natgillin/translations-raw huggingface dataset:
<b>Quality of entertaiment in contemporary games</b> This Master’s thesis studies entertainment quality factors in contemporary computer games, and their impact on the entertainment value of the game.
Tässä pro gradu tutkielmassa tarkastellaan viihteen laadun tekijöitä nykyaikaisissa tietokonepeleissä ja niiden vaikutusta pelin viihdytysarvoon.
The model is applied to the South Saami material.
Mallia sovelletaan eteläsaamelaiseen aineistoon.
With the help of the model, the datasets can be examined both on categorical and concrete level.
Mallin avulla aineistoa voidaan tarkastella sekä kategorisella että konkreettisella tasolla.
The research brings new perspectives on the South Saami past.
Tutkimus tuo uusia näkökulmia eteläsaamelaiseen menneisyyteen.
Particularly, it confirms that the roots of the present-day South Saami people in central Scandinavia reach to the beginning of the Common Era.
Erityisesti se vahvistaa, että eteläsaamelaisten juuret Keski-Skandinaviassa ulottuvat ajanlaskun alkuun asti.
Archaeological data consists of all the archaeological remains that are considered to be part of the South Saami past in central Scandinavia and date to 200 BCE–550 CE. Also, all the remain types that relate to indigenous religion in the South Saami area from 200 BCE to 1800 CE are included in the archaeological data.
Arkeologinen aineisto käsittää kaikki eteläsaamen puhuma-alueella Keski-Skandinaviassa olevat muinaisjäännökset, jotka ajoittuvat vuodesta 200 eaa. vuoteen 550 jaa., sekä eteläsaamelaiseen alkuperäisuskontoon liittyvät muinaisjäännökset vuodesta 200 eaa. noin vuoteen 1800 jaa.
The archaeological findings and loanwords that refer to domestic animals indicate that the South Saami speakers practiced domestic animal husbandry before shifting to reindeer nomadism.
Arkeologiset kotieläimiin viittaavat löydöt ja kantaskandinaavista lainattu kotieläimiin viittaava sanasto osoittaa eteläsaamenkielisen väestön harjoittaneen karjanhoitoa ennen poronomadismiin siirtymistään.
In addition, the theoretical model is applicable when comparison of the age of the lexical finds and datings of the archaeological finds is needed.
Lisäksi mallia soveltamalla voidaan vertailla leksikaalisten löydösten ja arkeologisten löytöjen ikää.
In addition, a theoretical model is developed to enable combination of archaeological and linguistic data.
Lisäksi tutkimuksessa kehitellään mallia, jonka avulla arkeologisen ja kielitieteellisen aineiston yhdistäminen on mahdollista.
The second case study handling the indigenous religion indicates that the correlations between archaeological and lexical datasets can be used in dating the semantic changes of words.
Uskontoon liittyvä tutkimus paljastaa, että arkeologisen ja sanastollisen aineiston korrelaatioita voidaan hyödyntää sanojen semanttisten muutosten absoluuttisissa ajoituksissa.
The research is based on fundamental research made independently in both, archaeology and linguistics: most of the words in the data has been handled in etymological studies and the archaeological material is collected from excavation reports and published studies; no excavations or other archaelogical field work has been conducted in this study.
Tutkimus on luonteeltaan soveltavaa ja nojaa perustutkimuksen tuloksiin: sanasto-aineistosta suurinta osaa on käsitelty aiemmissa etymologisissa tutkimuksissa, ja arkeologinen aineisto on kerätty kenttätyöraporteista ja julkaistuista tutkimuksista.
The research method of the first and second case study is Wörter und Sachen, which is supported further by the theoretical model for the systematic correlation of archaeological and lexical material created in this study.
Tutkimusmenetelmänä ensimmäisessä ja toisessa osajulkaisuissa on Wörter und Sachen, jota tukemaan on tutkimuksen puitteissa kehitetty sanojen ja arkeologisten objektien systemaattisen korreloimisen mahdollistava teoreettinen malli.
The correlations certify the presence of South Saami language and speakers in central Scandinavia from 200 CE.
Korrelaatiot todistavat eteläsaamenkielisen väestön läsnäolosta Keski-Skandinaviassa 200-luvulta jaa. lähtien.
The South Saami past is examined from the perspectives of language and culture contacts between the South Saami and Proto-Scandinavian speakers as well as matters related to the South Saami indigenous religion.
Eteläsaamelaista menneisyyttä tarkastellaan kantaskandinaavisten kieli- ja kulttuurikontaktien sekä alkuperäisuskontoon liittyvien ilmiöiden näkökulmasta.
The theoretical model for the systematic correlation of archaeological and lexical material enables the systematic study of Proto-Scandinavian loanwords and vocabulary of indigenous religion in relation to archaeological material.
Sanasto- ja arkeologisen aineiston systemaattisen yhdistämisen mallin avulla on mahdollista tarkastella systemaattisesti eteläsaamen kantaskandinaavisen lainasanakerrostuman ja alkuperäisuskontoon liittyvän sanaston korrelaatioita arkeologisen aineiston kanssa.
The absolute chronology made in the third case study also supports this dating.
Tätä ajoitusta tukevat myös kolman¬nen osajulkaisun tutkimustulokset.
The analysis of Germanic loanwords from the chronological perspective reveals that South Saami was the first language to disintegrate from the common Proto-Saami language.
Eteläsaamen kantaskandinaavisten lainasanojen tutkimus kertoo eteläsaamelaisen kantamurteen eronneen ensimmäisenä yhteisestä kantasaamelaisesta kielestä.
The linguistic data includes the South Saami words that are borrowed from the Proto-Scandinavian language and the South Saami vocabulary that relates to indigenous religion.
Kielitieteellinen aineisto käsittää eteläsaamen sanaston kantaskandinaaviset lainasanat ja alkuperäisuskontoon liittyvän sanaston.
The absolute chronology of Germanic languages is of significance when creating an absolute chronology for South Saami as there are several Germanic loans of different ages in South Saami.
Eteläsaamen absoluuttisen kronologian hahmottelussa germaanisista kielistä tehty absoluuttinen kronologia on keskeisessä roolissa.
The case study aims at creating an absolute chronology for the development of Proto-Saami into Southern Proto-Saami with the help of Germanic loanwords.
Tutkimuksen pyrkimyksenä on ajoittaa absoluuttisesti eteläsaamen erilliskehityksen alku germaanisen lainasana-aineiston avulla.
On the categorical level, the datasets have been categorized in semantic categories (words) and archaeological categories (archaeological finds).
Kategorisessa tasossa aineistot on lajiteltu sanojen osalta semanttisiin kategorioihin ja arkeologisten löytöjen osalta arkeologisiin kategorioihin, jotka kuvaavat niitä elämänaloja, joilla arkeologinen ja kielitieteellinen aineisto korreloivat.
In this case study, the historical method and methods of contact linguistics are applied.
Kolmannessa osajulkaisussa näkökulma on ainoastaan kielitieteellinen, ja tutkimusmenetelmänä ovat historiallis-vertailevan kielentutkimuksen ja kontaktilingvistiikan menetelmät.
Linguistic-archaeological perspective In this doctoral thesis, the South Saami past is studied by combining linguistics and archaeology.
Tämä väitöstutkimus käsittelee eteläsaamelaista menneisyyttä kielitiedettä ja arkeo-logiaa yhdistellen.
On the concrete level, the lexical finds (words) and archaeological finds are examined and correlated with the help of Wörter und Sachen method.
Konkreettisella tasolla tarkastellaan Wörter und Sachen -menetelmän avulla aineistoon sisältyvien leksikaalisten löydösten ja arkeologisten löytöjen korrelaatioita.
The theoretical significance of the research is the development of the theoretical model for the systematic correlation of archaeological and lexical material.
Lisäksi teoreettisen mallin soveltaminen eteläsaamelaiseen aineistoon osoittaa arkeologisen ja kielitieteellisen aineiston systemaattisen yhdistämisen olevan mahdollista.
According to the results of this study, the light attenuation through human teeth follows the Beer-Lambert law where the transmitting light decreases as the specimen thickness increases.
Hampaan läpi kulkeva valo noudattaa tutkimuksen mukaan Beer-Lambertin lakia, jossa näytteen läpi tulevan valon intensiteetti laskee näytepaksuuden kasvaessa.
To conclude, polymerization of the orthodontic adhesive under the bracket can be achieved with multiple combinations of curing time, direct of light curing and bracket material.
Yhteenvetona voidaankin todeta, että valokovetteisen kiinnikemuovin riittävä kovettumisaste voidaan saavuttaa erilaisilla yhdistelmillä muutellen kovettamisaikaa, valon suuntaa sekä kiinnikemateriaaleja.
It was found, that the DC % of the adhesive was significantly higher under transparent brackets varying from 48% to 52% with direct curing.
Polymerisoitumisaste läpinäkyvien kiinnikkeiden alla vaihteli 48–52 %:n välillä, kun taas metallisten kiinnikkeiden alla polymerisoitumisaste jäi alle 40 %.
However, the study confirmed that the DC% under metal brackets can be improved by 17–21% by adding a glass-fiber weave under the bracket.
Tutkimuksessa kuitenkin vahvistettiin aiemmin tutkittu tieto, että lasikuituverkon avulla voidaan polymerisoitumisastetta parantaa jopa 17–21 %.
4 mm thick tooth barrier was found to obstruct all light transmission and the light transmission through extracted incisors were found the be 38 mW/cm2 and 6 mW/cm2 for premolars, respectively.
Tutkimuksessa todettiin, että inkisiivin läpi kulkeutuvan valon intensiteetti on keskimäärin 38 mW/cm2, kun taas premolaareilla vastaava arvo on 6 mW/cm2.
The aim of this thesis was to investigate polymerization of the adhesive and bond strength of orthodontic brackets when bonded with light-curing resin adhesive with different light curing techniques.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin valokovetteisten sidosmuovien polymerisoitumista erityyppisten kiinnikkeiden alla käyttäen erilaisia valokovetuksen menetelmiä.
The present study showed a significant difference in light attenuation, where 1 mm thick layer of enamel attenuated 73% of incoming light and dentin 79%, respectively.
1 mm paksuinen kiillenäyte läpäisi 27 % valokovettimen valosta, kun taas saman paksuinen dentiinileike vain 21 %.
Unpolymerized monomers decrease bond strength but are also shown to have harmful effects when leaching to the oral cavity.
Kovettumattomasta sidosmuovista saattaa ajan kuluessa vapautua haitallisia monomeereja, jotka ovat haitallista päästessään suun limakalvojen kanssa kosketuksiin.
Light curing by transillumination through the extracted incisors however resulted comparable DC% and bracket bond strength to conventional curing where the light is administrated from the sides of the bracket.
Oikomishoidossa käytettävien sidosaineiden valokovetus ja sidostaminen hammaskiilteeseen Kiinteissä oikomiskojeissa käytetään hampaita siirtävien voimien välittämiseen oikomiskiinnikkeitä eli braketteja, jotka kiinnitetään hampaan kiilteeseen tavallisimmin valokovetteisen sidosmuovin avulla.
Orthodontic bracket should therefore be resistant to both applied and masticatory forces.
Valokovetus inkisiivin läpi osoitti kliinisesti hyväksyttäviä arvoja sekä sidosmuovin polymerisoitumisen että irroitusvoiman suhteen.
In case of extracted premolars, light curing by transillumination showed poor DC% and bracket strength values compared to conventional curing.
Kiinnikkeen sidostamisessa premolaareihin sen sijaan havaittiin, että valokovettamalla sidosmuovi kiinnikkeen sivuilta saavutetaan parempi polymerisoitumisaste sekä kiinnitysvoima kuin valokovettamalla koko hampaan läpi.
Furthermore, light transmission through human teeth is studied to evaluate transillumination as a curing method.
Lisäksi tutkimuksen kohteena oli hampaan eri kovakudosten erot valonläpäisevyydessä.
Light curing of the adhesive under stainless steel brackets is a matter of interest among clinicians and researchers.
Tutkimuksessa todettiin, että kovettamisaste metallisten kiinnikkeiden alla on merkittävästi matalampi kuin läpikuultavien.
It is known, that proper polymerization of the adhesive resin influences to the mechanical properties of a bonded bracket.
Kiinnityksessä käytetty kovetin tuottaa valoa, joka saa kiinnitysmuovissa aikaan polymerisaatioreaktion, jonka vaikutuksesta kiinnityksestä tulee riittävän luja.
Tumour regression grade (TRG) was analysed after long-course RT.
Kasvaimen regressiota (TRG) arvioitiin pitkän sädehoidon jälkeisistä näytteistä.
Preoperative radiotherapy (RT) is usually given to patients with T3-T4 tumours.
Leikkausta edeltävä sädehoito annetaan yleensä T3-T4-kasvaimille.
Excellent TRG was linked to N/W CA IX (p=0.057), ezrin(p=0.012) and GLUT-1(p=0.013) in operative samples.
Erinomainen TRG liittyi negatiiviseen/heikkoon CA IX- (p=0.057), ezrin- (p=0.012) ja GLUT-1 -ilmentymään (p=0.013) leikkausnäytteissä.
Diagnostic biopsies (n=80) and corresponding operative samples from 178 consecutive RC patients, treated by short- (n= 77) or long-course RT with (n=37) or without (n=10) chemotherapy or no treatment preoperatively (n=54), were analysed for HIF-1alpha, CA IX, ezrin and GLUT-1 using immunohistochemistry (IHC).
Tutkimukseen otettiin 178 potilasta, jotka olivat saaneet ennen leikkausta lyhyen (n=77) tai pitkän sädehoidon (n=10), pitkän sädehoidon ja solunsalpaajahoidon (n=37) tai ei mitään hoitoa (n=54).
In multivariate model with all four markers, CA IX intensity in operative samples independently predicted DSS.
Kun kaikki neljä merkkiainetta analysoitiin yhdessä monimuuttuja-analyysissä, CA IX intensiteetti leikkausnäytteissä ennusti itsenäisesti tautispesifistä elinaikaa.
In conclusion, positive HIF-1alpha expression and M/S expression of CA IX and GLUT-1 in operative samples as well as M/S ezrin in biopsies were related to unfavourable disease outcome.
Voimakas CA IX-ilmentymä leikkausnäytteissä ja positiivinen HIF-1alfa- ja vahva GLUT-1-ilmentymä pitkän sädehoidon jälkeisissä leikkausnäytteissä sekä vahva ezrin-ilmentymä diagnostisissa näytteissä liittyivät epäsuotuisaan ennusteeseen.
The aim of the study was to assess hypoxiainducible factor-1alpha (HIF-1alpha), carbonic anhydrase IX (CA IX), ezrin and glucose transporter-1 (GLUT-1) expression as predictors of disease-free survival (DFS) and disease-specific survival (DSS) in RC treated by preoperative radiotherapy (RT) or chemoradiotherapy.
Tällaisia merkkiaineita ovat hapenpuutteen vaikutuksesta aktivoituva HIF-1alfa hiilihappoanhydraasi IX (CA IX), sokerin kuljetukseen solussa osallistuva GLUT-1 sekä solun tukirankaproteiini ezrin.
Moderate/strong (M/S) ezrin expression in biopsies was associated with unfavourable DFS (p=0.027) and DSS (p= 0.002).
Voimakas ezrin-ilmentymä diagnostisissa näytteissä liittyi lyhyempään tautivapaaseen ja tautispesifiseen (p=0.027 ja p=0.002) ennusteeseen.
In multivariate analysis, M/S CA IX intensity in operative samples was an independent predictor of poor DFS and DSS.
Monimuuttuja-analyysissä vahva CA IX intensiteetti leikkausnäytteissä ennusti itsenäisesti huonompaa tautivapaata ja tautispesifistä selviytymistä.
After long-course RT, negative HIF- 1α expression was linked to longer DSS (p= 0.001) and N/W GLUT-1 (0.066) with longer DFS than with positive or strong expression of these markers.
Leikkausnäytteissä negatiivinen/heikko CA IX intensiteetti liittyi sekä pidempään tautispesifiseen (p=0.034) että tautivapaaseen elinaikaan (p=0.003) ja pitkän sädehoidon jälkeen HIF-1alfa-negatiivisuus pidempään tautispesifiseen (p=0.001) sekä negatiivinen/heikko GLUT-1 pidempään tautivapaaseen elinaikaan (p=0.066).
Hypoxia-associated biomarkers in rectal cancer treated by preoperative radiotherapy or chemoradiotherapy
<b>Hypoksiaan liittyvät biologiset merkkiaineet leikkausta edeltävällä sädehoidolla tai kemosädehoidolla hoidetussa peräsuolisyövässä</b> Peräsuolensyöpä on yleinen pahanlaatuinen kasvain.
Moderate/strong CA IX intensity is a powerful predictor of poor disease outcome in RC.
Monimuuttujaanalyysissä kohtalainen/voimakas CA IX intensiteetti leikkausnäytteissä ennusti itsenäisesti huonompaa tautivapaata ja tautispesifistä elinaikaa.
The concept of informational privacy should be clarified in the future by concept analysis.
Tiedollisen yksityisyyden määritelmää tulisi jatkossa täsmentää käsiteanalyysin avulla.
The recorded interviews were transcribed verbatim and the material was analyzed with inductive content analysis.
Tallennetut haastattelut litteroitiin ja aineisto analysoitiin induktiivisella sisällönanalyysillä.
The study design was a descriptive interview study.
Tutkimus toteutettiin kuvailevana haastattelututkimuksena.
Most of the patients described ENT –problems to be so common that it did not matter if other people heard them.
Suurin osa potilaista totesi KNK-vaivojen olevan niin neutraaleja, ettei niiden joutuminen ulkopuolisten tietoon ollut heistä merkityksellistä.
Knowledge how the operation succeeded interested the patients and they were satisfied if they got information about that in the recovery room.
Tieto leikkauksesta kiinnosti potilaita ja he olivat tyytyväisiä saatuaan siitä tietoa heräämössä.
The research material was collected by the semi-structured interviews.
Aineisto kerättiin puolistrukturoidun teemahaastattelun avulla.
Informational privacy was seen as an important principle though patients’ were not very concerned of it in the recovery room.
Tiedollista yksityisyyttä pidettiin tärkeänä, mutta potilaat eivät olleet erityisen huolissaan tämän toteutumisesta heräämössä.
The existing resources as curtains and patient positioning in the recovery room should also be used to promote informational privacy.
Käytettävissä olevia keinoja, kuten sermejä ja potilaiden sijoittelu heräämössä, kannattaa käyttää hyödyksi potilaan tiedollisen yksityisyyden suojaamiseksi.
Furthermore patients’ informational privacy could be studied in nursing units where patients’ have maybe more private patient information than ENT- patients.
Lisäksi tiedollista yksityisyyttä olisi hyvä tutkia hoitotyön ympäristöissä, joissa potilaiden hoitoon liittyy mahdollisesti arkaluonteisempia tietoja kuin KNK- potilailla.
Patients’ informational privacy could be enhanced by paying attention to personnel reporting manners in the recovery room.
Potilaiden tietojen luottamuksellista käsittelyä voitaisiin parantaa kiinnittämällä huomiota raportointimenetelmiin ja -paikkaan heräämössä.
Patients’ described informational privacy as confidentiality of information and as a right to get their own information.
Potilaat kuvasivat tiedollista yksityisyyttä potilaan tietojen hallintana: potilaan tietojen luottamuksellisena käsittelynä ja oikeutena omiin tietoihin.
The interviewed participants were day- or 23-hour surgery Ear, Nose and Throat (ENT) patients of one University Hospital in Finland.
Tutkimuksessa haastateltiin yhden suomalaisen yliopistosairaalan korva-, nenä- ja kurkkutautien (KNK) klinikan heräämössä hoidettuja aikuispotilaita 1-2 tunnin kuluessa heräämöhoidon päättymisestä.
The research material consisted of 17 interviews.
Haastatteluaineisto koostui 17:stä päiväkirurgisen – tai vuodeosastopotilaan haastattelusta.
Based on the knowledge gathered from this study the patients’ informational privacy can be developed in the recovery room.
Tämän tiedon pohjalta on mahdollista kehittää heräämön hoitotyötä potilaiden tiedollisen yksityisyyden osalta.
Patients’ informational privacy in the recovery room The aim of the Master’s Thesis was to describe patients’ experiences of his informational privacy and the factors promoting and preventing informational privacy in the recovery room.
Tutkielman tarkoituksena oli kuvata potilaan kokemuksia tiedollisesta yksityisyydestään sekä tiedollista yksityisyyttä edistäviä ja estäviä tekijöitä heräämössä.
Informational privacy was realized quite well in the recovery room despite the occasions’ nurses delivered spoken patient information with each other in the recovery room.
Tiedollinen yksityisyys toteutui potilaiden mielestä melko hyvin heräämössä lukuun ottamatta tilanteita, joissa henkilökunta vaihtoi suullisesti tietoja potilaasta keskenään.
Patients’ confidence in the personnel, the personal relationship with the nurse and patients’ concentration on himself promoted informational privacy in the recovery room.
Muiden potilaiden uteliaisuus, potilaan kyvyttömyys suojata omia tietojaan ja ulkopuolisuus omissa asioissaan, kahdenkeskeisen vuorovaikutuksen mahdottomuus, yksityisen tilan puute ja tiedollista yksityisyyttä koskevan sääntelyn noudattamattomuus koettiin tietojen luottamuksellisen käsittelyn esteiksi heräämössä.
This population-based study included all very preterm children (gestational age (GA) <32 weeks or birth weight<1501g, N=2 064) and full-term controls (GA 37+0−41+6, N=200 609) born in Finland during 2000-2003.
Tutkimuksessa oli mukana kaikki Suomessa 2000-2003 syntyneet pikkukeskoset (N=2 064) ja kaikki täysaikaiset lapset (N=200 609).
The data sources included national register data, costing data from the participating hospitals and parental questionnaires.
Tutkimus perustui kansallisten rekisterien ja sairaaloiden taloushallinnon järjestelmien tallentamiin tietoihin sekä lasten vanhemmille tehdyn kyselylomaketutkimuksen vastauksiin.
In addition, this study indicates that when estimating the costs of prematurity after the first year of life, one should calculate not only the hospitalisation costs, but also other costs for social welfare services, primary care, and therapies, as these exceed the hospitalisation costs in very preterm infants during the fifth year of life.
Tutkimus osoitti myös, että keskosuuteen liittyviä ensimmäisen elinvuoden jälkeisiä kustannuksia arvioitaessa on tärkeää huomioida sairaalahoitojen lisäksi muut terveydenhuoltoon liittyvät kustannukset, koska viidennen elinvuoden aikana ne ylittivät sairaalahoidon kustannukset.
The cost per QALY of 19,245 € was at an acceptable level already by four years of age in the very preterm population as a whole.
Pikkukeskosen laatupainotteisen elinvuoden kustannus oli keskimäärin 19 245 € neljän ensimmäisen elinvuoden aikana.
As the initial hospital stay accounted for a great majority of the total four-year costs, and the costs of hospitalisation decreased with each follow-up year, the cost per QALY is likely to decrease with age.
Koska ensimmäinen sairaa¬lahoitojakso muodosti suurimman osan neljän ensimmäisen elinvuoden sairaalakustannuksista, voidaan olettaa, että laatupainotteisen elinvuoden kustannus pienenee iän myötä.
The aim of this thesis was to study the health, the hospitalisations, and the use of communal health care services in very preterm children during the first five years of life.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää keskosuuden ja siihen liittyvien sairauksien vaikutusta sairaalahoidon ja muiden terveydenhuollon palvelujen käyttöön viiden ensimmäisen elinvuoden aikana.
The health-care related costs during the fifth year of life in children born very preterm without prematurity-related morbidities were close to the costs in infants born healthy at term.
Terveydenhoitopalvelujen kustannukset viidennen elinvuoden aikana olivat lähellä täysaikaisina syntyneiden kustannuksia niillä pikkukeskosilla, joilla ei ollut todettu pitkäaikaissairauksia.
This study showed that most very preterm infants born in Finland survived without prematurity-related morbidities diagnosed during the first years of life.
Tutkimus osoitti, että kaksi kolmesta pikkukeskosesta selvisi ilman keskosuuteen liittyviä, ensimmäisten elinvuosien aikana todettavia pitkäaikaissairauksia.
In conclusion, the majority of costs arising after the initial hospitalisation were associated with morbidities related to prematurity.
Johtopäätöksenä voidaan todeta, että suurin osa ensimmäisen hoitojakson jälkeisistä kustannuksista aiheutuu keskosuuteen liittyvien pitkäaikaissairauksien seurannasta ja hoidosta.
The need and costs of hospitalisations decreased clearly with each follow-up year, even in individuals with morbidities.
Sairaalahoidon tarve ja kustannukset laskivat kuitenkin kaikilla keskosilla vuosien mittaan.
In addition, the effect of very preterm birth and prematurity-related morbidities on the costs of hospitalisations, other health care services and the cost per quality adjusted life years (QALY) were studied.
Lisäksi selvitettiin hoidon kustannusvaikuttavuutta kustannusten ja laa¬tupainotteisien elinvuosien valossa (QALY).