natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The review of literature deals with oat processing focusing on oat flaking and oat flake quality properties.
Tutkielman kirjallisuusosassa tarkasteltiin kauran prosessointia hiutaleiksi ja hiutaloinnin vaikutusta kaurahiutaleiden laatuominaisuuksiin.
There were no significant changes in the pasting properties of flakes made of kilned groats compared to kilned groats.
Darrattujen ytimien ja niistä valmistettujen kaurahiutaleiden liisteröitymisominaisuudet eivät eronneet toisistaan.
There are no published studies that evaluate the impact of steaming on flake quality properties.
Höyryn määrän vaikutusta kaurahiutaleen laatuominaisuuksiin ei ole kirjallisuudessa tutkittu.
Flake breakage in the process reduces the flake yield resulting in more costs.
Hiutaleiden rikkoutuminen heikentää lopputuotteen laatua ja toisaalta pienentää myös hiutalesaantoa.
Both the bulk density and the amount of fines decreased with higher flaking moistures.
Ytimen hiutalointikosteutta nostettaessa kaurahiutaleiden ominaispaino ja mujun määrä laskivat.
Oat flakes were significantly thicker with higher flaking moisture.
Oletuksena oli, että enemmän kosteutta saaneista kauran ytimistä syntyisi kestävämpiä kaurahiutaleita.
The thesis data was collected during the summer of 2011 in the main potato production areas of Nicaragua (Matagalpa, Jinotega and Estelí) through structured interviews.
Aineisto tutkielmaan on kerätty maan keskeisiltä tuotantoalueilta (Matagalpa, Jinotega ja Esteli) kesän 2011 aikana teemahaastattelujen avulla.
The size of the farm does not determine yield levels nor perceived financial incentive for production.
Tilakoko tai viljelyala ei määritä satotasoa tai tuottajan näkemystä tuotannon taloudellisista kannusteista.
Inclusion of the project beneficiaries in the planning processes may significantly improve development programme planning, outcomes and resilience in time.
Kehityshankkeissa tuottajien (edunsaajien) osallisuus suunnittelussa myös edistäisi hankkeiden hyväksyttävyyttä, tavoittavuutta ja resilienssiä.
The main finding of this study is that the situation of the potato producers cannot be determined by the size of the production, as has been previously suggested.
Tämän tutkimuksen päätulos on, että nicaragualaisen perunantuotannon pääasiallinen määre ei ole tilakoko tai viljelyala, kuten aikaisemmin on väitetty.
These five capitals (social capital, natural capital, human capital, financial capital and physical capital) were incorporated in the study in order to achieve the multidisciplinarity of the RRA- methodology.
Pääomajaottelu huomioi 5 eri näkökulmaa: sosiaalinen pääoma, luonnon pääoma, inhimillinen pääoma, taloudellinen pääoma ja fyysinen pääoma.
The structured interviews gave consideration to the five different capitals of the Sustainable Rural Livelihood- approach (SRL).
Metodologisena taustana teemahaastatteluissa käytettiin Rapid Rural Analysis- menetelmää sekä kestävän toimeentulon (Sustainable Rural Livelihood) pääomajaottelua (the capitals of livelihoods).
The thesis data, consisting of 63 individual interviews, was compacted and analysed utilizing cross tabulation.
Tutkimusaineiston (yhteensä 63 teemahaastattelua) analysointiin ja tiivistämiseen käytettiin ristiintaulukointia.
This study gives a more complex view of potato producers and production in Nicaragua.
Tämä tutkielma käsittelee perunantuotantoa ja perunantuottajia Nicaraguassa.
A further statistical analysis was then conducted with Cramer’s V allowing a more detailed view of the dependencies between variables (detected in the cross tabulation).
Ristiintaulukoinnissa havaittuja riippuvuussuhteiden voimakkuutta arvioitiin Cramerin V:n avulla.
A development programme, like the one implemented by FAO (United Nations Food- and Agriculture Organization) in Nicaragua, with an overly simplified view of the sector, may lead to severe misjudgements and potentially even cause harm.
FAO:n papa-maiz- hanke, jota yhtä aikaa tämän tutkielman aineistokeruun aikaa toteutettiin perunantuottajien parissa, on rakennettu niiden yleistysten varaan, joita tämä tutkielma ei tue.
This study suggests an alternative approach to developmental program planning for the potato production sector in Nicaragua; the production environmental zones.
Tämä tutkielma tuo tilakoon rinnalle tuotantoympäristön lähtökohdaksi sektorin kehityshankkeiden suunnittelussa.
Farmers’ perceptions of potato production in Nicaragua : addressing complexity of potato production for identifying key issues for the sector’s development
Tämä tutkimus esittää edunsaajien (viljelijöiden) osallisuutta sektorin kehityshankkeiden suunnittelussa, sillä tuottajiin ja perunantuotantoon liittyvät tiedolliset puutteet käytännöistä ovat todella suuret.
The main conclusion of this study is that sector development of potato production in Nicaragua is complex.
Tuotantoympäristön keskeisin tekijä on neuvonnan ja nicaragualaisen perunantutkimuksen läheisyys.
The mean daily milk yield of all animals was 2.6 litres of milk.
Kaikkien eläinten keskimääräinen päivätuotos oli 2,6 litraa maitoa.
Wilmink function was determined fit to predict production records.
Näin ollen Wilminkin funktio soveltuu tuotostietojen ennustamiseen.
With the results of this master’s thesis and the results from the project Senegal Dairy Genetics it was possible to determine the average milk yield of Senegalese dairy breeds.
Tämän tutkielman ja "Senegal Dairy Genetics" –projektin tulosten avulla oli mahdollista määrittää Senegalissa käytettyjen lypsyrotujen keskimääräinen tuotostaso.
The data was collected as a part of FoodAfrica programme and its work package Senegal Dairy Genetics which is funded by the ministry for Foreign Affairs of Finland.
Tutkielman aineisto kerättiin osana Luonnonvarakeskuksen (LUKE) koordinoimaa ja Suomen ulkoasiainministeriön rahoittamaa FoodAfrica-ohjelmaa sekä ohjelman Senegalissa toiminutta "Senegal Dairy Genetics" –projektia.
The modelling was evaluated by coefficient of determination, mean squared error of prediction and by plotting of residuals.
Mallintamista arvioitiin selitysasteen, ennusteen keskineliövirheen ja residuaalien hajontakuvion avulla.
In the smaller data set the cumulative milk yield of 305 days was 604 litres for pure bred zebu and 1308 litres for zebu and taurine crosses when calculated with the Test Interval Method.
Koelypsyvälimenetelmällä laskettu 305 päivän maitotuotos oli osa-aineistossa puhdasrotuisilla seebuilla 604 litraa ja seebu- ja taurinerotujen risteytyksillä 1308 litraa.
However, Wilmink function proved to be more accurate and more robust.
Wilminkin funktio osoittautui kuitenkin vertailussa hieman paremmaksi ja helppokäyttöisemmäksi.
The lactation curve was modelled for different breed types and on animal level using Wilmink and Wood functions.
Laktaatiokäyrä mallinnettiin Woodin ja Wilminkin funktioiden avulla rotu- ja eläinkohtaisesti.
Wilmink function had lower mean squared error of prediction (MSE) than Wood function.
Laktaatiokäyrän mallintamiseen valittujen funktioiden rotukohtaisen ennusteen keskineliövirhe (MSE) oli Wilminkin funktiolla alhaisempi kuin Woodin funktiolla.
In the larger data set the yield of 305 days for zebu was 424 litres.
Laajemmasta aineistosta koelypsyvälimenetelmällä laskettu seebujen 305 päivän maitotuotos oli 424 litraa.
In this master’s thesis the current production level of Senegalese dairy breeds was estimated and a model to predict annual yield based on test day results was developed.
Tutkielmassa arvioitiin Senegalin lypsyrotujen tämän hetkinen tuotostaso ja kehitettiin malli, jolla voidaan ennustaa lehmien vuosituotos käytettävissä olevista koelypsytiedoista laktaatiokäyrän mallintamisen avulla.
Production records can be further used in planning the feeding and in selection of breeding animals.
Tuotostietoja voidaan käyttää ruokinnan suunnitteluun ja mahdolliseen jalostusvalintaan, sekä eri lypsyrotutyyppien tuotannon sosio-ekonomisessa arvioinnissa.
The estimated yield using the predictions of modelling of the lactation curves was very close to the cumulative yield calculated with the Test Interval Method.
Mallintamisen kautta ennustettu maitotuotos oli hyvin lähellä koelypsytuloksista laskettua tuotosta.
The coefficient of determination was slightly higher with Wood function.
Woodin funktion selitysaste oli kuitenkin hieman korkeampi kuin Wilminkin funktion.
Estimated mean cumulative milk yield of 305 days was calculated with estimates obtained by modelling of the lactation curves.
Ennustettua 305 päivän tuotosta varten maitotuotoksen keskiarvo laskettiin mallinnettuista laktaatiokäyristä saaduista ennusteista laktaatiokauden eri vaiheille 10 päivän välein.
The cumulative yield was calculated using modified Interpolation method.
Ennustettu 305 päivän tuotos laskettiin käyttäen mukailtua interpolointimenetelmää.
There was a clear difference in production level between between breed types.
Eri roturyhmien tuotostasossa oli selkeä ero niin päivätuotoksessa kuin ennustetussa 305 päivän tuotoksessa.
The results can also be used in socio-economic evaluation of different dairy breeds in Senegal.
Senegalissa käytettyjen lypsyrotujen maitotuotoksen ennustaminen mittalypsytuloksista
After parturition there was no difference in feed intake between groups.
Poikimisen jälkeen syönneissä ei ollut eroa ryhmien välillä.
The objective of this study was to investigate how the fiber content of dry period diet affects feed intake, energy intake, mobilization of tissue reserves and milk production.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää miten lypsylehmien ummessaolokauden ruokinnan kuitupitoisuuden lisääminen vaikuttaa syöntiin, energian saantiin, kudosvarastojen käyttöön ja maitotuotokseen.
The NDF contents of TMR and silage were 651 g/kg DM and 531 g/kg DM, CP 122 g/kg DM and 126 g/kg DM and metabolizable energy (ME) contents 9,1 MJ/kg DM and 10,1 MJ/kg DM. Lead feeding was carried out with concentrate that was given 10 days prepartum starting from 1 kg per day, and increasing to 2 kg per day 5 days before parturition.
Seosrehun ja säilörehun NDF-pitoisuudet olivat 651 g/kg ka ja 531 g/kg ka, raakavalkuaispitoisuudet 122 g/kg ka ja 126 g/kg ka ja muuntokelpoisen energian (ME) pitoisuudet 9,1 MJ/kg ka ja 10,1 MJ/kg ka. Tunnutusruokinta toteutettiin täysväkirehulla, jota annettiin 10 päivän ajan ennen poikimista, aloitusannoksen ollessa 1 kg/pv.
However, no difference was observed in BCS change.
Vastaavaa kuntoluokan muutosta ei kuitenkaan havaittu.
Lower milk yield and milk fat content may have been caused by short and limited lead feeding.
Seosrehuryhmän pienemmät tuotokset ja ero maidon rasvapitoisuudessa saattoivat johtua niukasta ja lyhyestä tunnutusruokinnasta.
There was no difference in average milk yield between groups (42,8 vs. 40,1 kg/day, p=0,18) but milk yield of GS was greater in weeks 5 – 8 (time*treatment, p=0,05).
Keskimääräisessä maitotuotoksessa ei ollut eroa (42,8 vs. 40,1 kg/pv, p=0,18), mutta säilörehuryhmän maitotuotos oli suurempi viikoilla 5 - 8 (aika*ruokinta, p=0,007).
Protein (time*treatment, p=0,05) and lactose yields (time*treatment, p=0,02) were greater for cows in GS during the last weeks of the experiment.
Myös valkuaistuotos (aika*ruokinta, p=0,05) ja laktoosituotos (aika*ruokinta, p=0,02) olivat suurempia kokeen viimeisten viikkojen aikana.
Postpartum both groups had grass silage ab libitum and the amount of concentrate was increased with similar rates in both groups.
Poikimisen jälkeen molemmat ryhmät saivat nurmisäilörehua vapaasti ja väkirehun määrää lisättiin samalla tavalla.
It is possible to limit the energy intake during dry period by increasing the fibre content of the diet. Further investigation is needed for the effect of lead feeding on ruminal epithelium on high fibre TMR.
Energian saantia voidaan rajoittaa ummessaolokaudella kuitulisällä, mutta tunnutusruokinnan vaikutuksia seosrehuruokinnassa tulisi tutkia lisää.
Energy intake for GS was 144 MJ/day and for TMR 109 MJ/day (p<0,001).
Säilörehuryhmän ME-saanti oli keskimäärin 144 MJ/pv ja seosrehuryhmän 109 MJ/pv (p<0,001).
During dry period feed intake was greater for GS than TMR (13,7 vs. 10,8 kg DM/day, p<0,001).
Ummessaolokaudella säilörehuryhmän lehmät söivät enemmän kuin seosrehuryhmän lehmät (13,7 vs. 10,8 kg ka/pv, p<0,001).
Fat content was greater in GS during the two first weeks of lactation (time*treatment, p=0,003).
Säilörehuryhmän maidon rasvapitoisuus oli suurempi kahden ensimmäisen viikon aikana (aika*ruokinta, p=0,003).
Cows were divided into pairs according their expected calving date, parity and body condition score.
Täydellisesti satunnaistetussa lohkokokeessa lehmät jaettiin pareihin kuntoluokan, odotetun poikimapäivän ja poikimakerran perusteella.
Lead feeding was not efficient enough to adapt the rumen to lactation diet.
Tunnutusruokinta ei ehkä ollut riittävä pötsin toimintojen mukauttamiseen.
Within pairs the cows were randomly allocated to a grass silage-diet (GS) ab libitum or a total mixed ratio (TMR) – diet ab libitum.
Parien sisällä lehmät arvottiin joko vapaalle nurmisäilörehuruokinnalle tai vapaalle kuitupitoiselle seosrehuruokinnalle.
High fiber content of TMR possibly caused lower feed intake and rumination activity in TMR –group.
Seosrehun suuri kuitupitoisuus vähensi rehun syöntiä, mikä lyhensi märehtimisaikaa.
Rumination time was over 90 min/day greater in GS than in TMR (p=0,002) during dry period.
Säilörehuryhmä märehti yli 90 min/vrk enemmän kuin seosrehuryhmä (520 vs. 429 min/vrk, p=0,002).
Sixteen multiparous Ayrshire dairy cows were used in a completely randomized block design.
Tutkimuksessa oli mukana 16 vähintään kerran poikinutta ay-lehmää.
GS gained more live weight during dry period than TMR (p=0,03).
Säilörehuryhmän lehmien elopaino lisääntyi enemmän kuin seosrehuryhmällä (1,47 vs. 0,80 kg/pv, p=0,03).
The efficiency of beef cattle production depends also on how the production is actually implemented.
Naudanlihantuotannon tehokkuus riippuu myös tuotannon toteuttamistavasta.
The farm gate nitrogen balances were 27, 36 and 70 kg/ha.
Tutkittujen maatilojen porttitaseet olivat 27, 36 ja 70 kg/ha.
The data was collected in July-August 2013 when the farmers were interviewed about their inputs and outputs during the years 2010-2012.
Tiloilta kerättiin aineistoa haastattelemalla viljelijöitä heinä-elokuussa 2013 koskien panoksia ja tuotoksia vuosien 2010–2012 ajalta.
Except for the last one, the feed self-sufficiency of the farms was very high, more than 90 %.
Viimeistä lukuun ottamatta tilojen rehuomavaraisuus oli hyvin korkea, yli 90 %.
These variables were taken into consideration in sensitivity analysis.
Nämä tekijät kuitenkin huomioitiin herkkyystarkastelussa.
However, despite of these results, it is important to remember that nutrient balances should be viewed with a critical eye.
Näistä tuloksista huolimatta on muistettava, että ravinnetaseita tulee tarkastella kriittisesti.
The other two with smaller surpluses received excellent primary nutrient ratios (1,38 and 1,40) which indicates active nutrient recycling.
Pienimmät ylijäämät saaneet tilat saivat myös erittäin hyvät primääriravinnesuhteet (1,38 ja 1,40), mikä kertoo toimivasta ravinteiden kierrätyksestä.
The farm with the largest nitrogen surplus utilized a considerable amount of input from outside the farm which reflected in low feed self-sufficiency (64 %).
Korkeimman ylijäämän saanut tila turvautui merkittävästi tilan ulkopuolisiin panoksiin, mikä heijastui heikkoon (64 %) rehuomavaraisuuteen.
The uncertainties primarily concern the amount of biologically fixated nitrogen and the amount of yields of cultivated plants.
Suurimmat epävarmuudet liittyvät biologisesti sidotun typen määrään sekä eri viljelykasvien satomääriin.
Instead of nutrient balances, it would more useful to draw attention to other indicators such as feed self-sufficiency or animal unit density when evaluating nitrogen load of farms.
Ravinnetaseiden sijaan olisi hyödyllisempää kiinnittää enemmän huomiota muihin tekijöihin, esimerkiksi tilan rehuomavaraisuuteen tai eläinyksikkötiheyteen, kun arvioidaan maatilojen typpikuormitusta.
It is especially important to acknowledge the importance of feeding and manure handling.
Etenkin ruokinta ja lannankäsittely ovat avainasemassa.
The objective of this thesis was to study nutrient balances and their usefulness in evaluating the nitrogen usage in beef cattle farms, the nitrogen load and nitrogen use efficiency in those farms as well as how well the farms utilize their inputs.
Tämän tutkielman tavoitteena oli muun muassa tarkastella taselaskelmia ja niiden käyttökelpoisuutta emolehmätilojen typen käyttöä arvioitaessa, näiden maatilojen typpikuormitusta ja typen käytön tehokkuutta sekä sitä kuinka tarkasti maatilat hyödyntävät omia panoksiaan.
This study based on three organic beef cattle farms which took part in BERAS Implementation –project in 2010-2013.
Tutkimuksen aineistona oli kolme emolehmätuotantoon erikoistunutta luomumaatilaa, jotka ovat olleet mukana BERAS Implementation –hankkeessa.
The most well-known consequence of this phenomenon is eutrophication.
Typen määrän lisääntymisen tunnetuin seuraus lienee vesistöjen rehevöityminen.
The feed conversion ratio is always low in beef production since it is less than 10 %.
Rehun muuntosuhde on aina väistämättä suhteellisen tehoton, alle 10 %.
Nevertheless, there are other benefits in cattle breeding such as utilization of natural pastures and cultivation of perennial grasses which not only are excellent for soil fertility, but also decrease nutrient leaching.
Nautakarjataloudessa on kuitenkin muita etuja kuten maaperän viljavuudelle edullinen ja ravinteiden huuhtoutumista vähentävä monivuotisten nurmien osuus koko peltopinta-alasta.
Agriculture and other human activity has considerably affected the nitrogen cycle, which initially doubled the amount of nitrogen on the planet.
Maatalous- ja teollisuustuotannon intensiteetin kasvaminen on kaksinkertaistanut globaalin typen määrän edellisten vuosikymmenten aikana.
All farms specialized in suckler cow production.
Ekologisen kierrätysmaatalouden toteuttaminen lihakarjatiloilla
Inbreeding has evolved over the last few decades in the same way as in the past.
Sukusiitosaste on kehittynyt viimeisten vuosikymmenien aikana samalla tavalla kuin aiemmin.
The time between generations was 12.6 years on average.
Sukupolvien välinen aika oli keskimäärin 12.6 vuotta.
The results of this research concerning different variables were similar to those gathered from studies on other horse breeds.
Tämän tutkimuksen tulokset eri muuttujien suhteen olivat samankaltaisia muiden eri hevosrotujen tutkimuksien kanssa.
The number of horses in the whole population was 77 925 animals.
Hevosten lukumäärä koko sukupuutiedostossa oli 77 925 kappaletta.
Stock recorded a runner horses degree of relatedness is, however, significantly increased in recent years.
Kantakirjattujen juoksijahevosten sukulaisuusaste on noussut kuitenkin merkittävästi viime vuosina.
The effective population size of the Finnhorse was 181, which is sufficient to preserve the genetic diversity of the gene pool.
Tehollinen populaatiokoko suomenhevosella oli 181, mikä on riittävä määrä geenipoolin laajuuden säilymisen kannalta.
The effective number of founders and ancestors in the population was determined.
Populaatiosta määritettiin kantavanhempien ja esi-isien tehollinen lukumäärä.
There were 9 585 horses registered in different breeding sections: 6 385 horses in the trotter section, 1 734 horses in the working section, 1 027 horses in the riding second and 439 small Finnhorses.
Juoksija-suunnan hevosia oli 6385, työhevoslinjaan rekisteröityjä yksilöitä oli 1734, ratsusuunnassa 1027 hevosta ja pienhevossuunnalle rekisteröityjä yksilöitä oli 439 kappaletta.
It also examined the degree of kinship and inbreeding with the development of advanced, runner, riding, working - and small horse the direction of the corresponding parameters between the years 1960-2012 and compared with the results obtained in this term.
Lisäksi tutkittiin sukulaisuusasteen ja sukusiitoksen kehitys vuosien 1960-2012 välillä ja verrattiin saatuja tuloksia tällä aikavälillä kehittyneiden juoksija-, ratsu-, työhevos- ja pienhevossuunnan vastaavien parametrien kanssa.
On average, the time between generations was two years longer for stallions than for mares.
Oriilla sukupolvien välinen aika oli keskimäärin kaksi vuotta suurempi kuin tammoilla.
The average coefficient of relatedness in the whole population in 1960–2012 was 2,7-10,7%.
Sukulaisuusaste vuosien 1960-2012 välillä tiedostossa oli pienimmillään 2,7% ja suurimmillaan 10,7 %.
The coefficient of inbreeding and relatedness of the Finnhorse is low enough to ensure that the genetic diversity of the breed will not diminish in the future.
Suomenhevosen sukusiitoksen ja sukulaisuuden taso on riittävän matala geneettisen monimuotoisuuden säilyvyyden takaamiseksi.
The average inbreeding coefficient of inbreeding in the whole population was 1-4,4%.
Sukusiitosaste oli 1-4,4% välillä.
The coefficient of inbreeding, the time between generations and the effective population size was studied in the whole population.
Koko populaatiosta tutkittiin sukusiitosasteen muutos, sukupolvien välinen aika ja tehollinen populaatiokoko.
The relatedness between the trotter section and the rest of the population was in the same range than in the whole population.
Juoksijoiden sukulaisuuden taso ja kehittyminen muuhun populaatioon noudattaa samaa linjaa koko populaation kehityksen kanssa.
The aim of this study was to analyze the development and population structure of the Finnhorse's parentage.
Tutkimuksen tavoitteena oli analysoida suomenhevosen perinnöllisen vaihteluntilaa ja muutosta sukupuutietojen perusteella.
However, the exact mechanism(s) of how various combinatory PTMs affect aggregation and cell-to-cell propagation of tau are poorly understood.
Erilaisten translaation jälkeisten mekanismien yhteisvaikutuksien yksityiskohtaiset mekanismit taun agregaatioon ja solujen väliseen leviämiseen ovat kuitenkin huonosti tunnettuja.
Subsequent mechanistic studies on secretion showed a more general involvement of cell polarity complex signaling including Par3/Par6/aPKCζ complex-induced activation of Arf6 via cytohesins.
Tarkemmat mekanistiset tutkimukset paljastivat yleisemmän solun polaarisuuskompleksin osallistumisen taun solusekreetioon, johon kuului Par3/Par6/aPKCζ -kompleksin indusoima sytohesiini-välitteinen Arf6:n aktivaatio.
The PCA was further validated on investigating cellular secretion and uptake of tau in live cells.
PKA-menetelmä validoitiin lisäksi tutkiaksemme taun sekreetioa sekä soluunottoa elävissä soluissa.
Mechanistic studies suggested that enhanced GABAA receptor- induced tau phosphorylation was associated with decreased interaction of tau and protein phosphatase 2A (PP2A) without any reduction in enzymatic activity of PP2A and involved CDK5 kinase.
Mekanistiset jatkotutkimukset viittasivat siihen, että lisääntynyt GABAA -reseptorien indusoima taun fosforylaatio liittyi sekä vähentyneeseen taun ja proteiinifosfataasi 2A:n (PP2A) väliseen vuorovaikutukseen kuitenkaan vaikuttamatta PP2A:n entsymaattiseen aktiivisuuteen, että proteiinikinaasi CDK5:n osallisuuteen prosessissa.
We developed a novel live cell reporter system based on protein-fragment complementation assay (PCA) and studied dynamic protein- protein interactions of tau in native cellular environment.
Kehitimme uuden, proteiinfragmentti komplementaatioon pohjautuvan reportteri assay-menetelmän (PKA), jonka avulla tutkimme dynaamisia proteiini-proteiini vuorovaikutuksia solujen luonnollisessa ympäristössä.
Abnormal regulation of various posttranslational modifications (PTMs) of microtubule- associated protein tau induce its self-aggregation, which is a hallmark pathophysiological process of neurodegenerative diseases (NDDs) collectively called as tauopathies including Alzheimer s disease (AD) and frontotemporal dementia.
Erilaisten translaation jälkeisten mekanismien epänormaali säätely indusoi mikrotubulus-assosioituneen tau-proteiinin agregoitumista, joka on tunnusomainen patofysiologinen prosessi esimerkiksi Alzheimerin taudissa (AT) ja frontotemporaalisessa dementiassa, sekä useissa muissa yhteisesti tauopatioiksi kutsutuissa hermostorappeumasairauksissa.