natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Third, it was shown that ethnic migrants anticipated socio-cultural adaptation was related to their familiarity with the country of immigration, the openness to change value, and perceived value congruence between migrants personal values and the perceived values of typical hosts.
Kolmanneksi tutkimus osoitti, että osallistujien ennakoiva sosiokulttuurinen sopeutuminen oli yhteydessä kohdemaan tuttuuteen, avoimuus uudelle arvoon, sekä havaittuun yhdenmukaisuuteen osallistujien omien arvojen ja sellaisten arvojen välillä, jotka osallistujat mielsivät tyypillisiksi tuleville maanmiehilleen.
These expectations were developed through direct and indirect pre-migration contact with, as well as knowledge about, the society of immigration.
Nämä odotukset olivat muodostuneet sekä maahanmuuttoa edeltävien kontaktien, että kohdemaata koskevien tiedollisten valmiuksien kautta.
The following factors were associated with the formation of acculturation orientations: participants general well-being, degree of Russian identification, support for multicultural ideology, and perceptions of the acculturation expectations of future hosts.
Orientaatioiden valintaan vaikuttivat osallistujien hyvinvoinnin, venäläiseksi samastumisen voimakkuuden, ja monikulttuurisuuden kannatusasteen lisäksi erityisesti suomalaisten koetut akkulturaatio-odotukset.
The present research concentrated on the pre-acculturation of two groups of skilled voluntary migrants preparing to move to Finland: ethnic (re)migrants and their family members from Russia and self-initiated foreign employees (SFEs) recruited to the European Chemicals Agency.
Tutkimuksessa tarkasteltiin kahden vapaaehtoisen, koulutetun maahanmuuttajaryhmän, Euroopan kemikaalivirastoon rekrytoitujen kansainvälisten työntekijöiden sekä inkerin-suomalaisten paluumuuttajien ja heidän perheenjäsentensä maahanmuuttoa edeltävän vaiheen akkulturaatiota ja ennakoivaa sopeutumista.
Second, it was shown that ethnic migrants pre-acculturative stress largely depended on their expectations of post-migration adaptation.
Toiseksi tutkimus osoitti, että osallistujien maahanmuuttoa edeltävä stressi oli yhteydessä heidän tulevaa maahan sopeutumistaan koskeviin odotuksiin.
These connections were mediated by European identification, self-esteem and relocation stress.
Näihin yhteyksiin vaikuttivat lisäksi työntekijöiden itsetunto, eurooppalaiseksi samastumisen voimakkuus, sekä tulevan muuton stressaavuus.
Finally, previous international work experience, perceived organizational prestige and support, as well as the quality of contact with Finns during recruitment simultaneously predicted various dimensions of SFEs pre-migration adaptation (psychological, socio-psychological and work adaptation).
Kansainvälisten työntekijöiden aineistossa tutkimus puolestaan osoitti, että kansainvälinen työkokemus, koettu organisaation arvostus, tyytyväisyys muuttoa koskeviin järjestelyihin, sekä suomalaisiin kohdistuneiden kontaktien laatu rekrytointivaiheessa olivat yhteydessä useisiin maahanmuuttoa edeltävän vaiheen sopeutumisen ulottuvuuksiin.
This dissertation research emphasizes that the pre-migration stage in general and pre-acculturation of voluntary migrants in particular should be given more attention in both acculturation and expatriate literature.
Tutkimuksen tulokset korostavat sitä, että maahanmuuttoa edeltävä vaihe tulisi paremmin huomioida maahanmuuttajien sopeutumista selittävissä teorioissa ja tutkimuksessa, sekä pyrittäessä edistämään heidän uuteen maahan sopeutumistaan erilaisin interventioin.
First, the research showed that integration was the most preferred pre-migration acculturation orientation among ethnic migrants.
Tutkimus osoitti etnisten suomalaisten aineistossa ensinnäkin sen, että valtaosa heistä suosi akkulturaatio-orientaationaan integraatiota jo maahanmuuttoa edeltävässä vaiheessa.
The research further developed the concept of pre-acculturation, that is, the active process that voluntary migrants in particular go through during the preparatory stage of migration process.
Tutkimuksen päätavoite oli kuvata erityisen pre-akkulturaatio -käsitteen kautta tutkimuksen kohteena olevien ryhmien akkulturaatio-prosessille ominaisia tekijöitä jo maahanmuuttoa edeltävässä vaiheessa.
The results of the research indicate that immigrant acculturation is a complex process that begins already at the pre-migration stage and involves at least four different dimensions of pre-migration adaptation among voluntary migrants.
Tutkimus osoitti, että sekä akkulturaatio-orientaatiot, että tutkimuksen kohteena olleet ennakoivan sopeutumisen ulottuvuudet alkavat muotoutua jo maahanmuuttoa edeltävässä vaiheessa useiden tälle vaiheelle ominaisten tekijöiden seurauksena.
Moreover, the results speak to the importance of psychological resources and preparedness for a successful pre-acculturation.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys pohjautuu sosiaalipsykologiseen akkulturaatiotutkimukseen ja ekspatriaattitutkimukseen.
The overall 30-day mortality was 31%.
Kandidemia-potilailla 30 päivän kokonaiskuolleisuus oli 31%.
PC was observed in 75 (21%) patients.
Pitkittynyt kandidemia todettiin 75 (21%) potilaalla.
The sensitivity and specificity of panfungal PCR in diagnosing IFD was 61% and 92%, respectively; the negative predictive value and positive predictive value were 93% and 54%, respectively.
PCR-tutkimuksen herkkyys oli 61%, tarkkuus 92%, negatiivinen ennustearvo 93% ja positiivinen ennustearvo 54%.
Panfungal PCR was positive in 48 specimens, and 23 patients of these had a proven or probable IFD.
Sieni PCR oli positiivinen 48 (16%) näytteessä, ja näistä potilaista 23 todettiin varma tai todennäköinen syvä sieni-infektio.
The purpose of this study was to assess the clinical use of panfungal polymerase chain reaction (PCR) in diagnosing IFD.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää geenimonistukseen (PCR; polymeraasiketjureaktio) perustuvan sieni PCR -tutkimuksen merkitystä kliinisessä työssä.
Effective antifungal treatment is beneficial in candidemia, but the early initiation of the medication seems not to be as crucial as it is in bacterial septic shock.
Sienilääkityksen aikaisella aloituksella ei vaikuta olevan yhtä suurta merkitystä kandidemioiden hoidossa kuin mikrobilääkityksen aloituksen ajankohdalla on osoitettu olevan bakteerien aiheuttamissa septisissä sokkitilanteissa.
Diagnosis of IFDs is challenging.
Syvien sieni-infektioiden diagnostiikka on vaativaa.
Our results show that panfungal PCR aids in the diagnosis of IFDs; however, panfungal PCR should be combined with other diagnostic methods.
Sieni PCR -tutkimus auttaa syvien sieni-infektioiden diagnostiikassa, mutta tutkimus on tärkeää yhdistää muiden diagnostisten menetelmien kanssa parhaan tuloksen saavuttamiseksi.
Metastatic infection foci, presence of central venous catheter (CVC) and ineffective empirical antifungal therapy were independent risk factors for PC. LR candidemia was an uncommon event and diagnosed in 6% of all patients with candidemia.
Syvät infektiopesäkkeet, keskuslaskimokatetri infektion toteamishetkellä ja kokemusperäisesti aloitettu tehoton sienilääkitys olivat itsenäisiä riskitekijöitä pitkittyneeseen kandidemiaan.
The study also aimed to provide recent epidemiological data for candidemia in the hospital district of Helsinki and Uusimaa and to analyse the risk factors for 30-day mortality in candidemia.
Lisäksi olemme selvittäneet veriviljelypositiivisten Candida-infektioiden esiintymistä Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirissä, kandidemioiden kuolleisuuteen liittyviä riskitekijöitä sekä pitkittyneiden ja toistuvien kandidemioiden erityispiirteitä.
Candida is the most frequent species that causes IFDs.
Candida albicans oli yleisin kandidemioiden aiheuttaja.
C. albicans was the leading cause of candidemia and the distribution of Candida species showed no significant change during the study period.
Eri Candida-lajien jakauman välillä ei todettu merkittävää muutosta tutkimusjakson aikana.
Invasive fungal diseases (IFD) cause significant morbidity and mortality in immunocompromised and critically ill patients.
Syvät sieni-infektiot ovat vaikeita infektioita, joita esiintyy erityisesti potilailla, joilla immuunipuolustus on heikentynyt.
Removal of CVC as early as possible, and search and treatment for metastatic infection foci are key elements for preventing PC.
Syviä infektiopesäkkeitä pitäisi etsiä ja hoitaa mahdollisimman tehokkaasti, sekä keskuslaskimokatetri poistaa mahdollisimman aikaisin, jotta pitkittyneiden kandidemioiden esiintymistä voidaan ehkäistä.
An association between 30-day mortality and early start of effective antifungal treatment was not observed, although an effective antifungal treatment was a protective factor against mortality.
Tilastollisesti merkitsevää yhteyttä aikaisin aloitetun sienilääkityksen ja kokonaiskuolleisuuden välillä ei todettu.
A significant shift to non-albicans Candida species causing candidemia was not observed in our hospital district during the study period.
Tutkimusjakson aikana sairaanhoitopiirissämme ei todettu merkittävää lisääntymistä muiden Candida-lajien kuin Candida.
In study III, we compared the patients with persistent candidemia (PC) with non-persistent cases.
Näillä potilailla oli muita kandidemia-potilaita enemmän pitkäaikaisia suolistosairauksia sekä suonensisäistä huumeiden käyttöä.
McCabe score 3, ICU stay at the onset of candidemia and age >65 years were independent risk factors for 30-day mortality.
Kuolleisuuden itsenäisiä riskitekijöitä olivat taustalla olevat sairaudet, tehohoito infektion toteamishetkellä sekä yli 65 vuoden ikä.
Studies on clinical use of panfungal PCR and candidemia
albicansin aiheuttamissa kandidemioissa.
The main outcome mesure was 30-day overall mortality after the diagnosis of candidemia.
Toistuva kandidemia todettiin 6%:lla kaikista kandidemia-potiliasta.
Globally, transportation uses almost one third of fossil energy resources, and it is thus of great importance to find ethically, economically, and environmentally viable biofuels in near future.
Maailmanlaajuisesti kolmasosa fossiilisista polttoaineista käytetään liikenteessä, joten on tärkeää löytää raaka-aineita ja prosesseja, jotka ovat ennen kaikkea ympäristöä säästäviä.
The aim of this work was to evaluate the potential of five crops, maize (Zea mays L.), fiber hemp (Cannabis sativa L.), faba bean (Vicia faba L.), white lupin (Lupinus albus L.), and Jerusalem artichoke (Heliantus tuborosus L.) cultivated in boreal conditions as raw materials for methane and ethanol.
Tutkitut kasvit, maissi (Zea mays L.), kuituhamppu (Cannabis sativa L.), härkäpapu (Vicia faba L.), valkolupiini (Lupinus albus L.), ja maa-artisokka (Heliantus tuborosus L.), tuottivat kaikki huomattavan määrän biomassaa kasvukaudellaan.
Preservation of crop materials is essential to preserve and supply biomass material throughout the year.
Jotta kasvimateriaaleja voidaan käyttää biopolttoaineiden raaka-aineena läpi koko vuoden, on niiden säilöminen välttämätöntä.
Ensiling had a positive effect also when pectin was hydrolyzed from hemp by pectinases.
Korkeampiin sokerisaantoihin päästiin myös hydrolysoimalla kuitukimppuja sitovaa pektiiniä pektinaasi-entsyymien avulla.
Field-grown biomass, including energy crops and crop residues, are alternatives to supplement other non-food biofuel raw materials.
Viljelyominaisuuksien lisäksi kasvien rakenne ja kemiallinen koostumus vaikuttavat niiden soveltuvuuteen biopolttoaineen raaka-aineiksi.
Among the studied crops, protein-rich legumes (faba bean and white lupin) were attractive options for methane, while hemp and Jerusalem artichoke had high theoretical potential for ethanol.
Proteiinipitoiset härkäpapu ja valkolupiini olivat erityisen kiinnostavia metaanin tuotantoon, kun taas maa-artisokka ja hamppu ovat kiinnostavia myös etanolin raaka-aineina korkean hiilihydraattipitoisuutensa ansiosta.
Evaluation of fresh and preserved herbaceous field crops for biogas and ethanol production
Tässä työssä tutkittiin viiden Suomessa viljellyn peltokasvin soveltuvuutta biometaanin ja bioetanolin tuoton raaka-aineiksi.
However, the different structures, compositions, and reactions in treatments varied between crops and make it fascinating to seek deeper knowledge on all the features affecting the conversion processes and to further improve the conversion of biomass to biofuels.
Fossiilisten polttoaineiden kielteiset ympäristövaikutukset, vähittäinen loppuminen sekä yleisesti kasvava pyrkimys energiaomavaraisuuteen ovat luoneet erilaisia kannustin- ja pakotejärjestelmiä biopolttoaineiden käytön lisäämiseksi.
Enzymatic hydrolysis of faba bean increased after ensiling, but methane yields were reduced.
Säilötyn härkäpavun metaanisaannot sen sijaan laskivat.
In the future, various forms of bioenergy will be increasingly required to replace fossil energy.
Energian tarve maapallollamme kasvaa jatkuvasti huolimatta esim. energiatehokkuuden paranemisesta.
Interestingly, hydrothermal pretreatment for maize and hemp prior to methane production was less efficient than ensiling.
Etanolin tuotantoon käytettävät hiilihydraatit säilyivät parhaiten, kun säilöttävä materiaali käsiteltiin muurahaishapolla.
Acids, used or formed during preservation, may also increase the access of pectinases by chelating calcium from the structure of pectins.
Sokerien ja niistä tuotettavan etanolin saannon parantamiseksi polymeerirakennetta avattiin erilaisilla esikäsittelyillä, kuten termisillä tai kemiallisilla käsittelyillä.
Maize was, however, equally suitable for production of both energy carriers.
Optimaalisin raaka-aine sisältää mitä todennäköisimmin useita eri komponentteja erilaisista jätteistä energiakasveihin.
Preterm birth (PTB) causes 75% of perinatal morbidity and mortality and is an important social and health problem.
Ennenaikainen syntymä aiheuttaa 75 prosenttia vastasyntyneiden kroonisista sairauksista sekä kuolemista muodostaen merkittävän kansanterveydellisen ongelman niin teollisuus- kuin kehitysmaissa.
Based on the findings of this study, all women planning a pregnancy and who already are pregnant should be referred to oral examination and treatment and counselled for preventive oral self-care.
Näiden tutkimustulosten perusteella on suositeltavaa, että kaikki naiset, jotka suunnittelevat raskautta tai ovat raskaana, tulisi ohjata suun ja hampaiston tarkastukseen sekä tarvittavaan hoitoon ja omahoidon ohjaukseen.
Urgency-based dental treatment was associated with history of miscarriage, while preventive dental care patterns were associated with a lower probability of history of miscarriage.
Päivystyksellisten hammashoitopalveluiden käyttö oli yhteydessä keskenmenoihin, kun taas ehkäisevien hammashoitopalveluiden käyttö liittyi tilastollisesti matalampaan todennäköisyyteen aiemmasta keskenmenosta.
Infections have been shown to associate with PTB and other pregnancy outcomes, such as miscarriage (MC), pre-eclampsia, and gestational diabetes mellitus (GDM).
Infektiot on liitetty ennenaikaiseen synnytykseen, sekä muihin raskauskomplikaatiohin, kuten keskenmenoon, raskausmyrkytykseen sekä raskausdiabetekseen.
However, the results have been inconclusive, and the majority of previous studies on oral health and adverse pregnancy outcomes have been carried out among women with a low socioeconomic status and a multi-ethnic background.
Tutkimustulokset ovat kuitenkin olleet ristiriitaisia ja suurin osa aiemmista tutkimuksista on tehty korkean riskin omaavilla naisilla, nimittäin tummaihoisilla, alhaisen koulutustason ja matalan toimeentulon omaavilla.
Self-reported poor oral health showed a significant association with MC. Salivary immunglobulin A (sIgA) was associated with GDM and type 1 diabetes mellitus (T1DM) independent of C-reactive protein, but when T1DM women were excluded, sIgA level lost its significance.
Syljen immunoglobuliini (Ig) A pitoisuus assosioitui diabetekseen, kun analyyseissä huomioitiin sekä raskaus- että tyyppi 1 diabetes, muttei yksinään raskausdiabetekseen.
In conclusion, the combined effects of multiple oral infections may exceed the threshold for an effect on birth outcome, even in women without evident oral health problems.
Tässä poikkileikkaustutkimuksessa havaitsimme, että huomioitaessa suun kaikki infektiolähteet, voi infektioiden aiheuttama kokonaiskuorma yltää niin korkeaksi, että sillä on vaikutusta raskauden kulkuun jopa äideillä, joilla ei ole itse havaittavia suun terveyden ongelmia.
In our cohort, dental health was uniformly good, and no association was found between any specific periodontal parameter and adverse pregnancy outcome.
Äitien suun terveyden todettiin olevan hyvä eikä yhteyttä yksittäisten hampaiden kiinnityskudostuhoa kuvaavien mittarien ja raskauskomplikaatioiden välillä havaittu.
Within 2 days postpartum, the women were examined clinically and by taking microbiological and saliva samples for biochemical analyses.
Tutkimuksen yhteydessä äideiltä otettiin otettiin sylkinäytteet, mikrobitestit sekä ientaskun bakteerinäyte.
Thus, we set up to investigate the association between oral health and pregnancy complications in a group of Finnish women with homogeneous ethnicity and high socioeconomic status.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin suomalaisten koulutettujen naisten suun terveydentilan ja suusairauksien yhteyttä ennenaikaiseen synnytykseen sekä muihin raskauskomplikaatioihin HYKS:n naistensairaalan aineistossa.
Information about demographic factors, prenatal care, and medical and obstetrical history was obtained from medical records.
Odotusaikaan ja synnytykseen liittyvät taustatiedot koottiin neuvolakorteista ja potilasasiakirjoista.
The women completed a questionnaire about their health- and lifestyle-related behaviour and oral symptoms.
Äidit haastateltiin koskien heidän aikaisempaa hammashoitoa ja hammashoitotottumuksiaan.
We examined 328 Finnish women with singleton births in this cross-sectional study.
Äideille tehtiin tarkka suun ja hampaiston tutkimus 48 tunnin kuluessa synnytyksestä.
Chronic diseases, medications, and the number of previous pregnancies, including adverse pregnancy outcomes, were recorded.
Myös hampaiden kiinnityskudosten sairaudet on yhdistetty ennenaikaiseen synnytykseen, keskenmenoihin ja raskausmyrkytykseen.
Nevertheless, certain challenges in CML management remain unmet.
Silti KML:n hoidossa on yhä tiettyjä haasteita.
RUNX1 mutations were identified in 35% of patients.
RUNX1-mutaatioita havaittiin 35 %:lla potilaista.
Other important signaling pathways included Src and PAK1 signaling.
Muita tärkeitä signalointireittejä olivat Src- ja PAK1-signalointi.
We also identified novel p190-specific drug vulnerabilities.
Havaitsimme myös uusia p190-spesifisiä lääkeherkkyyksiä.
Chronic myeloid leukemia (CML) is an adulthood leukemia that accounts for 15% of all leukemia patients.
Krooninen myelooinen leukemia (KLM) on aikuisiän leukemia, jota tavataan 15 %:lla leukemiapotilaista.
We aimed to investigate the role of mutations at different phases of CML, and to identify genetic biomarkers that allow better risk assessment and optimization of CML management.
Pyrimme tutkimaan mutaatioiden roolia KML:n eri vaiheissa ja tunnistamaan geneettisiä biomarkkereita, jotka mahdollistavat paremman riskinarvioinnin ja täsmähoidon.
The hallmark of the disease is the BCR-ABL1 fusion gene.
Taudin tunnusmerkki on fuusiogeeni BCR-ABL1.
We demonstrated novel evidence for the p190-specific activation of IFN/JAK1/STAT1 pathway in CML.
Esitimme uutta näyttöä p-190-spesifisestä IFN/JAK1/STAT1-signalointireitin aktivoitumisesta KML:ssa.
Additionally, a minority of CML patients express p190-BCR-ABL1 isoform, which is associated with inferior treatment responses.
Lisäksi pienellä osalla KML-potilaista esiintyy p190-BCR-ABL1-proteiinia, joka on yhdistetty heikompaan hoitovasteeseen.
Integration of genetic and drug screening data enabled the identification of promising drug candidates.
Geneettisten ja lääkeseulontatietojen sisällyttäminen tutkimukseen mahdollisti lupaavien biomarkkereiden ja lääkevaihtoehtojen tunnistamisen.
In study II, RUNX1 was selected as an example driver mutation in CML progression.
Tutkimuksessa II valitsimme RUNX1-mutaation esimerkiksi KML:n etenemisen mutaatiosta.
In study I, we applied comprehensive sequencing techniques to a cohort of 59 CML patients, including 19 BP and 40 CP patients.
Tutkimuksessa I sovelsimme kattavia sekvensointitekniikoita 59 KML-potilaan kohorttiin (19 BK-potilaita ja 40 KV-potilaita).
Finally, we presented two BP patients who were managed using a personalized approach and achieved good responses, highlighting the potential power of this strategy in BP management.
Lopuksi esittelimme kaksi yksilöityä täsmähoitoa saanutta BK-kriisipotilasta, joiden hoitovaste oli hyvä, mikä tuo esiin täsmähoidon mahdollisuudet BK:n hoidossa.
In conclusion, our study provides novel insights into the molecular pathogenesis of high-risk CML patients, including BP-CML and p190-CML patients.
Tutkimuksemme antaa uutta tietoa molekyylipatogeneesista korkean riskin KML-potilailla, mukaan lukien BK- ja p-190-potilaat.
In study III, we performed genomic and phosphorylation profiling for four p190-CML patients and validated findings in two progenitor cell lines (Ba/f3 and HPC-LSK).
Tutkimuksessa III toteutimme genomi- ja forsforylaatioprofiloinnin p190-KML-potilaalle, ja löydökset validoitiin kahdessa kantasolulinjassa.
Cancer-associated gene mutations correlated with inferior treatment outcomes in CP patients.
KV-potilailla syöpään liittyvät geenimutaatiot korreloivat heikomman hoitovasteen kanssa.
We identified targeted therapies with enhanced sensitivities in RUNX1-mutated blasts.
Määritimme kohdennettuja hoitomuotoja ja CD19-antigeeniin kohdistuvan CAR-T-soluhoitoa, jotka kohdistuvat tehostetusti RUNX1-mutatoituneisiin blasteihin.
The development of Tyrosine kinase inhibitors targeted therapy has led to dramatic improvement in CML management with the life expectancy of CML patients approaching normal rates.
Tyrosiinikinaasinestäjälääkkeiden kehittäminen on merkittävästi parantanut KML:n hoitomahdollisuuksia.
We also identified mutagenic AID/RAG axis activity which was specific to RUNX1-mutated patients.
Näillä potilailla havaittiin mutageenista AID/RAG-akselin aktiivisuutta ja lymfaattisten transkriptiotekijöiden yli-ilmentymistä.
CML progression from the chronic phase (CP) to the blast phase (BP) occurs in 5% of CML patients and is associated with dismal survival.
5 %:lla potilaista KML etenee kroonisesta vaiheesta (KV) blastikriisiin (BK), jossa eloonjäämisennuste on huono.
Taken together, we highlighted the potential value of the personalized medicine approach for optimizing the management of high-risk CML patients.
Kaiken kaikkiaan tutkimuksemme toi esiin yksilöllisen täsmähoidon mahdollisuudet korkean riskin KML:n hoidossa.
Characterization of the mechanisms underlying the pathogenesis of high-risk CML is warranted to enable optimization of the therapeutic approaches for these patients.
Näiden potilaiden hoidon optimoimiseksi on tarpeen määrittää korkean riskin KML:n patogeneesimekanismit.
Fusion genes were also identified as recurrent genetic abnormalities in BP patients.
BK-potilailla mutaatiotaakka oli KV-potilaita suurempi.
Congenital heart defects alter normal circulation of blood flow, which may further alter cardiac development and function.
Poikkeava verenvirtaus aiheuttaa poikkeavaa kuormitusta kammioihin, joka voi edelleen vaikuttaa sydämen kasvuun, kehitykseen ja toimintaan.
In each study, foetal cardiac function and central and peripheral haemodynamics were assessed with spectral and pulsed-wave Doppler ultrasonography concomitantly with invasively monitored foetal blood pressures and arterial blood samples.
Sikiön sydämen ja verenkierron toimintaa selvitettiin samanaikaisesti kajoamattomalla ultraäänitutkimuksella ja kajoavasti mitatuilla verenpainearvoilla ja verikaasunäytteillä.
During foetal hypoxaemia without placental compromise, the peripheral chemoreflex was seen to function even during prolonged hypoxaemia and metabolic acidaemia (IV).
Sikiön veren happipitoisuuden laskiessa perifeerinen kemorefleksi aktivoitui ja se pysyi aktivoituneena myös pitkittyneen hapenpuutteen aikana.