natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, predictors for reduced quality of life were investigated.
Lisäksi tutkittiin huonontuneen elämänlaadun ennustetekijöitä.
Nevertheless, in many patients there is no identifiable reason for symptoms.
Kuitenkin monilla potilailla syy vatsaoireisiin jää tunnistamatta.
However, the long-term response of the gluten-free diet is not well-known.
Gluteenittoman ruokavalion pitkäaikaisvaste on kuitenkin huonosti tunnettu.
The only available treatment is a lifelong and strict gluten-free diet.
Toistaiseksi ainoa hoito on elinikäinen ja tiukka gluteeniton ruokavalio.
The causality of these issues with respect to symptoms, as well as possible common mechanisms with irritable bowel syndrome, should be further investigated.
Näiden tekijöiden ja oireiden välistä kausaliteettia, kuten myös mahdollisia yhteisiä mekanismeja ärtyvän suolen oireyhtymän kanssa tulee kuitenkin tutkia tarkemmin.
However, findings in inflammatory cells suggest that the role of intraepithelial lymphocytes in coeliac disease may be more complex than previously thought.
Löydökset tulehdussoluissa antavat kuitenkin viitettä siitä, että epiteelinalaisten lymfosyyttien osuus keliakiassa voi olla aiemmin luultua monimutkaisempi.
Some symptoms may require long-term dietary treatment before alleviation, which should be taken into account by physicians treating coeliac disease patients.
Osa oireista saattaa vaatia pidemmän ruokavaliohoidon ennen lievittymistä, ja keliaakikkoja hoitavien lääkäreiden tulee ottaa tämä huomioon.
Globally, the most frequent cause of poor clinical response is ongoing gluten consumption.
Maailmalla yleisin syy huonoon hoitovasteeseen on gluteenin saannin jatkuminen.
In Study I, symptoms were alleviated after patients began dietary treatment, yet short-term treated patients had excessive diarrhoea.
Osatyössä I oireet helpottivat ruokavaliohoidon aloittamisen jälkeen, joskin lyhyen aikaa hoidetut potilaat kärsivät vielä ripulista.
The findings also support the hypothesis that a low fibre intake and alterations in the intestinal microbiota may play a role in poor symptom response.
Tulokset myös tukevat ajatusta siitä, että vähäisellä kuidunsaannilla ja ohutsuolen mikrobiston muutoksilla voi olla osuutta huonoon oirevasteeseen.
Study II showed that a long diagnostic delay, severe symptoms before diagnosis and the presence of thyroid disease, other gastrointestinal disease, food intolerance or any coeliac disease-associated comorbidity increased the risk of persistent symptoms.
Osatyössä II pitkä diagnostinen viive, vakavat oireet ennen keliakiadiagnoosia sekä samanaikainen kilpirauhassairaus, muu ruoansulatuskanavan sairaus, ruokarajoite tai mikä tahansa muu keliakiaan liittyvä liitännäissairaus lisäsivät riskiä pitkittyneille oireille.
The disease may manifest as various gastrointestinal or extraintestinal symptoms.
Sairaus voi ilmentyä monipuolisina vatsaoireina tai suoliston ulkopuolisina oireina.
Symptomatic patients also had lower densities of CD3+ intraepithelial lymphocytes in their intestinal mucosa.
Oireista kärsivillä potilailla oli myös vähemmän CD3+ epiteelinalaisia lymfosyyttejä ohutsuolen limakalvolla.
In Study II, factors associated with persistent gastrointestinal symptoms and reduced quality of life were investigated in 596 long-term treated coeliac patients and compared with healthy controls.
Osatyössä II tutkittiin pitkittyneisiin oireisiin ja huonontuneeseen elämänlaatuun liittyviä tekijöitä 596 pitkään hoidetuilla keliaakikoilla sekä terveillä verrokeilla.
The aim of this dissertation was to investigate the prevalence and severity of gastrointestinal symptoms in well-defined cohorts of untreated and treated coeliac disease patients, and to compare the results with other common gastrointestinal diseases.
Tämän väitöskirjatyön tavoitteena oli tutkia pitkittyneiden vatsaoireiden yleisyyttä ja vakavuutta hyvin määritellyillä, hoitamattomista ja hoidetuista keliaakikoista koostuvilla aineistoilla sekä verrata keliaakikkojen oireita muihin ruoansulatuskanavan sairauksiin.
Clinical experience suggests that a considerable proportion of treated coeliac disease patients may suffer from persistent gastrointestinal symptoms.
Kliininen kokemus antaa viitteitä siitä, että merkittävä osa hoidetuista keliaakikoista saattaa kärsiä pitkittyneistä vatsaoireista.
Furthermore, a long diagnostic delay, current gastrointestinal symptoms and psychiatric comorbidity increased the risk of a reduced health-related quality of life.
Lisäksi pitkä diagnostinen viive, vatsaoireet tutkimushetkellä sekä samanaikainen psykiatrinen sairaus altistivat huonolle elämänlaadulle.
Other reasons include concomitant diseases such as microscopic colitis, functional gastrointestinal disorders, and, rarely, refractory coeliac disease or malignancy.
Muita syitä oireisiin voivat olla samanaikainen muu sairaus, kuten mikroskooppinen koliitti, toiminnalliset vatsavaivat sekä harvoin refraktaarikeliakia tai syöpäsairaus.
Coeliac disease is a chronic immune-mediated disease leading to the destruction of small-intestinal mucosa in genetically susceptible individuals.
Keliakia on pitkäaikainen immuunivälitteinen sairaus, joka johtaa ohutsuolen limakalvovaurioon geneettisesti alttiilla henkilöillä.
The results of this dissertation show that persistent gastrointestinal symptoms are common in coeliac disease patients on a long-term gluten-free diet.
Väitöskirjatyön tulokset osoittivat, että pitkittyneet vatsaoireet ovat yleisiä pitkään gluteenitonta ruokavaliota noudattaneilla keliaakikoilla.
Almost a quarter of the long-term treated patients had persistent gastrointestinal symptoms compared with healthy controls, reflux being the most frequent symptom.
Liki neljänneksellä pitkään hoidetuista keliaakikoista oli pitkittyneitä vatsaoireita, ja refluksi oli oireista yleisin.
Further, in Study IV, dietary factors and markers of epithelial stress, innate immunity and epithelial integrity were compared in 47 treated coeliac disease patients with and without persistent symptoms.
Lisäksi osatyössä IV verrattiin päivittäistä kuidun saantia sekä epiteelistressiin, synnynnäiseen immuniteettiin ja epiteelin yhteneväisyyteen liittyviä merkkiaineita 47 oireisella ja oireettomalla, hoidetulla keliaakikolla.
Based on the present study, it is possible that an altered innate immune activation or epithelial integrity does not have a role in the development of persistent symptoms.
Tulokset eivät tue sitä, että synnynnäisen immuniteetin tai epiteelin yhteneväisyyden muutoksilla olisi osuutta pitkittyneiden oireiden kehittymisessä.
Study I investigated the prevalence and severity of symptoms in 856 coeliac disease patients with different durations of gluten-free diet and in healthy controls.
Osatyössä I tutkittiin oireiden esiintyvyyttä ja vakavuutta 856 eri hoidon vaiheessa olevalla keliaakikolla sekä terveillä verrokeilla.
No differences were observed in the other markers of epithelial stress, innate immunity, or epithelial integrity.
Muissa epiteelistressiin, synnynnäiseen immuniteettiin tai epiteelin yhteneväisyyteen liittyvissä merkkiaineissa ei havaittu eroja.
Additionally, in Study IV, the treated coeliac patients with persistent symptoms were shown to have a significantly lower intake of fibre than asymptomatic patients.
Lisäksi osatyön IV hoidolla olevat oireiset potilaat käyttivät merkittävästi vähemmän kuitua kuin oireettomat potilaat.
Epithelial stress and alteration in the intestinal microbiota, innate immunity and epithelial integrity have been suggested to play a role in active coeliac disease.
Epiteelin stressitekijöillä sekä suoliston mikrobiston, synnynnäisen immuniteetin ja epiteelin yhteneväisyyden muutoksilla tiedetään olevan osuutta aktiivisessa, hoitamattomassa keliakiassa.
In Study III, treated coeliac disease patients with ongoing gastrointestinal symptoms were shown to have different intestinal microbiota composition and a reduced bacterial richness compared with asymptomatic patients.
Osatyössä III jatkuvista oireista kärsivillä hoidetuilla keliaakikoilla oli erilainen ohutsuolen mikrobikoostumus verrattuna oireettomiin potilaisiin.
In Study III, the composition of the duodenal microbiota was compared in 34 treated coeliac patients with and without persistent symptoms.
Osatyössä III verrattiin pohjukaissuolen mikrobiston koostumusta 34 oireisella ja oireettomalla, hoidolla olevalla keliaakikolla.
The symptoms of coeliac disease patients were variable and considered mild to moderate compared with other gastrointestinal diseases.
Keliaakikoiden oireet olivat monimuotoisia ja vakavuudeltaan lieviä tai kohtalaisia verrattuna muihin ruoansulatuskanavan sairauksiin.
A further aim was to elucidate the mechanisms of persistent gastrointestinal symptoms by comparing the clinical background, composition of intestinal microbiota and diet, and markers of small-bowel mucosal immune activation and epithelial integrity in treated coeliac patients with and without gastrointestinal symptoms.
Tämä tehtiin vertailemalla kliinistä taustaa, ohutsuolen mikrobiston ja ruokavalion koostumusta, ohutsuolen limakalvon immuniteetin aktivoitumista sekä epiteelimuutosten esiintymistä oireisilla ja oireettomilla hoidolla olevilla keliaakikoilla.
This means the exclusion of wheat, rye, barley, and products with added gluten from the diet. Initiation of dietary treatment usually alleviates the symptoms rapidly, followed by slower recovery of the intestinal mucosa.
Tämä tarkoittaa vehnän, rukiin ja ohran sekä lisättyä gluteenia sisältävien tuotteiden poistamista ruokavaliosta.
However, these issues have not been investigated in treated coeliac disease patients.
Näiden tekijöiden vaikutusta hoidetuilla keliaakikoilla ei kuitenkaan ole vielä tutkittu.
Persistent Symptoms in Treated Coeliac Disease
Keliakian pitkittyneet vatsaoireet
This finding was similar in all five study populations.
Nämä löydökset olivat samansuuntaiset kaikissa viidessä tutkimukseen osallistuneessa eurooppalaisessa populaatiossa.
Association Between Enterovirus Infections and Type 1 Diabetes in Different Countries
Enterovirusten ja tyypin 1 diabeteksen välinen yhteys eri maissa
A third series included newly diagnosed T1D patients from Finland, Sweden, the UK, France and Greece.
Väitöstutkimus perustui eri maiden lapsiväestöjä edustaviin aineistoihin Suomesta, Ruotsista, Kreikasta, Englannista, Ranskasta, Kreikasta ja Yhdysvalloista.
In total, these cohorts included 337 children who developed T1D, 90 autoantibody positive children and 389 autoantibody negative non-diabetic control children.
Tutkimukseen osallistui 337 tyypin 1 diabetekseen sairastunutta lasta, 90 autovasta-ainepositiivista esidiabetesvaiheessa olevaa lasta ja 389 tervettä autovasta-ainenegatiivista verrokkilasta.
In addition, autoantibody positive children who developed T1D had more enterovirus infections than children who did not develop the disease.
Lisäksi osoitettiin, että autovasta-ainepositiivisilla lapsilla, jotka myöhemmin sairastuivat tyypin 1 diabetekseen, oli enemmän enterovirusinfektioita kuin lapsilla, joille sairaus ei puhjennut.
This difference was most marked during the time period of six months prior to seroconversion to T1D associated autoantibodies.
Suurin ero ryhmien välillä nähtiin erityisesti kuusi kuukautta ennen tyypin 1 diabetesta ennustavien autovasta-aineiden ilmaantumista.
Enterovirus infections were more common in children who developed T1D than in control children.
Tutkimuksessa havaittiin, että enterovirusinfektiot ovat yleisempiä tyypin 1 diabetekseen sairastuvilla lapsilla kuin terveillä verrokkilapsilla.
However, confirmation of causality between the enterovirus infections and the disease needs additional studies, such as intervention trials with vaccinations or antiviral drugs.
Väitöstutkimus puoltaa jatkotutkimusta viruksen ja taudin syy-seuraussuhteen varmistamiseen CBV rokotteen tai viruslääkkeiden avulla kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa.
The results of this study support the hypothesis that enterovirus infections may contribute to the development of T1D.
Tutkimustulokset vahvistavat aikaisempia havaintoja siitä, että enterovirukset, erityisesti CBV1 virus, voivat mahdollisesti liittyä tyypin 1 diabeteksen syntyyn.
Enterovirus infections were diagnosed using RT-PCR to detect enterovirus RNA in serum and stool samples.
Enterovirusinfektiot todettiin osoittamalla viruksen geenituotteita veri ja ulostenäytteistä sekä mittaamalla vasta-aineita enteroviruksia kohtaan.
The prevalence of antibodies against CBV2-6 did not differ between case and control groups.
Näistä viruksista CBV1 serotyypin havaittiin liittyvän tyypin 1 diabetekseen, kun taas vasta-aineet muita CBV (2-6) viruksia vastaan olivat yhtä yleisiä tapaus- ja verrokkiryhmissä.
One cohort, from Finland, included children who were followed from birth until the diagnosis of T1D.
Enterovirusten alatyypeistä tutkittiin erityisesti Coxsackie B viruksia, jotka on aikaisemmissa tutkimuksissa liitetty tyypin 1 diabeteksen syntyyn.
However, the enterovirus RNA was not detected at the onset of clinical T1D in serum or stool samples.
Sairastuvuusriski nousi heti enterovirusinfektion jälkeen, mutta enterovirusta ei havaittu enää tyypin 1 diabeteksen puhkeamishetkellä.
In addition, enterovirus specific antibodies were measured from serum samples using ELISA and plaque neutralization assays.
Tietyt ravintotekijät, bakteerifloora sekä virukset on liitetty mahdollisiksi riskitekijöiksi.
The differences among treatment places and between the sexes were insignificant.
Erot hoitopaikkojen tai sukupuolten välillä eivät olleet merkitseviä.
Pain was less common (P=0.003) in patients who died at home than in hospital.
Kipua oli esiintynyt vähemmän kotona hoidetuilla potilailla (p=0.003) kuin sairaalassa hoidetuilla.
Apart from pain, the dying patients also suffered from anxiety, insecurity, melancholy, sadness and depression.
Potilaat kärsivät myös tuskaisuudesta, turvattomuuden tunteesta, alakuloisuudesta, surullisuudesta ja depressiosta.
The pain relief was regarded as unsuccessful in 46 patients (22%).
Kivun hoito oli omaisten mielestä ollut huonoa 46 potilaalla (22%).
Of the 371 patients, 211 (57%) had suffered from moderate to severe pain.
Vähintään kohtalaista kipua oli esiintynyt 211 potilaalla (57%).
The family members noted also different kind of medical futility in 87 patients (28%), e.g. unnecessary medication, unnecessary examinations, treatments and care processes.
Omaisten mielestä 87 potilaalle (28%) tehtiin turhia tutkimuksia tai turhia hoitotoimenpiteitä.
The feeling of helplessness was particularly common and it related significantly to the unsuccessful pain relief.
Avuttomuuden tunteen kokeminen oli myös yleistä, varsinkin kivusta kärsivillä potilailla.
The purpose of the study was to find out how the relatives of elderly persons experienced the palliative care of their significant others and what issues were essential for the good quality of the patients' lives.
Tutkimuksessa selvitettiin, miten omaisten arvioimana kuolevien vanhuspotilaiden hoito oli onnistunut ja mitkä tekijät olivat edellytyksinä hyvälle elämisen laadulle.
Suitable premises and environment, well-functioning home nursing, continuity and flexibility of service and positive features of nurses were structural prerequisites for good outcome, e.g. satisfied patient in physical and mental balance.
Hyvän hoidon edellytyksinä omaisten mielestä oli toimiva kotihoito, palvelujen jatkuvuus ja joustavuus sekä hoitajien positiiviset piirteet, empatia ja huumori hoitotyössä.
The results show that according to relatives' estimations the patients had various physical and mental symptoms and problems.
Tutkimustulosten mukaan kuolevilla vanhuspotilailla esiintyi omaisten arvioimana monenlaisia oireita ja ongelmia.
The professional palliative care was essential in increasing the dying elderly patients well-being and quality of life.
Omaisten arvion mukaan hyvällä palliatiivisella hoidolla on suuri merkitys kuolevan potilaan hyvään oloon ja hyvään elämisen laatuun.
The relatives were supported relatively well e.g. by organizing possibilities for discussions, encouraging them to participate in the dying patient s care and comforting them.
Heitä oli kannustettu osallistumaan kuolevan potilaan hoitoon, järjestetty mahdollisuus keskustella rauhassa sekä lohdutettu ja oltu tarvittaessa läsnä.
The objectives were to find out the possible symptoms and problems which the patients had and how their needs were met. An additional aim was to clarify the features of good and poor palliative care.
Tavoitteena oli tutkia kuolevilla potilailla esiintyviä oireita ja ongelmia, kipuja tai pahanolontunteita sekä tarkastella, miten omaisten näkökulmasta katsottuna hoidon tarpeisiin oli vastattu.
When the care of daily needs or symptoms and discomforts was poor, or when the patient's opinion about the need for analgesics was not taken into account, when information or support had failed and the atmosphere in the caring site was poor, the relatives assessed that the pain relief to be insufficient.
Omaiset arvioivat kivun hoidon huonoksi tai turhia tutkimuksia tehdyksi, jos hoitopaikan ilmapiiri ei ollut lämminhenkinen, kommunikointi ei onnistunut tai informaatio sekä tuen saanti ei ollut riittävää.
The data were gathered mainly with questionnaires which had 45 structured and three open-ended questions.
Aineiston keruussa käytettiin sekä syvähaastaatteluja että tarkoitusta varten suunniteltua kyselylomakketta.
The nursing staff's impolite behavior, routine working style, restless environment, discontinuous and poor primary care were indicators of a weak quality of care.
Huonoksi hoito arvioitiin silloin, kun kivut ja oireet eivät olleet hallinnassa, hoitoympäristö oli rauhaton, hoidossa ei ollut jatkuvuutta, hoitajat työskentelivät rutiininomaisesti tai käyttäytyivät epäystävällisesti.
The importance of good atmosphere and treatment environment, information and easiness to discuss with the staff were of great importance when assessing the care.
Haasteellisena voidaan tutkimuksen tuloksia pitää ainakin niiltä osin, jotka koskevat hoitoympäristöä ja ilmapiiriä, informaation kehittämistä, omaisen ja potilaan kohtaamista ja tukemista, hoidon jatkuvuuden ja joustavuuden sekä hoitohenkilökunnan toiminnan perusedellytysten varmistamista.
The majority received adequate pain relief and daily needs of the patients were well taken care of.
Omaiset kokivat itse saaneensa tukea melko hyvin.
The study aims to identify and analyze these problems.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on tunnistaa nämä ongelmat ja analysoida niitä.
More than half of graduates in this program have been trained abroad.
Yli puolet tästä koulutusohjelmasta valmistuneista ovat saaneet koulutuksensa ulkomailla.
The study revealed that the trust of managers in the basic actors of economic and social life of the country was then at a very low level.
Tutkimus osoittaa, että johtajien luottamus maan talouden ja yhteiskuntaelämän perustoimijoihin oli hyvin matalalla tasolla.
In this system both kinds of training should be coordinated and effectively supplement each other.
Lisäksi kumpikin koulutusmuoto tulisi koordinoida ja sovittaa yhteen, ja niiden tulisi täydentää toisiaan tehokkaasti.
A questionnaire study of the managers of 982 firms in various branches of the economy of St Petersburg and the Leningrad Region conducted in 2001 was devoted to the influence of innovation systems on managerial training.
Pietarin ja Leningradin alueilla 982 talouden eri toimialoilla toimivien yritysten johtajille suunnattu kyselytutkimus, joka tehtiin vuonna 2001, keskittyi innovaatiojärjestelmien vaikutukselle johtamiskoulutuksessa.
The analysis of training abroad showed that correctly organized exchange of professional experience, sharing the experience of the advanced western firms could yield valuable results.
Heidän koulutuksensa analysointi osoittaa, että oikealla tavalla järjestetty ammatillisen tietotaidon vaihtoon pohjautuva koulutus ja edistyneiden länsimaisten yritysten kokemukseen perustuva tiedon vaihto voivat saada aikaan merkittäviä tuloksia.
Accordingly, the main research question posed in the study: what obstacles/hindrences must be overcome for the successful development of managers training, and what is the role of innovation systems in the development of managers training?
Tämän tutkimuksen pääkysymykset ovat seuraavat: mitkä esteet on ylitettävä, jotta johtajien koulutusta voidaan menestyksekkäästi kehittää, ja mikä on innovaatiojärjestelmien rooli johtajien koulutuksen kehittämisessä?
The development of innovation systems was demonstrably the strongest factor for the improvement of formal and informal training.
Innovaatiojärjestelmien kehittyminen on todistettavasti ollut vahvin sekä virallisen että epävirallisen koulutuksen parantumiseen vaikuttava tekijä.
Major actors in Russian economic and social life have undertaken significant efforts to generate institutions similar to those which regulate economic and social life in the advanced western countries.
Venäjän keskeiset talous- ja yhteiskuntaelämän vaikuttajat ovat tehneet paljon työtä luodakseen maahan kehittyneiden länsimaiden kaltaisia instituutioita, jotka sääntelevät talous- ja yhteiskuntaelämää.
The wide-scale Presidential Programme for the Training of Managers for the Russian Economy, has been an important source of information for revealing the problems of managers training.
Venäjän presidentinhallinnon käynnistämä, laaja-alainen valtiontalouden johtajien koulutusohjelma (Presidential Program) on ollut tärkeä tiedonlähde johtajien koulutuksen ongelmien paljastamisessa.
Many of the problems of managers training manifest themselves in the period of transition of firms towards innovative development.
Monet johtajien koulutukseen liittyvistä ongelmista tulivat esille aikana, jolloin yritykset olivat siirtymässä kohti aikaisempaa innovatiivisempaa kehitystä.
Managerial training serves as an element in the chain of reproduction of social capital.
Johtajien koulutus on yksi elementti sosiaalisen pääoman muodostumisen ketjussa.
The study revealing mechanisms of the functioning of social capital, were largely based on the theory of modernization.
Tutkimuksen taustalla ollut aiempi tutkimus, joka käsittelee sosiaalisen pääoman toiminnan mekanismeja perustuu laajalti modernisaatioteoriaan.
This low level of trust significantly impaired the effectiveness of managers, impairing the effectiveness of formal and informal training.
Luottamuspula heikensi huomattavasti johtajien tehokkuutta alentaen samalla koulutuksen tehokkuutta.
To enhance the effectiveness of both formal and informal training of Russian managers, there is a need to further develop the processes of transition, to actually form an innovation economy, to raise the level of trust of managers in the basic actors of economic and social life.
Koulutuksen prosesseja tulee edelleen kehittää Venäjän johtajien virallisen ja epävirallisen koulutuksen tehostamiseksi, jotta voidaan muodostaa aidosti innovatiivinen yhteiskunta ja vahvistaa johtajien luottamusta talouden ja yhteiskuntaelämän toimijoita kohtaan.
Accordingly, nowadays, the correct construction of a system of managerial training should ensure a purposeful connection of both the formal and informal training of managers into a uniform system.
Näin ollen johtamiskoulutuksen tulisi taata sekä virallisen että epävirallisen johtamiskoulutuksen tarkoituksenmukainen liittyminen koulutuksen järjestelmään.
During the empirical research of 270 firms in 2006 it was possible confirm the high capacity of the system of informal education for the professional training of managers, which provides training through practical work and through the exchange of experience.
Vuonna 2006 tehdyn 270 yritystä käsittävän empiirisen tutkimuksen tulokset osoittavat, että myös epävirallisella koulutusjärjestelmällä on suuri merkitys johtajien ammatillisessa koulutuksessa.
The radical social and economic reforms developed in Russia from the beginning of the 1990s in many respects confirm the substantive provisions of the transition theory.
Monet yhteiskunnalliset uudistukset ovat ravistelleet Venäjää 1990-luvun alusta lähtien.