruuansulatuskanavan fysiologia, lääkkeen ja lääkevalmisteen ominaisuudet vaikuttavat suun kautta annosteltavien lääkkeiden biologiseen samanarvoisuuteen.
In certain cases, in vitro dissolution studies can be used as a surrogate for in vivo bioavailability or bioequivalency studies, referred to as a "biowaiver".
Joissakin tapauksissa in vivo -kokeita voidaan korvata laboratoriossa tehtävillä tutkimuksilla (in vitro).
A level A IVIVC model with a stochastic approach was developed for a modified-release formulation series of levosimendan.
Tämä stokastinen IVIVC-malli kehitettiin valmistesarjalle.
In this thesis, in vitro dissolution methods and computer simulation models were developed to predict relative bioavailability and bioequivalency and to probe properties of drugs suitable for biowaivers.
Tässä väitöskirjatyössä kehitettiin uudenlaisia tietokonemallinnusmenetelmiä, jotta in vivo kokeita voitaisiin korvata in vitro kokein.
Secondly, a stochastic Bayesian approach was integrated with the level A IVIVC model in order to get a predictions of concentration-time profiles of different formulations.
Mutta hyödyntämällä stokastisessa IVIVC-mallissa koehenkilökohtainen tieto, saatiin malli, jonka ennustuskyky oli hyvä ja jonka ennusteet pystyttiin esittämään paljon informaatiota sisältävinä todennäköisyysjakaumina.
A BCS biowaiver can be utilised for BCS I drugs that have complete absorption due to high solubility and high permeability.
BCS-luokittelussa lääkeaineet jaetaan neljään luokkaan liukoisuus- ja imeytymisominaisuuksien perusteella.
Firstly, the criteria for selection of a dissolution method for the level A IVIVC model were evaluated.
Seuraavassa vaiheessa stokastinen Bayes-lähestymistapa yhdistettiin IVIVC-malliin.
BCS I drugs are currently accepted for biowaivers, although a short half-life of elimination and rapid rate of absorption cause a high risk of bioinequivalency.
Toisaalta osan lääkeaineista (BCS I), joilla tällä hetkellä in vivo kokeet voidaan korvata in vitro tutkimuksin, todettiin olevan herkkiä liukenemisvaiheen nopeuseroille eli niillä in vivo kokeiden korvaaminen in vitro tutkimuksin sisältää korkean riskin.
The level A IVIVC model with Bayesian approach has good external predictability for the formulation series, although an averaged IVIVC model with the same data failed.
Valmistesarjalle ei ollut mahdollista kehittää ennustuskykyistä, pelkkään keskiarvotietoon perustuvaa IVIVC-mallia.
The BCS III drug ranitidine was suggested as a biowaiver candidate based on data from the literature.
Farmakokineettisen mallinnuksen avulla löydettiin uusi lääkeaineryhmä (BCS III), jolla in vivo kokeet voidaan korvata in vitro kokein.
Generalised rules to estimate the risk of bioinequivalency and to suggest new potential biowaivers were evaluated by theoretical pharmacokinetic simulations.
BCS-luokitteluun perustuvaa in vivo kokeiden korvaamista tutkittiin systemaattisesti farmakokineettisen mallin avulla.
Generally, the simulations suggest that BCS III drugs are better biowaiver candidates than some BCS I drugs because they have a lower risk of bioinequivalence and they are less sensitive to differences in gastric emptying rates and formulation types.
Kehitetyt menetelmät mahdollistavat in vivo kokeiden korvaamisen in vitro tutkimuksin vähemmin riskein ja entistä laajemmin sekä valmisteiden kehitystyön aikana, että viranomaishakemuksissa.
A study on bacteria-targeted screening and in vitro safety assessment of natural products
Antibakteeriseulonta ja luonnonaineiden turvallisuusarviointi in vitro
Drug companies and research facilities are screening different sources with different techniques to fill this need.
Lääketeollisuus sekä eri tutkimuslaitokset ovat uusien haasteiden edessä etsiessään uusia vaikuttavia lääkeaineita.
More and more drugs are becoming useless as a result of increasing numbers of drug resistant pathogen bacteria strains.
Tänä päivänä ilmaantuu yhä enemmän lääkkeille vastustuskykyisiä, tauteja aiheuttavia bakteereja, joihin nykyiset lääkkeet eivät tehoa.
None of the extracts were shown to be mutagenic.
Osalla luonnonuutteista havaittiin olevan tunnettujen mutageenisten aineiden mutageenisuutta estävä vaikutus.
High-performance liquid chromatography (HPLC) was used for microfractionation of natural extracts to overcome limitations of photometric measurement of colored samples that can affect the results of a screening assay.
Nestekromatografian (HPLC) avulla fraktioitujen luonnonuutteiden sisältämien puhdasaineiden antimikrobiset vaikutukset onnistuttiin havaitsemaan ja menetelmä optimoimaan solupohjaiselle tutkimukselle.
The natural extracts were further studied with the Caco-2 model to evaluate their ability to affect the permeability of co-administrated drugs across the cell monolayer.
Lisäksi tutkittavien luonnonuutteiden vaikutusta lääkeaineiden imeytymiseen tutkittiin Caco-2 solukokeilla, ja havaittiin kokeiden tarpeellisuus, koska osa uutteista joko edisti tai vähensi tunnettujen lääkeaineiden imeytymistä soluun.
The microfractionation was successfully combined with the 96-well microplate antibacterial assay.
Tutkimukset suoritettiin bakteerisolumittakaavassa (/in vitro)/, käyttäen antibiootti erytromysiinille vastustuskykyisiä bakteerikantoja 96-kuoppalevyllä kasvattaen.
Assay validation and miniaturization are good ways to get results quickly and with less money and work.
Tutkimuksen kannalta hyvin suunniteltu, kustannustehokas ja optimoitu lääkeaine seulonta on ensiarvoisen tärkeätä, jotta saavutetaan maksimaalinen tulos, minimaalisin voimavaroin.
The study demonstrated that the use of microfractionation coupled with bioactivity screening is a powerful tool for the identification of active components in natural extracts.
Tulokset Työssä pystyttiin osoittamaan, että 96-kuoppalevyillä tehtävä antibakteeriseulonta on toimiva menetelmä uusien mahdollisten vaikuttavien lääkeaineiden seulonnassa.
To study natural extracts and their safety, a miniaturized Ames test with Salmonella typhimurium TA98 and TA100 strains in a 6-well plate was used.
Lisäksi tutkittavien uutteiden mahdolliset turvallisuusriskit pyrittiin seulomaan hyödyntämällä lääkkeiden imeytymiskokeita Caco-2-solulinjan avulla sekä Ames-testiä, joka oli pienenetty normaalista 9 cm halkaisijalla olevalta Petri-maljalta suoritettavasta testistä 6-kuoppalevylle tehtävään testiin jossa yhden kuopan halkaisija n.2.5 cm.
In this study, erythromycin resistant Streptococcus pyogenes strains, mefA, ermB and ermTR, and the Staphylococcus simulans ermC strain of Finnish origin were used to optimize a turbidometric screening assay using a 96-well microplate for detecting new antimicrobials.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi käytetään pienemmässä mittakaavassa tehtäviä tutkimuksia miniatyrisoimalla ja optimoimalla jo käytössä olevia menetelmiä, mm. bakteerien kasvatuksessa 96-kuoppaisia levyjä hyödyntäen uusia nopeita mittalaitteita, sekä käytetään tietokoneavusteista laskentaa haettaessa uusia vaikuttavia lääkemolekyylejä.
Using the latest technology can be the key for finding new promising drug candidates.
Luonto ja luonnosta peräisin olevat tuotteet ovat keskeisessä asemassa etsittäessä uusia lääkeaineita sekä niiden avulla kehitettäviä vaikuttavia aineita.
It has been previously shown that some natural extracts can have drug interactions and affect the drug's cellular permeability.
Samalla tutkimuksessa täytyy ottaa huomioon mahdolliset turvallisuustekijät kuten, lääkeaineen vaarallisuus ihmisellä sekä sen imeytyminen soluun ja vaikutus muihin lääkkeisiin.
Optimization was assisted by using quality parameters S/N (signal-to-noise), S/B (signal-to-background) and Z' factor (screening window coefficient) to confirm the reliability and repeatability.
Tätä asiaa tutkittiin käyttäen hyväksi Caco-2 eli ohutsuolen epiteeliä kuvaavaa solumallia, jota käytetään tutkittaessa yhdisteiden imeytymiskäyttäytymistä /in vitro/.
With a miniaturized method, the cost of the test can be decreased, and less time, workspace and amounts of compound are needed than in a normal Ames test.
Luonnonaineiden vaikutuksia ihmissoluissa onnistuttiin jäljentämään pienessä mittakaavassa tehtävällä muta- ja antimutageenisuus Ames-testeillä, jolloin saavutetaan säästöä tarvittavien materiaalien määrässä, työvoimassa ja tilan tarpeessa.
The assay was used to screen mutagenicity and antimutagenicity of rapeseed, pine bark and raspberry extracts and their factions with vinylsyringol, a pure compound from crude rapeseed oil.
Tutkimuksen lähtökohtana oli seuloa mahdollisia uusia vaikuttavia lääkeaineita luonnonperäisistä uutteista, niiden puhdasaineista sekä molekyylimallinnuksen kautta valittujen synteettisten yhdisteiden avulla.
The search for novel antibacterial agents can be facilitated by virtual screening of compound databases against a known bacterial target.
Hyvin suunnitellusti tehdyllä tutkimuksella, uusia menetelmiä hyödyntäen pystytään saavuttamaan parempia tuloksia alati kiihtyvässä tarpeessa kehittää uusia lääkkeitä vastustuskykyisiä bakteerikantoja vastaan.
The optimized assay was used for screening a small-scale library of natural compounds and their derivatives against the antibiotic resistant strains.
Väitöskirjassani pyrittiin selvittämään optimaaliset koeolosuhteet solupohjaisille menetelmille uusia vaikuttavia lääkeaineita luonnosta etsittäessä ja luonnonaineiden rakenteiden perusteella syntetisoitujen molekyylien avulla tehtävissä tutkimuksissa.
The urge to find new active drugs, pure or modified, has become a critical task to overcome the limitations that older, still in use, drugs have faced.
Lääkeaineiden tutkimuksen kannalta yksi suuri osa-alue on lääkkeiden imeytyminen ja miten mahdollinen uusia vaikuttava yhdiste vaikuttaa muiden jo käytössä olevien lääkkeiden imeytymiseen.