natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Two additional elements, focus and communication, were identified from the basis of empirical data.
Lisäksi haastatteluista tunnistettiin edellisten lisäksi vielä kaksi tekijää: ennakoinnin fokus ja viestintä.
Additionally, PRECSIT was found to regulate invasion of cSCC cells by regulating STAT3 signaling and expression of MMP-1, MMP-13, MMP-13, and MMP-10.
PRECSIT säätelee cSCC-solujen invaasiota STAT3-signalointireitin välityksellä vaikuttamalla MMP-1, MMP-3, MMP-10 ja MMP-13 geenien ilmentymiseen.
PICSAR promotes cSCC cell growth by activating ERK1/2 via suppression of DUSP6 expression.
PICSAR edistää syövän kasvua aktivoimalla ERK1/2 kinaasia DUSP6:n kautta.
They are specifically upregulated in cSCC cells in culture and in vivo and they contribute to cSCC progression by distinct mechanisms.
Niiden ilmentyminen on koholla cSCC:ssä ja ne vaikuttavat cSCC:n kehittymiseen eri mekanismeilla.
Furthermore, PICSAR regulates adhesion and migration of cSCC cells by regulating integrin expression.
Lisäksi se säätelee solujen kiinnittymistä ja liikkumista vaikuttamalla integriini-solureseptorien ilmentymiseen.
Long non-coding RNAs (lncRNAs) are a largely uncharacterized group of regulatory RNAs involved in various biological processes and their role in cancer progression is emerging.
Pitkät eikoodaavat RNA:t (long non-coding RNA, lncRNA) ovat varsin tuntematon ryhmä molekyylejä, joiden merkitystä syövässä on tutkittu laajalti, mutta niiden yhteyttä cSCC:hen ei juurikaan tunneta.
PRECSIT expression in cSCC cells was shown to be regulated by the p53 pathway.
PRECSIT:in ilmentymistä säädellään p53-signalointireitin kautta.
Keratinocyte-derived cutaneous squamous cell carcinoma (cSCC) is the most common metastatic skin cancer and its incidence is increasing globally.
Se on yleisin metastaattinen ihosyöpä maailmanlaajuisesti ja syöpätapausten määrä on kasvussa.
Although the most frequent mutational targets in cSCC development have been characterized, a comprehensive understanding of the molecular events in cSCC pathogenesis remains incomplete.
Useita cSCC:n kehittymiseen liittyviä DNA-mutaatioita on tunnistettu, mutta kokonaisvaltainen käsitys syövän kehittymisen aikana tapahtuvista molekulaarisista muutoksista on yhä selvittämättä.
In conclusion, lncRNAs PICSAR and PRECSIT may serve as novel biomarkers and putative therapeutic targets in cSCC.
PICSAR ja PRECSIT voisivat toimia uusina merkkiaineina syövän diagnostiikassa ja uusien hoitomuotojen kehittämisessä cSCC:lle.
Long-term exposure to the sun UV-radiation is the leading cause for the development of skin cancer.
Jatkuva altistuminen auringon UV-säteilylle on suurin syy ihon levyepiteelisyövän (cutaneous squamous cell carcinoma, cSCC) kehittymiseen.
In this study two tumorigenic lncRNAs in cSCC were identified, and based on their expression and function and with the permission of the HUGO Gene Nomenclature Committee they were named PICSAR and PRECSIT.
Tutkimustulosten perusteella sekä ihmisen perimän kansainvälistä kartoitus- ja sekvensointihanketta johtavan organisaation nimeämiskomitean luvalla ne nimettiin PICSAR:iksi ja PRECSIT:iksi.
The main objective of this thesis was to investigate lncRNAs in order to identify new biomarkers for progression of cSCC and characterize novel therapeutic targets for recurrent and metastatic cSCC.
Tämän väitöskirjatyön tavoitteena oli löytää ja karakterisoida lncRNA:ita, joita voitaisiin käyttää merkkiaineina nopeasti etenevän tai leviävän cSCC:n havaitsemisessa sekä uusien hoitomuotojen kehittämisessä.
There is an obvious need for clinically useful prognostic biomarkers and therapeutic targets for recurrent and metastatic cSCCs.
Uusia merkkiaineita tarvitaan, jotta voitaisiin paremmin tunnistaa kehittyykö varhaisen vaiheen syöpä aggressiiviseksi metastasoivaksi syöväksi.
The genes regulating vascular tone were also affected.
Lisäksi verisuonten toimintaa säätelevien geenien ilmentyminen muuttui.
At one and two weeks of age, cell proliferation and secondary crest formation were accelerated in hyperglycemia-exposed lungs.
Viikon ja kahden viikon iässä solujen jakaantuminen ja sekundaaristen seinämien muodostus keuhkorakkuloissa olivat edelleen kiihtyneet.
Aims and methods: The aim of this thesis was to determine changes both in human umbilical cord exposed to maternal type 1 diabetes and in neonatal rat lungs after streptozotocin-induced maternal hyperglycemia, during pregnancy.
Tavoitteet ja menetelmät: Tässä väitöskirjatyössä selvitettiin sekä äidin tyypin 1 diabeteksen vaikutusta napanuoran geenien ilmentymiseen että kokeellisen streptosotosiinilla aiheutetun hyperglykemian vaikutusta rotanpoikasten keuhkojen kehitykseen.
During the first two postnatal weeks, rat lung development was studied morphologically and histologically.
Lisäksi rottien keuhkojen kehitystä tarkasteltiin morfologisesti ja histologisesti syntymästä kahden viikon ikään asti.
Newborn rat lungs exposed to intrauterine hyperglycemia had thinner saccular walls without changes in airspace size, a smaller relative lung weight and lung total tissue area, and increased cellular apoptosis and proliferation compared to control lungs, possibly reflecting an aberrant maturational adaptation.
Hyperglykemia-altistus ohensi vastasyntyneen rotan keuhkorakkuloiden seinämiä vaikuttamatta kuitenkaan ilmatilojen kokoon, pienensi keuhkojen suhteellista painoa ja kudospinta-alaa, ja lisäsi solukuolemaa ja toisaalta solujen jakaantumista keuhkokudoksessa verrattuna terveen emon poikasten keuhkoihin.
This, combined with the novel human umbilical cord gene data could serve as stepping stones for future therapies to curb developmental aberrations.
Nämä keuhkolöydökset yhdessä ihmisnapanuorista saadun geenidatan kanssa ovat uutta tietoa, joka voidaan ottaa huomioon suunnitellessa tulevaisuuden hoitoja äidin diabeteksen aiheuttamiin kehitysongelmiin.
Fetal hyperglycemia may additionally affect the genetic regulation of the postnatal lung development and may actually induce prolonged structural alterations in neonatal lungs together with a modifying effect on the deleterious pulmonary exposure of postnatal hyperoxia.
Kehittyvissä keuhkoissa sikiöaikainen hyperglykemialle altistuminen saattaa muuttaa geenien ilmentymistä pitkäaikaisesti syntymän jälkeen ja aiheuttaa keuhkoihin rakenteellisia muutoksia, sekä muuntaa syntymänjälkeisen lisähapen aiheuttamaa keuhkovauriota.
Conclusions: Maternal diabetic environment seems to alter the umbilical cord gene expression profile of the regulation of vascular development and function.
Päätelmät: Äidin diabeteksen vaikutus näkyy napanuorassa verisuonten kehitystä ja toimintaa säätelevien geenien poikkeavassa ilmentymisessä.
Results: In the umbilical cord, maternal diabetes had a major negative effect on the expression of genes involved in blood vessel development.
Tulokset: Äidin diabetes vähensi verisuonten kehitystä säätelevien geenien ilmentymistä napanuorassa.
An increasing incidence of diabetic pregnancies accentuates the importance of identifying the pathological mechanisms, which cause the metabolic and genetic changes that occur in offspring, born to diabetic mothers.
Diabeteksen ja diabeetikkoraskauksien yleistyessä on tärkeää oppia tuntemaan niitä mekanismeja, jotka johtavat sikiön poikkeavaan kehitykseen tai ohjelmoitumiseen.
Rat lungs were used as a model for the potential disease mechanisms.
Rottamallia käytettiin siis mallintamaan äidin diabeteksen vaikutuksia kehittyvissä keuhkoissa.
Gene expression alterations were determined in human umbilical cords at birth and in rat pup lungs at two week of age.
Ihmisnapanuoran lisäksi geenien ilmentymisprofiili tutkittiin rotanpoikasten keuhkoista kahden viikon iässä eli myöhäisessä alveolarisaatiovaiheessa.
Further, the effect of postnatal hyperoxia on hyperglycemia-primed rat lungs was investigated at one week of age to mimic the clinical situation of supplemental oxygen treatment.
Sikiöaikainen altistuminen hyperglykemialle aiheutti rotanpoikasten keuhkoissa muutoksia geenien ilmentymisessä vielä kahden viikon iässä, erityisesti solunulkoisen tukikudoksen rakennetta säätelevissä geeneissä.
In contrast, the dual exposure of intrauterine hyperglycemia and postnatal hyperoxia resulted in the phenotype of thick septa together with arrested alveolarization and decreased number of small pulmonary arteries.
Syntymänjälkeinen lisähappialtistus yksinään aiheutti tyypillisen keuhkovaurion ohutseinäisine laajentuneine keuhkorakkuloineen, mutta kaksoisaltistuksessa eli emon hyperglykemialle jo altistuneissa keuhkoissa se aiheutti alveolarisaatiohäiriön, johon liittyi paksuksi jääneet keuhkorakkuloiden seinämät.
In neonatal rat lungs, intrauterine hyperglycemia had a prolonged effect on gene expression during late alveolarization.
Hoidollista tilannetta mallinnettiin altistamalla emon hyperglykemialle altistuneet keuhkot vielä syntymänjälkeiselle lisähapelle.
Oribatid mites are microscopic (0.1−1mm), mainly soil-dwelling arachnids, found in all terrestial ecosystems, where they function as decomposers of organic matter.
Sammalpunkit ovat mikroskooppisia (0.1−1 mm), pääasiassa maaperässä eläviä selkärangattomia, jotka toimivat hajottajina erilaisissa ekosysteemeissä.
At the same time, the microinvertebrate fauna, such as oribatid mites (Acari: Oribatida), of these mires remain poorly known.
Toisaalta palsasoiden mikroselkärangattomien, kuten sammalpunkkien (Acari: Oribatida), lajisto tunnetaan puutteellisesti.
Rising temperatures are causing permafrost thaw, leading to alterations in hydrology, vegetation structure and microhabitat diversity.
Ilmaston lämpeneminen sulattaa palsasoiden ikiroutaa, mikä aiheuttaa muutoksia kosteusoloissa, kasvillisuuden rakenteissa ja mikroelinympäristöjen monimuotoisuudessa.
Three permafrost-indicator species, Carabodes labyrinthicus, Neoribates aurantiacus and Chamobates borealis, were recorded.
Tutkimuksessa löydettiin kolme lajia, Carabodes labyrinthicus, Neoribates aurantiacus sekä Chamobates borealis, jotka ilmentävät vahvasti ikiroudan esiintymistä.
The aims of this thesis were to study the impacts of climate change on oribatid mite communities living in sub-Arctic peatlands, and to investigate if oribatid mites can be used as bioindicators in studies detecting historical permafrost dynamics.
Tämän työn tavoitteina oli tutkia, miten ilmaston lämpeneminen vaikuttaa subarktisilla soilla elävien sammalpunkkien yhteisöihin, sekä selvittää, voiko sammalpunkkeja käyttää bioindikaattorilajeina historiallisen ikiroutadynamiikan tutkimisessa.
Despite this, oribatids are considered a poorly known animal group.
Runsaudestaan ja monimuotoisuudestaan huolimatta sammalpunkit luokitellaan puutteellisesti tunnetuksi eläinryhmäksi.
Small-bodied oribatid mites belonging to the genus Suctobelba significantly increased in abundance under summertime warming.
Erityisesti pienikokoiset, Suctobelba -sukuun kuuluvat punkit hyötyivät kesäaikaisesta lämpenemisestä.
With 11 000 species described worldwide, and densities reaching 200 000 individuals per square meter, oribatids are one of the most species-rich and abundant soil-living animal taxa.
Sammalpunkkilajeja tunnetaan maailmasta noin 11 000, ja yhdellä neliömetrillä niitä voi elää 200 000 yksilöä.
This thesis provides novel information about the impacts of climate change on sub- Arctic oribatid mite communities.
Tämä väitöskirja tuo uutta tietoa ilmaston lämpenemisen vaikutuksista sammalpunkkien eliöyhteisöihin.
The direct impacts of warming on peatland-dwelling oribatid mites are season-dependent: findings revealed that summer warming had a positive and winter warming a negative impact on oribatid densities.
Ilmaston lämpenemisen vaikutukset soilla eläviin sammalpunkkeihin riippuvat vuodenajasta: sammalpunkkien tiheydet kasvoivat, kun kesäaikainen lämpötila oli korkeampi, mutta vähenivät silloin kun vain talven lämpötilat nousivat.
The results are significant, because understanding of past permafrost dynamics will help to predict future climate feedbacks and associated ecosystem shifts in changing sub-Arctic peatlands.
Menneiden ilmastonmuutosten ja niihin liittyvän ikiroutadynamiikan tutkiminen on ensisijaisen tärkeää, sillä se auttaa ennustamaan tulevia muutoksia subarktisissa ekosysteemeissä.
Data was collected from peatlands in Northern Fennoscandia, Siberia and Canada, and the studies included investigations of contemporary and past oribatid mite communities, covering a timescale 6000 years, as well as warming experiments.
Tutkimuksissa kartoitettiin soiden tämänhetkistä sekä historiallista sammalpunkkilajistoa 6000 vuoden aikajänteellä.
The studies highlight the conservational importance of palsa mires, and the importance of seasonal effects to be included in climate change studies.
Tutkimustulokset painottavat palsasoiden luonnonsuojelullista merkitystä sekä sitä, että ilmaston lämpenemisen vaikutuksia maaperän eliöyhteisöissä tutkittaessa tulisi vuodenaikojen vaikutus ottaa paremmin huomioon.
Moreover, findings of this thesis can help to understand the history of permafrost aggradation and degradation in peatlands, as oribatid mites can contribute to multi-proxy approaches aiming to reconstruct past environmental conditions.
Lisäksi, tämän tutkimuksen tulokset voivat auttaa ymmärtämään paremmin historiallista ikiroutadynamiikkaa subarktisilla soilla, sillä sammalpunkit tuovat niiden tutkimiseen yhden indikaattorin lisää.
The results of this thesis show that permafrost thaw in peatlands leads to alterations in the species composition and dominance structure of oribatid communities.
Tutkimukset osoittivat, että ikiroudalla on tärkeä merkitys sammalpunkkien lajikoostumuksen muokkaajana, ja ikiroudan sulaminen johtaa muutoksin sammalpunkkien eliöyhteisöissä.
Oribatid mites have been shown to be good bioindicators of natural and anthropogenic environmental change, but they are rarely included in studies detecting ecosystem dynamics in the sub-Arctic region.
Sammalpunkit ovat aiemmissa tutkimuksissa osoittautuneet hyviksi indikaattorilajeiksi, jotka voivat ilmentää ekosysteemeissä tapahtuvia muutoksia.
The taxon richness of oribatid mites was negatively affected by year-round warming.
Ympärivuotinen lämpeneminen vaikutti negatiivisesti sammalpunkkien lajiston monimuotoisuuteen.
The results also reveal that oribatid mites are valuable indicators of past permafrost conditions in sub-Arctic peatlands.
Sammalpunkit osoittautuivat hyviksi ikiroudan indikaattoreiksi.
This is enabled by anti-Stokes shifted luminescence where low-energy infrared radiation is converted to high-energy emission at visible wavelengths.
Tämä perustuu käänteisviritteisten partikkelien Stokesin siirtymän vastaiseen fotoluminesenssiin, jossa matalaenergineninfrapunasäteily muutetaan korkeanergiseksi emissioksi näkyvillä aallonpituusalueilla.
The aim of this thesis was to study the applicability of UCNP reporters in sensitive homogeneous and heterogeneous bioaffinity assays.
Väitöskirjan tarkoituksena oli tutkia käänteisviritteisten nanopartikkelien soveltuvuutta leimoiksi herkkiin homogeenisiin ja heterogeenisiin bioaffiniteettimäärityksiin.
The Eu3+ chelate’s intrinsic luminescence lifetime was longer than that of the UCNP donor and therefore the sensitized acceptor emission could be measured even after the donor’s luminescence had decayed resulting in higher signal-to-background ratios.
Eu3+-kelaatin luontainen elinikä on pidempi kuin energian luovuttajana toimivan käänteisviritteisen nanopartikkelin, mikä mahdollisti vastaanottajan herkistetyn emission mittaamisen sen jälkeen, kun luovuttajan emission oli sammunut.
The applicability of UCNPs to homogeneous assays was demonstrated by introducing Eu3+ chelate as an acceptor in an upconversion resonance energy transfer based assay.
Soveltuvuutta homogeenisiin määrityksiin tutkittiin resonanssienergiansiirtoon perustuvassa määrityksessä, jossa Eu3+-kelaatti oli energian vastaanottaja.
In this thesis, the non-specific binding of poly(acrylic acid) (PAA)-functionalized UCNP conjugates was reduced significantly in heterogeneous sandwich immunoassays by adding free PAA to the buffer during reporter incubation.
Väitöskirjassa polyakryylihappolla pinnoitettujen käänteisviritteisten nanopartikkelien epäspesifistä sitoutumista vähennettiin merkittävästi kaksipuoleisissa heterogeenisissa määrityksissä lisäämällä leimapuskuriin vapaata polyakryylihappoa.
Recently, there has been ongoing studies on UCNP structural integrity and luminescence in water and the effect of surface modification to biomolecule interactions, which should still be studied further in order to use the full potential of UCNPs in bioaffinity assays.
Kuitenkin käänteisviritteistennanopartikkelien ominaisuuksia vesiliuoksissa sekä niiden pintamodifikaation vaikutusta vuorovaikutukseen biomolekyylien kanssa tulisi tutkia lisää, jotta niitä voitaisiin käyttää laajemmin bioanalyyttisissä sovelluksissa.
Photon upconverting nanoparticles (UCNPs) are promising reporters for supersensitive bioaffinity assays because they can be detected completely without autofluorescence background.
Käänteisviritteiset nanopartikkelit soveltuvat leimoiksi erittäin herkkiin bioaffiniteettimäärityksiin, koska niiden fotoluminesenssi voidaan havaita täysin ilman mittausta häiritsevää autofluoresenssia.
The ions were found to dissolve until solubility equilibrium was achieved and the fluoride ions were observed to have major impact on the dissolution.
Tutkimuksessa havaittiin, että ionien liukeneminen perustui liukoisuustuloon, mihin fluorilla oli erittäin suuri vaikutus.
In addition, the ion dissolution from fluoride-based UCNPs and its effect on luminescence and structural integrity of nanoparticles was studied in water-based solutions.
Lisäksi väitöskirjassa tutkittiin fluoripohjaisten käänteisviritteisten nanopartikkelien ionien liukenemista vesiliuoksissa ja sen vaikutusta nanopartikkelin rakenteen ehjyyteen ja luminesenssiin.
The reduction in non-specific binding enabled detection of three and half times lower analyte concentration demonstrating that high sensitivity assays can be achieved with UCNP reporters.
Tämä mahdollisti kolme ja puoli kertaa matalampien analyyttipitoisuuksien havaitsemisen, mikä on esimerkkinä käänteisviritteisten nanopartikkelien soveltuvuudesta leimoiksi erittäin herkkiin määrityksiin.
The assay was based on simultaneous detection of two differently emitting UCNPs brought together by binding of an analyte.
Lisäksi käänteisviritteisten nanopartikkelien soveltuvuus ristikorrelaatiospektroskopiaan osoitettiin kehittämällä kaksipuoleinen homogeeninen määritys, joka perustui kahdella eri aallonpituudella emittoivaan käänteisviritteiseen nanopartikkelin samanaikaiseen havainnointiin analyytin läsnä ollessa.
The UCNPs disintegrated completely in highly diluted suspensions resulting in the disappearance of luminescence.
Erityisesti alhaisissa pitoisuuksissa käänteisviritteiset nanopartikkelit hajosivat melkein kokonaan, minkä vuoksi myös luminesenssia ei juuri enää havaittu.
The ion dissolution was prevented by adding free fluoride ions to the solution, which was an important observation in order to use diluted UCNP concentrations in bioaffinity assays.
Ionien liukeneminen nanopartikkeleista voitiin kuitenkin estää lisäämällä liuokseen vapaata fluoria.
Because the excitation and emission are at an optical window for biomaterials, UCNPs can be detected even in challenging sample materials such as whole blood.
Käänteisviritteisiä nanopartikkeleita voidaan erityisesti käyttää hankalissa näytemateriaaleissa kuten kokoveressä, koska niiden viritys ja emissio tapahtuvat biomateriaaleille optisesti läpinäkyvillä alueilla.
One of the major factors limiting the immunoassay sensitivity is non-specific binding of UCNP conjugates.
Erityisesti nanopartikkelikonjugaattien epäspesifinen sitoutuminen rajoittaa alhaisten analyyttipitoisuuksien havainnointia bioaffiniteettimäärityksissä.
The thesis at hand consists of three scientific publications, each answering a specific research question.
Käsillä oleva tutkielma koostuu kolmesta tieteellisestä julkaisusta, joista kukin vastaa spesifiin tutkimuskysymykseen.
KEYWORDS: sensory marketing, olfactory cues, purchase behavior, FMCG, food products, retailing, in-store marketing
ASIASANAT: aistimarkkinointi, tuoksut, ostokäyttäytyminen, FMCG, ruokatuotteet, vähittäiskauppa, kuluttajakäyttäytyminen
In contrast with earlier studies into atmospherics, this thesis focuses on fast-moving consumer goods (FMCG)—food products, in particular.
Aiemmista tutkimuksista poiketen, tämä tutkielma keskittyy FMCG-tuotteisiin (fast-moving consumer goods), tarkemmin ottaen ruokatuotteisiin.
The article investigates whether all consumers are equally prone to the impact of olfactory cues.
Artikkeli selvittää, ovatko kaikki kuluttajat yhtä alttiita tuoksumarkkinoinnin vaikutukselle.
The operationalization of these traits was carried out with the consumer decision-making style (CDMS) literature.
Psykologisten piirteiden mallintamisessa artikkeli käyttää kuluttajien päätöksentekokirjallisuutta (consumer decision-making styles, CDMSs).
From a managerial perspective, the thesis encourages retailers and marketers to implement scents as an effective sales promotion tool.
Tutkielma kannustaa vähittäiskauppaa ja markkinoijia ottamaan tuoksut käyttöön tehokkaana myynninedistämiskeinona.
Characteristics include gender and age, and also psychological traits, which have received less attention in the sensory marketing literature.
Näihin piirteisiin kuuluvat fysiologiset tekijät ikä ja sukupuoli, mutta myös psykologiset piirteet, joita aiempi aistimarkkinoinnin tutkimus ei juurikaan ole käsitellyt.
ABSTRACT Sensory marketing, affecting consumers’ perception and behavior via our five senses, has gained a foothold in recent decades both in academia and among practitioners.
TIIVISTELMÄ Aistimarkkinointi – kuluttajiin vaikuttaminen viiden aistimme kautta – on kasvattanut viime vuosikymmeninä suosiotaan niin akateemisessa tutkimuksessa kuin käytännön markkinoinnissakin.
The findings from the first article provide a catalyst for studying in more detail what the optimal scope is for olfactory marketing.
Ensimmäisen artikkelin löydökset toimivat katalyyttina seuraavalle artikkelille, kannustaen tutkimaan tarkemmin, mikä on optimaalinen tapa ja laajuus kohdentaa tuoksumarkkinointia.
This article sets the premises for subsequent articles by confirming that the presence of an olfactory cue has an impact on consumers’ purchase behavior with no significant cannibalization effect.
Tämä artikkeli luo pohjan seuraaville artikkeleille, sillä se vahvistaa tuoksuilla olevan selkeä vaikutus kuluttajien ostokäyttäytymiseen, ilman merkittävää negatiivista vaikutusta (cannibalization) muihin tuoteryhmiin.
Despite the increasing research into olfaction and marketing, the link between a sensory stimulus (smell) and its impact on consumer behavior has remained unclear.
Vaikka hajuaistiin ja markkinointiin liittyvää tutkimusta on kertynyt, linkki aistihavainnon (tuoksu) ja kuluttajan käytöksen välillä on puuttunut.
Quantitative data and analysis is in the lead role, yet it has been complemented with qualitative support.
Analyysi on kvantitatiivispainotteinen, ja kvalitatiivista dataa sekä analyysia on käytetty tukiroolissa.
This thesis seeks to fill this knowledge gap.
Käsillä oleva tutkielma pyrkii tilkitsemään tämän tutkimusaukon.
In contrast to previous models that have described sensory marketing in general, the framework acknowledges the specifics of olfaction versus other senses and describes the path to actual behavior instead of mere attitudes and intentions.
Aiemmista aistimarkkinoinnin malleista poiketen, tämän väitöskirjan viitekehys on räätälöity tuoksumarkkinointia varten, huomioiden hajuaistin erityispiirteet ja kuvaillen vaikutusketjua varsinaiseen kuluttajakäyttäytymiseen saakka, pelkkien aikomusten ja asenteiden sijaan.