natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These differences between the idioms can be explained by the nature of idioms.
Idiomien väliset eroavaisuudet selittyvät idiomien luonteella.
The substitutes were mostly synonymous to the original word, or words from the same category.
Useimmiten vaihtoehtoiset sanat olivat joko alkuperäisen sanan synonyymeja tai sanoja samoista kategorioista.
The results of the study show, that food idioms even in their neutral form are not very common in news articles.
Tutkimuksen tulokset osoittivat, että ruokaidiomit eivät ole järin yleisiä uutisteksteissä perusmuodoissakaan.
Then the frequencies for each search query were counted by excluding non- idiomatic tokens from the data.
Jokaisen hakulausekkeen frekvenssi laskettiin hylkäämällä ei-idiomaattiset ilmaukset.
In the data for Hong Kong English, the idioms were not modified either.
Hong Kongin englannin tuloksissa idiomeja ei myöskään juuri muokattu.
The aim of this master’s thesis was to study food idioms and their variation in three different varieties of English.
Tämän pro gradu -tutkielman tarkoitus oli tutkia ruokasanoja sisältäviä idiomeja sekä niiden muokkaamista kolmessa eri englannin variantissa.
In the case of Indian English, a few of the substitutes were local food names.
Intian englannissa vaihtoehtoinen sana oli muutamassa tapauksessa myös paikallisen ruoan nimi.
These remaining tokens were then analysed, discussed, and compared in the different varieties.
Jäljelle jäävät idiomaattiset ilmaukset analysoitiin ja niitä vertailtiin jokaisessa kolmessa variantissa.
British and Indian English users use these idioms more than Hong Kong English users.
Britannian ja Intian englannin käyttäjät käyttävät ruokaidiomeja teksteissään enemmän, kuin Hong Kongin englannin käyttäjät.
The added words were often used to describe the situation or specify the scope of meaning.
Lisättyjen sanojen funktio oli usein kuvaileva tai merkitystä tarkentava.
The results also showed, that most often the varieties behaved similarly: if one variety allowed variation, the other varieties also allowed variation.
Useimmiten variantit käyttäytyivät samoin: jos yksi variantti salli idiomin muokkauksen, sitä muokattiin myös muissa varianteissa.
Some idioms did not allow for any variation, while the others were more open to variation.
Idiomien välillä oli eroavaisuuksia: osa idiomeista ei sallinut muokkauksia juuri lainkaan, kun taas toiset idiomit olivat muokkauksille avoimempia.
For each idiom, 5 to 8 search queries were performed in each variety.
Jokaisesta idiomista muodostettiin viidestä kahdeksaan hakulauseketta, jotka etsittiin korpuksesta jokaisen kolmen variantin kohdalla.
The variations were mostly addition of new words into the idiom or substituting elements for another.
Useimmiten idiomeja muokattiin lisäämällä sanoja idiomiin, tai vaihtamalla osa idiomista toiseen sanaan.
These idioms were studied in British English, Indian English and Hong Kong English, which all represent different circles of English, and English has a different status in these countries.
Näiden idiomien muokkaantuvuutta tutkittiin Britannian englannissa, Intian englannissa ja Hong Kongin englannissa.
For each idiom, different search queries were performed to find out the possible variations.
Kustakin idiomista luotiin hakulausekkeita, joiden avulla tutkittiin kuinka laajasti, sekä millä tavoin idiomeja voidaan muokata.
British English and Hong Kong English users, however, did modify their idioms.
Britannian ja Intian englanneissa idiomien muokkauksia oli havaittavissa.
The foundation of the work derived from the hermeneutic-phenomenological philosophy of science.
Vankasti empiirisen tutkimuksen metodologinen perusta on hermeneuttis-fenomenologisessa tieteenfilosofiassa.
The primary question addressed was how a young professional in this field can accrue the resources essential in coping with the demands of work life and of life in general.
Tärkein tutkimuskysymys koski sitä, miten nuoren sosiaali- ja terveysalan ammattilaisen on mahdollista hankkia sellainen työelämän varanto, jonka perustalta hän selviytyy sekä työelämässä että elämässä.
The teacher is constantly challenged to an appraisal of his/her own conceptions and a search for a personal paedagogic philosophy.
Tutkimuksen tuloksena ovat teesit, joiden perusteella opettaja on haastettu jatkuvaan oman näkemyksensä pohdintaan ja oman opetuksellisen filosofiansa etsintään.
The first of these modes of assessment involved a documented development project in training and work life; the second led into the teacher s experience of being a teacher, and the third constituted a description and more precise detailing of the training process in a given practical nursing group.
Aineisto on kerätty lähes koko 90-luvun ajan kestänen lähihoitajakoulutuksen kehittämisen ajalta ja se muodostuu koulutuksen ja työelämän yhteistyöhankkeesta, opettajien haastatteluista, opiskelijaryhmän prosessikuvauksesta ja opiskelijoiden kokemuksista omasta oppimisprosessistaan.
The inquiry necessitated a closer scrutiny of the conditions for learning.
Tutkimus on samalla koulukohtaisen opetussuunnitelman toteutumisen tarkastelua.
Appraisal of the process of learning for a profession brought to the fore new conceptions of teachership, learning and school activity.
Tutkimus on kasvattajuuden merkitystä korostava puheenvuoro ja sen näkökulmia voidaan ottaa pohdittavaksi opettajakoulutuksessa, koulutuksen ja oppilaitosten toiminnan kehittämishankkeissa sekä työssäoppimisen kehittämisessä.
The first part of the thesis sets out its theoretical basis and points of departure and considers factors of change.
Hänen kokemuksensa ja merkityksenantonsa ovat perustava lähtökohta.
The function of the teacher is to support and foster the process wherein unique, individual professional expertise is attained.
Opettajalta vaaditaan rohkeutta saattaa ja päästää nuori ihminen kasvuun.
This study approached professional training within the framework of the basic course in welfare and health work, furnishing qualification as practical nurse.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan lähihoitajakoulutuksen näkökulmasta ammattiin oppimisen monimuotoista maailmaa.
Respect for the student s personal history and cultural background lays the basis for growth.
Tämän pohdinta on elinikäistä opettajalle ja kasvattajalle.
The adaptation of the environmental policy of the European Union (EU) has been a demanding task for the member states, especially in situations where a member state must implement a new EU regulation which differs significantly from the existing system.
Uusien ympäristösäädösten toimeenpano EU:n jäsenvaltioissa on sitä haastavampaa, mitä enemmän säädökset poikkeavat valtion aiemmista käytännöistä.
The changes in coalition structures over a decade were also identified.
Kymmenen vuoden aikana on tapahtunut iso kehitys.
European policy initiatives represent a very significant external effect to national policy systems in Europe.
Euroopan unionin lainsäädäntö ja politiikka aiheuttavat muutospaineita jäsenvaltioiden institutionaalisille rakenteille ja päätöksentekojärjestelmille.
The results show that traditionally there were two distinct coalitions, namely agricultural and environmental, but after years of co-operation and mutual learning, a new agri-environmental coalition was gradually established.
Alueella näyttää toimivan kuitenkin vain kaksi perinteistä verkostoa tai ryhmittymää, joista toinen on maataloussuuntautunut ja toinen ympäristöpainotteinen.
By applying the ACF, it is shown utilising interview data and policy documents that a new agri-environmental policy subsystem was established.
Tutkimuksessa löydettiin ministeriötasolta uusi yhteistyöverkosto, joka nimettiin maatalouden ympäristöpolitiikan ryhmäksi.
The results are based on two case studies: the development of agri-environmental policy in Finland and the implementation of the Water Framework Directive (WFD) in Ireland.
Tässä väitöstutkimuksessa kartoitettiin, miten Suomen maatalouden ympäristöpolitiikka on muuttunut EU-jäsenyyden aikana.
This thesis aims to show whether and how the implementation of the EU environmental policy could be improved through policy learning.
Politiikan muotoutumista ja toimeenpanoa tarkasteltiin politiikkaoppimisen näkökulmasta.
This thesis shows that these approaches are complementary, each contributing to the explanatory power.
Olisi tärkeää kartoittaa parhaat toteuttamiskeinot ja se, mitkä rakenteet tukevat toimeenpanoa.
Having become a member of the EU in 1995, Finland was required to implement the EU agri-environmental regulation (No. 2078/92).
Ennen EU-jäsenyyttä Suomen maataloudella ei ollut ympäristöpolitiikkaa eivätkä maatalous- ja ympäristöviranomaiset juuri tehneet yhteistyötä.
This thesis shows evidence that during policy processes actors can change their policy beliefs as a result of policy learning, and yet the role of learning is of central importance in policy development.
Käsitteenä politiikkaoppiminen on ollut viime aikoina pinnalla eurooppalaisessa politiikan tutkimuksessa.
The implementation of agri-environmental policy was studied in one administrative region, namely Uusimaa, located in southern Finland.
Vasta 1990 luvun alussa valmistui ensimmäinen maatalouden ympäristövaikutuksia kartoittanut tutkimus, ja siinä maatalous luokiteltiin samanlaiseksi vesien kuormittajaksi kuin yhdyskunnat.
The results show that promoting learning affects implementation through greater networking both at local and national levels.
Se on oppimista, jota tapahtuu päätöksenteko- tai politiikantekoprosessissa.
When this level is reached, formal institutional constraints prevent further development occurring.
Politiikkaa toteuttavalla aluetasolla yhteistyö parhaimmillaan sujuu omaehtoisesti ilman siihen velvoittavia säädöksiä.
The institutional analysis shows that the institutional structures changed due to the membership: the formal structures changed almost overnight and, as a result of increased cross-sectoral cooperation and policy learning, the informal structures also changed.
Se, kuinka paljon EU vaikuttaa jäsenmaihin, vaihtelee maittain esimerkiksi maan koon, yhteiskunnallisen rakenteen ja päätöksentekomekanismien mukaan.
As a result, the national agri-environmental policy changed in terms of content and style.
Asetelmana oli maatalous vastaan ympäristö.
The adaptation of EU environmental policies is an interesting research topic, not only because of the policy process itself but also because of the actors and context involved.
Ensimmäisen ympäristötukiohjelman teko jäsenyyden kynnyksellä oli vaikea prosessi, sillä maatalous- ja ympäristöhallinto olivat vielä vahvasti omissa poteroissaan.
It was shown that informal institutions can promote policy learning but, for improving implementation, they can be used only up to a certain level.
Lainsäädännön muutos on nopea tehdä, mutta se ei vielä määrittele ohjelman toimivuutta käytännössä.
All data was collected from one inpatient substance abuse treatment unit located in Finland during the years 2016–2018.
Tutkimuksen kaikki aineistot on kerätty yhdestä laitospäihdekuntoutuksen yksiköstä vuosina 2016–2018.
Qualitative analysis was conducted using content analysis and narrative analysis.
Kvalitatiivinen analyysi on toteutettu sisällönanalyysin ja narratiivisen analyysin keinoin.
In Sub-studies III and IV the focus was on the future from different points of view.
Osatutkimuksissa III ja IV tarkasteltiin kuntoutujien tulevaisuutta eri näkökulmista.
The quantitative analyses used both descriptive and multivariate methods.
Tutkimuksen kvantitatiivisessa analyysissä on käytetty sekä kuvailevia menetelmiä että monimuuttujamenetelmiä.
Inpatients hoped for a future with sober everyday living, social networks, life satisfaction, employment, good health, and financial stability.
Toivotuksi tulevaisuudeksi määrittyi osatutkimuksessa III päihteetön arki, johon kuuluu sosiaalisia verkostoja, elämään tyytyväisyyttä, työelämään kiinnittymistä, hyvää terveyttä ja taloudellista vakautta.
The focus is on clients’ experiences and treatment efficacy.
Huomio kohdentuu kuntoutujien kokemuksiin ja kuntoutuksen inhimilliseen vaikuttavuuteen.
Each dataset was analysed with appropriate methods using research software.
Kutakin osatutkimuksen aineistoa on tarkasteltu tarkoituksenmukaisin analyysimenetelmin tietokoneavusteisesti.
The treatment unit provides both individuals and families with therapeutic community-based substance abuse or gambling treatment.
Kuntoutusyksikkö tarjoaa yhteisömuotoista laitoskuntoutusta päihteitä ongelmallisesti käyttäville sekä peliriippuvuuden haittoja kokeville yksilöille ja perheille.
In the learning narrative, learning from past experiences was central.
Oppimisnarratiivissa korostui aiemmista kokemuksista oppiminen tulevaisuuden retkahdusten ehkäisemiseksi.
In the third sub-study clients written texts about the future were collected (N=95) and in the fourth sub-study interviews were conducted (N=7).
Aineistoina hyödynnetään kuntoutustoiminnan arkeen kuuluvia Hyvinvoinnin arvio -lomakkeita (N=103; Osatutkimus I), kvantitatiivista kyselylomaketta (N=168; Osatutkimus II), kirjoituspyynnön avulla kerättyä kirjallista aineistoa (N=95; Osatutkimus III) ja kuntoutujien haastatteluita (N=7; Osatutkimus IV).
All in all, the results of this study show that positive changes happen during inpatient treatment and it creates an opportunity for a positive future.
Tutkimuksen tulokset osoittavat, että laitospäihdehoidon aikana tapahtuu positiivisia muutoksia hyvinvoinnissa ja toiveikkuudessa, mikä luo pohjaa paremman tulevaisuuden tavoittelulle.
Several methods were used in the sudy to gain a multidimensional understanding of the phenomena being studied.
Tutkimus nojautuukin vahvasti monimenetelmälliseen tutkimusperinteeseen, jolla pyritään saavuttamaan moniulotteinen kuva tutkittavasta ilmiöstä.
Both positive and negative future orientation was present in the narratives.
Kustakin narratiivista oli tunnistettavissa piirteitä sekä positiivisesta että negatiivisesta tulevaisuuteen suhtautumisesta.
The change achieved will be tested properly after discharge.
Saavutettujen muutosten kestävyys koetellaan kuitenkin toden teolla kuntoutujan kotiuduttua.
In the learning narrative and the "one day at a time" narrative inpatient treatment supported the goal of abstinence.
Oppimisnarratiivissa ja päivä kerrallaan -narratiivissa laitospäihdekuntoutus asettui tukemaan päihteettömyyden tavoitetta, kun taas hallitsemisnarratiivi lavensi toipumiskäsitystä hallitun käytön suuntaan.
More research is also needed on how wellbeing and hope relate to other aspects of treatment efficacy such as attaining treatment objectives.
Seurantatutkimuksen keinoin on tarpeen selvittää kuntoutuksen vaikuttavuutta myös tuloksellisuuden, kuten kuntoutukselle asetetun tavoitteen saavuttamisen osalta.
Previous sober periods, self-efficacy and the opportunity for help supported inpatients in adopting a positive future orientation.
Aiemmat päihteettömät jaksot, koettu minäpystyvyys ja tukitahojen apu tukevat positiivista tulevaisuuteen suhtautumista.Päivä kerrallaan -narratiivissa painottui nykyhetkessä toimiminen päihteettömyyden ylläpitämisessä.
Sub-study II showed that, in addition to wellbeing, also state of hope improved during treatment and that these are related.
Osatutkimuksessa II todettiin hyvinvoinnin lisäksi kuntoutujien toiveikkuudessa tapahtuvan positiivista muutosta ja hyvinvoinnin kokemuksen sekä toiveikkuuden olevan yhteydessä toisiinsa.
During treatment clients produced various datasets which are used in this study.
Tutkimukseen osallistuneet kuntoutujat ovat tuottaneet moninaista aineistoa.
Additionally, the post-treatment time was studied by analysing written and interview material about the future in order to ascertain what inpatients hope for their future and how they describe relapse.
Näiden avulla etsittiin vastausta kysymyksiin: mitä päihdekuntoutujat toivovat tulevaisuudeltaan ja miten kuntoutujat kuvaavat retkahtamista.
In Sub-study I the change achieved was greater in the first weeks of treatment.
Osatutkimuksessa I hyvinvoinnissa tapahtuvan muutoksen havaittiin olevan suurinta kuntoutuksen alkupuolella, jonka jälkeen hyvinvointi vakiintui korkealle tasolle kuntoutuksen edetessä.
In Sub-study IV relapse was studied further by analysing inpatients’ talk about relapse and related issues.
Osatutkimuksessa IV katse kohdennettiin retkahtamiseen ja päihdekäyttöä koskeviin narratiiveihin laitoskuntoutuksessa olevien kuntoutujien puheessa.
The research seeks to ascertain how wellbeing and state of hope change during inpatient substance abuse treatment.
Tutkimustehtävänä oli selvittää millaisia muutoksia kuntoutujien koetussa hyvinvoinnissa sekä tilanteisessa toivossa tapahtuu laitospäihdekuntoutusjakson aikana.
In the controlling narrative self-efficacy regarding controlled use of substances in the future opened up an opportunity for goals other than abstinence.
Hallitsemisnarratiivissa keskeistä oli erilaisten vaihtoehtojen pohtiminen päihteiden käytön suhteen ja tulevaisuudessa mahdolliseksi arvioitu hallittu päihdekäyttö.
Prospective follow-up study design is needed in exploring how well-being and hope change after treatment and whether the hopes for the future came to fruition.
Jatkotutkimusaiheena onkin kuntoutujien hyvinvoinnin, toiveikkuuden ja toivotun tulevaisuuden toteutumisen tarkastelu seurannassa.
This doctoral dissertation is a mixed methods study on clients’ wellbeing, hope and future expectations of inpatients undergoing substance abuse treatment.
Väitöstutkimuksessa tarkastellaan hyvinvointia, toivoa ja tulevaisuutta monimenetelmällisesti laitospäihdekuntoutuksen kontekstissa.
The main result showing positive change is that both wellbeing and state of hope improved during inpatient treatment.
Tutkimuksen keskeisin laitospäihdekuntoutuksen inhimilliseen vaikuttavuuteen viittaava tulos on useimmilla kuntoutujilla kuntoutuksen aikana hyvinvoinnissa ja toiveikkuudessa tapahtuva positiivinen muutos.
AA/NA groups and peer support were seen as important ways of achieving abstinence, but participants also wanted to have access to professional help.
Retkahtaminen asettui uhaksi toivotun tulevaisuuden saavuttamiselle ja tukikeinoiksi päihteettömyyden tavoittelussa tunnistettiin vertaistuki- ja itsehoitoryhmiin osallistuminen, ammatilliseen apuun turvautuminen, itsehoito ja tukiverkostot.
137 (57%) patients with clinical suspicion and 85 (14%) of those with family risk had celiac disease.
Kliinisessä ryhmässä kaikkiaan 137 (57%) ja perheryhmässä 85 (14%) tutkimushenkilöä saivat keliakiadiagnoosin.
The diagnosis was set based on duodenal lesion or, in some cases, using special methods.
Diagnoosit varmistettiin ohutsuolibiopsialla ja joissakin tapauksissa erikoistutkimuksilla.
Using the assays’ own cut-offs (1×ULN) the PPVs ranged 84–100%.
Käyttämällä testien omia raja-arvoja (1x ULN) PPV vaihteli välillä 83.6 – 100%.
Non-biopsy diagnosis of celiac disease is possible in children with anti-transglutaminase 2 antibodies (TGA) > 10× the upper limit of normal (ULN) and positive anti-endomysial antibodies (EMA).
Uusi Käypä hoito -suositus mahdollistaa keliakiadiagnoosin asettamisen ilman ohutsuolen koepaloja kudostransglutaminaasivasta-aineiden ollessa >10x kynnysarvon (upper limit of normal, ULN) yhdessä positiivisten endomysiumvasta-aineiden (EmA) kanssa.
The first non-diagnostic investigations were encountered with ULN 1.0×–5.1× in the clinical cohort and 1.3×–4.9× in the family cohort, respectively.
Ensimmäiset negatiiviset keliakialöydökset positiivisilla testituloksilla ilmaantuivat testistä riippuen kliinisessä ryhmässä välillä 1.0x – 5.1x ULN ja perheryhmässä välillä 1.3x – 4.9x ULN.
Positive predictive value (PPV) for 10× ULN was 100% in each TGA test.
Positiivinen ennustearvo (PPV) oli 100% (95% luottamusväli 78.1% – 100%) kaikille neljälle vasta-ainetestille molemmissa ryhmissä käytettäessä raja-arvoa 10x ULN.
Serum samples from 836 adults with either clinical suspicion or family risk of celiac disease were tested with four commercial TGA assays, EmA and celiac disease-associated genetics.
Seeruminäytteet testattiin neljällä kaupallisella vasta-ainetestillä (Celikey, Orgentec, Eurospital ja Inova).
We compared the performance of four TGA tests in the diagnosis of celiac disease in cohorts with diverse pre-test probabilities.
Tutkimuskohortti muodostui kahdesta keliakian ennakkotodennäköisyydeltään eroavasta ryhmästä.
Serology-based diagnosis of celiac disease was accurate in adults using different commercial kits and pre-test probabilities using 10× ULN.
Tutkimme, miten luotettavia erilaiset kaupalliset testit ovat serologiaan perustuvassa keliakiadiagnostiikassa aikuisilla.
The results also suggest that the ULN threshold for biopsy-omitting approach could be lower.
Etenkin osa testeistä toimi hyvin myös selvästi matalammilla ULN -kertoimilla.
Serological diagnosis of celiac disease is accurate with different commercial tests
Haasteena on markkinoilla olevilta useilta kaupallisilta testeiltä puuttuva standardisointi.
Stable and low levels of symptoms were characteristic to majority of the mothers (75%) and fathers (79%).
Tasainen, matala oirehdinta oli tyypillistä valtaosalle äitejä (75%) ja isiä (79%).
They were again contacted when the children were 7-8 years old (T4), and a selection of them (n = 102) when the children were 10-11 years old (T5).
Perheitä tutkittiin jälleen lapsen ollessa 7-8 vuotias (T4), sekä osaa heistä (n = 102) lapsen ollessa 10-11 vuotias (T5).
Method: The dissertation was part of a multidisciplinary prospective study, the Psychosocial Aspects after Assisted Reprocutive Tratment (PAART) that has followed Finnish families with and without infertility history from pregnancy to middle childhood.
Menetelmä: Väitöstutkimus oli osa monitieteistä pitkittäistutkimusta (Psychosocial Aspects after Assited Reproductive Treatment, PAART), joka on seurannut suomalaisia lapsettomuustaustaisia ja verrokkiperheitä raskausajalta keskilapsuuteen.
Conclusions: This dissertation study emphasizes a heterogeneous, dynamic, and timing-specific nature of early maternal and paternal mental health problems.
Johtopäätökset: Tutkimus korostaa vanhempien varhaisten mielenterveysongelmien heterogeenista, dynaamista ja aika-spesifiä luonnetta.
Third, we analyzed intrafamilial dynamics between mothers’ and fathers’ early mental health.
Kolmanneksi, analysoimme äitien ja isien varhaisten mielenterveysoireiden perheensisäistä dynamiikkaa.
Also, chronic or high sporadic mental health problems throughout the transition were typical of small groups of mothers (4%) and fathers (4%).
Lisäksi, krooninen tai korkea vaihteleva oirehdinta läpi vanhemmuuden siirtymän oli tyypillistä pienelle ryhmälle äitejä (4%) ja isejä (4%).
Mental health problems were typically suffered only at a particular time point: during the pregnancy only (mothers 6%, fathers 5%), in the early postpartum only (mothers 9%, fathers 3%), or in the late postpartum only (mothers 6%).
Äidit ja isät kärsivät mielenterveyden ongelmista tyypillisesti vain yhdessä vanhemmuuden siirtymän vaiheessa: ainoastaan raskausaikana (äidit 6%, isät 5%), ainoastaan lapsen ollessa kahden kuukauden ikäinen (äidit 9%, isät 3%), tai ainoastaan lapsen ollessa kahdentoista kuukauden ikäinen (äidit 6%).
Third, our study found two kinds of intrafamilial dynamics between mothers’ and fathers’ early mental health: co-occurrence, possibly reflecting spillover of emotions, and compensation for problems.
Kolmanneksi, tutkimuksessa löydettiin kahdenlaista perheensisäistä dynamiikkaa äitien ja isien mielenterveysoirehdinnassa: yhteisesiintymistä (co-occurrence), heijastaen mielenterveyden oireiden siirtymisiä puolisoiden välillä, sekä puolison oirehdinnan kompensointia.
Second, we investigated parental symptoms separately and together as predictors of children’s internalizing and externalizing mental health symptoms and social and cognitive developmental problems at 7-8 years as well as children’s physiological stress regulation through salivary cortisol at 10-11 years.
Toiseksi, selvitimme, kuinka äitien ja isien oirehdinta erikseen ja yhdessä ennusti lapsen mielenterveysoirehdintaa sekä sosiaalista ja kognitiivista kehitystä 7-8 vuoden iässä sekä psykofysiologista stressinsäätelyä syljen kortisolista analysoituna 10-11 vuoden iässä.