natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In conclusion, novel inhibitors of GATA4-NKX2-5 transcriptional synergy were identified, which inhibit hypertrophic gene expression in rat cardiomyocytes.
Tässä väitöskirjatyössä tunnistettiin uusia GATA4:n ja NKX2-5:n transkriptiosynergiaan vaikuttavia isoksatsolirakenteisia yhdisteitä, jotka estävät rotan kardiomyosyyttien liikakasvuun johtavien geenien ilmentymistä.
Consumption of such snack products has become popular especially among teenagers and young adults.
Tällaisten snack-tuotteiden kulutus on yleistä erityisesti nuorilla.
Conventional snack products consist mainly of starch and fat and they have very low protein and dietary fiber content.
Tavanomaiset snack-tuotteet sisältävät pääasiassa tärkkelystä ja rasvaa, ja niiden ravintokuitu- ja proteiinipitoisuus on hyvin pieni.
Studied ingredients were: whole grain barley flour, defatted whole grain and endosperm oat flour, corn flour, differently treated oat bran concentrate fractions (OBC), brewer´s spent grain from barley (BSG), polydextrose (PD), whey protein isolate (WPI), Peruvian pseudocereals (amaranth, quinoa, kañiwa), barley starch and waxy corn starch.
Kiinteän vaahdon kuitu- ja proteiinipitoisuutta nostettiin lisäämällä pääraaka-aineen joukkoon erilaisia kuidun ja proteiinin lähteitä kuten polydekstroosia, heraproteiini-isolaattia, ohramäskiä, kauralesekonsentraattia ja perulaisia pseudoviljoja (amaranttia, kvinoaa ja kañiwaa).
The aims of this academic research were to utilize several fiber and protein sources in order to produce snack products using extrusion cooking technology which is a common way to produce foods.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli tutkia erilaisia kuidun ja proteiinin lähteitä keittoekstruusiolla valmistettavien syötävien kiinteiden vaahtojen raaka-aineina.
It is known that dietary fiber and protein have many health effects and they can help in losing weight by avoiding the feeling of hunger.
Runsaasti ravintokuitua ja proteiinia sisältävät elintarvikkeet voivat auttaa painonhallinnassa vähentämällä tuotteen energiasisältöä mutta myös lisäämällä kylläisyyden tunnetta.
Expanded, crispy gluten free snack products could be prepared using defatted oat endosperm flour with water-soluble OBC or corn flour enriched with Peruvian pseudocereals at content of 20% of solids.
Rapeita ja huokoisia kiinteitä vaahtoja saatiin aikaan, kun ohrajauhon sekaan lisättiin heraproteiini-isolaattia ja kun maissijauhoon lisättiin perulaisia pseudoviljoja.
The structure of a common cereal-based crispy snack product can be defined as solid foam.
Viljaperäiset rapeat snack-tuotteet ovat rakenteeltaan kiinteitä vaahtoja.
Effects of extrusion parameters on the process (torque, specific mechanical energy and pressure at the die) and on the properties (water content, expansion, hardness) of the snacks were studied using response surface methodology.
Tutkimuksessa selvitettiin myös ekstruusioprosessimuuttujien (massan vesipitoisuus, syöttönopeus, ruuvien pyörimisnopeus, lämpötilaprofiili) vaikutusta kiinteän vaahdon rakenteeseen ja ominaisuuksiin.
Production of edible solid foams enriched with fiber and protein using extrusion cooking
Runsaasti kuitua ja proteiinia sisältävien kiinteiden vaahtojen valmistaminen keittoekstruusiolla
This research gave information how fiber and protein rich ingredients for example by-products could be utilized in the production of healthy snacks made by extrusion cooking.
Saatua tietoa erilaisten kuidun ja proteiinin lähteiden soveltuvuudesta kiinteiden vaahtojen valmistamiseen ekstruusiolla voidaan hyödyntää snack-tuotteiden kehittelyssä.
Even though ingredients had a great effect on the properties of the snacks, structure could be modified by extrusion variables: increasing screw speed and decreasing water content of the extruded mass increased expansion and decreased hardness of the snack products.
Yleisesti massan vesipitoisuuden alentaminen ja ruuvien kierrosnopeuden nostaminen lisäsi kiinteiden vaahtojen huokoisuutta ja vähensi niiden kovuutta.
Furthermore, water-soluble OBC increased the expansion of extrudates made of defatted endosperm oat flour.
Runsaasti beetaglukaania sisältäviä huokoisia kiinteitä vaahtoja saatiin aikaan lisäämällä rasvattomaan kaurajauhoon kauraleseen vesiliukoista jaetta.
Several fiber sources could be used in the production of snacks, but high fiber content made snacks hard and poorly expanded.
Suuren kuitupitoisuuden havaittiin kuitenkin vähentävän kiinteiden vaahtojen huokoisuutta ja lisäävän kovuutta.
However, expanded and crispy barley-based snacks with high fiber and protein content were obtained by adding starch or WPI.
Ohramäskiä voitiin hyödyntää lisäämällä tärkkelystä ja heraproteiini-isolaattia.
Snack products were prepared with extrusion cooking technology in several trials with various mixtures of ingredients.
Kiinteä vaahto muodostuu ilmatäytteisistä huokosista, joita ympäröi kiinteä materiaali aikaansaaden tuotteelle pienen tiheyden.
However, we rarely see extensive disease epidemics in the nature, where pathogens play an important role in maintaining biodiversity.
Luonnon populaatioissa vakavia tautiepidemioita kuitenkin tavataan vain harvoin ja toisaalta loisilla on tärkeä tehtävä luonnon monimuotoisuuden ylläpitämisessä.
In well-connected populations hosts may be better able to respond to pathogen-imposed selection.
Hyvin kytkeytyneissä populaatioissa isännät voivat paremmin vastata patogeenien valintapaineeseen.
Theoretical and experimental evolution studies predict that migration influences coevolution between hosts and their pathogens, yet evidence of this phenomenon occurring in natural populations is scarce.
Teoreettiset ja kokeelliset evoluutiotutkimukset ennustavat migraation vaikuttavan isäntien ja taudinaiheuttajien yhteisevoluutioon, mutta tästä ilmiöstä on vain niukasti näyttöä luonnollisissa populaatioissa.
Finally, we found that different host genotypes activate unique genetic defense mechanisms in response to the same pathogen.
Lopuksi havaitsimme, että eri kasvigenotyypit aktivoivat erilaisia puolustusmekanismeja vasteena samaan taudinaiheuttajaan.
Infectious diseases have a major influence on the demography of human, animal and agricultural populations.
Tartuntatautien vaikutus ihmis-, eläin- ja muokattuihin kasvipopulaatioihin on kiistämätön.
Finally, we characterized the resistance gene repertoire in P. lanceolata and tested whether any particular genes show signs of pathogen-imposed selection.
Lopuksi määritimme vastustuskykygeenien monimuotoisuutta P. lanceolata-kasveissa ja tutkimme merkkejä mahdollisista geeneistä, jotka ovat kehittyneet taudinaiheuttajan valintapaineen alla.
Altogether, this study brings the new perception into how landscape fragmentation and biodiversity loss may dramatically change host survival and the intensity of selection for host resistance in nature and offers insights for resistance studies in both natural and managed plant populations.
Kaiken kaikkiaan nämä tulokset vahvistavat käsitystä siitä, kuinka maiseman pirstoutuminen voi dramaattisesti vaikuttaa isäntäkasvien selviytymiseen ja vastustuskyvyn kehittymiseen, ja tarjoavat näkemyksiä vastustuskyvyn tutkimiseen niin luonnollisissa kuin ihmisen muokkaamissa kasvipopulaatioissa.
Moreover, predicting the emergence, spread and evolution of pathogens within and among host populations requires understanding of how resistance diversity is maintained through varying migration rates in spatially structured systems.
Jotta taudinaiheuttajien esiintymistä, leviämistä ja evoluutiota voidaan ymmärtää isäntäpopulaatioiden sisällä ja välillä, on tiedettävä, kuinka vastustuskyvyn monimuotoisuutta määrittävä migraatio vaihtelee ympäristön rakenteen perusteella.
Using the Plantago lanceolata – Podosphaera plantaginis model system, I revealed the evolutionary trajectories of resistance in spatially isolated and well-connected populations within a metapopulation framework.
Käyttäen Plantago lanceolata - Podosphaera plantaginis mallisysteemiä, tutkin ja vertailin vastustuskyvyn evoluutiota; sekä alueellisesti eristäytyneissä, että hyvin kytkeytyneissä isäntäpopulaatioissa.
Local adaptation patterns varied considerably among well-connected host populations, and resistance levels fluctuated over years.
Sen sijaan hyvin kytkeytyneissä populaatioissa isäntien sopeutuminen taudinaiheuttajiinsa vaihteli populaatioiden välillä ja vastustuskyvyn taso heilahteli yli vuosien.
Coevolution has the potential to drive the genetic composition of hosts and pathogens by linking their genomes through adaptation and counteradaptation, often leading to evolutionary arms race dynamics.
Isännän ja taudinaiheuttajan yhteisevoluutio muovaa molempien osapuolten genomeja sopeutumisen ja vasta-sopeutumisen kautta, usein johtaen evolutiiviseen kilpavarusteluun.
Jointly, these results highlight that maintaining high levels of diversity in resistance is the key for hosts to cope with their pathogens.
Yhdessä nämä tulokset korostavat kuinka vastustuskyvyn monimuotoisuuden ylläpitäminen isäntäpopulaatioissa on keskiössä tauteja vastaan taisteltaessa.
Once pathogens have successfully established, they have the upper hand in the coevolutionary arms race, especially in isolated host populations.
Kun taudinaiheuttajat ovat onnistuneesti levinneet populaatioon, niillä on sopeutumisessa etulyöntiasema, etenkin eristäytyneissä populaatioissa.
The main goal of this thesis is to understand how pathogen-imposed natural selection maintains diversity in host resistance, from genes to metapopulation.
Väitöskirjani päätavoite on ymmärtää, kuinka taudinaiheuttajien valintapaine ylläpitää monimuotoista vastustuskykyä isännissä, geeneistä metapopulaatiotasolle.
These fluctuations may result from either pathogen-imposed selection or from transgenerational maternal effects, as results suggest that pathogen infection may transcend to subsequent generation and hence create an additional layer determining phenotypic resistance.
Nämä heilahtelut voivat olla seurausta taudinaiheuttajien valintapaineen muovaamasta sopeutumisesta, tai äitikasvien loistartunnan aiheuttamista vaikutuksista, sillä huomasin, että myös äidin infektio voi osaltaan lisätä vastustuskyvyn monimuotoisuutta.
I then asked if pathogens may also shape host fitness and resistance traits through transgenerationally induced maternal priming mechanism.
Tutkin myös, voiko äitikasvin loistartunta vaikuttaa jälkeläisten kelpoisuuteen ja virittää vastustuskykyä sukupolven yli siirtyvien mekanismien kautta.
I found that well-connected host populations support higher resistance and phenotypic resistance diversity than isolated host populations.
Tulosteni mukaan hyvin kytkeytyneissä populaatioissa vastustuskyky on korkeaa ja niistä löytyy monimuotoisesti erilaisia fenotyyppejä, mutta toisin kuin eristäytyneissä populaatioissa, isännät eivät ole sopeutuneet paikallisiin taudinaiheuttajiinsa.
In addition, the program was cost-effective among women under 25 years of age.
Pitkävaikutteisten menetelmien tarjoaminen oli myös kustannustehokasta alle 25-vuotiaiden naisten joukossa.
Hence, these methods are as effective in practical use as at their theoretical best.
Nämä menetelmät eivät vaadi käyttäjiltä päivittäistä muistamista ja ovat yhtä tehokkaita oikeassa elämässä kuin teoriassa.
This program offered all women their first LARC method free of charge at public family planning clinics.
Vantaalla on vuodesta 2013 tarjottu kaikille naisille mahdollisuus saada ensimmäinen pitkävaikutteinen ehkäisymenetelmä maksutta kaupungin kunnallisissa ehkäisyneuvoloissa.
The first article describes factors predicting the initiation of a free-of-charge LARC method among those eligible.
Ensimmäisessä osatyössä tutkittiin tekijöitä, jotka ennustavat maksuttoman pitkävaikutteisen menetelmän aloittamista.
Long-acting reversible contraception (LARC) methods are the most effective methods in preventing unintended pregnancy.
Pitkävaikutteiset ehkäisymenetelmät – kierukat, kapselit ja ehkäisyruiskeet – ovat tehokkaimpia ehkäisymenetelmiä.
The rate of induced abortions was 80% lower among women who initiated free-of-charge LARC compared to women not initiating a LARC method, despite being eligible for one free of charge (adjusted rate ratio [aRR] 0.20, 95% CI 0.11–0.32).
Raskaudenkeskeytysten ilmaantuvuus oli 80% matalampi naisilla, jotka aloittivat maksuttoman pitkävaikutteisen menetelmän kuin naisilla jotka eivät aloittaneet niitä ja 76% matalampi kuin verrokeilla.
The second article assesses the need for induced abortion during follow-up among women eligible for a free-of-charge LARC method.
Lisäksi raskaudenkeskeytyksen tarve oli huomattavasti matalampi naisilla, jotka valitsivat maksuttoman pitkävaikutteisen menetelmän.
Women initiating and those not initiating LARC methods at public family planning clinics were compared.
Naiset, jotka käyttivät ehkäisyneuvolan palveluita sekä naiset, jotka aloittivat maksuttoman pitkävaikutteisen menetelmän tunnistettiin Vantaan kaupungin sairaskertomusjärjestelmästä.
In the third study, times series methods were used to investigate the effects of the public program on the population level.
Kolmannessa osatyössä selvitettiin miten pitkävaikutteisten menetelmien aloitusluvut ja raskaudenkeskeytysluvut muuttuivat väestössä Vantaan uuden ehkäisyohjelman aloituksen jälkeen.
Expert organizations advocate the use of LARC methods as a first-line choice for all women, as these methods are not only effective but also safe and cost-effective.
Sen lisäksi että nämä menetelmät ovat tehokkaita, ne ovat turvallisia kaikenikäisillä ja -panoisilla.
The program was associated with a reduced need for induced abortion assessed by both survival analysis on the individual level and with time series analysis on the aggregated level.
Toisessa osatyössä tarkasteltiin raskaudenkeskeytyksen ilmaantumista eri ryhmissä kahden vuoden seuranta-aikana.
For this thesis, a new population cohort was established.
Raskaudenkeskeytysten ilmaantuvuus laski väestötasolla.
To conclude, the public program in Vantaa reached women with a history of induced abortion and delivery well.
Tutkimus osoittaa, että eteenkin naiset, joilla on ollut aiempi synnytys tai raskaudenkeskeytys aloittivat pitkävaikutteisen ehkäisymenetelmän kun näitä tarjottiin maksutta.
A history of induced abortion was also associated with initiation (OR 1.39, 95% CI 1.21–1.56), but in age-stratified models, this association was only present among women younger than 25 years of age.
Raskaudenkeskeytysten ilmaantuvuus laski merkittävästi, 36%:ia 15–19-vuotiailla ja 14%:ia 20–24-vuotiailla; 25–44-vuotiailla naisilla muutos ei ollut tilastollisesti merkitsevä.
Background and purpose: Glucocorticoids (GCs) are used in various medical indications.
Tausta ja tutkimuksen tarkoitus: Glukokortikoideilla on useita eri käyttötarkoituksia lääketieteessä.
However, these two potential indications have not been extensively investigated in facial trauma populations.
Runsaista tutkimuksista huolimatta näitä kahta edellä mainittua mahdollista käyttöindikaatiota ei ole laajalti tutkittu kasvomurtumapopulaatiossa.
Results: The overall PONV incidence (Study I) was 16.8%.
Tulokset: Leikkauksen jälkeisen pahoinvoinnin esiintyvyys aineistossa oli 16.8%.
Study I included patients with different types of facial fractures (n=119), Study II patients with isolated zygomatic complex (ZC) fractures (n=64), Study III patients with isolated orbital fractures (n=18), and Study IV patients with one or two fractures in the dentate part of the mandible (n=27).
Osajulkaisussa I sisälsi kaikki tutkimukseen randomoidut potilaat (n=119), osajulkaisu II koostui poskiluumurtumapotilaista (n=64), osajulkaisu III silmäkuopan pohjan murtumapotilaista (n=18) ja viimeinen osajulkaisu IV koostui alaleuan hampaallisen alueen murtumapotilaista (n=27).
PONV was significantly more common in patients who received postoperative opioids.
Opiaatteja saaneilla potilailla esiintyi merkittävästi enemmän pahoinvointia.
Dexamethasone did not reduce PONV incidence.
Deksametasonilla ei ollut vaikutusta pahoinvoinnin esiintyvyyteen.
The aim of this study was to determine whether dexamethasone could reduce the incidence of postoperative nausea and vomiting (PONV) and promote nerve recovery in the trigeminal nerve area after a facial trauma.
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää yhden yleisesti käytössä olevan glukokortikoidin (deksametasoni) vaikutusta leikkauksen jälkeiseen pahoinvointiin ja kasvojen alueen tuntohermon paranemiseen kasvomurtumapotilailla.
Patients and methods: The study was based on a randomized controlled trial where patients were randomized to either receive dexamethasone or serve as a control.
Aineisto ja metodit: Tutkimuksen aineisto koostui deksametasonin käytön suhteen randomoidusta potilasaineistosta.
The low number of study subjects excluded the possibility for subgroup analysis.
Aineiston pieni otoskoko rajoitti tarkempien alaryhmäanalyysien tekoa.
In Studies II-IV, the outcome variable was neurosensory disturbance (NSD) at 6 months and the primary predictor variable was the use of perioperative dexamethasone.
Selitettävä muuttuja oli ensimmäisessä osajulkaisussa leikkauksenjälkeinen pahoinvointi (postoperative nausea and vomiting, PONV) ja muissa osajulkaisuissa alentunut tuntohermon toiminta 6 kuukauden kohdalla leikkauksesta (neurosensory disturbance, NSD).
GCs are also used with mixed results in promoting nerve recovery after an injury.
Yksi tunnettu käyttöindikaatio on pahoinvoinnin ehkäisy ja lisäksi useita tutkimuksia on tehty glukokortikoidien käytöstä muun muassa vaurioituneen hermon paranemisen nopeuttamiseksi.
The findings therefore do not support the use of perioperative dexamethasone in reducing PONV or postoperative NSD in facial fracture patients.
Yhteenveto: Deksametasonilla ei tämän tutkimuksen perusteella ollut vaikutusta potilaiden leikkauksenjälkeiseen pahoinvointiin tai tunnon palautumiseen, eikä tämän käyttöä voida tämän tutkimuksen perusteella suositella kasvomurtumapotilailla edellä mainittuihin käyttötarkoituksiin.
Conclusions: The role of short-term dexamethasone in the indications studied remained insignificant.
Leikkausviive oli silmäkuopan pohjan murtumapotilailla merkityksellinen.
In Study I, the outcome variable was PONV and the primary predictor variable was the administration of perioperative dexamethasone.
Selittävänä muuttujana oli kaikissa deksametasonin käyttö leikkauksen yhteydessä.
In Studies II-IV, dexamethasone did not reduce long-term NSD.
Deksametasoni ei vähentänyt potilaiden tuntohäiriöitä 6 kuukauden seurannassa.
The effects were seen as reduced consumption of fruit and vegetables as well as a higher fat and saturated fat intake.
Tämä näkyi vihannesten ja hedelmien vähentyneenä kulutuksena sekä rasvan ja tyydyttyneen rasvan lisääntyneenä saantina, erityisesti miehillä.
The assessment involved measurements of height, weight, waist circumference and blood pressure; blood tests; comprehensive questionnaires covering work, work schedule, sleep, perceived stress, stress symptoms, diseases, medication, lifestyle habits; the type 2 diabetes risk score FINDRISC; and a fasting glucose measurement.
Kyselylomakkeella kerättiin tietoa työntekijän työvuorojärjestelmästä, unesta, stressistä, stressin oireista, työstä palautumisesta, sairauksista, elintavoista, tyypin 2 diabeteksen riskistä sekä ruokatottumuksia 38-kysymyksen ravitsemuskyselyllä.
In conclusion, shift schedule, higher perceived stress, poor recovery from work, sleep problems, and reduced work ability were associated with worse dietary habits, especially among men.
Vuorotyö, riittämätön palautuminen työstä, uniongelmat, koettu stressi ja huonompi työkyky sekä päiväväsymys olivat yhteydessä epäedullisempaan ruokavalion laatuun.
Therefore, occupational health services should incorporate diet quality assessment into routine health examinations, together with dietary counselling targeted especially towards workers with high levels of stress.
Väitöskirjan tulosten perusteella voidaan sanoa, että työterveyshuollon olisi hyvä sisällyttää työntekijöiden terveystarkastuksiin ruokatottumusten laadullista arviointia yhdessä stressioireiden kartoittamisen kanssa.
The relative validity of the FIQ, using a seven-day food diary as a reference method, was shown to be acceptable for estimating participants’ food intake.
Lisäksi ravitsemuskyselyn luotettavuutta arvioida osallistujien ruokavaliota arvioitiin erillisen osatutkimuksen avulla.
The aim of this thesis was to examine the role that perceived work stress and work schedule may play in workers’ dietary habits in a shift-work intensive workplace.
Väitöskirjassa arvioitiin työntekijän kokeman stressin, stressin oireiden ja vuorotyön yhteyksiä työntekijän ruokailutottumuksiin ja ravintoaineiden saantiin.
Cross-sectional data were used for the FIQ validation study (n=77); the shift schedules and dietary habits study (n=1478); and the recovery from work, sleep and dietary habits study (n=1342).
Väitöstutkimuksessa käytettiin hankkeeseen osallistuneiden työntekijöiden lähtötason (2006-2008) ja seurantavaiheen (2009-2010) tietoja (n=1478).
The follow-up study was carried out in 2009 to 2010.
Seuranta-aika oli keskimäärin 2,4 vuotta.
The quality of fat in the day workers’ diets was better than that in the shift or in-flight workers’ diets.
Stressioireiden yhteyttä työntekijän ravitsemukseen arvioitiin lineaarista tai logistista regressiota poikittaisessa ja pitkittäisessä tutkimusasetelmassa.
The effect of work stress changes on dietary habits was evaluated in a prospective design, with a 2.4-year follow-up (n=366).
Päivä- ja vuorotyöntekijöiden eroja ravitsemuksessa arvioitiin varianssianalyysin avulla.
Based on the FIQ answers, nutrient intake models were created separately for men and women; for proportions of energy from fat, saturated fat and sucrose; as well as for amount of fibre, vitamin C, iron, and vitamin D. These models were used to calculate the estimated nutrient intakes of the workers in the study cohort.
Ilmailualan työterveyshuollon tyypin 2 diabeteksen ehkäisy -hanke mahdollisti vuorotyön sekä työhön liittyvän stressin ja sen oireiden vaikutuksien arvioimisen suhteessa työntekijän ruokatottumuksiin ja ravintoaineiden saantiin.
The health assessment was similar to that at baseline except that the study questionnaire was extended to include the FIQ and more detailed work-related questions.
Tiedot koostuivat laboratoriotuloksista sekä kyselylomaketiedoista.
Light, on the other hand, is the ultimate energy source and therefore vital in the plants’ energy balance.
Toisaalta valo on perimmäinen energian lähde ja siten elintärkeä tekijä kasvien energiatasapainossa.
Differences in water use are correlated with local climate and help to explain the geographic distribution of related species (II) and variation among local populations (III).
Vedenkäytön eroavaisuudet ovat yhteydessä paikallisilmastoon mikä auttaa selittämään samankaltaisten lajien maantieteellistä jakautumista (II) ja paikallisten populaatioiden vaihtelua (III).
When plants grow in shade, the response of stomatal conductance to long-term water-deficit may become more conservative (III).
Kun kasvit kasvavat varjossa, ilmarakojen johtavuuden reagointi pitkäaikaiseen vesivajeeseen saattaa muuttua vasteettomaksi (III).
Objectives The main objective is to improve our understanding of the effect of light quality and irradiance on water relations.
Päätavoitteena on parantaa ymmärrystämme valon laadun ja sen voimakkuuden vaikutusta vesisuhteisiin.
Much remains to be done before these connections can be validated over the full range environmental gradients that occur in nature.
Paljon jää tutkittavaa ennen kuin nämä yhteydet voidaan vahvistaa ympäristön kaikille yksityiskohtaisille vaihteluväleille, joita luonnossa esiintyy.
My findings broaden our understanding of the mechanisms behind maintenance of a favourable water balance in plants.
Tulokseni laajentavat ymmärrystämme niistä mekanismeista, jotka ylläpitävät kasveille suotuisaa vesitasetta.
To achieve this, it is necessary to link sensory and physiological mechanisms that control gas exchange to adaptation and acclimation of whole plants.
Saavuttaaksemme tämän, on tarpeellista yhdistää ne aistittavat ja fysiologiset mekanismit, jotka ohjaavat kaasujenvaihtoa johtaen sekä tilapäiseen että pysyvään sopeutumiseen koko kasvissa.