natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Especially the similarity condition should be interpreted via trademark’s functions, recognizing the interests of proprietors and third parties, but also from consumer perspective that the position of consumers is not impaired under the exclusive right.
Samankaltaisuutta koskevia säännöksiä tulee tulkita tavaramerkkien funktioiden kautta tavaramerkin haltijan ja kolmannen osapuolen käyttäjän intressit huomioiden, mutta myös kuluttajanäkökulmasta siten, ettei kuluttajaa aseteta huonompaan asemaan yksinoikeuden varjolla.
Complying with the economic purposes of EU should interpretation be used as narrow as possible by the European Union Court of Justice providing that decisions are just and comply the Regulation’s purposes.
Euroopan unionin taloudellisten tarkoitusten noudattamiseksi tulee tulkinta rajata välttämättömään siten, että Euroopan unionin tuomioistuimen ratkaisut ovat tavaramerkkiasetuksen mukaisia, sekä oikeudenmukaisia.
Especially the broadness of similarity could provide an area of protection to registered trademarks where it is possible to hinder market accessing of newcomers to the industry.
Etenkin samankaltaisuuden laajeneminen aiheuttaa suoja-alueen ulottuvan tapauksiin, missä se heikentää markkinoille pääsyä muilta alalle pyrkiviltä.
The limits of these rights are significant to be defined for European Union economy as the exclusive rights conferred to the proprietors may hinder competition within the Union territory.
Euroopan unionin talouden kannalta kielto-oikeuden rajaaminen on merkityksellistä, sillä tavaramerkkien haltijoille annettu yksinoikeus tavaramerkkeihin ja niiden kanssa samankaltaisiin tavaramerkkeihin voi heikentää kilpailua unionin alueella.
Trademarks with reputation do not only close newcomers of same industry but from other industries too, as the protection is granted also to dissimilar goods and services.
Laajalti tunnettujen tavaramerkkien osalta samaa alaa ei edellytetä, sillä suoja ulottuu myös erilaisiin tavaroihin ja palveluihin kuin mille tavaramerkin haltija on rekisteröinyt merkkinsä.
This study employed a combination of quantitative and qualitative methods.
Tutkimuksessa käytetään sekä kvalitatiivisia että kvantitatiivisia menetelmiä.
This study focuses on a linguistic phenomenon of spoken language that is difficult to investigate other than empirically.
Tutkimus on kuvaus sellaisesta puhekielen syntaksin ilmiöstä, jonka luonnetta on vaikea selvittää muuten kuin empiirisesti.
The results and methods used in this study demonstrate that a variable feature can be shown to be well organized and structured if it is analyzed by the combined use of quantitative and qualitative methods.
Käytetyt menetelmät osoittavat, että sinänsä vapaasti vaihtelevasta ilmiöstä muodostuu jäsentynyt kuva, kun sitä tarkastellaan sekä tilastollisesti että laadullisesti.
The theoretical background in the qualitative part of the study was derived from usage-based grammar and interactional linguistics.
Tarkastelunäkökulma kvalitatiivisessa osuudessa pohjautuu käyttöpohjaisen kieliopin ja vuorovaikutuslingvistiikan teorioihin ja käsitteisiin.
This corpus-based analysis adds to the body of knowledge on the typical features of the grammatical subject in Finnish.
Laaja aineistopohjainen tutkimus täydentää kuvaa kieliopillisen subjektin tyypillisistä piirteistä suomessa.
A study of old Finnish dialects This dissertation focuses on variable first person subject expression in spoken Finnish, which means the choice between expressed and unexpressed pronominal subject: minä sanon 'I say' vs.sanon '(I) say'.
Tutkimuksen kohteena on yksikön ensimmäisen persoonan subjektin ilmaiseminen, erityisesti valinta ilmisubjektin (minä sanon) ja ilmisubjektittomuuden (sanon) välillä.
The number of samples were 5512 clauses representing the main dialectal areas.
Korpuksesta on poimittu aineistoksi kaikkiaan 5513 lausetta, joissa finiittiverbi on yksikön ensimmäisessä persoonassa.
The main objective of this study is to examine what kind of linguistic and pragmatic factors explain the variation.
Tutkimuksessa tarkastellaan ensinnäkin, millaiset kielen rakenteeseen liittyvät ja vuorovaikutukselliset syyt selittävät vaihtelua.
In principle, the subject pronoun is not grammatically obligatory, but the use of it can be contextually and pragmatically constrained.
Ilmaisutavan valinta on puhutussa kielessä periaatteessa vapaa, mutta vaihtelu ei kuitenkaan ole satunnaista vaan motivoituu kielellistä ja kontekstuaalisista tekijöistä.
In conjunction with these discourse effects, constructional and semantic features also proved to be substantial, such as clause initial word order, clause initial conjunctions or discourse particles and the semantic type of finite verb.
Vaihtelu on lisäksi yhteydessä eräisiin kielen rakenteisiin, kuten lauseen alun sanajärjestykseen sekä lauseissa esiintyviin konjunktioihin ja lausumapartikkeleihin.
Zero subjects are likely to occur in the same referent context, i.e. in an environment in which the first person also occurs as a continuous topic in the preceding context.
Subjektin tarkoitteen diskurssiasema on keskeisin vaihteluun vaikuttava tekijä: ilmisubjektittomuus on todennäköisin valinta, jos sama tarkoite eli puhuja itse on jatkuvana puheenaiheena myös edeltävässä lähikontekstissa.
The second aim is to investigate dialectal differences in subject expression.
Toiseksi selvitetään, esiintyykö subjektin ilmaisemisessa murteiden välisiä eroja.
The data used were a selected sample from the Syntax Archives at the University of Turku.
Tutkimusaineistona on valikoitu otos Lauseopin arkiston murrekorpuksesta.
The next step was qualitative: the factors were investigated in local contexts in order to find pragmatic usage patterns affecting the variation of subject expression.
Toisessa vaiheessa tarkastellaan tilastollisesti merkitseviksi osoittautuneita tekijöitä kvalitatiivisesti ja selitetään löydettyjen erojen syitä tutkimalla tapauksia esiintymiskontekstissaan.
First a statistical analysis was used to discover significant factors that condition the choice of the form of the subject.
Ensimmäinen vaihe on vaihtelun tilastollinen analyysi, jossa selvitetään kielellisten ja kielenulkoisten tekijöiden vaikutusta subjektin ilmaisutavan vaihteluun.
Expressing 1st person singular subject.
Subjektin ilmaiseminen yksikön ensimmäisessä persoonassa : tutkimus suomen vanhoista murteista
The number of used passenger cars imported to Finland has grown steadily in the past few years.
Käytettynä Suomeen tuotujen autojen lukumäärä on kasvanut tasaisesti viime vuosien aikana.
The constraints that impacted the imports were problems with logistics and quality.
Rajoitteet, jotka vaikuttivat tuontipäätökseen, ilmenivät ongelmina logistiikan ja laadun suhteen.
The costs were also a constraint worth considering, as they were sometimes hard to estimate.
Kulut olivat myös huomioitava rajoite, sillä niiden ennustaminen oli ajoittain hankalaa.
These recommendations included analyzing the pursued strategic impact carefully before starting the operations and noting that the pursued impact might not be reached in a short amount of time.
Suosituksia olivat tavoitellun strategisen vaikutuksen analysointi tarkasti ennen tuonnin aloittamista, ottaen huomioon, että tavoiteltu vaikutus ei välttämättä ole saavutettavissa lyhyellä aikavälillä.
The objective of this study was to find out why the Finnish car dealers import used cars to Finland.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää miksi suomalaiset autoliikkeet tuovat käytettyjä autoja Suomeen.
The study was conducted as a qualitative research and the data was collected by interviewing professionals from four different Finnish car dealerships, that are engaged in international sourcing.
Tutkimus toteutettiin laadullisena tutkimuksena ja data kerättiin haastattelemalla autoalan ammattilaisia neljästä eri suomalaisesta autoliikkeestä, jotka tuovat autoja Suomeen.
Not only private persons, but also car dealerships import vehicles from abroad and sell them in Finland.
Tuonti ei tapahdu pelkästään yksityisten ihmisten toimesta, vaan myös autoliikkeet tuovat autoja ulkomailta myytäväksi Suomeen.
To overcome the challenges of the international purchasing, it is recommended to invest time and effort to finding a suitable logistics partner and network to source the cars from.
Kansainvälisen ostotoiminnan haasteiden voittamiseksi suositeltiin käyttämään aikaa ja panostamaan sopivan logistiikkakumppanin löytymiseen ja autojen ostopaikkojen verkoston kehittämiseen ulkomailla.
The study found that the main driving forces for the imports were the lack of domestic supply and pricing.
Tutkimuksessa selvisi, että tärkeimmät kansainvälisen oston ajurit liittyivät kotimaisten markkinoiden puutteeseen tarjonnassa ja hinnoitteluun.
The largest costs for the car dealerships apart the vehicle and the taxes were costs related to logistics.
Suurimmat kulut maahantuoville liikkeille itse ajoneuvon ja verojen lisäksi aiheutuivat logistiikan kustannuksista.
Based on the key findings, managerial implications were made.
Tulosten pohjalta tehtiin myös käytännön suosituksia.
The results suggest that there were various reasons for importing used cars from the dealers’ perspective.
Tuloksista selvisi, että käytettyjen autojen tuontiin oli monia syitä liikkeiden näkökulmasta.
The main forms of strategic impact they were pursuing were widening the supply, keeping products that sell at stock and boosting their performance by creating more sales.
Tuonnilla tavoiteltiin strategista vaikutusta valikoiman laajentamisen, myyvien tuotteiden varastossa pitämisen ja kasvaneen myynnin tuoman suorituskyvyn kautta.
To meet this objective, the study aimed to find out the drivers and constraints related to international purchasing.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi, tutkimuksessa selvitettiin mitkä asiat vaikuttavat kansainväliseen ostotoimintaan ajureina ja rajoitteina.
Finally, the researcher also made some suggestions for further research on the topic, which included making a longitudinal study and studying companies that have reached a higher level in their international operations.
Mahdollisia jatkotutkimusaiheita olivat pitkittäistutkimus tuontia harjoittavista kauppiaista ja tutkimus koskien yrityksiä, joiden maahantuonti on korkeammalla tasolla, kuin tässä tutkimuksessa esiintyvillä yrityksillä.
There has also been a lot of public discussion and news articles about importing used cars, which makes it an important topic.
Aiheesta on keskusteltu laajasti julkisuudessa ja se on ollut esillä lehdissä, joka lisää aiheen kiinnostavuutta.
Altogether, 138 infants had RRD and 120 (87%) of these had either a known syndrome or multiple major anomalies.
RRD todettiin 138 lapsella ja näistä lähes kaikilla (87%) oli joko jokin tunnettu oireyhtymä tai muita epämuodostumia.
Fifty-one children had CBS in upper limbs.
CBS yläraajoissa todettiin 51 lapsella.
Nearly one third of the children with CBS also had other major anomalies suggesting different aetiologies inside the group.
Lähes kolmasosalla CBS-lapsista on muiden elinryhmien epämuodostumia viitaten mahdollisiin erilaisiin syntymekanismeihin ryhmän sisällä.
Special features of two subgroups, radial ray defects (RRD) and constriction band syndrome (CBS), were explored.
Kahteen alaryhmään, radiaalisäteen puutoksiin (RRD) ja amnionkurouma–oireyhtymään (CBS) perehdyttiin tarkemmin.
The upper limb defects were classified using the International Federation of Societies for Surgery of the Hand -classification that enables comparison with previous and future studies.
Yläraajapuutokset luokiteltiin kansainvälisen käsikirurgiyhdistyksen (IFSSH) luokituksen mukaisesti jotta tulokset olisivat vertailtavissa muiden maiden aineistojen kanssa.
However, there are only a few true population based studies on birth prevalence of upper limb defects.
Yläraajapuutosten syntymäesiintyvyydestä on aiemmin tehty vain muutamia väestöpohjaisia tutkimuksia.
Background: Interest in limb defects has grown after the thalidomide tragedy in the 1960s.
Synnynnäiset yläraajapuutokset Suomessa 1993-2005 Tausta: Kiinnostus raajaepämuodostumia kohtaan kasvoi 1960-luvulla talidomidi-tragedian seurauksena.
Birth prevalence was 5.5 per 10 000 births and 5.2 per 10 000 live births.
Syntymäesiintyvyys oli 5.5/10 000 syntynyttä ja 5.2/10 000 elävänä syntynyttä lasta.
Aims and Methods: This study is based on information gathered from the Finnish Register of Congenital malformations (FRM) and the Finnish Hospital Discharge Register (FHDR).
Tavoitteet ja menetelmät: Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) ylläpitämän epämuodostumarekisterin ja hoitoilmoitusrekisterin (HILMO) tietojen pohjalta yläraajapuutosten syntymäesiintyvyys, liitännäisepämuodostumat, kuolleisuus ja sairaalahoitopäivien sekä tehtyjen toimenpiteiden määrä.
Conclusions: Birth prevalence of congenital upper limb defects was 5.5 per 10 000 births and 5.2 per 10 000 live births.
Päätelmät: Synnynnäisten yläraajapuutosten syntymäesiintyvyys on 5.5/10 000 syntynyttä ja 5.2/10 000 elävänä syntynyttä.
Results: Upper limb defects were observed in 417 of 753 342 consecutive births and in 392 of 750 461 live births.
Tulokset: Yläraajapuutos todettiin 417 syntyneellä ja 392 elävänä syntyneellä lapsella.
Perinatal mortality was 139 per 1000 births and infant mortality 135 per 1000 live births (overall Finnish perinatal mortality <5 per 1000 births and infant mortality 3.7 per 1000 live births).
Imeväiskuolleisuus oli 135/1000 elävänä syntynyttä (Suomessa yleisesti 3.7/1000).
As a result, congenital malformation registries, monitoring changes in birthprevalence and defect patterns, have been established in several countries.
Moniin maihin perustettiin epämuodostumarekisteri seuraamaan epämuodostumien esiintyvyyttä vastaavien onnettomuuksien estämiseksi.
The annual burden of hospital care of children with congenital upper limb defects was at least 11-fold as compared with the general paediatric population.
Sairaalahoitojaksojen määrä oli yläraajapuutoslapsilla 11-kertainen verrattuna keskimääräiseen lapsiväestöön.
Fifteen of these (29%) had other major anomalies associated with constriction rings.
Näistä 29%:lla oli kuroumarenkaiden lisäksi muita epämuodostumia.
The number of hospital admissions per year of children with congenital upper limb defects was 11-fold and the time spent in hospital 13-fold as compared with the general paediatric population.
Yläraajapuutospotilailla oli sairaalahoitojaksoja 11-kertainen ja hoitopäiviä 13-kertainen määrä verrattuna keskimääräiseen lapsiväestöön Suomessa.
The proportion of perinatal deaths in RRD group was 29% (40/138) and infant deaths 35% (43/123).
Perinataali- ja imeväiskuolleisuus oli erityisesti RRD-ryhmässä korkea (29% ja 35%).
A total of 417 children born between 1993 and 2005 with an upper limb defect were gathered from the FRM.
Epämuodostumarekisteristä poimittiin yhteensä 417 ylärajapuutosdiagnoosilla rekisteröityä lasta.
RRD was especially associated with other major anomalies and high mortality.
Korkea kuolleisuus liittyi 18-trisomiaan ja muihin vaikeisiin epämuodostumiin.
Multiple anomalies or a known syndrome was found in 250 cases (60%).
Valtaosalla (60%) oli liitännäisepämuodostumia tai jokin tunnettu oireyhtymä.
Congenital upper limb defects in Finland 1993-2005
Tutkimukseen otettiin mukaan kaikki vuosina 1993-2005 Suomessa syntyneet lapset.
Article 4.1 is implemented in the Employment Contracts Act (55/2001) 7:5.1 §, according to which the transfer of an undertaking does not constitute a ground for dismissal for the transferee.
Irtisanomiskielto voimaanpannaan kansallisesti työsopimuslain (55/2001) 7:5.1 §:ssä, jonka mukaan luovutuksensaaja ei saa irtisanoa työntekijää pelkästään liikkeen luovutuksen perusteella.
The domestic legislation relating to legitimate and prohibited grounds for dismissals, when a business is being transferred, originate from the Council Directive 2001/23/EC of 12 March 2001 on the approximation of the laws of the Member States, relating to the safeguarding of employees' rights in the event of transfers of undertakings, businesses or parts of undertakings or businesses (TUPE).
Suomen kansallinen sääntely sallituista ja kielletyistä irtisanomisperusteista liikkeen luovutuksen tilanteessa perustuu Euroopan neuvoston direktiiviin 2001/23/EY työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, eli niin sanottuun liikkeenluovutusdirektiiviin.
The thesis also examines national implementation of the regulation regarding the grounds for dismissal in connection with transfers of undertakings in Finland.
Tutkielmassa tarkastellaan myös direktiivistä tulevan irtisanomisperusteita koskevan sääntelyn kansallista voimaansaattamista Suomessa.
Even though the European Court of Justice has stated that preparatory works do not replace the law as means for implementing directives, the consensus in national court praxis and doctrine is that a transfer of an undertaking equally does not constitute grounds for dismissal for the transferor.
Vaikka Euroopan unionin tuomioistuimen ratkaisukäytännössä on katsottu, että lain esityö ei korvaa lain säännöstä direktiivin implementoinnin välineenä, on kansallisessa oikeuskäytännössä ja -kirjallisuudessa kuitenkin katsottu, että liikkeenluovutusdirektiivistä tuleva kielto irtisanoa työntekijä pelkästään liikkeen luovutuksen perusteella sitoo sekä liikkeen luovuttajaa että luovutuksensaajaa.
In case the answer is affirmative, the transfer of the undertaking itself is not the true grounds of the dismissal and the termination of the employment contract is not a breach of the rules.
Jos vastaus on myönteinen, todellinen irtisanomisperuste ei ole liikkeen luovutus eikä irtisanominen näin ollen riko irtisanomiskieltoa.
The rule concerning the transferor is only mentioned in the preparatory work of the law.
Luovuttajaa koskeva irtisanomiskielto mainitaan vain pykälän esitöissä.
In order to give the legal certainty, it would be motivated to clarify the national implementation of article 4.1.
Oikeustilan selkeyttämisen vuoksi olisi tarkoituksenmukaista saattaa lisää tapauksia, joissa 4.1 artiklasta tulevia säännöksiä punnitaan, Euroopan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi.
The purpose of this thesis is to analyse the transferors and transferees right to dismiss an employee on financial and production-related grounds, when a business is transferred.
Tutkielmassa tarkastellaan liikkeen luovuttajan ja luovutuksensaajan irtisanomisoikeutta taloudellisista ja tuotannollisista syistä liikkeen luovutuksen yhteydessä.
An efficent way to decide if the true ground for the dismissal actually was the transfer of the undertaking, is to decide whether the ETOR-reason would be present even when looking at the circumstances isolated from the transfer of the undertaking.
Ainakin teoriassa tehokas tapa päättää, onko irtisanominen todellisuudessa perustunut pelkästään liikkeen luovutukseen, on arvioida, mikäli väitetty taloudellinen, tekninen tai organisatorinen syy olisi olemassa myös tilanteessa, johon ei liity liikkeen luovutusta.
According to article 4.1 in the directive, the transfer of the undertaking shall not in itself constitute grounds for dismissal by the transferor or transferee.
Direktiivin 4.1 artiklasta tulevan irtisanomiskiellon mukaan yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutus ei sellaisenaan ole peruste, jota luovuttaja tai luovutuksensaaja voi käyttää irtisanomiseen, mutta säännös ei estä irtisanomisia työvoiman muutoksiin johtavista taloudellisista, tuotannollisista tai organisatorisista syistä.
When assessing if a termination of a contract was due solely to the transfer of an undertaking or whether it was due to an ETOR-reason, it is of most central importance to decide the true grounds for the dismissal.
Kun arvioidaan, onko irtisanomien ollut irtisanomiskiellon vastainen, vai onko irtisanomisen taustalla ollut sallittu, työvoiman muutoksiin johtava taloudellinen, tekninen tai organisatorinen syy, keskeisintä on todellisen irtisanomisperusteen tunnistaminen.
In this thesis it is however noted, that the EUT has only offered very little guidance on the meaning of ETOR, why it would be meaningful to direct more cases regarding the application of article 4.1 to the EUT in order to increase the legal certainty.
Tutkielmassa käy kuitenkin ilmi, että Euroopan unionin tuomioistuin on antanut vain harvoja ennakkoratkaisuja, joissa direktiivissä sallittuja irtisanomisperusteita on arvioitu.
There was no difference between boys and girls.
Poikien ja tyttöjen välillä ei ollut eroa.
The aim was to define reference values for school children.
Tavoitteena oli asettaa vertailuarvot kouluikäisille lapsille.
It is easy to perform and well tolerated.
Mittaus on hyvin siedetty ja vaivaton suorittaa.
Results: In school children, the mean total MCA was 0.752 cm2 (SD 0.165), and the mean total VOL was 4.00 cm3 (SD 0.63) at baseline.
Tulokset: Kouluikäisten lasten sierainten yhteenlaskettu minimipinta-ala oli 0.752 cm2 (SD 0.165) ja tilavuus 4.00 cm3 (SD 0.63).
Materials and methods: Measurements were done with Acoustic Rhinometry A1.
Aineisto ja menetelmät: Mittaukset tehtiin Acoustic Rhinometry A1 -laitteella.
Reference values for children between 7 and 14 years were established.
Tutkimuksen perusteella voitiin asettaa 7-14 -vuotiaille lapsille käyttökelpoiset vertailuarvot.
The subjects in the follow-up study (n=74, age between 1 and 12 years) were receiving intranasal spray of insulin or placebo.
Seurantatutkimukseen osallistuneet lapset (n=74, ikä 1-12 vuotta) käyttivät nenään suihkutettavaa insuliinia tai lumelääkettä.
The data for reference values included 124 voluntary school children with no permanent nasal symptoms, aged between 7 and 14 years.
Tutkimukseen osallistui 124 vapaaehtoista 7-14 -vuotiasta koululaista, joilla ei ollut jatkuvia nenäoireita.
No difference wasfound in acoustic values or symptoms between the insulin and placebo group in the follow-up study of two years.
Seurantatutkimuksessa ei havaittu eroa nenäoireissa tai mittaustuloksissa insuliini- ja lumelääkeryhmien välillä kahden vuoden seurannan aikana.
A correlation was found between TMCA and age, and between TVOL and height of a child.
Lasten iän ja sierainten minimipinta-alan välillä todettiin merkitsevä korrelaatio, samoin kuin lasten pituuden ja nenän tilavuuden välillä.
In addition, the role of the VAS scale in the subjective evaluation of nasal obstruction in children was studied.
Lisäksi tutkittiin, miten VAS-jana soveltuu lasten nenän tukkoisuuden subjektiiviseen arviointiin.
Conclusions: Acoustic rhinometry is a suitable objective method to examine intranasal dimensions in children.
Johtopäätökset: Akustinen rinometri sopii lasten nenän rakenteiden arviointiin.
A correlation was found between unilateral acoustic values and VAS at baseline, but not after decongestion.
Perustilanteessa mitatut yhden sieraimen arvot korreloivat VAS-janalla tehtyyn arvioon, mutta yhteyttä ei voitu osoittaa limakalvojen supistamisen jälkeen.
The values of special interest were the minimal cross-sectional area (MCA) and the anterior volume of the nose (VOL).
Arvioinnin kohteena olivat erityisesti nenän etuosan minimipinta-ala ja tilavuus.
Aims: This study was carried out to investigate the usefulness of acoustic rhinometry in the evaluation of intranasal dimensions in children.
<b>Lasten nenän rakenteiden objektiivinen tutkiminen akustisella rinometrilla</b> Tavoite: Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää akustisen rinometrin käyttökelpoisuutta lasten nenän rakenteiden tutkimisessa.
The nasal symptoms were recorded and acoustic rhinometry was measured at each control visit.
Kontrollikäyntien yhteydessä kartoitettiin mahdollisten nenäoireiden esiintyminen ja tehtiin nenämittaus akustisella rinometrilla.
After decongestion, a significant increase in the mean TMCA and in the mean TVOL was found.
Arvot suurenivat merkitsevästi limakalvojen supistuksen jälkeen.
Data were collected at baseline and after decongestion of the nose; the VAS scale was filled in before measurements.
Lapset täyttivät VAS-janan ennen jokaista mittausta.