natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Women and girls in these communities are made to undergo and are unable to oppose certain traditional practices even when these practices have adverse consequences on their health and lives.
Tyttöjen ja naisten odotetaan osallistuvan näihin käytäntöihin ja olevan vastustamatta niitä silloinkin, kun ne ovat vaaraksi heidän terveydelleen ja elämälleen.
In addition, social workers need to conscientise the locals to address the perceived oppressive practices in their communities and encourage them to replace the harm-inducing cultural and traditional practices with symbolic rituals that are meaningful in their own context.
Lisäksi sosiaalityöntekijöiden tulisi vahvistaa ihmisten tietoisuutta yhteisöjen alistavista käytännöistä ja rohkaista heitä korvaamaan terveydelle vaaralliset ja muuten haitalliset käytännöt muilla yhteisöissä merkityksellisillä symbolisilla käytännöillä.
While the senior women acknowledged the harm done to women’s bodies through the traditional practices, they perceived their role in promoting the rituals as a duty.
Vaikka vanhemmat naiset tunnistavat perinteisten käytäntöjen naisille aiheuttamat haitat, he näkevät rituaalien käytäntöönpanon ja ylläpidon velvollisuutenaan.
Hence, the study recommends that social workers need to coordinate as facilitators to network with all the entities such as local community members and organisations (both government and NGOs) who are involved in community building in bringing about the needed change.
Tutkimuksessa suositellaan, että sosiaalityöntekijöiden tulisi aktivoida ja koordinoida lähiyhteisöjen, valtion ja kansalaisjärjestöjen verkostoja muutoksen aikaansaamiseksi.
What are the driving force feeding continual women-to-women violence?
Mitkä tekijät ylläpitävät naisten toisiin naisiin kohdistavaa väkivaltaa?
However, where the customary laws violated the rights of the women, the state laws fall short to provide the mechanism for the resolutions of the conflict that arose between the norms of the studied socio-cultural practices and the human rights norms.
Vaikka laki kieltää naisten oikeuksien loukkaamisen ja heidän vahingoittamisensa myös perinteisten käytäntöjen osalta, laki ja vallitsevat oikeuskäytännöt eivät onnistu riittävästi sääntelemään konflikteja, jotka syntyvät sosio-kulttuuristen käytäntöjen ja ihmisoikeusnormien välille.
This study explored the mechanisms that sustain the phenomenon of women-to-women violence in the patriarchal communities of the Kuria and the Kerewe ethnic groups located in the north-western part of Tanzania.
Tutkimuksessa tarkasteltiin naisten naisille patriarkaalisissa kuria- ja kereweyhteisöissä luoteis-Tansaniassa tekemän väkivallan mekanismeja ja syitä.
Thirdly, the study highlighted that there is a culture of silence in the patriarchal society about the types of violence that is intertwined with traditional practices.
Kolmanneksi tutkimus tuo näkyviin patriarkaalisessa yhteisössä vallitsevaa tutkittuja käytäntöjä koskevaa hiljaisuuden kulttuuria.
Woman-to-woman marriage (Nyumba Ntobhu) refers to the institution whereby a barren woman or a woman who have only girl children pay a dowry to marry another woman (very often a younger woman) and assumes control over her and her offspring.
Naisten välinen avioliitto on paikallinen käytäntö, jossa lapseton nainen tai nainen, jolla on vain tyttölapsia, maksaa morsiusmaksut nuoremmasta naisesta ja tulee näin ikään kuin hänen aviopuolisokseen saaden vallan häneen ja hänen jälkikasvuunsa.
These findings give certain tasks for social work.
Käytäntöihin on kuitenkin mahdollista vaikuttaa sosiaalityön keinoin.
The study adopted a qualitative approach, where data were gathered via interviews, which drew on the biographical narratives of a selected group of women who were subjects to the traditional practices examined.
Laadullisen tutkimusorientaation mukaisesti tutkimuksessa kerättiin elämänkerrallinen haastatteluaineisto edellä mainittuihin perinteisiin käytäntöihin sidoksissa olevien naisten parissa.
The study concludes that the women’s fear of bad omen, the curse of the ancestral spirits and community ostracisation or isolation rather than government sanctions had kept the practice alive and on-going.
Tutkimuksen johtopäätös on, että naisten kokema pelko pahoja enteitä, aiempien sukupolvien kirousta ja yhteisöstä poissulkemista kohtaan pitää käytäntöjä niin vahvasti yllä, että viranomaissanktiot eivät vaikuta niihin.
The focus of the study was on three traditional practices: female genital cutting (FGC), widow cleansing rituals, and woman-to-woman marriage, which are examples of subtle cultural violence perpetuated by women on women.
Tutkimus kohdistuu kolmeen perinteiseen käytäntöön: naisten sukupuolielinten silpominen, naisleskien puhdistusrituaali ja naisten välinen avioliitto.
FGC is the removal of part or all the female genitalia as a rite of passage from childhood to adulthood.
Tutkituissa yhteisöissä Tansanian järvialueilla naisten sukupuolielinten silpominen joko kokonaan tai osin on siirtymäriitti lapsuudesta aikuisuuteen.
Secondly, this study discovered that the state laws recognise the application of the customary laws related to female genital cutting, and widow cleansing rituals.
Toiseksi tutkimuksessa todettiin, että lainsäädäntö tunnistaa olemassa olevan niin sanotun perinteisen oikeuden, jonka piiriin naisten silpominen, leskien puhdistus, naisten väliset avioliitot ja muut yhteisöjen sisäisiksi ajatellut kulttuuriset käytännöt kuuluvat.
Studies in this field have indicated that elderly women in Africa are implicated in ensuring the implementation of the gender roles for the political and economic stability for the social order.
Yhteisöissä naisia kontrolloivat perinteiset käytännöt nähdään tutkimuksissa yhteiskunnan poliittisen ja taloudellisen tasapainon ja sosiaalisen järjestyksen ylläpitona.
It requires the widow to have sex with a village cleanser to be purified from the haunted spirit of her deceased husband.
Siihen kuuluu, että leski on sukupuoliyhteydessä niin sanotun puhdistajan kanssa.
However, they do not recognise their involvement as perpetuating violence due to the societal demand of cultural and traditional beliefs.
Koska teot motivoituvat vahvasti kulttuuristen ja perinteisten uskomusten pohjalta, niitä toteuttavat naiset eivät tunnista osallistuvansa väkivallantekoihin.
Further, altered motor preparation for erroneous responses discovered in study III was perceived already in the correct trial directly preceding an error.
Lisäksi havaittiin, että toisessa (II) tutkimuksessamme ilmennyt heikentynyt motorinen valmistautuminen ennen virheitä oli nähtävissä jo ennen virhettä edeltävää oikeaa vastausta.
Attention, working memory, and executive functions were evaluated in an oddball task and in a memory search task.
Tarkkaavuutta, työmuistia ja toiminnan ohjausta arvioitiin kahden tietokoneella esitetyn tehtävätyypin aikana.
The present series of event-related potential (ERP) studies investigated cognitive and motor processing in youth with mild spastic cerebral palsy.
Tässä neljän herätevastetutkimuksen sarjassa tarkasteltiin kognitiivista ja motorista prosessointia lievästi spastisilla CP-vammaisilla lapsilla ja nuorilla.
Cognitive and motor processing in mild spastic cerebral palsy: An event-related potential study
Kognitiivinen ja motorinen prosessointi lievästi spastisilla CP-vammaisilla lapsilla ja nuorilla: Herätevastetutkimus
Cerebral palsy (CP) is a motor disorder often accompanied by cognitive deficits.
Liikettä säätelevillä aivoalueilla tapahtunut vaurio aiheuttaa liikuntavamman, johon liittyy usein kognitiivisia häiriöitä.
Study I showed that fundamental attention processes (orientation and evaluation of stimulus novelty) were intact in youth with mild spastic cerebral palsy when measured in a condition requiring no overt reactions.
Ensimmäisessä (I) tutkimuksessa havaittiin, että tarkkaavuuden perusprosessit (orientaatio ja ärsykkeiden erottelu) eivät poikenneet verrokkihenkilöistä, kun tehtävä ei edellyttänyt motorista reagointia.
It was concluded that patients’ motor slowness reflected poor motor execution processes.
Johtopäätöksenä todettiin, että CP-vammaisten lasten motorinen hitaus liittyy motorisen liikkeen toimeenpanon hitauteen.
The spastic subtype is the most common type (66 % - 82 %) of all cases, and abnormalities in attention, working memory, and executive functions are common clinical observations in this group.
Etenkin tarkkaavuuden, työmuistin ja toiminnan ohjauksen häiriöt ovat tavallisia kliinisiä havaintoja spastisessa CP-vammassa, joka on yleisin alatyyppi kaikista tapauksista.
In study IV, it was found that error making was foreshadowed by a decrease in stimulus evaluation in the patient group and in the control group.
Neljännessä (IV) tutkimuksessa havaittiin, että heikentynyt ärsykkeen arviointi edelsi virheitä sekä CP-vammaisilla lapsilla että verrokeilla.
An event-related potential analysis revealed that the stimulus evaluation processing, indexed by the parietal P300, was intact in the group of patients.
Herätevasteiden analysointi kuitenkin osoitti, että ärsykkeiden kognitiivinen prosessointi P3-komponentin voimakkuuden ja ajoituksen perusteella ei poikennut ikäverrokeista.
In study III, findings indicated that error responses in youth with mild spastic cerebral palsy were associated with weak motor preparation, as indexed by the amplitude of the late contingent negative variation.
Kolmannessa (III) tutkimuksessa havaittiin, että CP-vammaisilla lapsilla virheitä edelsi heikentynyt motorinen valmistautuminen CNV-komponentilla mitattuna.
Also event preparation and action planning, indexed by the frontal late contingent negative variation and the frontal P2, respectively, were intact in the group of patients.
Myöskään motorinen valmistautuminen CNV-komponentin voimakkuudella mitattuna ja motorinen suunnittelu P2- komponentin voimakkuudella ja ajoituksella mitattuna eivät poikenneet verrokeista.
However, patients were detecting their errors as indexed by the amplitude of the response-locked negativity and thus improved their performance in next trial.
CP-vammaiset lapset havaitsivat kuitenkin tekemänsä virheet, mikä tuli ilmi negatiivisena virhekomponenttina heti virheellisen reaktion jälkeen.
In Study II, findings indicated an overall slowness and lower performance accuracy in youth with mild spastic cerebral palsy.
Toisessa (II) tutkimuksessa havaittiin, että CP-vammaisilla lapsilla oli hitaammat reaktioajat ja he tekivät enemmän virheitä ikäverrokkeihin nähden.
It was concluded that although the patient group showed intact stimulus and response evaluation capacity, their weaker behavioral outcomes (slower response times and pronounced error rates) in comparison to controls reflected difficulties in motor processes, namely, disturbances in poor motor execution processes and fluctuations in motor presetting.
Johtopäätöksenä todettiin, että CP-vammaisten lasten heikompi motorinen suoriutuminen liittyy motorisen liikkeen toimeenpanon vaikeuksiin sekä motorisessa valmistautumisessa havaittuihin notkahteluihin.
The results suggest that the consequence of error making on future performance is intact in the sample of youth with mild spastic cerebral palsy.
Johtopäätöksenä todettiin, että virheen jälkeinen prosessointi CP-vammaisilla lapsilla ei poikennut verrokeista.
Studies of Validity and Reliability of the Structured Assessment of Violence Risk in Youth in Finnish institutional settings
Strukturoidun nuoruusikäisten väkivaltariskin arviointimenetelmän (SAVRY:n) validoiminen suomalaisissa laitosolosuhteissa
To assess the applicability of SAVRY in the Finnish system we collected information on young people (N = 231) in general adolescent psychiatric settings, correctional schools and an adolescent forensic psychiatric unit in Finland.
Tutkimusaineisto (N=231) on kerätty nuorisopsykiatrian, koulukotien ja nuorten oikeuspsykiatrian yksiköstä.
The SAVRY served the purpose of screening for risks and needs well at all levels of service as risk ratings indicating an elevated risk of violence were predictive of institutional violence, self-harm and disruptive behaviours and of violent and non-violent offending four years after the initial assessments.
Arvioita on verrattu laitosolosuhteissa ilmenevään väkivaltaan, itsetuhoiseen käyttäytymiseen ja muuhun vakavaan yksikköä tai hoitoa tuhoavaan käyttäytymiseen sekä rikosrekistereihin ja kuolinsyyrekistereihin neljä vuotta alkuperäisen arvion jälkeen.
The SAVRY was originally developed for assessment in juvenile delinquent populations, and based on empirical data from such settings.
Menetelmän pohjautuu empiiriisesti nuorisorikollisten poikien keskuudesta kerättyyn tutkimustietoon.
The present dissertation attempts a validation of a North American structured professional decision aid, namely the Structured Assessment of Violence Risk in Youth (SAVRY) a decision aid for professionals who in their work encounter the needs of adolescents with violent and severe disruptive behavioural problems.
Tämän väitöskirjan tavoitteena on tarkastella Pohjois-Amerikassa 12–18-vuotiaiden nuorisorikollisten arvioimiseen kehitetyn väkivaltariskin arviointimenetelmän (SAVRY; Strukturoitu nuoruusikäisten väkivaltariskin arviointimenetelmä) toimivuutta suomalaisessa sosiaali- ja terveydenhuoltojärjestelmässä.
As due to legal and official policy, adolescents committing severe violent crimes in Finland will rarely be found in correctional facilities or within the legal system, but rather in the facilities of the Finnish social and health system, for example residing in child welfare units, correctional schools and / or in adolescent psychiatric settings, where the research base on applicability of the SAVRY is still sparse.
Koska Suomessa vakavalla väkivaltakäyttäytymisellä oireilevia nuoria arvioidaan ensisijaisesti nuorisopsykiatrian piirissä, menetelmän validoimiseksi ja laadullisen käytön varmistamiseksi on tärkeää selvittää, miten suomalaisissa yksiköissä tehdyt arviot vaihtelevat arvioitavien iän, sukupuolen, psykiatrisen oirekuvan ja palvelujärjestelmien välillä.
Thus, to reduce the risk of violence, meet the needs of young people with severe behavioural problems and to find ways to build desistance from delinquent and violent behaviour astructured risk and needs assessments ought to be included when making decisions regarding multi-problem violent youth.
Kouluampumiset, nuoret jotka sattumanvaraisesti pahoinpitelevät ihmisiä kaupungilla, sekä huolestuttavat viestit nuorista, jotka pitkään jatkuneen koulukiusaamisen seurauksena valitsevat tehdä itsemurhan, saavat paljon tilaa mediassa ja niitä verrataan samantyyppisiin ilmiöihin maailmalla, mikä saattaa lisätä mielikuvia että nuorten väkivaltainen käyttäytyminen on lisääntymässä.
The results show that there are indeed many incidents of violent and disruptive behaviour on Finnish child welfare and psychiatric wards, especially in the adolescent forensic psychiatric setting.
Tämän tutkimuksen pohjalta voidaan todeta, että strukturoitu riski- ja tarvekartoitus toimii hyvin suomalaisessa järjestelmässä ja että sen tulisi sisältyä hoidollisiin toimiin silloin, kun hoidon kohteena on väkivaltaisesti oireileva nuori
It has since shown good predictive validity across Western countries and currently representing a best practice approach for meeting the needs of violent and delinquent youth.
Menetelmä on kehitetty niiden ihmisten käyttöön, jotka jokapäiväisessä työssään joutuvat tekemään arvioita väkivaltariskin esiintyvyydestä ja vaihtelusta niiden nuorten keskuudessa jolla on jonkin asteista väkivaltaproblematiikkaa.
To assess the validity of SAVRY in these settings, we needed to ascertain the base rate of violence in these institutional settings, and the possible impact of gender, age and psychopathological features.
Tästä huolimatta näitä arvioita on aikaajoin tehtävä sekä kriminali huollon, että sosiaali- ja terveyshuollon yksiköissä.
Ultimately, the novels write exile as a space of becoming where ‘there and then’ and ‘here and now’ coexist.
Lopulta romaanit kirjoittavat maanpaon muutoksen ja tulemisen tilaksi, jossa ’siellä ja silloin’ ja ’täällä ja nyt’ ovat olemassa yhtä aikaa.
The constant overlapping of the past and the present undermines linear conceptions of time, favouring, instead, a circular temporality that also contains the future.
Menneisyyden ja nykyisyyden jatkuva limittyminen horjuttaa lineaarista aikakäsitystä ja puoltaa kehämäistä aikaa, johon sisältyy myös tulevaisuus.
The Kite Runner recounts the memories of an Afghan refugee to the US, while And the Mountains Echoed relates a range of interconnected exile narratives that develop and diversify the notion of exile.
Leijapoika rakentuu Yhdysvaltoihin asettuneen afganistanilaisen pakolaisen muistoista, kun taas Ja vuoret kaikuivat koostuu useista toisiinsa kytkeytyvistä maanpakotarinoista, jotka kehittävät ja laajentavat maanpaon käsitettä.
In the realm of postmodern literature and the immigrant genre, Hosseini’s novels each thematise exile in the historical context of Afghanistan.
Hosseinin romaanit edustavat postmodernia kirjallisuutta ja maahanmuuttajagenreä, ja kummankin keskeinen teema on maastapako Afganistanin historiallisessa kontekstissa.
In restoring the lived experience of the everyday of the past, exilic remembrance composes a temporality that interrogates both the epochal understanding of history and the fragmentation of postmodernity.
Elvyttämällä menneisyyden jokapäiväisen kokemusmaailman muisti muodostaa maanpaossa ajallisuuden, joka kyseenalaistaa sekä näkökulman historiaan aikakausien ja käännekohtien sarjana että postmodernin pirstaloituneen aikakäsityksen.
This thesis explores the significance of memory in exile from the perspective of the narrative (re-)construction of the past in Khaled Hosseini’s novels The Kite Runner and And the Mountains Echoed.
Tutkielma käsittelee muistin merkitystä maanpaossa menneisyyden narratiivisen (re)konstruoinnin kannalta Khaled Hosseinin romaaneissa Leijapoika ja Ja vuoret kaikuivat.
At the same time, exile queries fixed and bordered spaces and identities, opting for fluidity, plurality, and liminality.
Samalla maanpako haastaa muuttumattomia ja rajattuja tiloja ja identiteettejä painottaen niiden sijaan muuttuvuutta, moninaisuutta ja liminaalisuutta.
Through their dispersed viewpoints, the narratives of the novel construct a global, liminal, and unfixed exile space.
Moninaisten näkökulmiensa kautta romaani rakentaa globaalin, liminaalisen ja muuttuvan maanpaon tilan.
While Hosseini’s novels have hitherto received relatively little academic attention, the exilic displacements depicted in them prove of interest in the postmodern era of accelerating mobilities, globalisation, and the consequent fragmentation of time and space.
Hosseinin teoksia on tutkittu suhteellisen vähän, vaikka niissä kuvattu maanpakolaisuus on ajankohtainen aihe postmodernissa yhteiskunnassa ja lisääntyvän liikkuvuuden, globalisaation sekä niitä seuranneen ajan ja tilan pirstaloitumisen aikakaudella.
The exilic memories narrated in the novels are intimate and multisensory in quality, which has the effect of spatial presencing of the past in the present.
Romaaneissa kerrotut maanpakomuistot ovat luonteeltaan intiimejä ja moniaistisia, mikä johtaa menneisyyden tilalliseen läsnäoloon nykyisyydessä.
Through mapping his memories of exile, the narrator simultaneously maps his exilic identity.
Kartoittaessaan muistojaan maanpaosta kertoja laatii samalla kartan maanpakolaisidentiteetistään.
Due to its affiliations with time and space, exile is intertwined with memory, through which the experiences of exile are confronted, interpreted, reconstructed, narrated, and presenced in the novels.
Aikaan ja tilaan liittyvänä ilmiönä maanpako nivoutuu muistiin, jonka kautta maanpaon kokemuksia kohdataan, tulkitaan, rakennetaan, kerrotaan ja tehdään nykyhetkessä läsnä oleviksi.
The spatiotemporality and narrativity of exilic memory materialise in The Kite Runner through the notion of memory mapping.
Maanpakolaisen muistin ajallis-tilallisuus ja narratiivisuus ilmenevät Leijapojassa muistin kartoittamisen kautta.
The novel is read as a cartographic memoir characterised by multisensory remembrance.
Romaania lähestytään tutkielmassa kartografisena muistelmateoksena, jossa korostuu moniaistinen muistaminen.
The plural perspectives of the novel exhibit intertextual and intermedial constructions of the past, memory, and identity, which evokes the reconstructed nature of all (self-)representation.
Menneisyys, muisti ja identiteetti rakentuvat intertekstuaalisesti ja intermediaalisesti romaanin monissa narratiiveissa, mikä tuo esiin kaikkien (itse)representaatioiden rekonstruoidun luonteen.
And the Mountains Echoed, in turn, reflects postmodern polycentrism through its multiple narrators.
Ja vuoret kaikuivat -romaanissa puolestaan on useita eri kertojia, mikä heijastelee postmodernia monikeskuksisuutta.
In this context, it is inspected how exile is portrayed and constructed in the novels and what implications exile and exilic memory have on understanding time, space, and identity in the contemporary world.
Tutkielmassa tarkastellaan postmodernissa viitekehyksessä, miten maanpakoa kuvataan ja rakennetaan romaaneissa, ja miten maanpaon sekä maanpakolaisen muistin kautta voidaan ymmärtää aikaa, tilaa ja identiteettiä nykymaailmassa.
In the novels, exile manifests itself as a spatiotemporal experience characterised by the sense of afterness, liminality, and unfixity.
Maanpako näyttäytyy romaaneissa ajallis-tilallisena kokemuksena, jossa korostuvat jälkeisyys, liminaalisuus ja muuttuvuus.
Spatiotemporality, liminality, and unfixity characterise also the exilic identities negotiated and narrated in the novels.
Ajallis-tilallisuus, liminaalisuus ja muuttuvuus leimaavat myös romaaneissa rakentuvia maanpakolaisidentiteettejä.
Exilic memory is a narrative and reconstructive process defined by the constant overlapping of the past and the present times and spaces and is, thus, spatiotemporal like exile.
Maanpakolaisen muisti on narratiivinen ja rekonstruoiva prosessi, jossa menneet ja nykyiset ajat ja tilat limittyvät toisiinsa.
Reuse possibilities of timber structures
Puurakenteiden uudelleenkäyttömahdollisuudet
E-readiness of public administration in developing countries : A case study on Bangladesh public administration
Julkisen hallinnon e-valmius kehitysmaissa: Tapaustutkimus Bangladeshin julkisesta hallinnosta
The term e-government is to make the administration effective and efficient through democratic practice inside and outside of government (inside means different administrative bodies and outside are the stakeholders of them).
Sähköinen hallinto on hallinnon tehokasta ja vaikuttavaa kehittämistä demokraattisten käytäntöjen sisällä ja hallinnon ulkopuolella (sisällä tarkoittaa eri hallintoelimiä ja ulkopuolella tarkoittaa niiden sidosryhmiä).
E-government is the combination of ICTs applications with proper plans of implementation through a decent outcome strategies.
Sähköinen hallinto on yhdistelmä ICT- sovelluksia, asianmukaisia käyttöönoton suunnitelmia ja riittävän tuloksellisia strategioita.
However, e-government application never possible only with the abundance of ICTs and its applications.
Sähköisen hallinnon sovellukset ovat kuitenkin toteutettavissa ainoastaan suurella määrällä tietotekniikkaa ja sen sovelluksia.
Although the fi nancing of primary health care is more multi-channel than in other Nordic countries, statistically Finland does not diff er from the OECD countries.
Vaikka avoterveydenhuollon rahoitus on monikanavaisempaa kuin muissa Pohjoismaissa, Suomi ei tilastoissa muuten poikkea OECD-maista.
Th e goals of singlechannel financing can become expensive if they lead to a reduction in sources and amounts of funding.
Tavoitteet yksikanavaisuudesta voivat ovat kalliita, jos rahoituksen lähteet ja määrät vähenevät.
However, it is impossible to eliminate multi-channel financing completely because the state is involved in health care and private funding is its own financial channel.
Monikanavarahoitusta ei voida kokonaan poistaa, koska valtio osallistuu terveydenhuoltoon ja yksityinen rahoitus on oma rahoituskanavansa.