natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2) How do Western people practicing Amazonian shamanism perceive health and illness, and how do their understandings relate to those present in Yawanawa shamanism?
2) Millaisia terveyskäsityksiä Amazonian shmanismista kiinnostuneilla länsimaisilla ilmenee, ja miten käsitykset yhtenevät ja eroavat yawanawa-shamanismin käsitysten kanssa?
Literature review represents Amazonian shamanism as an interconnected world with a visible and invisible side.
Tutkielman kirjallinen katsaus piirtää kuvan Amazonian perinteisestä shamanismista suhdeverkostojen maailmana, jossa on keskeistä ihmiselle näkyvä ja näkymätön puoli.
The present study looks at the understandings of health and wellbeing of non-indigenous persons participating in contemporary shamanic networks in Amazonia.
Tutkielmani käsittelee Amazonian shamanistisiin verkostoihin osallistuvien, alkuperäiskansaan kuulumattomien henkilöiden näkemyksiä terveydestä ja hyvinvoinnistä.
Indigenous relational philosophies of health comprise the second theoretical framework, through which the Yawanawa medical system and shamanism will be understood as consisting of the creation and management of harmonious relationships with both human and nonhuman actors.
Alkuperäiskansojen relationaaliset terveyskäsitykset muodostavat toisen teoreettisen kehyksen, jonka kautta tarkastelen alkuperäiskansojen ja yawanawojen terveyskäsityksiä tasapainoisten suhteiden tuottamisena ja hallitsemisena suhteessa sekä inhimillisiin että yli-inhimillisiin olentoihin.
In recent decades there has been a revival of customs and traditions among several indigenous Amazonian peoples, one feature of which is the strengthening of many shamanic practices repressed and partially abandoned under colonial rule.
Amazonian alkuperäiskansat ovat viime vuosikymmeninä vahvistaneet eri tavoin kolonisaation aikana tukahdutettuja perinteitään, minkä seurauksena muun muassa shamanistisien käytänteiden jatkuvuutta vahvistetaan, elvytetään ja tuodaan laajempaan tietoisuuteen.
Analysis of the interview data shows that the understandings of health of shamanic practitioners reflect a relational worldview that shares several elements with indigenous socio-philosophies of health.
Haastatteluaineiston analyysin perusteella voidaan todeta, että haastateltavien terveyskäsityksissä ilmenee relationaalisia piirteitä, jotka ovat monilta osin yhteneviä alkuperäiskansojen ihmiskuvan kanssa.
More recently, the changes occurring in Amazonian shamanic practices have been characterized by increased interconnectedness and exchange on a global level with an increase in shamanic tourism and neo-shamanic movements alongside the practice of indigenous shamanism.
Viimeisten vuosikymmenien shamanismin muutosta Amazonilla on toisaalta leimannut kansainvälinen verkottuminen, jossa uusshamanismin ja shamanistisen turismin vaikutuksien esitetään muokkaavan myös shamanismin harjoittamista alkuperäiskansojen parissa.
However, the study concludes that practicing and studying shamanism is not merely an egoistic pursuit for the study participants, but increased understanding of the principles of Amazonian shamanism and worldviews shows in an expanded awareness of relational ties in both shamanic cosmology as well as in interpersonal ties with the Yawanawa and Amazonian peoples.
Kuitenkin voidaan todeta, ettei shamanismi ole haastateltaville pelkästään individualistinen hanke, vaan perehtyminen shamanismiin lisää tietoisuutta suhdeverkostoista sekä shamanismin toimintakentällä että sosiaalisissa suhteissa.
My primary research data consists of six thematic interviews with non-indigenous people practicing and studying Yawanawa shamanism.
Pääasiallisena aineistonani käytän kuutta eri maista tulevan, shamanismia opiskelevan henkilön haastattelua.
Similarly, the elements of Amazonian shamanism undergo a translation that includes the medicalization and commercialization of ayahuasca as well as a tendency to psychologize shamanic experiences with nonhumans.
Kehitystä kuvaa myös Amazonian shamanismiin kuuluvien elementtien, kuten ayahuascan medikalisointi sekä shamanististen rituaalien subjektiivinen tulkinnallinen avoimuus.
For the Yawanawa, health is defined through the balanced relations of bodies and souls that constitute a human person, as well as creating a distinct Yawanawa identity through embodied means.
Yawanawoilla terveys määrittyy erityisesti kehon eri osatekijöiden suhteissa muihin olentoihin sekä yksilön kiinnittymiseen yawanawa-identiteettiin kehollisin keinoin.
Non-local neo-shamanic activities, such as the ritual consumption of ayahuasca for self-healing, have been criticized as reflecting a western, individualistic worldview that does not recognize the relational, intersubjective dimensions of shamanism.
Paikkaan sitoutumatonta uusshamanismia on kritisoitu länsimaista ihmiskuvaa heijastavana, yksilöllisenä projektina, jossa ei ole interpersoonallisia ulottuvuuksia.
There is an individualistic orientation present whereby individual responsibility and autonomy are considered as important determinants of wellbeing.
Aineistossa on nähtävissä yksilöllinen, subjektiivinen orientaatio, jossa shamanistisille kokemuksille sallitaan useita tulkintoja ja hyvinvoinnin tuottamisessa korostuu yksilöllinen vastuu.
Interviewees also recognize some differences between their views and those of the Yawanawa regarding the agency of nonhuman beings.
Myös eroja yawanawojen kosmo-ontologiaan esiintyy erityisesti ei-inhimillisten olentojen toimijuuden suhteen.
The aim of the study is to describe how knowledge of Yawanawa shamanic practices affects understandings of health, sickness and healing.
Erityisesti tutkin, miten yawanawa-shamanismiin perehtyminen ja shamanistiset kokemukset muokkaavat terveyskäsityksiä.
Health for indigenous peoples is based on a relational cosmovision where principles of right relationship and reciprocity are recreated at social, ecological and cosmological levels.
Terveys pohjautuu Amazonian alkuperäiskansojen parissa relationaaliseen ihmiskäsitykseen, jossa korostuvat oikeanlaisten suhteiden luominen sosiaalisella, ekologisella ja kosmologisella tasolla: hyvinvointi on sekä yhteisesti tuotettu ja jaettu resurssi että neuvottelua muiden olentojen kanssa, joilla voi olla kilpailevia intressejä.
In the context of shamanic ritual, the terms medicine and healing are some of the prominent discourses through which shamanic networks connect and alliances are created between visitors and the Yawanawa.
Samalla luodaan yhteyksiä ja liittolaisuuksia yawanawojen ja vierailijoiden välille.
The Virtual Verdure project, financed by Helsinki-Uusimaa Regional Council, was carried out in 1.9.2019-31.5.2020.
Uudenmaan liiton rahoittama Virtuaalivehreä-hanke toteutettiin 1.9.2019–31.5.2020.
Partner companies for the project were WSP Finland Oy ja Innogreen.
Hankkeen osatoteuttajina toimivat WSP Finland Oy ja Innogreen.
A successful planning and implementation of green infrastructure require, however, cross-sectoral and multidisciplinary collaboration.
Vihreän infrastruktuurin onnistunut suunnittelu ja toteuttaminen vaatii kuitenkin monialaisen osaamisen yhdistämistä.
Green infrastructure supports biodiversity and vitality of ecosystem services in urban environments.
Vihreällä infrastruktuurilla voidaan tukea kaupunkiympäristön luonnon monimuotoisuutta sekä ekosysteemipalveluiden elinvoimaisuutta.
From the perspective of process evaluation, the Virtual Verdure project proceeded logically and achieved most of the set objectives.
Prosessiarvioinnin näkökulmasta Virtuaalivehreä eteni johdonmukaisesti ja saavutti myös pääosan asetetuista tavoitteista.
The evaluation of the co-creation focused on three design sprint events organized during the project.
Yhteiskehittämisen arviointi keskittyi hankkeen aikana järjestettyihin kolmeen design sprint -yhteiskehittämistapahtumaan.
This master’s thesis was executed as an assignment for Helsinki City owned innovation company Forum Virium Helsinki.
Tutkielma tehtiin toimeksiantona Helsingin kaupungin omistamalle innovaatioyhtiö Forum Virium Helsingille.
The evaluation material was collected by using semi-structured expert interviews, participative observation, and feedback surveys.
Arviointiaineisto kerättiin asiantuntijahaasttateluiden, osallistuvan havainnoinnin sekä palautekyselyiden avulla.
As results from the project, planners’ knowledge on green infrastructure and the requirements for its successful planning deepened.
Hankkeen jälkeen kaavoittajien ymmärrys vihreästä infrastruktuurista ja sen suunnittelun tarpeista syveni.
The study was part of the Virtual Verdure project, coordinated by Forum Virium Helsinki.
Työ tehtiin osana Forum Virium Helsingin koordinoimaa Virtuaalivehreä-hanketta.
Further, this study assessed the process and the operations in the pursuit of the project’s objectives.
Lisäksi tutkielmassa arvioitiin Virtuaalivehreä-hankkeen prosessia ja hankkeen aikaisten toimintojen onnistumista hankkeen tavoitteiden näkökulmasta.
The partner companies of the Virtual Verdure project contributed to the project with their expertise, and further gained deeper knowledge on opportunities of their own products and services focused on developing green infrastructure.
Hankkeen yrityspartnerit toivat omaa asiantuntijuutta yhteiskehittämiseen ja samalla saivat parempaa ymmärrystä omien vihreää infrastruktuuria edistävien tuotteiden ja palveluiden kehittämiseen.
This study aimed to assess the feasibility of design sprint concept in cross-sectoral joint development for green infrastructure used in a Virtual Verdure project.
Tässä pro gradu -tutkielmassa arvioitiin Virtuaalivehreä-hankkeessa käytetyn design sprint -konseptin soveltuvuutta vihreän infrastruktuurin monialaiseen yhteiskehittämiseen.
The design sprint events proved to be a successful practice to bring together experts from different sectors to co-create solutions for the planning of green infrastructure and deepen knowledge on green infrastructure and the multiple benefits it provides in urban environments.
Design sprint -tapahtumat osoittautuivat toimivaksi tavaksi tuoda yhteen eri alan asiantuntijoita julkiselta ja yksityiseltä sektorilta yhteiskehittämään ratkaisuja ja syvempää ymmärrystä vihreän infrastruktuurin suunnittelusta ja sen tarpeista.
Further, the project collaborated tightly with Kalasatama area development project, environmental services and city planners of Kalasatama and Western Harbour of the City of Helsinki’s Urban Environment Division.
Lisäksi hankkeessa oli mukana tiiviisti Helsingin kaupungin Kalasatama-Länsisatama asemakaavoitustiimi.
The results of this study will be utilized in a next project, B.Green, that will continue the work of Virtual Verdure.
Tutkielman tuloksia tullaan myös hyödyntämään Virtuaalivehreä-hankkeen työtä jatkavassa B.Green-hankkeessa, jossa tullaan keskittymään erityisesti digitaalisiin työkaluihin sekä osallistavaan kaupunkisuunnitteluun.
The case areas for the Virtual Verdure project were Kyläsaari ja Hermanninranta, that are located in the northern part of Kalasatama development project area.
Kehittämisen tapauskohteena toimivat Kalasataman rakentamishankealueen pohjoisosassa sijaitsevat Kyläsaari ja Hermanninranta.
The design sprint process facilitated discussion and creative problem-solving by utilizing design thinking, multidisciplinary collaboration and practical workshop methods.
Design sprint - tapahtumat toimivat eräänlaisena keskustelun ja luovan ongelmanratkaisun foorumeina, joissa uudenlaista lähestymistapaa suunnitteluun voitiin kokeilla konkreettisen tekemisen kautta.
Four deliverables were produced during the Virtual Verdure project to support the planning and implementation of green infrastructure in Kalasatama and other areas: green area factor tool, that was translated into Finnish and is now available for all the planners, green factor analysis from the Kyläsaari area, info cards, that provide technical and ecological information about different green infrastructure solutions, and a final publication, that showcases the learnings of the joint development in the project and provides recommendations for considering green infrastructure in different phases of planning, execution, and maintenance in urban environment.
Virtuaalivehreän lopuksi tuotettiin myös vihreän infrastruktuurin ratkaisuja kuvaavat ohjekortit sekä hankkeen loppujulkaisu, jossa esitellään hankkeen monialaisen yhteiskehittämisen oppeja sekä annetaan suositukset vihreän infrastruktuurin huomioimiseen suunnittelun ja toteutuksen eri vaiheissa.
The project aimed to co-create an operating model, that would holistically consider cities’ ecosystem services in the planning process for green infrastructure development with public and private organizations.
Virtuaalivehreä-hankkeen tavoitteena oli yhteiskehittää julkisen ja yksityisen sektorin toimijoiden kanssa toimintamallia vihreän infrastruktuurin suunnitteluun, joka auttaisi huomioimaan kaupungin ekosysteemipalvelut kokonaisvaltaisesti koko kaavoitusprosessin ajan.
Yet, the lack of this multidisciplinary collaboration has been identified to be one of the central factors challenging the planning and implementation of green infrastructure.
Keskeiseksi vihreän infrastruktuurin suunnittelua haastavaksi tekijäksi on tunnistettu monialaisen yhteistyön vähäisyys.
The evaluation framework used in the study aimed to provide knowledge on the use of design sprint concept in collaborative green infrastructure planning and for the development of similar project processes.
Arvioinnin tavoitteena oli tuottaa tietoa yhteiskehittämiskonseptin sekä hankeprosessin kehittämisen tueksi.
The demographic transition has caused changes in housing in Western countries for decades.
Väestöllinen muuntuminen on kuitenkin aiheuttanut muutoksia myös asumiseen länsimaissa jo usean vuosikymmenen ajan.
Residential differentiation has, for a long time now, been one of the most researched phenomena in urban and human geography.
Alueellinen eriytyminen on ollut yksi kaupunki- ja kulttuurimaantieteen tutkituimmista ilmiöistä jo pitkään.
The number of households and people living alone has increased, household types have diversified, and the age structure of the population has got older.
Asuntokuntien ja yksinasujien määrä on kasvanut, kotitaloustyypit ovat moninaistuneet ja väestörakenne on ikääntynyt.
Most of the Finnish research, however, has focused mainly on the more negatively perceived dimensions of sosio-economic and ethnic segregation, while the dimension of demographic differentiation has not received as much attention.
Suomalainen eriytymisen tutkimus on kuitenkin keskittynyt pääasiassa eriytymisen negatiivisina pidettyihin, sosioekonomisiin ja etnisiin puoliin, ja samalla demografisen eriytymisen ulottuvuus on jäänyt vähemmälle huomiolle.
On the other hand, different researches have pointed out the slow change of neighbourhood social structures, which also raises the question of spatial and temporal stability of demographic structures.
Toisaalta tutkimuksissa on noussut esiin asuinalueiden sosiaalisissa rakenteissa tapahtuvien muutosten hitaus, mikä herättää kysymyksen myös demografisten rakenteiden ajallisesta ja alueellisesta pysyvyydestä.
The research examines how demographic segregation and its development appear in the Helsinki region and if there are demographic structures that seem to be temporally stable.
Tutkimuksessa selvitetään, millaisena demografinen eriytyminen ja sen kehitys näyttäytyvät Helsingin seudulla ja onko seudulla nähtävissä demografisia rakenteita, jotka vaikuttavat olevan ajallisesti pysyviä.
This perspective of stability has often been overshadowed in the discussion on housing and the research on residential differentiation by the overwhelming emphasis on change.
Tämä pysyvyyden näkökulma onkin asumiseen liittyvässä keskustelussa ja alueellisen eriytymisen tutkimuksessa jäänyt usein muutoksen korostamisen varjoon.
However, the spatial differentiation has not seemed to become stronger, but instead the demographic development even seems to have evened out the level of differentiation.
Eriytymiskehitys ei näytä kuitenkaan yksiselitteisesti voimistuneen, vaan monilla alueilla demografinen kehitys on ollut luonteeltaan jopa eriytymistä tasaavaa.
The aim of this research is to investigate the demographic segregation of the Helsinki region, especially from the perspective of life stages, but in addition to changes to also bring to the front the perspective of stability.
Tämän tutkimuksen tavoite on tarkastella Helsingin seudun demografista eriytymistä erityisesti elämänvaiheen suhteen, mutta nostaa esiin muutosten lisäksi myös asuinalueiden stabiiliuden näkökulma.
The analysis is focused especially on the structures of migration, population and households and the analyses will be executed on different scales on the Greater Helsinki region, Helsinki capital region and Helsinki.
Tarkastelut kohdistetaan eriytyisesti muuttoliikkeen voimakkuuteen ja rakenteisiin, sekä väestön ja asuntokuntien rakenteisiin, ja analyyseja tehdään niin Helsingin seudun, pääkaupunkiseudun kuin Helsingin tasolla.
The effects of the demographic transition are visible in all the Greater Helsinki region via the aging population and the decrease in the household sizes.
Väestöllisen muuntumisen vaikutukset ovat näkyvissä ympäri Helsingin seudun väestön ikääntymisen ja asuntokuntien keskikoon pienenemisen kautta.
In future research dealing with life stage, it would be important to focus on the classification of the continuously diversifying life stages.
Tulevissa elämänvaiheita käsittelevissä tutkimuksissa tärkeää olisi kiinnittää huomiota erityisesti elämänvaiheiden määrittelyyn.
These structures, though, seem to depend on the neighbourhood and the restrictions caused by the physical qualities of the housing.
Nämä rakenteet näyttävät kuitenkin olevan varsin aluekohtaisia ja johtuvan esimerkiksi alueen rakennuskannan luomista rajoitteista.
Due to residential mobility and the diversification of living arrangements, the neighbourhoods have been predicted to start catering people in different life stages more and more, thus increasing the demographic segregation.
Asumisen moninaistumisen ja valikoivan muuttoliikkeen seurauksena eri elämänvaiheissa olevien kotitalouksien on tulevaisuudessa arveltu eriytyvän yhä voimakkaammin omille asuinalueilleen ja siten demografisen eriytymisen on nähty voimistuvan.
The main materials are statistics and geographic information regarding the Greater Helsinki region, and they are analysed with cartographic presentations and charts.
Tutkimuksen pääasiallisina aineistoina toimivat Helsingin seutua koskevat tilasto- ja paikkatietoaineistot ja niitä tarkastellaan karttaesitysten ja erilaisten tilastollisten kaavioiden avulla.
The results of the research suggest that the Greater Helsinki region is spatially differentiated by the life stage and that there are areas that seem to mainly cater people in certain life stages.
Tutkimuksesta selviää Helsingin seudun alueiden olevan elämänvaiheiden suhteen eriytyneitä ja seudulta löytyvän voimakkaasti tiettyjä elämänvaiheita palvelevia asuinalueita.
There are also demographic structures that show spatial and temporal stability.
Alueellista ja ajallista pysyvyyttä ilmentäviä rakenteita on Helsingin seudulla myös havaittavissa.
A survey study was carried out (N=1 266) in spring 2020 for the purposes of this research.
Tutkimusta varten toteutettiin nettikyselytutkimus (N=1 266) keväällä 2020.
Spatial mobility is analyzed with four measures: which parts of the city the respondent usually moves around in, how often they visit the city center, how many of their everyday activities are located near their home, in the city center and in other neighbourhoods and municipalities, and how many of the listed places in the survey they had visited during the last year.
Liikkuvuutta kaupungissa tutkittiin neljällä eri mittarilla: missä kaupungin osissa vastaaja tavallisesti liikkuu, kuinka usein käy Helsingin keskustassa, kuinka suuri osa arkisista aktiviteeteista on lähellä ko-tia, keskustassa, toisessa kaupunginosassa tai kunnassa, sekä kuinka monessa kysytyistä paikoissa vastaaja on käynyt viimeisen vuoden aikana.
The results indicate that people who live in disadvantaged neighbourhoods risk exposure to segregation in different contexts of everyday life as a result of low mobility.
Tulokset antavat viitteitä siitä, että huono-osaisemmilla alueilla asuvilla on matalamman liikkuvuuden takia riski altistua segregaatiolle useissa arkielämän eri konteksteissa.
As a small subset of the commuting dataset was classified by industry, I also assessed regional differences between industries.
Koska pieni osuus työmatka-aineistosta oli toimialaluokiteltua, tutkin myös toimialojen alueellisia eroja.
In my study, I set out to investigate this possibility.
Tutkimuksessani selvitin kyseisen ratkaisun hyödynnettävyyttä.
Traditionally, however, the available methods have imposed severe limitations for both measuring accessibility and surveying mobility, and despite modern data collection methods enabled by the ever-present mobile phones, surveying mobility remains challenging due to data accessibility restrictions.
Perinteisesti käytettävissä olevat menetelmät ovat kuitenkin asettaneet suuria rajoitteita saavutettavuuden ja liikkuvuuden mittaamiselle ja tutkimiselle, ja huolimatta kaikkialle levinneiden matkapuhelinten mahdollistamista moderneista datankeruumenetelmistä liikkuvuuden tutkiminen on edelleen haasteellista datan saatavuusongelmien vuoksi.
Large-scale transport infrastructure projects change our daily mobility patterns, as they change the geographical accessibility of the places where we spend most of our time, such as our homes and workplaces.
Suuret joukkoliikenne- ja väylähankkeet vaikuttavat päivittäiseen liikkuvuuteemme muuttaessaan meille arjessamme tärkeimpien paikkojen, kuten kotiemme ja työpaikkojemme maantieteellistä saavutettavuutta.
Thus, there is a clear need for advance evaluation of the effects of those projects.
Siksi on olemassa selvä tarve arvioida etukäteen näiden hankkeiden vaikutuksia ihmisten liikkuvuuteen.
Furthermore it would not enable any advance evaluation of mobility changes.
Puhdas liikkuvuustutkimus ei myöskään mahdollista muutosten vaikutusten arviointia ennakkoon.
However, using a modern accessibility dataset instead of a mobility one does offer a possible answer.
Modernin saavutettavuusdatan käyttäminen liikkuvuusdatan asemasta on kuitenkin yksi mahdollinen ratkaisu.
In conclusion, a modern accessibility dataset such as the TTM can be plausibly used to estimate the mobility effects of large-scale public transport infrastructure projects, although the final accuracy of the results is likely to be heavily dependent of the precision of the original datasets, which should be taken into account when such assessments are made.
Johtopäätökseni on, että modernia, matka-aikamatriisin tapaista saavutettavuusaineistoa voidaan uskottavasti käyttää suurten joukkoliikennehankkeiden liikkuvuusvaikutusten ennakkoarviointiin, vaikka tulosten lopullinen tarkkuus vaikuttaakin riippuvan voimakkaasti lähdeaineistojen tarkkuudesta, mikä tulisi ottaa huomioon tämänkaltaisia ennakkoarvioita laadittaessa.
Armed with this combined dataset, I assessed the changes in aggregated journey times between the three years that were included in the TTM dataset – 2013, 2015 and 2018 – by statistical district to estimate its usability for these kind of advance mobility evaluations.
Näin yhdistetyn aineiston avulla tutkin pääkaupunkiseudun työmatkojen matka-aikakertymien muutoksia tilastoalueittain matka-aikamatriisin kolmen eri aineistovuoden – 2013, 2015 ja 2018 – välillä, selvittääkseni tämänkaltaisten ennakkoarvioiden käyttökelpoisuutta hankkeiden aiheuttamia liikkuvuusmuutoksia arvioitaessa.