natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These optimistic visions, I argue, draw on the liberal and enterprising ideals of providing welfare services through supporting all actors’ autonomy and proactive agency.
Väitän jälkimmäisten toiveiden ammentavan paitsi ammattimaisen myös yrittäjämäisen toimijuuden kulttuurisesta ihanteesta sekä liberaalista pyrkimyksestä järjestää sosiaalipalveluja tukemalla kaikkien asianosaisten aktiivista toimijuutta.
These performances can be necessary for many migrants who, evidently, have an additional burden of demonstrating their worth in front of native audiences.
Erityisesti maahanmuuttajahoitajat joutuvat jatkuvasti vakuuttelemaan eri yleisöjä omasta osaamisestaan.
The material for the case studies was largely collected through a multi-method participatory mapping process in 2013-2014.
Tapaustutkimus-aineisto kerättiin pääosin useita laadullisia menetelmiä yhdistävän osallistavan kartoitusprosessin avulla vuosina 2013-2014.
Political ecology provides the overall framework for the study and both theoretical and ethical guidance are drawn from postcolonial and decolonial thinking.
Poliittinen ekologia tarjoaa tutkimukselle teoreettisen viitekehyksen, jonka ohessa teoreettista ja eettistä opastusta on etsitty jälkikoloniaalisesta ja dekoloniaalisesta ajattelusta.
In many developing countries, formal natural resource management is still largely based on top-down approaches that rely on professional ecological knowledge and bureaucratic procedures.
Monissa kehittyvissä maissa luonnonvarojen hallinta perustuu suurelta osin virkamiestietoon ja byrokraattisiin toimintamalleihin.
Despite general support for community participation in the context of decentralised governance, perspectives of local people are often neglected in management planning and decision-making.
Vaikka vallitseva uusliberaalin ympäristöhallinnan lähestymistapa onkin edistänyt paikallisyhteisöjen osallistamista, jätetään paikalliset näkökulmat usein huomiotta suunnittelussa ja päätöksenteossa.
This study shows how the causes of increasing vulnerability and decreasing resilience to water scarcity and droughts can be traced back to changes in land use policies, the impacts of the neoliberalization of environmental governance, and ultimately, the subalternization of local people and their ecological knowledges.
Tutkimus osoittaa kuinka paikallisyhteisön haavoittuvuuden kasvun ja heikentyvän resilienssin sekä niiden aiheuttamien vesiongelmien juuret ulottuvat muutoksiin maankäyttöpolitiikoissa, ympäristöhallinnan uusliberalisaatioon sekä paikallisten ihmisten ekologisen tiedon alisteiseen asemaan Taitavuorilla.
Furthermore, the dissertation locates the roots of the asymmetric environmental dialogues between local people and management authorities to the diverging framings of the environmental problems.
Lisäksi tulokset osoittavat kuinka epäsymmetrinen vuoropuhelu kytkeytyy paikallisten ihmisten ja hallintoviranomaisten erilaisiin tapoihin ymmärtää ympäristöongelmien lähtökohdat.
The dissertation consists of one review and four case study articles that are tied together by a "pathway" towards decolonizing environmental governance and building of symmetric dialogues between local people and state authorities.
Väitöskirja perustuu neljään tutkimusartikkeliin, jotka on sidottu toisiinsa "polulla", joka tarjoaa aineksia ympäristöhallinnon valta-asetelmien purkamiseen ja eri toimijoiden välisen symmetrisen vuoropuhelun rakentamiseen.
This dissertation focuses on examining the challenges and possibilities of enhancing community participation and the role of local ecological knowledge in environmental management through a case study from the Taita Hills, Kenya.
Tämä väitöskirja tarkastelee mahdollisuuksia ja haasteita, jotka liittyvät paikallisyhteisöjen osallistamiseen ja paikallistiedon tuomiseen ympäristövarojen hallinnan prosesseihin Kenian Taitavuorille sijoittuvan tapaustutkimuksen kautta.
Prioritization of the state’s economic interests in local environmental negotiations, instead of local perspectives and historical injustices, reproduces the coloniality of power.
Valtiontasolla muotoiltujen taloudellisten tavoitteiden asettaminen etusijalle paikallisympäristöä koskevassa päätöksenteossa johtaa kulttuuristen näkökulmien ja epäoikeudenmukaisen resurssienjaon kysymysten sivuuttamiseen sekä uusintaa koloniaalista valtasuhdetta.
At the same time, local people are considered responsible for environmental degradation, while historical political, economic and other structural changes, which have led to unsustainable land and water uses, are overlooked.
Tämä tarkastelutapa ei kuitenkaan huomioi historiallisia poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia tekijöitä, jotka ovat johtaneet kestämättömään maa- ja vesivarojen käyttöön ja, joita tarkastelemalla, voitaisiin vastuita arvioida uudelleen.
To overcome this vicious circle, societal learning and transformation are needed.
Tämän muuttaminen vaatii yhteiskunnallista oppimista ja siirtymistä kohti tasa-arvoisempaa, eri toimijaryhmät tunnistavaa vuoropuhelua.
In fact, due to some remaining difficulties regarding large-scale production of nanotube-based electronic devices, fields other than electronics have been faster to develop profitable nanotube applications.
Koska näiden putkien valmistaminen täsmälleen halutuilla ominaisuuksilla on äärimmäisen vaikeaa, ovat nanoputkiin perustuvat kaupallisesti kannattavat elektroniikkasovellutukset vielä olleet saavuttamattomissa.
Furthermore, potassium irradiation of multi-walled and fullerene-filled nanotubes is demonstrated to result in small potassium clusters in the hollow parts of these structures.
Lisäksi säteilytyksellä voidaan tuottaa pieniä kaliumryppäitä nanoputkirakenteiden onkaloihin.
Ion irradiation is shown to be a very efficient method to replace carbon atoms with boron or nitrogen impurities in single-walled nanotubes.
Väitöskirjassa esitetyt tulokset osoittavat, että ionisäteilytys on erinomainen menetelmä nanoputkien seostamiseen typpi- ja boori-epäpuhtauksilla siten, että ne asettuvat rakenteessa hiiliatomin paikalle.
Specifically, molecular dynamic simulations with analytical interaction models are used to follow the irradiation process of nanotubes to introduce different impurity atoms into these structures, in order to gain control on their electronic character.
Tässä väitöskirjassa esitellään tutkimusta, jonka lähtökohtana on käyttää varatuilla atomeilla (ioneilla) säteilyttämistä keinona muokata nanoputkia siten, että niille saadaan halutut ominaisuudet esimerkiksi tuomalla rakenteisiin epäpuhtausatomeja.
A relatively recently proposed possibility for further progress in electronics is to replace silicon with carbon, another element from the same group in the periodic table.
Yhtenä ratkaisuna tähän ongelmaan on esitetty komponenttien uudelleen suunnittelemista käyttäen materiaalina piin sijaan hiiltä.
Molecular dynamic simulations are further used to give an example on using irradiation to improve contacts between a nanotube and a silicon substrate.
Työssä esitetään myös miten säteilytystä voidaan käyttää hitsaamaan nanoputkia pintoihin ja siten parantaa tällaisen rajapinnan sähköisiä ja lämmönjohtumiseen liittyviä ominaisuuksia.
The ever-increasing demand for faster computers in various areas, ranging from entertaining electronics to computational science, is pushing the semiconductor industry towards its limits on decreasing the sizes of electronic devices based on conventional materials.
Yhä realistisemmat tietokonepelit sekä tarkemmat tieteelliset mallinnusmenetelmät vaativat jatkuvasti lisää laskentatehoa.
Throughout the thesis, atomistic simulations combining different levels of theory are demonstrated to be an important tool for determining the optimal conditions for irradiation experiments, because the atomic-scale processes at short time scales are extremely difficult to study by any other means.
Koska tällaisten prosessien tutkiminen on vaikeaa suorilla kokeellisilla mittauksilla, on tässä työssä käytetty erilaisia laskennallisia menetelmiä kvanttimekaanisista malleista karkeampiin tilastollisiin menetelmiin.
According to the famous law by Gordon E. Moore, a co-founder of the world s largest semiconductor company Intel, the transistor sizes should decrease to the atomic level during the next few decades to maintain the present rate of increase in the computational power.
Lain mukaan komponenttien koko (joka on kääntäen verrannollinen tehoon) tulee kuitenkin lähivuosikymmeninä niin pieneksi, että käytössä olevien piirakenteiden edelleenpienentäminen ei enää onnistu.
The most widely suggested allotrope of carbon to be used for electronics is a tubular molecule having an atomic structure resembling that of graphite.
Nämä putket ovat atomitason rakenteestaan riippuen sähköisiltä ominaisuuksiltaan joko puolijohteita tai metallin kaltaisia.
For example, carbon nanotubes are electronically unique and have uncommonly high strength versus mass ratio, which have resulted in a multitude of proposed applications in several fields.
Niillä on myös kiinnostavia muita ominaisuuksia ja siten sovelluksia useilla eri aloilla myös elektroniikkateollisuuden ulkopuolella.
The calculations made with density-functional-theory based methods indicate that it is energetically favorable for even relatively large defects to transform to keep the atomic configuration as close to the pristine nanotube as possible.
Lopuksi osoitetaan, että vaikka säteilytyksellä aina myös tuotetaan rakenteelle vahinkoa, on nanoputkien itsekorjautumismekanismi niin tehokas, että vahinko pysyy vähäisenä kunhan säteilytys suoritetaan tarpeeksi korkeassa lämpötilassa.
Carbon is an especially interesting material for nanometer-sized devices because it forms naturally different nanostructures.
Tämän vaihtoehdon tekee erityisen kiinnostavaksi se tosiasia, että hiili muodostaa luonnostaan joitakin erittäin pieniä (kokoluokkaa yksi miljardisosa metristä) rakenteita, joita voitaisiin suoraan käyttää komponenttien rakentamiseen.
The subduction zone of South America, where the Nazca Plate slides underneath the South American Plate, extends for roughly 7000 km along the plate margin.
Etelä-Amerikan länsireunan alityöntövyöhyke ulottuu koko mantereen pituudelle, noin 7000 km matkalle, muodostaen Andien vuoriston.
These regions exhibit a range of different configurations of the abovementioned subduction zone characteristics (from areas of extensive volcanism, large obliquity angle and well-defined sliver movement to areas lacking volcanic activity as well as significant strain partitioning) and are therefore well suited as study areas.
Alueet, joissa on laajaa tulivuoritoimintaa, suuret alityöntö- ja lähestysmiskulmat ja tarkkarajainen kuoren ositus, sekä alueet ilman tulivuoritoimintaa ja merkittävää kuoren ositusta vaihtelevat Andeilla pohjois-etelä-suunnassa.
Results from a range of experiments show that the obliquity angle has, as expected, the largest effect on initiation of strain partitioning, but development of sliver movement parallel to the margin is clearly enhanced by the presence of a continental weakness.
Tuloksista voidaan päätellä myös, että mantereisen kuoren vähäisellä lujuudella on suurempi vaikutus kuoren osittumiseen kuin alityöntökulmalla.
Purely mechanical models are despite their simplicity a good suited tool for investigations of subduction zone dynamics and in very good agreement with observations in nature in the particular study areas of this work as well as global subduction zones.
Väitöskirjan numeeriset mallit ja niillä tehdyt erilaiset kokeet suunnitelttiin vinosti kohtaavan alityöntövyöhykkeen dynamiikan tutkimiseksi Etelä-Amerikan esimerkissä.
In order to investigate which of these factors are most important, this study compares results of lithospheric-scale 3D numerical geodynamic experiments from two regions in the north-central Andes: the Northern Volcanic Zone (NVZ; 5°N - 3°S) and adjacent Peruvian Flat Slab Segment (PFSS; 3°S -14°S).
Alityöntövyöhykkeitä kuvaavia piirteitä ovat muun muassa uppoavan laatan alityöntökulma (kuinka jyrkästi laatta taipuu ylityöntyvän laatan alle), lähestymiskulma (missä kulmassa laattojen reunat kohtaavat), alityöntövyöhykkeen tulivuoritoiminnasta johtuva vaihteleva vahvuus mannerkuoressa , ja konsepti, jota kutsutaan kuoren ositukseksi.
Along the South American subduction zone the obliquity angle, subduction dip angle and strength of the continental crust vary.
Wilsonin elinkaari kuvaa, miten koskematon manner jakautuu repeytymällä ja muodostaa valtamerialtaan, joka myöhemmin, kun merellinen kuori vanhenee ja uppoaa toisen mantereen alle, taas sulkeutuu.
This study focuses on how the geometry and relative motion of the two converging plates affects dynamics in the overriding plate utilizing 3D numerical mechanical and thermo-mechanical models.
Väitöskirjassani on tutkittu, mitkä edellä mainituista ominaisuuksista ohjaavat kuoren osittumista alityöntövyöhykkeellä.
Ongoing since at least the Cretaceous this subduction zone is a laboratory for tectonic systems.
Väitöskirjani käsittelee subduktio- eli alityöntövyöhykkeitä.
Subduction zones play an important role in the dynamics of the Earth.
Pohjoisen Etelä-Amerikan alue on hyvä esimerkki osittumista ohjaavien ominaisuuksien vaihtelusta.
Experiments combining different characteristics show that the subduction dip angle has the smallest impact on sliver formation.
Kuoren ositus kuvaa, miten osa ylityöntyvää laattaa irtoaa ja liikkuu laattojen välisen reunan suuntaisesti.
The theory that describes the interaction between quarks and gluons is quantum chromodynamics (QCD).
Perushiukkasten, kvarkkien ja gluonien, välistä vahvaa vuorovaikutusta kuvaava teoria on kvanttiväridynamiikka (QCD).
In this thesis the properties of the meson states are studied using the discretized version of the theory - lattice QCD.
Yksi parhaista menetelmistä laskea mesonien ominaisuuksia tämän teorian pohjalta on diskretisoida teoria, jolloin laskut voidaan tehdä numeerisessa muodossa tietokonesimulaatioina (lattice QCD).
In this thesis an attempt is made to explain the energies and radial distributions in terms of a potential model based on a one-body Dirac equation.
Olemme myös pyrkineet mallintamaan kyseistä kahden kvarkin systeemiä Diracin yhtälöihin perustuvalla, relativistisella potentiaalimallilla.
This inversion is connected to the confining potential of the strong interaction.
Tilojen järjestys antaa tietoa vahvan vuorovaikutuksen luonteesta, ja nimenomaan kvarkit vankeuteen sitovasta potentiaalista.
Several excited states of Ds and Bs mesons have been discovered in the last six years: BaBar, Cleo and Belle discovered the very narrow states D(s0)*(2317)+- and D(s1)(2460)+- in 2003, and CDF and DO Collaborations reported the observation of two narrow Bs resonances, B(s1)(5830)0 and B*(s2)(5840)0 in 2007.
Tässä tutkittua staattisen ja kevyen kvarkin yhdistelmää vastaa luonnossa parhaiten Bs-mesoni, jossa b-kvarkki on huomattavasti raskaampi kuin s-antikvarkki.
We also pay special attention to the order of the states, to detect possible inverted spin multiplets in the meson spectrum, as predicted by H. Schnitzer in 1978.
Kiinnitimme erityistä huomiota siihen, missä järjestyksessä saman rataimpulssimomentin omaavat eri spin-tilat ovat energiaspektrissä, ja mikä näiden tilojen energiaero on.
This allows us to perform QCD calculations from first principles, and "measure" not just energies but also the radial distributions of the states on the lattice.
Tutkimuksessa on laskettu näiden mesonien viritystilojen energiaspektri sekä tilojen radiaaliset distribuutiot tietokonesimulaatioiden avulla.
This gives valuable theoretical information on the excited states, as we can extract the energy spectrum of a static-light meson up to D wave states (states with orbital angular momentum L=2).
Tässä väitöstyössä on tarkasteltu mesoneja, jotka koostuvat yhdestä staattisesta (äärettömän raskaasta) kvarkista ja yhdestä kevyestä antikvarkista.
The lattice simulations can also help us understand the strong interaction better, as the lattice data can be treated as "experimental" data and used in testing potential models.
Simulaatioiden tulokset ovatkin hyvin yhtäpitäviä kokeellisten tulosten kanssa.
Since then these eruptions in the solar corona have intrigued scientists.
Siitä lähtien nämä auringon koronan purkaukset ovat kiinnostaneet tiedemiehiä.
Solar flares were first observed by plain eye in white light by William Carrington in England in 1859.
Auringon roihupurkaukset havaittiin ensin valkoisessa valossa paljaalla silmällä William Carringtonin toimesta Englannissa 1859.
However, we did make use of our improved understanding of solar flares to observe young suns in NGC 2547.
Käytimme kuitenkin parantunutta ymmärtämystämme auringon roihupurkauksista nuoren auringon havaitsemiseen NGC 2547 tähtijoukossa.
It turns out that the detector technology and response influence the spectra we see substantially, and are important to understanding what conclusions to draw from the data.
Käy ilmi että detektorin teknologia ja vaste vaikuttavat näkemäämme spektriin oleellisesti, ja ovat tärkeitä johtopäätösten oikean ymmärtämisen kannalta.
This thesis studies flares in two ways: in the spectral and the spatial domain.
Tämä väitöskirja tutkii roihupurkauksia kahdella tavalla: spektri- ja spatiaaliulottuvuudessa.
In the present work the focus was primarily on current solar flares.
Tässä työssä keskitymme pääasiassa auringon roihupurkauksiin.
With imaging data, there was not such a luxury of choice available.
Kuvadatan osalta valinnanvara ei ole yhtä valtava.
Understanding flares is at the epicentre of human survival in space, as astronauts cannot survive the highly energetic particles associated with large flares in high doses without contracting serious radiation disease symptoms, unless they shield themselves effectively during space missions.
Roihupurkausten ymmärtäminen on keskeistä myös ihmisen selviytymiselle avaruudessa, sillä astronautit eivät pysty selviytymään suurista annoksista korkeaenergisiä hiukkasia ilman vakavaa sairastumista säteilytauteihin, ellei heitä ole asianmukaisesti suojattu.
Having said that prebiotic synthesis studies have shown lightning to be a decisive requirement for amino acid synthesis on the primordial Earth.
Niinikään prebioottisen synteesin vahvistavat kokeet ovat osoittaneet salamoinnin olleen tärkeä vaatimus aminohappo synteesille primordiaalisessa maassa.
It is known that flares influence the space weather experienced by the planets in a multitude of ways, for example by causing aurora borealis.
Tiedetään mm. että roihupurkaukset vaikuttavat planeettojen kokemaan avaruussäähän monella tavalla, esimerkiksi aiheuttamalla revontulia.
Flares may be at the epicentre of man s survival in the past as well: it has been suggested that giant flares might have played a role in exterminating many of the large species on Earth, including dinosaurs.
Roihupurkaukset voivat olla myös ihmisen selviytymisen keskiössä: On väitetty muunmuassa että suuret roihupurkaukset olisivat voineet olla osallisia dinosaurusten ja muiden suurien lajien massatuhoon.
The GOES spectra are low resolution obtained with a gas proportional counter, the RHESSI spectra are higher resolution obtained with Germanium detectors and the XSM spectra are very high resolution observed with a silicon detector.
GOES spektrit ovat matalan resoluution spektrejä jotka on mitattu suhteellisella kaasumittarilla, RHESSI:n spektrit ovat korkeampaa resoluutiota ja ovat mitattu Germanium detektoreilla, ja XSM:n spektrit ovat erittäin korkealla resoluutiolla ja ovat mitattu piidetektorilla.
We used RHESSI imaging data to observe the spatial size of solar flares.
Käytimme RHESSI:n kuvadataa auringon roihupurkausten fyysisen koon määrittämiseksi.
Increased lightning activity could be attributed to space weather, and flares.
Salamoinnin korkea taso olisi selitettävissä avaruussäällä, ja roihupurkauksilla.
The same techniques used with solar monitors were applied with XMM-Newton, a stellar X-ray monitor, and coupled with ground based Halpha observations these techniques yielded estimates for flare parameters in young suns.
Aurinkomonitorien kanssa sovellettuja tekniikoita käytettiin nyt XMM-Newtoniin, tähtien röntgenmonitoriin, ja nämä havainnot yhdistettiin maasta käsin tehtyihin vedyn alpha emission havaintoihin.
The material in this thesis is therefore structured from technology to application, covering the full processing path from raw data and detector responses to concrete physical parameter results, such as the first measurement of the length of plasma flare loops in young suns.
Tämä väitöskirja on siis rakennettu teknologiasta sovellukseen -filosofialla, käsittäen prosessointiketjun avaruudessa olevan detektorin elektronista konkreettiseen fysikaaliseen lopputulokseen.
Third, the study explores what kinds of strategic dilemmas emerged for anarchists and how they were solved.
Toiseksi tutkimuksessa eritellään, millaisia strategisia pulmia anarkistit kohtasivat ja miten nämä ratkaistiin.
This study examines the means and ends of the Finnish anarchist movement in the early 2010s.
Tämä tutkimus käsittelee suomalaisen anarkistiliikkeen toimintaa 2010-luvun alkuvuosina.
This positioning in relation to other activists contributes to the movement’s relative moderateness as well: in Finland presenting itself as the radical alternative can be achieved by fairly modest means.
Asemoituminen suhteessa muuhun aktivismiin myös selittää suomalaisen anarkistiliikkeen suhteellista maltillisuutta: radikaalina vaihtoehtona esiintymiseen riittää Suomessa melko maltillinen radikalismi.
The data consists of ethnographic field notes on various anarchist events, 12 semi-structured interviews and published material from anarchist media outlets.
Aineisto koostuu anarkistien kokoontumisissa tehdyistä havaintomuistiinpanoista, 12 anarkistin teemahaastattelusta sekä anarkistimedioissa julkaistuista teksteistä.
However, the embeddedness of the Finnish anarchist movement in the social movement field and the activist networks means that anarchists often act politically in a similar manner to other, less rebellious activists.
Toisaalta koska anarkistien toiminta painottuu erilaisiin yhteiskunnallisiin liikkeisiin ja aktivistiverkostoihin, anarkistien arkinen toiminta on monin tavoin samanlaista kuin muiden, vähemmän kapinallisten aktivistien.
Through boundary drawing, central movement actors strived to disassociate anarchism from both leftism in general and the moderate, reform-oriented and expert-driven civic activism, which dominates Finnish civil society.
Anarkismi haluttiin erottaa sekä vasemmistolaisuudesta että maltillisesta, reformistisesta ja asiantuntijavetoisesta kansalaisaktivismista.
The identity-building effort was mirrored in the preference for characteristically anarchist political practices: prefiguring alternatives to the current social order and rebelling, even with destructive means, against it.
Toiminnassa painottuivat anarkistisen politiikan leimalliset piirteet: pyrkimys laittaa anarkistisia hierarkiattomuuden ja "yhteisöllisen yksilöllisyyden" ihanteita käytäntöön nykyhetkessä sekä kamppailla aktiivisesti, myös tuhoavin keinoin, nyky-yhteiskunnan epäkohtia vastaan.
Although, in theory, anarchists pursue the self-rule of the ‘people’, in practice, the bond the anarchists in this study prefigured was predominantly that of the ‘chosen few’ whose solidarity was based on a common struggle and shared countercultural values and aesthetics.
Vaikka anarkistit periaatteessa tähtäävät uuden itsehallinnollisen "kansan" luomiseen, pyrkimykset rakentaa laajempaa kansanliikettä törmäsivät tutkimusjaksollani osin siihen, että anarkisteja sitoo yhteen ennen kaikkea jaettuun erityisyyteen pohjaava side.
The analysis shows that during the research period, great emphasis was placed on forging a distinctive collective identity for anarchists.
Tutkimusajankohtana suomalaisessa anarkistiliikkeessä painottui pyrkimys luoda anarkisteille oma erityinen poliittinen identiteetti.
As for the first, although the preference was on radicalism, anarchists occasionally used their strategic capacity for intentionally choosing more culturally resonant means.
Vaikka painotus oli enemmän ensimmäisessä, ajoittain anarkistit myös tietoisesti valitsivat legitiimeinä pidettyjä keinoja.