natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The status of their productivity was judged as productive (defined as working, studying, or participating in volunteer activities) or nonproductive by two blinded and independent raters, and evaluated with structured questionnaires filled in by the patients and their significant others.
Kahden vuoden seuranta-ajan jälkeen arvioitiin potilaiden produktiivisuutta (työssä, opiskelemassa tai osallistuminen vapaaehtoistyöhön) lopputulosmuuttujalla ’produktiivinen’ tai ’ei-produktiivinen’ kahden sokkoutetun arvioitsijan toimesta.
These findings may have implications for rehabilitation service provision and allocation, encouraging a move towards CHRP models in rehabilitation of individuals with TBI to improve their psychosocial outcomes and subjective well-being.
Tämän väitöstutkimuksen löydökset kannustavat toteuttamaan CHRP-mallin mukaista kuntoutusta aivovammapotilaiden psykososiaalisen toimintakyvyn ja hyvinvoinnin kohentamiseksi.
Study III comprised 54 adults with chronic moderate to severe TBI who had resumed working at various levels of competence following CHRPs running in two neurorehabilitation centers in two countries.
Kahdessa maassa toteutettuun osatutkimukseen III osallistui 54 aikuispotilasta, joilla oli postakuutin vaiheen keskivaikea tai vaikea aivovamma ja jotka olivat palanneet työhön eriasteisesti CHRP-kuntoutuksen jälkeen.
Motor performance was measured in postural balance, agility, and gross motor rhythm coordination.
Kognitiivista toimintakykyä arvioitiin tiedonkäsittelyn sujuvuuden, tarkkaavuuden ja toiminnanohjauksen, erityisesti tahdonalaisten liikkeiden osalta, ja motorista toimintaa tasapainon, ketteryysjuoksun, ja rytmi-koordinaatiokyvyn osalta.
In line with the few previous studies, the findings of Study II support the interplay between cognition and motor performance supporting the possible multimodal effects of TBI rehabilitation and encouraging use of comprehensive multidisciplinary neurorehabilitation to enhance outcomes.
Aiempien vähälukuisten tutkimusten mukaisesti osatutkimus II tukee käsitystä kognitiivisen ja motorisen suoriutumisen vuorovaikutuksesta viitaten siihen, että tiedonkäsittelyn, tarkkaavuuden ja toiminnanohjauksen mittarit ovat yhteydessä motoriseen suoriutumiseen.
The objective outcome measure was the level of work competence that participants had attained postrehabilitation.
Produktiivisuus arvioitiin strukturoidulla kysymyslomakkeella, jonka täyttivät potilaat ja heidän läheisensä.
Overstay, readmission and contact rates were the same, or lower, than other international studies.
"Overstay":den, readmissioiden ja kontaktien määrät olivat samalla, tai alemmalla, tasolla kuin kansainvälisissä tutkimuksissa.
Before staffing is adjusted, more disease-specific research is needed to find which patients would benefit most.
Ennen henkilöresurssien lisäämistä tautikohtainen tutkimus on tarpeen sen selvittämiseksi, mitkä potilaat hyötyisivät eniten resurssimuutoksista.
ASA class and type of anesthesia did not affect the risk of outcomes in ENT day surgery but sex, type of procedure and age did.
ASA-luokka ja anestesiamuoto eivät lisänneet haittatapahtumien riskiä korva-, nenä-ja kurkkutautien päiväkirurgiassa, mutta sukupuoli, toimeenpiteen tyyppi ja ikä lisäsivät.
Weekend elective procedures must be restricted to only those necessary to be performed on the weekend and guidelines for patient selection are needed.
On tarpeellista rajoittaa elektiivisiä toimenpiteitä viikonloppuisin ja potilasvalintakriteereitä olisi hyödyllistä tarkentaa.
Background: Patients admitted to the hospital during the weekend have been found to have a higher risk of mortality than those admitted during the week.
Se tarkoittaa, että potilailla, jotka tulevat sairaalaan viikonloppuna, on suurempi kuolleisuus kuin arkipäivänä sisäänkirjoitetuilla.
Female OHS patients with procedures under general anesthesia and requiring greater amounts of opioids in conjunction with surgery were undoubtedly linked with study outcomes.
Naispotilailla, joille tehtiin ortopedian tai käsikirurgian päiväkirurgiaa yleisanestesiassa ja jotka tarvitsivat suuria määriä opioideja leikkauksen yhteydessä, on selvästi enemmän haittatapahtumia.
Conclusion: In the university hospital, a weekend effect for many specialties for both emergency and elective admissions was observed.
Johtopäätökset: Yliopistosairaalassa viikonloppuilmiö esiintyi monella erikoisalalla, sekä päivystyspotilailla että elektiivisillä potilailla.
In addition, neurology was also sensitive to the phenomenon in the university hospital.
Lisäksi yliopistollisessa sairaalassa neurologian erikoisalalla oli nähtävissä viikonloppuilmiö.
The 15 most common procedures were selected for both ENT and OHS day surgery.
Kummankin yksikön 15 yleisintä toimenpidettä sisällytettiin tutkimukseen.
For OHS patients, statistically significant factors related to outcomes of overstay, readmission or contact were female sex, total amount of fentanyl, use of remifentanil, other pain medication during procedure and administration of antiemetic medication.
Suunnittelemattomien päivystyskäyntien ja readmissioiden riskiä nostivat naissukupuoli, vahvojen kipulääkkeiden määrä ja pahoinvointilääkkeen tarve.
General anesthesia and plexus block, total amount of oxycodone and postoperative pain medication emerged as borderline significant factors on outcome after day surgery.
Ortopedian ja käsikirurgian päiväkirurgisten potilaiden toimenpiteiden jälkeen "overstayn" riskitekijöiksi nousivat yleisanestesia ja vahvojen kipulääkkeiden suuri tarve.
The specialties most sensitive to the phenomenon in both the university and the secondary hospitals were surgery, internal medicine, and gynecology and obstetrics.
Tulokset: Sairaalakuolleisuuden viikonloppuilmiö havaittiin sisätautien, kirurgian ja naistentautien erikoisaloilla sekä yliopistollisessa että reunasairaaloissa.
As type of anesthesia had no effect on study outcomes in ENT and OHS day surgery, local and regional anesthesia should be used when medically and procedurally possible.
Paikallispuudutusta ja regionaalista anestesiaa pitäisi käyttää mahdollisuuksien mukaan, koska anestesiamuoto ei lisännyt haittatapahtumien riskiä.
In the secondary hospitals, elective patients had a weekend effect for many specialties.
Viikonloppuilmiö havaittiin monella erikoisalalla elektiivisessä toiminnassa.
The majority of ear, nose and throat (ENT), as well as orthopedic and hand (OHS), day surgery procedures are performed under local or regional anesthesia in Finland.
Korva-, nenä ja kurkkutautien erikoisalalla toimenpiteet ovat pääosin päiväkirurgisia.
For ENT patients, American Society of Anesthesiologists (ASA) class, age, sex, type of procedure and anesthesia comprised the multivariable logistic regression model.
Kaikista tammi-maaliskuun 2015 aikana Helsingin yliopistollisen sairaalan Korvaklinikan ja Herttoniemen sairaalan päiväkirurgisissa yksiköissä leikatuista potilaista kerättiin sähköisestä potilasjärjestelmästä seuraavat tiedot: ikä, sukupuoli, ASA-luokka, anestesiamuoto ja toimenpideryhmä.
For the six secondary hospitals, data for 456,676 inpatients were selected retrospectively for the weekend effect study.
Nämä retrospektiiviset rekisteritutkimukset kattoivat kaiken kaikkiaan 1 998 906 osastohoidossa ollutta potilasta.
Methods: Data for all inpatients during the years 2000-2013 in the Helsinki and Uusimaa Hospital District were selected retrospectively: for the university hospital, all those treated at some point at the university hospital; for the secondary hospitals, those inpatients only treated in secondary hospitals.
Metodit: Kahdessa ensimmäisessä osatyössä tutkittiin sairaalakuolleisuuden ja ensimmäisen 30 kotiuttamisvuorokauden kuolleisuuden vaihtelua viikonpäivän mukaan Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (HUS) alueella erikoisaloittain sekä elektiivisessä että päivystystoiminnassa vuosina 2000-2013.
Urgency and specialty of care were used to group the weekend effect study population.
Sairaalakuolleisuuteen voi vaikuttaa jopa hoidon viikonpäivä, ns. viikonloppuilmiö (englanniksi weekend effect).
The majority of study outcomes occurred in tonsil surgery, which was only carried out under general anesthesia.
Suomessa on tutkittu viikonloppuilmiötä mm. tehohoitopotilailla, joilla esiintyi selvä viikonloppuilmiö, kun taas aivoinfarktipotilaiden liuotushoidossa tätä ei ole havaittu.
For OHS patients, diverse factors related to patient characteristics and anesthesia were scrutinized for their effect on these outcomes using Pearson chi-square test, Fischer’s exact test and multivariate logistic regression.
Näiden indikaattorien seuraaminen antaa tietoa potilasturvallisuuden tasosta ja sitä kautta voidaan pyrkiä alentamaan kuolleisuutta sekä potilaiden haittatapahtumia sekä lisätä hoidon vaikuttavuutta.
For ENT patients, sex, age and type of procedure proved to be significant factors on the study outcomes of overstay, readmission and contact.
Ortopedian ja käsikirurgian potilaista myös kerättiin perussairaudet, omat lääkitykset, painoindeksi, tupakointistatus ja leikkaukseen liittyvä lääkitys ja tiedot.
Data was collected on all-cause overstays, readmissions and contacts during the 30-day follow-up period.
Kolmannessa ja neljännessä osatyössä tarkasteltiin päivystyskäyntejä ja osastohoitojaksoja 30 vuorokauden aikana päiväkirurgisen leikkauksen jälkeen sekä korva-, nenä- ja kurkkutautien että ortopedian ja käsikirurgian erikoisaloilla.
Associations between variables were analyzed.
Sitä kautta saadaan vihiä organisaatiotason ongelmista.
The existence of the weekend effect was examined by specialty at the university hospital and six secondary hospitals in the greater Helsinki area during a 14-year period.
Tämän väitöskirjan tarkoituksena oli selvittää potilasturvallisuutta Suomen suurimmassa sairaanhoitopiirissä.
Combination analysis was then performed to find risk profiles for outcomes.
Potilasturvallisuusongelmia voidaan parantaa tutkimalla vältettävissä olevia sairaalakuolemia ja kehittämällä toimintatapoja.
RFI was calculated for seven different measurement periods.
RFI laskettiin seitsemälle eri mittausjaksolle.
The study sought a critical limit on the amount of data required.
Tutkimuksessa etsittiin kriittistä rajaa tarvittavalle datan määrälle.
Measurements were removed from the data until it was found that the reliability of the results was affected.
Aineistosta poistettiin mittauskertoja, kunnes havaittiin tulosten luotettavuuden kärsivän.
Determining the feed efficiency is laborious as the measurement periods are long and expensive.
Rehuhyötysuhteen määrittäminen on työlästä sillä mittausjaksot ovat pitkiä ja kalliita.
Improving feed efficiency has been found to be more cost-effective than maximizing daily gain.
Rehuhyötysuhteen parantamisen on havaittu olevan taloudellisesti hyödyllisempää kuin päiväkasvun maksimointi.
Adding longissimus muscle and back fat to the RFI model did not improve the reliability of the model and thus did not provide added value.
Selkälihaksen ja selkärasvan lisääminen RFI-malliin ei parantanut mallin luotettavuutta eikä siten tuottanut lisäarvoa.
The hypothesis was that the fewer measurements and the shorter the measurement period, the greater the risk of error in the results.
Hypoteesi oli, että mitä vähemmän mittauksia ja lyhyempi mittausjakso, sitä suurempi riski virheeseen oli tuloksissa.
Residual feed intake (RFI) is a measurement method used in animals to determine feed efficiency.
Residuaalinen syönti (RFI) on eläimillä käytetty mittausmenetelmä rehuhyötysuhteen määrittämiseksi.
In this case, the costs of measurement would be lower, and the utilization rate of measuring equipment would be improved.
Tällöin mittaamisesta aiheutuneet kustannukset olisivat pienemmät ja mittauslaitteiden käyttöaste paranisi.
DMI was measured for each animal and the animals were weighed once a week during the experiment, a total of nine times (double weighings at the beginning, middle and end of the measurement period).
Jokaiselle eläimelle mitattiin DMI ja eläimet punnittiin kokeen aikana kerran viikossa, kaikkiaan yhdeksän kertaan (mittausjakson alussa, keskellä ja lopussa kaksoispunnitus peräkkäisinä päivinä).
The ADG and MMBW averages remained almost the same in the models until 35 days.
ADG:n ja MMBW:n keskiarvot pysyivät malleissa lähes samana 35 pv:ään asti.
The problem is the limited capacity of the measuring devices in relation to the number of animals, because the animals daily dry matter intake (DMI), average daily gain (ADG) and metabolic body weight (MMBW) must be measured over a sufficiently long continuous period.
Ongelmana on mittauslaitteiden rajallinen kapasiteetti suhteessa eläinmäärään, koska eläimen päivittäinen kuiva-aineen syönti (DMI), keskimääräinen päiväkasvu (ADG) ja metabolinen keskipaino (MMBW) täytyy mitata riittävän pitkältä yhtämittaiselta jaksolta.
Based on this study, ultrasonic measurements are not required to determine RFI, and the workload can also be reduced by shortening the measurement period or reducing weighing times.
Tämän tutkimuksen perusteella RFI:n määrittämiseen ei tarvita ultraäänimittauksia, ja työmäärää voidaan vähentää myös lyhentämällä mittausjaksoa tai vähentämällä punnituskertoja.
In addition, the area of the area of the cross-section of the longissimus muscle (M.longissimus dorsi) and the thickness of the back fat of each bull were measured with an ultrasound device at the end of the experiment.
Lisäksi jokaisen sonnin pitkän selkälihaksen poikkileikkauksen (M.longssimus dorsi) pinta-ala ja selkärasvan paksuus mitattiin ultraäänilaitteella kokeen lopussa.
The growth curves were used to calculate the ADG and MMBW of the animals.
Punnitusten avulla laskettiin eläinten ADG ja MMBW.
The animal RFI results changed the most in the 28-day and 35-day models.
Eniten eläinten RFI tulokset muuttuivat 28 pv:n ja 35 pv:n malleissa.
The aim of the study was to optimize the measurement of residual feed intake to reduce workload.
Tutkimuksen tavoitteena oli tutkia mahdollisuutta optimoida residuaalisen syönnin mittaamista ja vähentää siten työn määrää.
Three weighings did not change the ADG as much as the 49-day measurement period and was more reliable than the 42-day measurement period.
Kolme punnituskertaa ei muuttanut ADG:tä niin paljon kuin 49 pv:n mittausjakso ja se oli luotettavuudeltaan parempi kuin 42 pv:n mittausjakso.
The addition of ultrasound measurements weakened the statistical model compared to the initial 56-day measurement period.
Ultraäänimittauksien lisääminen heikensi tilastomallia verrattuna 56 pv:n alkuperäiseen mittausjaksoon.
The reliability of the results decreased the least in the 49-day and five-weighing models.
Vähiten tulosten luotettavuus heikkeni 49 pv:n ja viiden punnituksen malleissa.
The study material included 105 dairy bulls and the experiment lasted 56 days.
Tutkimusaineistona oli 105 maitorotuista sonnia ja koe kesti 56 päivää (pv).
The shorter the measurement period, the more the DMI values changed.
DMI:n arvot muuttuivat sitä enemmän mitä lyhyempi mittausjakso oli.
In addition, the number of weighing was reduced from nine to five and three times from the original 56-day model.
Lisäksi alkuperäisestä 56 pv:n mallista vähennettiin punnitusten määrää yhdeksästä viiteen ja kolmeen kertaan.
The original 56-day period was shortened to seven days at a time until the period was 28 days.
Alkuperäistä 56 pv:n jaksoa lyhennettiin seitsemän päivää kerrallaan, kunnes jakson pituus oli 28 pv. Ultraäänimittaukset lisättiin vain 56 pv:n mittausjakson malliin.
A 42-day measurement period is enough for DMI, but a longer measurement period is recommended for ADG.
Tulosten perusteella RFI:n mittausjakson luotettava lyhennetty pituus oli 42 pv. DMI:lle riittää hyvin 42 pv:n mittausjakso, mutta ADG:lle kannattaa käyttää pidempää mittausjaksoa.
Calculation [3 x mitotic activity >5/50 hpf + 5 x presence of necrosis + proliferation %] yields the score, whereby a cutoff value ≥8.5 suggests metastatic potential.
Helsinki scoren [3 x mitoottinen aktiviteetti >5/50 hpf + 5 x nekroosi + proliferaatio %] pistesumman 8,5 ylittävä arvo viittaa kasvaimen riskiin metastasoida.
Any malignant features and/or attenuation value >10 Hounsfield units (HUs) indicate indeterminance and require further examination.
Kasvaimen pahanlaatuiset piirteet ja/tai >10 Hounsfieldin yksikön tiheys antavat aiheen lisätutkimuksille.
The attenuation value could not distinguish between lipid-poor adenomas and carcinomas.
Tiheys ei erottanut eosinofiilisiä adenoomia ja karsinoomia toisistaan.
The primary modality for the imaging assessment is unenhanced computed tomography (CT).
Lisämunuaisen kasvainten ensilinjan kuvantamistutkimus on ilman varjoainetta suoritettava tietokonetomografia (TT).
In the imaging evaluation of an adrenal tumour, the threshold for an indeterminate tumour could be increased from 10 to 20 HUs, at least amongst patients with no history of malignancy, since no carcinomas had attenuation values ≤21 HUs.
Lisämunuaisen kasvainten kuvantamisessa voitaisiin lisätutkimuksia edellyttävä tiheyden raja-arvo nostaa 10 Hounsfieldin yksiköstä 20:een, koska kaikkien karsinoomien tiheys oli yli 21 Hounsfieldin yksikköä.
Positive immunohistochemical staining of the mutation–specific isocitrate dehydrogenase 1 (IDH1) R132H correlated with a better prognosis among adrenocortical carcinoma patients, but did not distinguish between local and metastatic disease.
IV: Vaikka isositraatti-dehydrogenaasi 1 (IDH1) –geeniä sekvensoimalla ei kuorikerroskasvaimista löytynyt mutaatioita, mutaatiospesifin IDH1 R132H:n immunohistokemiallinen värjäytyminen korreloi karsinoomapotilaiden suotuisaan ennusteeseen.
The Helsinki score for adrenocortical neoplasms combines histological and immunohistochemical parameters to define metastatic potential of the tumours.
Tämä diagnostinen algoritmi hyödyntää histologisia ja immunohistokemiallisia parametrejä.
The Helsinki score is a powerful diagnostic and prognostic system for adrenocortical tumours, validated in independent international series.
Helsinki scoren diagnostinen vaikuttavuus on jo validoitu kansainvälisissä aineistoissa.
The study cohorts of this thesis consisted of consecutive primary adrenocortical tumours operated on adult patients at Helsinki University Hospital between 2002 and 2008 (Study I) and between 1990 and 2003 (Studies II–IV).
Osatöissä II – IV tutkimusaineisto on laajempi käsittäen perättäiset potilaat vuosilta 1990 – 2003.
The aim of this thesis was to find markers for the metastatic potential of primary adrenocortical neoplasms.
Tavoitteena oli löytää kuorikerroskasvainten metastasointia ennustavia piirteitä.
Transcription factor c-myc showed a prominent nuclear expression in benign adenomas, whereas carcinomas had an increased cytoplasmic expression.
III: Transkriptiofaktori c-myc ilmentyy kuorikerrosadenoomien tumissa ja karsinoomien sytoplasmassa.
The incidence of adrenocortical tumours is increasing due to the widespread use of radiological imaging.
Kuorikerroskasvainten esiintyvyyden nousu perustuu ennen kaikkea kuvantamistutkimusten lisääntymiseen.
The proportion of eosinophilic lipid-poor cells in the adrenocortical tumours correlated with the CT attenuation value.
I: Kasvainten eosinofiilisten solujen osuus korreloi TT-kuvasta määritettävän tiheyden kanssa.
The malignant potential of nonmetastatic adrenocortical neoplasm can only be assessed histologically.
Mikäli poistettu kasvain ei ole lähettänyt etäpesäkkeitä, täytyy sen metastasointiriski määritellä histologisten kriteerien perusteella.
Most tumours are benign adenomas, whereas adrenocortical carcinomas remain rare and highly aggressive.
Valtaosa lisämunuaisen kuorikerroskasvaimista on hyvänlaatuisia adenoomia, jotka löytyvät joko kasvainten hormonierityksen aiheuttamien oireiden perusteella tai sattumalöydöksenä kuvantamistutkimuksissa.
Aerosols are well known to have effects on climate and human health.
Ilmakehän hiukkasilla on tunnetusti vaikutuksia ilmastoon ja ihmisten terveydelle.
The chemical composition of aerosols in particular has a profound effect on the latter.
Erityisesti näiden hiukkasten kemiallinen koostumus vaikuttaa jälkimmäiseen.
Due to emission abatement strategies, emissions of trace elements have significantly reduced in the recent decades.
Päästövähennystoimenpiteiden myötä raskasmetallien päästöt ovat yleisesti vähentyneet viime vuosikymmeninä.
The thesis was focused on the priority trace element pollutants mercury, arsenic, cadmium, nickel and lead.
Tutkimus keskittyi erityisen haitallisiin alkuaineisiin elohopeaan, arseeniin, kadmiumiin, nikkeliin ja lyijyyn.
Fluxes, trends and source characterisation of atmospheric trace elements
Ilmakehän raskasmetallien trendit ja lähteiden karakterisointi
The measurement techniques were partially developed or further validated in this thesis, and partially we utilised measurements conducted as a part of international measurement programmes.
Tutkimuksessa käytettiin itse kehitettyjä tai validoituja mittausjärjestelmiä sekä kansainvälisissä mittausohjelmissa kerättyä tietoa.
Many trace elements (e.g. cadmium, lead and arsenic) found in the particulates as well as mercury (existing mostly in the gaseous form) are considered toxic for humans while deposition of these elements poses risks to the ecosystems.
Monien ilmakehässäkin esiintyvien raskasmetallien (kuten elohopean) tiedetään olevan myrkyllisiä ihmiselle, kun taas näiden laskeuma aiheuttaa haittaa ekosysteemeille.
The overall objective of this thesis was to gain knowledge on the different sources as well as the temporal and spatial changes of atmospheric trace elements in Finland.
Tämän väitöskirjan yleisenä tavoitteena oli selvittää ilmakehän raskasmetallien lähteitä sekä ajallisia ja maantieteellisiä trendejä Suomessa, jotta tiedetään miten päästövähennystoimenpiteet ovat vaikuttaneet.
For several elements both in particulate matter (PM) and deposition, statistically significant decreasing trends up to 80 % were detected since the 1990s.
Useimpien raskasmetallien ilmapitoisuuksien ja laskeuman todettiin vähentyneen selvästi, enimmillään 80 % 1990-luvun lopusta vuoteen 2018.
For most trace elements, a clear south-to-north decreasing gradient in both atmospheric concentrations and deposition was observed due to minor local sources and longer distance to the large European source areas in the north than in the south.
Useimpien raskasmetallien ilmapitoisuudet ja laskeuma laskivat etelästä pohjoiseen päin johtuen eroista paikallisissa päästöissä ja lumikauden kestossa sekä pidemmästä etäisyydestä Euroopan suuriin päästöalueisiin.
For gaseous mercury, no statistically significant trends were found.
Tilastollisesti merkitsevää ilmapitoisuuden nousua ei havaittu millään tutkituista metalleista pohjoisella mittausasemalla.
Sources of trace elements were studied with source apportionment method using positive matrix factorisation (PMF) and enrichment factors.
Raskasmetallien lähteitä tutkittiin erilaisilla lähdeanalyyseillä ja mittaustekniikoilla.
Enrichment factors were used to characterize the source of a pollutant between natural and anthropogenic, and this grouped the elements from mainly crustal (Al, Fe) to highly anthropogenic origin (As, Cd, Pb, Zn) and others in between.
Näillä menetelmillä pystyttiin tunnistamaan, että muutamat metallit ovat pääasiallisesti luonnosta peräisin (esim. maaperän pölyämisestä) kun taas suurin osa syntyy ihmisperäisistä lähteistä, kuten energiantuotannosta ja teollisuudesta.
PMF produced a more precise analysis of sources for Pallas, in which trace elements were associated with soil, sea emissions, and various long-range transported sources e.g. copper and nickel smelters in Kola Peninsula, Russia.
Väitöskirjassa on tutkittu näiden esiintymistä kaasumaisena, hiukkasiin sitoutuneena ja laskeumassa keskittyen kaukana päästölähteitä sijaitseviin tausta-alueisiin.
Space was understood as symbolic, material, political and strategic.
Kielipoliittista tilaa tuotettiin puheessa ja käytännöissä ja sille annettiin merkityksiä vertauskuvallisena, materiaalisena, poliittisena sekä strategisena.