natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Increased yield of Se treated plants suggested that Se may enhance the allocation of photoassimilates for tuber growth, acting as a strong sink for both Se and for carbohydrates.
Tulos osoittaa, että seleeni saattaa lisätä yhteyttämistuotteiden kohdentamista perunoiden kasvuun, jotka toimivat voimakkaina kohteena sekä seleenille että hiilihydraateille.
An additional aim was to study the impact of Se on the total glycoalkaloid concentration in immature potato tubers.
Tutkimuksen tarkoituksena oli myös tutkia seleenin vaikutusta varhaisperunan glykoalkaloidipitoisuuteen.
The storage for 1 to 12 months did not affect the Se concentrations of tubers.
Varastointi ei vaikuttanut perunoiden seleenitasoon.
Furthermore, the effect of Se on raw darkening and translocation of Se from seed tubers to the next tuber generation was investigated.
Edelleen seleenin vaikutusta raakatummumiseen ja siirtymistä siemenperunoista seuraavan sukupolven perunasatoon sekä seleeni vaikutusta siemenperunoiden fysiologiseen ikään ja elinvoimaan tutkittiin.
This could not be explained by increased production of photoassimilates as net photosynthesis did not differ among Se treatments.
Seleenin positiivinen vaikutus ei perustunut yhteyttämistuotteiden suurempaan tuotantoon, sillä seleenikäsittelyllä ei ollut vaikutusta kasvien yhteyttämiseen.
Selenium increased carbohydrate accumulation in the young upper leaves and in stolons, roots and tubers at maturity.
Seleeni edisti tärkkelyksen ja sokerien kertymistä nuoriin lehtiin ja vastaavasti kasvun myöhemmässä vaiheessa juuriin, rönsyihin ja perunoihin.
Selenium has been shown to exert a beneficial effect on crop growth and promotes stress tolerance at low concentrations.
Sopivan alhaisena annoksena seleenillä on osoitettu olevan hyödyllinen vaikutus viljelykasvien kasvuun ja stressinkestävyyteen.
The Se treated plants produced higher tuber yields than control plants, and at the highest Se concentration (0.3 mg kg-1) lower numbers of larger tubers were harvested.
Seleenilannoitus (0.075 ja 0.3 mg kg-1) vaikutti positiivisesti sadonmuodostukseen ja korkeimmalla seleenilisäys (0.3 mg kg-1) vähensi perunoiden lukumäärää, mutta niiden keskikoko suureni.
During the growing period the Se concentration declined in the aerial parts, roots and stolons of potato plants whereas an intensive accumulation took place in immature and mature tubers.
Seleenipitoisuus aleni lehdissä, juurissa ja rönsyissä kasvun edistyessä, mutta seleeni kertyi tehokkaasti varhaisperunan ja täysikasvuisiin perunan mukuloihin.
Automatic milking has become a common practice in dairy husbandry, and in the year 2006 about 4000 farms worldwide used over 6000 milking robots.
Maailmassa oli vuonna 2006 käytössä yli 6000 lypsyrobottia ja Suomessakin noin 200.
These costs could be reduced with early identification and treatment.
Ontumisen aiheuttamia taloudellisia ja hyvinvointivaikutuksia voidaan pienentää merkittävästi, jos ongelma havaitaan ja hoidetaan aikaisessa vaiheessa.
As the level of automation increases, the time that the cattle keeper uses for monitoring animals often decreases.
Tilakoon kasvun seurauksena karjanhoitajan yksittäisen eläimen tarkkailemiseen käyttämä aika lyhenee ja mahdollisuus havaita eläinten terveysongelmat heikkenee.
This has created a need for systems for automatically monitoring the health of farm animals.
Tästä johtuen automaattisia menetelmiä tarvitaan tuotannon lisäksi myös lehmien terveyden seurantaan.
Lameness is a crucial welfare issue in the modern dairy industry.
Lypsykarjan ontuminen on yksi maailman suurimmista lehmien terveys- ja hyvinvointiongelmista.
Lameness causes losses in milk production and leads to early culling of animals.
Tuotoksen heikkeneminen, lehmien ennenaikainen poisto ja jalkavikojen hoito aiheuttavat merkittäviä taloudellisia menetyksiä karjan kasvattajille.
A four balance system for measuring the leg load distribution of dairy cows during milking in order to detect lameness was developed and set up in the University of Helsinki Research farm Suitia.
Väitöstyö tehtiin Helsingin yliopiston Agroteknologian laitoksella ja mittaukset Suitian opetus- ja tutkimustilalla.
Automatic Lameness Detection in a Milking Robot : Instrumentation, measurement software, algorithms for data analysis and a neural network model
Järjestelmä koostui neljästä leikkausvoima-anturista joiden päälle oli asennettu vaakasillat, vahvistimesta ja tietokoneesta sekä seurantaohjelmistosta.
Increase in automation is a consequence of increasing farm sizes, the demand for more efficient production and the growth of labour costs.
Karjojen keskikoko kasvaa jatkuvasti ja automaatio lypsyssä ja ruokinnassa lisääntyy.
Unsuccessful measurements, caused by cows standing outside the balances, were removed from the data with a special algorithm, and the mean leg loads and the number of kicks during milking was calculated.
Tutkimuksessa kehitettiin ensin nelivaakajärjestelmä, jolla punnitaan lehmän jokaisen jalan paino erikseen lypsyn aikana.
The instrumentation, measurement software, algorithms for data analysis and a neural network model for lameness detection were developed.
Järjestelmällä kerätyn yli 10 000 mittauksen ja säännöllisten eläinlääkärin tarkastusten perusteella kehitettiin jalkaviat havaitseva neuroverkkomalli.
The developed model has the potential to be used for on-farm decision support and can be used in a real-time lameness monitoring system.
Jalkavikojen automaattinen mittaaminen tilatasolla mahdollistaa ontumisen nykyistä tarkemman seurannan ja säästää viljelijän työaikaa avustamalla eläinten tarkkailussa.
The problem with locomotion scoring is that it needs experience to be conducted properly, it is labour intensive as an on-farm method and the results are subjective.
Tämä on useimmiten hyväksyttävää, koska hälytyksen tarkoitus on kiinnittää viljelijän huomio mahdollisesti sairaaseen eläimeen ja viljelijä tekee päätöksen hoitotarpeesta itse.
The cows were locomotion scored weekly, and the lame cows were inspected clinically for hoof lesions.
Tutkimukset osoittavat, että suuri osa ontuvista lehmistä jää tiloilla kokonaan huomaamatta.
In order to develop an expert system to automatically detect lameness cases, a model was needed.
Kun valvonta säädetään varmasti havaitsemaan kaikki ongelmat, myös väärien hälytysten määrä lisääntyy.
Limb disorders cause serious welfare, health and economic problems especially in loose housing of cattle.
Ongelman tunnistaminen mahdollistaa sen hoitamisen ja parantaa samalla eläinten hyvinvointia ja tilan taloudellista tulosta.
Poor coagulation or non-coagulation of milk was only a minor problem (10%) in Holstein-Friesian cows, whereas one-third of Finnish Ayrshire cows produced poorly or non-coagulating milk.
Huono juoksettuminen ja juoksettumattomuus oli vain vähäinen ongelma holstein-friisiläisillä (10 %), kun taas kolmannes ayrshire-lehmistä tuotti huonosti juoksettuvaa tai juoksettumatonta maitoa.
However, several indications of a genetic cause emerged and two associated loci were mapped to chromosome 2 (BMS1126) and chromosome 18 (BMS1355).
Lopuksi tutkimusryhmä onnistui kartoittamaan juoksettumattomuutta aiheuttavat kromosomialueet kromosomeihin 2 ja 18, lähelle DNA-merkkejä BMS1126 ja BMS1355.
Holstein-Friesian cows were superior to Finnish Ayrshire cows in MCA.
Holstein-friisiläiset lehmät olivat juoksettumiskyvyltään ayrshire-rotuisia lehmiä parempia.
Options for selecting dairy cattle for milk coagulation ability
Lypsylehmien maidon juoksettumiskyvyn jalostuskeinot
Despite the large differences in herd bulk milks, herd explained only a minor part of the variation in MCA.
Vaikka tankkimaidon juoksettumiskyvyssä olikin suuria eroja karjoittain, karja selitti vain pienen osan juoksettumiskyvyn kokonaisvaihtelusta.
The results revealed significant variation in MCA among cows, sires, herds, breeds and lactation stage.
Maidon juoksettumiskyky vaihteli huomattavasti lehmien, sonnien, karjojen, rotujen ja lypsykauden vaiheiden välillä.
Therefore, its inclusion in the index would likely not decrease the frequency of non-coagulating milk.
Todennäköisesti sen jalostaminen ei kuitenkaan vähentäisi juoksettumatonta maitoa tuottavien lehmien määrää.
There was some indication that good management and feeding decrease the proportion of poorly coagulating milks.
Hyvä hoito ja ruokinta vähensivät kuitenkin jossain määrin huonosti juoksettuvien tankkimaitojen osuutta karjoissa.
Based on the high repeatability estimates, only three measurements are needed to reliably estimate cows’ average MCA.
Kolme mittauskertaa lehmää kohti riittää varsin hyvin lehmän maidon keskimääräisen juoksettumiskyvyn arvioimiseen.
Currently, the elimination of the carrier bulls of non-coagulation genes would be the most effective way of genetically improving MCA in Finland.
Väitöksen tulosten perusteella maidon juoksettumattomuusgeeniä kantavien eläinten karsiminen jalostuseläinten joukosta olisi tehokkain tapa jalostaa maidon juoksettumiskykyä suomalaisessa lypsykarjapopulaatiossa.
None of the environmental factors studied could fully explain it.
Maidon juoksettumattomuus oli yhteydessä lypsykauden vaiheeseen, mutta mikään ympäristötekijöistä ei pystynyt täysin selittämään sitä.
Almost 40% of the variation among animals was additive genetic.
Noin 40 % lehmien välisistä eroista maidon juoksettumiskyvyssä selittyi perinnöllisillä tekijöillä.
The non-coagulation of milk is thus a worryingly common problem in the Finnish Ayrshire population.
Koska maidon juoksettumattomuus on niin yleinen ongelma suomalaisilla ayrshire-lehmillä, väitöksessä selvitettiin tarkemmin ilmiön taustoja.
The main objective of this thesis was to evaluate means of selecting dairy cattle for milk coagulation ability (MCA) to improve milk quality for cheese production.
Lypsylehmien maidon juoksettumiskyvyn jalostuskeinot Väitöskirjassa tutkittiin lypsylehmien maidon juustonvalmistuslaadun parantamista jalostusvalinnan avulla.
About 10% of Finnish Ayrshire cows produced non-coagulating milk in all data sets analysed; some of the cows produced non-coagulating milk at almost every sampling.
Kaikissa kolmessa tutkimusaineistoissa noin 10 % ayrshire-lehmistä tuotti juoksettumatonta maitoa.
The genetic correlation between MCA and protein and casein content of milk was, however, almost zero.
Myöskin maidon valkuais- ja kaseiinipitoisuuden perinnöllinen yhteys juoksettumiskykyyn oli likimain nolla.
However, the current measuring devices are not suitable for the large-scale measurement required to include the trait in routine milk recording.
Tällä hetkellä juoksettumiskyvyn suoran jalostamisen ongelmana on kuitenkin automatisoidun, laajamittaiseen käyttöön soveltuvan mittalaitteen puute.
However, breed differences and genetic differences within breeds are probably a greater cause for large variation in herd bulk milks than herd management and feeding.
Todennäköisesti perinnölliset erot lehmien välillä selittävät suurimman osan karjojen tankkimaitojen juoksettumiskyvyssä havaituista eroista.
In addition, possibilities for indirect selection and marker assisted selection for MCA were considered by obtaining sufficiently reliable estimates of genetic correlations between milk coagulation and production and quality traits, and by studying the non-coagulation of milk and associated factors.
Väitöskirjassa tutkittiin myös mahdollisuuksia ns. merkkiavusteiseen valintaan tutkimalla maidon juoksettumattomuuden perinnöllisyyttä ja kartoittamalla siihen liittyvät kromosomialueet.
Options for selecting MCA indirectly or via marker-assisted selection were evaluated by studying the following means: selection based on production and udder health traits in the total merit index, selection based on protein or casein content or on the pH of milk and selection based on reduction of the prevalence of non-coagulating milk.
Tutkittavat ominaisuudet olivat sonnien kokonaisjalostusarvossa jo mukana olevat maitotuotos ja utareterveyteen liittyvät ominaisuudet sekä kokonaisjalostusarvoon kuulumattomat maidon valkuais- ja kaseiinipitoisuus sekä maidon pH.
Direct selection is the most effective selection method.
Juoksettumiskykyä voikin sanoa hyvin periytyväksi ominaisuudeksi.
The findings indicate that the udder health index both improves MCA genetically and decreases the prevalence of non-coagulating milk through somatic cell count.
Tutkimuksen tulosten perusteella lehmien utareterveyden jalostaminen parantaa jonkin verran myös maidon juoksettumiskykyä sekä vähentää juoksettumattomuutta ayrshire-rotuisilla lehmillä.
The pH of milk was moderately genetically correlated with milk coagulation traits, but was not clearly genetically associated with the non-coagulation of milk.
Tulosten perusteella maidon juoksettumattomuus ei ole yhteydessä maidon juoksettumistapahtumassa keskeisiin kaseiinigeeneihin.
No genetic correlation between test-day milk yield and milk coagulation traits or non-coagulation of milk was observed.
Lehmien maitotuotos ja maidon juoksettumiskyky sekä juoksettumattomuus ovat sen sijaan perinnöllisesti toisistaan riippumattomia ominaisuuksia.
The possibilities for direct selection were examined by obtaining sufficiently reliable heritability and repeatability estimates for milk coagulation traits; estimates obtained in earlier studies have been based on fairly small data sets.
Tällaisen ominaisuuden pitää olla kyllin voimakkaasti perinnöllisesti kytkeytynyt juoksettumiskykyyn, jotta jalostus olisi mahdollista sen avulla.
Interactions between transgenic trees and mycorrhizal and pathogenic fungi
Geneettisesti muunneltujen puiden vuorovaikutukset taudinaiheuttaja- ja symbionttisienten kanssa
Stilbene synthase (STS) gene from pine (Pinus sylvestris) and chitinase gene from sugar beet (Beta vulgaris) were transferred to (hybrid) aspen and birch, respectively, to improve disease resistance against fungal pathogens.
Taudinkestävyyteen liittyvä männyn stilbeenisyntaasi -geeni siirrettiin haapaan ja sokerijuurikkaan kitinaasi -geeni koivuun Agrobakteeri -välitteisesti.
In the field, chitinase transgenic birch lines were more susceptible to leaf spot (Pyrenopeziza betulicola) than the non-transgenic control clone while the resistance against birch rust (Melampsoridium betulinum) was improved.
Siirtogeenisten kitinaasikoivujen alttiutta koivun lehtilaikkutaudille (Pyrenopeziza betulicola) ja koivunruosteelle (Melampsoridium betulinum) havainnoitiin kenttäkokeella kolmen vuoden ajan.
To find out the feasibility of these new technologies in the breeding of commercially important Finnish hardwood species and to estimate the ecological risks of the produced transgenic plants, the experiments of this study have been conducted as a part of a larger project focusing on the risk assessment of GM-trees.
Tutkimuksissa haluttiin selvittää voidaanko kotimaisten lehtipuulajien koivun ja haavan taudinkestävyyteen ja puuaineksen kemiallisiin ominaisuuksiin vaikuttaa siirtogeenitekniikan avulla.
The expression of a transgenic chitinase did not disturb the establishment of mycorrhizal symbiosis between birch and P. involutus in vitro.
In vitro -laboratoriomenetelmän avulla tutkittiin sienijuurten muodostumista pulkkosienen (Paxillus involutus) ja geenimuunneltujen koivujen välillä.
In in vitro test, one transgenic aspen line expressing pine STS gene showed increased resistance to decay fungus Phellinus tremulae.
Haavalla taudinkestävyyttä tutkittiin mittaamalla puukiekkojen lahoamista haavankäävän (Phellinus tremulae) vaikutuksesta.
The development of biotechnology techniques in plant breeding and the new commercial applications have raised public and scientific concerns about the safety of genetically modified (GM) crops and trees.
Toisena tavoitteena oli arvioida tuotettujen geneettisesti muunneltujen metsäpuiden aiheuttamia mahdollisia ekologisia riskejä tutkimalla biologisia vuorovaikutuksia siirtogeenisten puiden ja sienisymbionttien sekä maaperän hajottajien välillä.
These results indicate that genetic engineering can provide a tool in increasing disease resistance in Finnish tree species.
Geneettisesti muunneltujen puiden reaktiot taudinaiheuttajasienille olivat vaihtelevia, mutta tulokset antavat viitteitä siitä, että siirtogeenitekniikan avulla on mahdollista vaikuttaa koivun ja haavan taudinkestävyyteen, vaikkakaan kaupallisia sovelluksia ei ole odotettavissa lähivuosien aikana.
More extensive data with several ectomycorrhizal species is needed to evaluate the consequences of transgene expression on beneficial plant-fungus symbioses.
Puun kemiallisia ominaisuuksia pyrittiin muuttamaan siirtämällä koivuun ligniinin biosynteesiin vaikuttava geeni.
4CL antisense transformed birch lines showed retarded root growth but were able to form normal ectomycorrhizal associations with the mycorrhizal fungus in vitro.
Siirtogeenisyys ei näyttänyt vaikuttavan koivujen kykyyn muodostaa hyödyllisiä sienijuuria eikä lehtiaineksen hajoamiseen maassa.
Unexpected growth reductions resulting from the gene transformation were observed in chitinase transgenic and 4CL antisense birch lines.
Sen sijaan osassa geneettisesti muunneltujen koivujen aineistoa havaittiin odottamattomia kasvuun liittyviä muutoksia.
Therefore there is no need to add P in the form of mineral mixtures.
Näin ollen lisäfosforin tarjoaminen kivennäisrehujen kautta ei ole tarpeen.
The calculations based on the feeding experiments and the Finnish feeding recommendations indicate that in most cases the dairy bulls (live weight more than 250 kg) received enough P from the basic grass silage cereal-based diets without additional mineral feeds.
Ruokintakokeiden perusteella tehdyt laskelmat osoittavat, että useimmissa tapauksissa yli puolen vuoden ikäiset sonnit saavat perusrehuista (nurmisäilörehu, vilja) tarpeisiinsa nähden riittävästi fosforia.
During the feeding experiments the calculated supply of energy was 10% higher than in the Finnish feeding recommendations for the present growth rate.
Tutkimuksessa selvisi myös, että ruokintakokeissa olleiden sonnien laskennallinen energian saanti oli keskimäärin 10 % suurempi kuin mitä nykyiset ruokintasuositukset edellyttävät.
Concentrate feeding strategies for growing and finishing dairy bulls offered grass silage-based diets
Maitorotuisten sonnien väkirehuruokintastrategiat nurmisäilörehuun perustuvalla ruokinnalla
This indicates that there is a need to update the Finnish feeding recommendations for dairy-breed growing bulls, and further calculations are needed for the energy supply of growing dairy bulls.
Tämän tuloksen perusteella on olemassa tarve päivittää Suomessa nykyisin käytössä olevat kasvavien sonnien energiaruokintasuositukset.
Ultimately, the rationality of the use of barley fibre and oats in the future will depend on the price in relation to other concentrates.
Kauran käytölle ei ole kuitenkaan estettä, jos sen hinta on edullinen suhteessa muihin käytettävissä oleviin väkirehuihin.
However, as a consequence of decreased energy intake, the gain and feed conversion of the bulls were slightly reduced in this study when barley grain was replaced by oats in the diet.
Ohran korvaaminen kauralla heikensi hieman päiväkasvua ja rehun hyväksikäyttöä, mutta ei vaikuttanut ruhon laatuun.
Also oats is a suitable energy supplement for dairy bulls.
Kallisarvoinen kotimainen rypsi kannattaa ennemmin käyttää lypsylehmille.
The third aim was to demonstrate the phosphorus supply of dairy bulls fed grass silage-cereal-based diets with or without protein supplementation in relation to current feeding recommendations for phosphorus.
Tutkimuksessa varmistui, että laadukkaalla nurmirehulla ruokitut maitorotuiset sonnit eivät hyödy valkuaislisärehusta, olipa se rypsiä, ohravalkuaisrehua tai tärkkelysrankkia.
The first aim of this thesis was to produce data for evaluating, developing and recommending biologically and economically efficient energy and protein feeding strategies for growing and finishing dairy bulls offered grass silage-based diets.
Lisäksi tutkimuksessa verrattiin eri viljalajien vaikutusta sonnien kasvuun, syöntiin ja rehun hyväksikäyttöön sekä ruhon laatuun.
Possibly, the present AAT-PBV system is not an optimal protein evaluation system for growing dairy bulls more than 250 kg live weight.
Lisävalkuaisesta aiheutuu ylimääräistä typpi- mutta myös fosforikuormaa ympäristölle.
The studies presented in this thesis aimed to a better understanding of the molecular biology of Sweet potato chlorotic stunt virus (SPCSV, Crinivirus, Closteroviridae) and its role in the development of synergistic viral diseases.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on selvittää, kuinka bataatin kitukasvuvirus estää viruskestävyyden ilmentymisen ja edistää muiden virusten tartuntoja.
The emphasis was on the severe sweet potato virus disease (SPVD) that results from a synergistic interaction of SPCSV and Sweet potato feathery mottle virus (SPFMV, Potyvirus, Potyviridae).
Bataatin kitukasvuviruksen (SPCSV) tartunta altistaa sinänsä melko viruskestävät itäafrikkalaiset bataattilajikkeet muiden virusten tartunnoille.
It is manifested as a significant increase in symptom severity and SPFMV titres.
Lisäksi sekainfektio aiheuttaa erityisen ankaria oireita, joiden takia sato voidaan menettää.
Similar RNase III-like genes exist in animal viruses which points out a novel and possibly more general mechanism of RSS by viruses.
Bataatin viljelyn merkittävin tautiongelma ovat virukset, joiden leviämistä käytössä olevat viljelymenetelmät ja virusalttiit lajikkeet edistävät.
This was however not sufficient to prevent SPVD upon coinfection with SPFMV.
Lisäksi tutkitaan bataattien kestävyysmekanismeja, joilla sekainfektioiden aiheuttama ankara tauti voitaisiin estää.
Viral synergistic interactions have been associated with the suppression of an adaptive general defence mechanism discovered in plants and known as RNA silencing.
Bataatti on kasvuoloiltaan vaatimaton mutta satoisa, joten sillä on erityisen keskeinen rooli omavaraistuotannossa kuivuina kausina ja nälänhädän uhatessa.
Comparative analyses of criniviral genomes revealed variability in the gene content at the 3´end of the genomic RNA1.
Ravintokasvien ryhmässä bataatin vuotuinen tuotantomäärä on viidenneksi suurin kehitysmaissa.
In the European Union, conventional cages for laying hens will be faded out at the beginning of 2012.
Direktiivi kieltää perinteisten varustelemattomien häkkien käytön munivien kanojen pitopaikkana vuoden 2012 alusta.
In addition, a fourth experiment evaluated the effects of perches on feed consumption and behavior of hens in furnished cages.
Neljännessä tutkimuksessa selvitettiin orren vaikutusta kanojen rehunkulutukseen ja käyttäytymiseen varustelluissa häkeissä.
As alternatives to conventional cages, the European Union Council Directive 1999/74/EC allows non-cage systems and enriched (furnished) cages.
Euroopan unionin neuvoston antama direktiivi (1999/74/EY) määrittää munantuotantoon käytettävien kanojen suojelua koskevat vähimmäismääräykset.
These results support the view that production performance comparable with conventional cages can be achieved in furnished cages.
Tulosten perusteella varustelluissa häkeissä voidaan saavuttaa perinteisten häkkien tuotantotaso.
Layer performance, behavior, and welfare in differently sized furnished cages have been investigated quite widely during recent decades, but nutrition of hens in this production system has received less attention.
Varusteltuja häkkejä on kehitetty jo vuosikymmenten ajan, mutta kanojen ruokintaa ja ravinnontarvetta tässä tuotantomuodossa on tutkittu vain vähän.
The rationale behind this is a public concern over animal welfare in egg production.
Muutoksia perustellaan eläinten hyvinvoinnin parantumisella.
This thesis aims to compare production and feed intake of laying hens in furnished and conventional cages and to study the effects of different dietary treatments in these production systems, thus contributing to the general knowledge of furnished cages as an egg production system.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli verrata varusteltuja ja perinteisiä häkkejä munantuotantomenetelminä, selvittää varustelluissa häkeissä pidettävien kanojen ravintoaineiden tarvetta sekä kanojen orren, munintapesän ja pehkualueen käyttöä varustelluissa häkeissä.