natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Further functional and preclinical studies are therefore warranted.
Tarkentavat jatkotutkimukset aiheesta ovat näin ollen perusteltuja.
HOKs showed a dose-dependent Lipopolysaccharides (LPS)-driven release of histamine, while high histamine levels inhibited epithelial adhesion molecules.
Lipopolysakkaridit (LPS) kiihdyttivät histamiinin vapautumista näistä soluista, mutta korkeat histamiinipitoisuudet heikensivät epiteelisolujen kiinnittymisrakenteiden toimintaa.
Furthermore, LPS and histamine influenced human beta defensin 2 (hBD-2) expression, which was highly induced in OLP.
Tämän lisäksi LPS ja histamiini vaikuttivat defensiinien ilmentymiseen limakalvon pintasolukossa.
Interestingly, OLP samples exhibit high levels of the histamine synthesizing and transporting molecules, whereas histamine degrading enzyme was strongly inhibited.
Näistä näytteistä löysimme sen sijaan suuria määriä histamiinin tuottamiseen ja kuljettamiseen liittyviä molekyylejä ja vain vähän histamiinia hajottavaa entsyymiä.
We therefore hypothesized that H4R is involved in the pathogenesis of OLP and may contribute to oral carcinogenesis.
Tutkimuksemme mukaan H4R vaikuttaa lupaavalta kohteelta, jonka toimintaan vaikuttamalla voitaisiin auttaa punajäkälän ja suusyövän hoidossa.
This was further supported by the ability of H4R to regulate cell apoptosis and modulate antibacterial response in HOKs.
Pystyimme myös todentamaan, että LPS ja syöttösolujen tulehdusvälittäjät säätelivät useita epiteelisolujen syöpägeenejä H4R:n osallistuessa näiden apoptoosin säätelyyn.
High levels of histamine may downregulate H4R as well as key integrity molecules in HOKs and may enhance subsequent bacterial invasion in OLP.
Epiteelisolut pystyivät siis tuottamaan ja hajottamaan histamiinia, joka suurina pitoisuuksina laski histamiini 4-resetorin ja lisäsi bakteerirakenteiden esiintymistä suun punajäkälässä.
The discovery of H4R has paved the way for novel perspectives in histamine research by modulating immune responses.
Perinteiset antihistamiinit ovat osoittautuneet tehottomiksi punajäkälän hoidossa, mutta histamiini 4 -reseptorin (H4R) löytyminen on avannut uusia tutkimusmahdollisuuksia aiheesta.
Background and objective: Oral lichen planus (OLP) is a common immune disorder of the oral mucosa, which is categorized as an oral potentially malignant disorder (OPMD) to highlight its potential progression to oral cancer.
Punajäkälä on tavallinen suun limakalvolla esiintyvä tulehdustauti, joka aiheutuu elimistön immuunijärjestelmän häiriöstä.
Results: Briefly, H4R is expressed in healthy oral epithelial cells on mRNA and protein levels, and they were able to fully internalize H4R-ligands in a time-dependent manner.
Työn ensimmäisessä vaiheessa osoitimme, että terveet suun limakalvon epiteelisolut ilmensivät H4-reseptoria voimakkaammin verrattuna punajäkälän vaurioittamiin kudosnäytteisiin.
Histamine levels were analysed using high-performance liquid chromatography.
Tässä yhteydessä pystyimme todentamaan limakalvon keratinosyyttien itsessään toimivan histamiinia tuottavina soluina.
Interestingly, targeting H4R seems to regulate TNFα- and LPS-mediated expression of hBD-2.
Tämän työn hypoteesina oli, että H4R saattaisi vaikuttaa sekä punajäkälän että kielisyövän syntymiseen.
Narcolepsy : clinical picture, diagnostics, and association with H1N1 vaccination
Narkolepsia : kliininen oirekuva, diagnostiikka ja yhteys H1N1 rokotteeseen
After the 2009-2010 pandemic H1N1 vaccination campaign the incidence of narcolepsy increased sharply in countries where the Pandemrix vaccination was used.
Narkolepsian ilmaantuvuuden huomattiin lisääntyneen huomattavasti H1N1-pandemiarokotekampanjan jälkeen niissä maissa, joissa käytettiin Pandemrix-rokotetta.
Moreover, epidemiological studies are prone to biases, and animal studies suggest that H1N1 virus infection per se might be able to manifest a narcolepsy-like phenotype.
Eläinkokeissa on myös todettu tietyissä olosuhteissa H1N1-viruksen itsessään kykenevän aiheuttamaan narkolepsian kaltaista oirekuvaa.
Our first aim was to systematically analyze the magnitude of the risk of H1N-vaccine-associated narcolepsy (pNC) and to examine whether an increased association emerged with any other vaccine or H1N1 virus infection.
Ensimmäisessä toteutimme systemaattisen katsauksen ja meta-analyysin tutkien narkolepsian ilmaantuvuutta H1N1-rokotekampanjan jälkeen ja selvitimme, liittyykö lisääntynyttä riskiä mihinkään muuhun kuin Pandemrix-rokotteeseen.
In study IV we aimed to validate the Ullanlinna Narcolepsy Scale (UNS), a population screening tool for narcolepsy published in 1994, in clinical population.
Neljännessä osatyössä tutkimme Ullanlinnan narkolepsia-asteikon (UNS) soveltuvuutta kliinisessä työssä narkolepsian tunnistamiseen.
The vaccine-attributable risk in children and adolescents was 1 per 18,400 vaccines.
Yhtä rokoteannosta kohden riski oli 1 per 18 000 ja riski vaikuttaa olleen koholla kahden vuoden ajan rokottamisesta.
We found that pNC patients had shorter diagnostic delays, were diagnosed younger, had less periodic limb movements in sleep, and had earlier sleep-wake rhythm than sNC patients.
Diagnostinen viive oli lyhyempi ja diagnoosi-ikä varhaisempi rokotenarkolepsiassa.
There were no significant differences between pNC and sNC questionnaire scores.
Kliinisessä oirekuvassa ei ollut suurta eroa sairauksien välillä.
Based on the meta-analysis in Study I, the relative risk of narcolepsy was increased 5- to 14-fold in children and adolescents and 2- to 7-fold in adults in the countries where Pandemrix vaccine was used widely (Finland, Sweden, Norway, France, England, Ireland).
Totesimme narkolepsian riskin lisääntyneen lapsilla ja nuorilla 5-14-kertaiseksi ja aikuisilla 2-7-kertaiseksi H1N1-rokotekampanjan jälkeen.
An increased incidence was observed also in China, where vaccine coverage was very low.
Toisaalta samaan aikaan Pekingin seudulla Kiinassa, jossa rokotekattavuus oli hyvin matala, todettiin myös noin kolminkertainen määrä narkolepsiatapauksia tavanomaiseen nähden.
Therefore, some controversy exists in the association between vaccination and narcolepsy.
Niinpä heräsi kysymys siitä, eroaako rokotenarkolepsia jollain tavoin tavanomaisesta narkolepsiasta.
The UNS had a strong negative correlation with hypocretin-1 levels and mean sleep latency in MSLT.
Asteikolla on myös kohtalainen negatiivinen korrelaatio aivoselkäydinnesteen oreksiinipitoisuuden kanssa.
In Studies II and III, we aimed to determine whether differences were present in clinical, polysomnographic (PSG), or actigraphic (ACT) characteristics between pNC and sporadic narcolepsy (sNC).
Toisessa ja kolmannessa osatyössä analysoimme rokotenarkolepsian oirekuvaa ja neurofysiologisten tutkimustulosten löydöksiä ja vertasimme niitä tavanomaiseen narkolepsiaan.
pNC cases had severe onset and common psychiatric comorbidity, which warranted thorough analysis of the pNC phenotype.
Tyypin 1 narkolepsia on aivoperäinen liikaunisuussairaus, joka aiheutuu oreksiinia tuottavien hermosolujen tuhoutumisesta.
The clinical course was highly variable in a two-year follow-up.
Aiemmin viive narkolepsiadiagnoosin on ollut hyvin pitkä.
Tools to measure narcolepsy symptoms or to help in diagnostics remain scarce.
Jos pistemäärä on alle 9, narkolepsia on hyvin epätodennäköinen.
During the years 1948 to 1954 Procopé acted as an informal and unappointed liaison between Finland and the European Movement (EM).
Procopé toimi vuosina 1948–1954 eräänlaisena epävirallisena yhteyshenkilönä Suomen ja Eurooppaliikkeen välillä.
The aim of this thesis is to clarify and understand the limits on Finnish foreign policy in relation to early Western European integration during the decade after World War II, studied through the actions of former Finnish foreign minister Hjalmar J. Procopé.
Tutkielman tarkoituksena on tarkastella Suomen länsipolitiikan toimintarajoja Euroopan integraation suhteen toisen maailmansodan jälkeisenä vuosikymmenenä yksittäisen toimijan eli entisen ulkoministerin Hjalmar J. Procopén kautta.
The aim of this new agenda is to gain better understanding of the integration process, and thereby the present-day European Union, by studying the lives and thinking of transnationally connected individuals who worked towards European unity.
Siten tämä tutkielma liittyy myös Euroopan integraatiohistorian tutkimuksen suhteellisen tuoreeseen suuntaukseen, jossa korostetaan yksittäisten toimijoiden ja aatteiden merkitystä Euroopan rakentamisessa.
Its most notable achievement was the impetus given to the founding of the Council of Europe in 1949 In this thesis, Finland’s relationship with the burgeoning European integration project is studied using primary sources chiefly comprising Procopé’s diaries, correspondence, as well as his written reports on European integration efforts and related affairs.
Suomen ja orastavan länsi-integraation välistä suhdetta arvioidaan tässä tutkielmassa pääasiassa Procopén päiväkirjoja, kirjeenvaihtoa ja muistioita käsittävän arkistoaineiston valossa.
The European Movement served as a platform for different organisations working towards European unity.
Lukuisat länsieurooppalaiset kansalaisjärjestöt toimivat Euroopan yhdentymisen puolesta, ja Eurooppaliike oli niiden kattojärjestö.
The study of Procopé is part of a broader and emerging line of research in European integration history.
Siellä missä Procopé kulki, siellä kulki usein myös liikkumatilan raja.
Derivatives and the European VAT System : Derivatives in Context of the Scope of Taxable Supplies
Johdannaissopimukset ja eurooppalainen arvonlisäverojärjestelmä
The European Commission published its proposal for a Council Directive amending Directive 2006/112/EC on the common system of value added tax in 2007.
Väitöskirja tutkii rahoitusinstrumentteina pidettävien johdannaissopimusten arvonlisäverokohtelua voimassa olevan EU:n arvonlisäverodirektiivin (2006/112/EU) perusteella.
These key features are the role of VAT as a tax on consumption, the wide scope of VAT, the narrow interpretation of exempt supplies as well as the principle of neutrality in terms of similar supplies.
Väitöskirja perustuu arvonlisäverodirektiivin soveltamisalan tulkintaan sekä verottomia rahoituspalveluja koskevien käsitteiden analyysiin huomioon ottaen erityisesti samantapaisten hyödykkeiden yhdenmukainen verokohtelu (neutraaliteettiperiaate) sekä verottomien transaktioiden suppea tulkinta.
Fundamental questions include whether the VAT system itself effectively conspires to exclude derivatives from its scope; whether derivatives traders effectively act as taxable persons under the VAT system; whether derivatives as financial instruments or contracts represent transactions in goods or services in VAT terms; or, whether the underlying transactions in goods and services should provide the sole focus for VAT.
Johdannaismarkkinat ovatkin merkittävä osa talouselämää ja kaikkien merkittävää liiketoimintaa harjoittavien yhtiöiden tapa joko suojata omaa liiketoimintaansa, toimia suojaavien yhtiöiden sopimuskumppanina johdannaisten asettajana tai käyttää johdannaisia hankkiakseen voittoa.
These proposals also included regulation on derivatives.
Väitöskirjassa analysoidaan myös erilaisten johdannaisten netotuksen merkitystä johdannaisten arvonlisäverotukseen.
The aim of the research is to define the most common types of derivatives i.e. commodity and financial options, futures, forwards and swaps in terms of the European VAT system and to bring clarity to the EU area regarding their VAT treatment on the basis of the VAT Directive, the primary purpose being to give concrete answers as to how derivatives should be treated with specific reference to the scope of the VAT system as defined under Articles 1 and 2(1) of the Directive.
Tutkimuksessa analysoidaan perinteisten johdannaissopimusten (optiot, futuurit, termiinit, swapit) luennetta sopimuksina ja rahoitusinstrumentteina suhteessa arvonlisäverotuksen soveltamisalaan.
If derivatives are capable of destabilizing the world economy, they are too powerful a tool to be ignored in European value added tax (VAT).
Johdannaisten merkittävyydestä huolimatta niitä ei ole arvonlisäverotuksessa juuri tutkittu lainkaan.
The distinct lack of regulation on an EU level brings uncertainty as to how these instruments should be treated and the resulting inconsistencies and lack of guidance at a national level has effectively jeopardized any prospect of achieving neutrality and equality of treatment across the EU derivatives market.
Tutkimuksessa vertaillaan voimassa olevan EU-lainsäädännön soveltamista EUn eri jäsenvaltioissa sekä toisaalta johdannaisten arvonlisäverokohtelua Norjassa ja Sveitsissä.
Other pertinent questions arising concern are what, if anything, constitutes consideration under a derivative as well as when VAT becomes due, i.e. when the chargeable event takes place.
Tutkimuksen kohteena ovat sekä finanssi- että hyödykejohdannaiset ja näiden selvitys sekä kohde-etuuden luovutuksena että rahassa tapahtuvana selvityksenä.
In addressing the research question, the doctrinal method is appropriate in bringing clarity to the definition of the scope of VAT as a key first step.
Tutkimus perustuu kuitenkin lähtökohtaisesti perinteiseen oikeuslähdeoppiin ja merkittävässä roolissa on tämän vuoksi erityisesti EU-tuomioistuimen oikeuskäytäntö.
The analysis was based on interviews of the residents in Thornton, and observation of civic and religious communities and public places and spaces.
Tutkimusaineistojen keräämiseen on käytetty etnografisia menetelmiä, paikallisten asukkaiden haastatteluja sekä paikallisten yhteisöjen toiminnan, julkisten paikkojen ja tilojen havainnointia.
Theoretically this study draws from socio-spatial integration research which examines whether physical residential proximity produces closer social interaction between people of diverse backgrounds.
Tutkimus perustuu sosiaalisen integraation teorioihin, joissa tarkastellaan tuottaako lähekkäin asuminen sosiaalista integraatiota ja miten "rotu" sosiaalisena kategoriana vaikuttaa naapuruston koheesioon.
The object of this study is Thornton, a lower middle-class neighbourhood where the economic class of residents is homogeneous.
Tutkimuskohteena on Thornton, Kapkaupungissa sijaitseva alemman keskiluokan asuinalue, joka oli aiemmin määritelty "valkoiseksi", mutta on viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana muuttunut roturyhmäjakaumaltaan sekoittuneeksi.
Methodologically this study follows ethnographic research methods and qualitative methodology.
Taustatietoina on käytetty tilastollisia väestötietoja, sosioekonomisia tilastoja ja historiallisia lähteitä.
There is a complex relationship between post-apartheid reconciliation speech and lived mundane realities.
Vaikka apartheid -järjestelmä lopetettiin vuonna 1994, sen luomat sosiaaliset rakenteet vaikuttavat edelleen ihmisten identiteetteihin ja sosiaalisiin suhteisiin.
The underlying discipline is urban sociology; however, this study has drawn inspiration from several disciplines and research fields.
Toisaalta keskiluokkaisuus yhdistää ihmisiä yli roturyhmien, mutta samalla opitut ennakkokäsitykset sekä arviot ja kokemukset erilaisista kulttuurisista tavoista erottavat ihmisiä.
It also explores individual residents´ socializing patterns and interaction orientation.
Lisäksi on hyödynnetty sosiaalisen median lähteitä ja paikallista kyselytutkimusta.
The results of this study contribute to the discussion on the persistent nature of social classification and categorizing difference and can be drawn to wider than South African debates.
Tutkimustulokset osoittavat, että ylhäältä luodut sosiaaliset kategoriat, tässä tutkimuksessa "rotu", ovat merkitseviä ja itsepintaisia.
This study explores whether and how race effects and shapes social integration in the post-apartheid Cape Town neighbourhood.
Tämä tutkimus tarkastelee Etelä-Afrikassa apartheidin aikana määriteltyjen rotukategorioiden merkitystä ihmisten välisessä vuorovaikutuksessa.
I analysed cohesion through two approaches, with the first considering collectivities and the second individuals.
Koheesiota määritellään erilaisten toimintaan, tilankäyttöön ja asenteisiin liittyvien muuttujien avulla.
The results of this study indicate that race is both significant and insignificant when explaining neighbourhood social cohesion.
Vaikka paikalliset asukkaat kannattavat yhteiskunnan integraatiota ja tasa-arvoa rotuun katsomatta, tämä näkyy huonosti arkipäivän elämässä ja henkilökohtaisissa sosiaalisissa suhteissa.
In the South African context, this study adds to the discussion of the fairly new research field focusing on the new black African middle class.
Vaikka tutkimuksen kohteena on ollut monikulttuurisuus Etelä-Afrikassa, sen tuloksia voidaan hyödyntää myös eurooppalaisessa moni- ja interkulttuurisuus -keskustelussa.
The standardised mortality ratio was increased in all age groups and both genders.
Standardoidun kuolleisuuden suhde oli muuta väestöä korkeampi kaikissa ikäryhmissä ja molemmilla sukupuolilla.
Patient and graft survival were 94% and 86% at 1 year, 86% and 91% at 5 years, and 77% and 74% at 10 years, respectively.
Potilaan ja siirteen ennuste oli 94% ja 86% yhden vuoden, 86% ja 91% viiden vuoden ja 77% ja 74% kymmenen vuoden aikana.
Fibrosis progressed in 42% of patients, remained stable in 39% and resolved in 18% (Study II).
Sidekudosmäärä eteni 42 prosentilla potilaista, pysyi vakaana 39 prosentilla ja väheni 18 prosentilla.
The prevalence of AIH in 2015 was 14/100,000, 23/100,000 in women and 6.6/100,000 in men).
Esiintyvyys vuonna 2015 oli 14,3/100 000; 23,0/100 000 naisilla ja 6,6/100 000 miehillä.
If inflammation in the follow-up biopsies was constantly grade two or more in the Metavir scale, the hazard ratio (HR) for cirrhosis was 5.1, (95 % Confidence interval (CI) 1.6-16.2), p<.005).
Jos seurantakoepaloissa tulehdus oli jatkuvasti vähintään keskivaikea, kirroosin riskitiheyssuhde oli 5.1 (95 % luottamusväli 1.6-16.2), p <.005 ja jos interfaasialueen maksasoluihin kohdistuva tulehdus oli jatkuvasti vähintään kaksi, riskitiheyssuhde oli 6.1 (95 % luottamusväli 1.9-20.2), p <0,005.
Results: We showed that the median AIH incidence between 1995 and 2015 was 1.0/100,000/year (1.2/100,000/year in women and 0.38/100,000/year in men) and increased from 0.28/100,000 to 1.0/100,000 during the study period.
Osoitimme, että autoimmuunimaksatulehduksen mediaani-ilmaantuvuus 1995-2005 oli 0,9/100 000/vuosi; 1,2/100 000/vuosi naisilla ja miehillä 0,38/100 000 /vuosi.
We identified the following prognostic variables for advancing fibrosis or cirrhosis in follow-up biopsies: interface or total inflammation, necrosis, cholestasis, or rosette formation in the baseline biopsy.
Löysimme ennusteellisia muuttujia sidekudoslisän ja kirroosin kehittymiseen seurantakoepaloissa: interfaasialueen maksasoluihin kohdistuva tulehdus tai kokonaistulehdus, solutuho, sappikertymä tai rosetit alkuvaiheen koepalassa ennustivat sidekudoksen kehittymisetä.
Recurrent AIH did not affect patient or graft survival.
Uusiva autoimmuunimaksatulehdus ei vaikuttanut potilaan tai siirteen ennusteeseen.
When compared to liver histology, magnetic resonance spectroscopy revealed distinctive ratios of selected hepatocyte metabolites in patients with advanced fibrosis or active inflammation in 12 consecutive AIH patients.
Magneettiresonanssispektroskopia löysi erilaisen maksasolujen aineenvaihduntatuotteiden kirjon potilailla, joilla oli kehittynyt sidekudoslisä tai aktiivinen tulehdus verrattuna maksan Koepalaan.
The most prevalent excessive causes of mortality when compared to the standard population were hepatocellular carcinoma, liver cirrhosis, and AIH per se (Study I).
Yleisimmät ylimääräisen kuolleisuuden syyt olivat maksasolusyöpä, maksakirroosi ja autoimmuunimaksatulehdus sinänsä.
Transient elastography was not useful in this setting.
Elastografia ei toiminut sidekudoksen arvioinnissa verrattuna koepalalöydökseen.
Twelve patients with AIH were investigated with magnetic resonance spectroscopy, liver biopsy, and transient elastography (Study III).
HUS Kuvantamisessa on tutkittu magneettiresonanssispektroskopiaa 3 Teslan kuvantamislaitteella rasvamaksa- ja hepatiitti c -potilailla.
AIH recurs after liver transplantation in 36% of patients but is of primarily benign disease course.
Autoimmuunimaksatulehdus uusi 36%:lla maksasiirteeseen.
Ongoing histological inflammation is a risk factor for fibrosis progression and development of cirrhosis.
Elastografia voi erottaa pitkälle edenneen sidekudoksen ja kirroosin normaalista maksasta.
While liver biopsies might play a role in the follow-up of AIH, there are currently no good prognostic models that encompass liver histology.
Maksakudosnäyte tarvitaan autoimmuunimaksatulehduksen alkuvaiheessa, jotta voidaan varmistaa diagnoosi, ja toisaalta koepalalöydöksillä tiedetään olevan ennusteellisia merkityksiä.
Transient elastography was ineffective in fibrosis quantification (Study III).
Elastografia (Fibroscan®) on ultraäänipohjainen tekniikka, joka mittaa maksan jäykkyyttä, jonka ajatellaan liittyvän sidekudoksen määrään.
Follow-up biopsies of all Finnish liver transplant recipients with AIH as an indication for transplantation were combined with clinical data to evaluate the prognosis and risk factors for AIH recurrence and graft loss (Study IV).
Autoimmuunimaksatulehdus on pitkäaikainen tulehduksellinen maksasairaus, jolle on tunnusomaista interfaasialueen tulehdus koepalatutkimuksessa, koholla oleva veren kokonaisvasta-ainetaso ja verestä mitattavat ihmisen omaan elimistöön kohdistuvat vasta-aineet.
All patients with AIH diagnosis in Helsinki University Hospital were included in the retrospective study of the impact of liver histology on disease progression (Study II).
Helsingissä olemme ottaneet rutiininomaisesti seurantakoepaloja ja arvioimme niiden vaikutusta hoitovaihtoehtoihin ja ennusteeseen.
Magnetic resonance imaging of the liver is a promising follow-up tool and is acceptable to patients.
Autoimmuunimaksatulehdus on vakiintunut maksansiirtoaihe, kun potilaalla on maksakirroosi.
However, their plans were only rarely focused on real situations during teaching practice.
Suunnitelmat kohdistuivat kuitenkin vain harvoin todellisiin opetusharjoittelussa toteutettaviin tilanteisiin.
This study is a qualitative case-study in which the case is a programme to become a teacher of home economics at one Finnish university.
Tutkimus on laadullinen tapaustutkimus yhden suomalaisen yliopiston kotitalouden aineenopettajien koulutuksesta.
The main obstacles and preconditions seem to be various administrative factors, and factors related directly to the respondents themselves, as well as the resources available to them.
Keskeisimpinä oppiaineyhteistyön esteinä ja edellytyksinä näyttävät olevan erilaiset hallinnolliset tekijät, tutkittavia koskevat henkilökohtaiset ominaisuudet sekä voimavarat.
Factors related to the school community were seen as important preconditions of CCC.
Työyhteisöä koskevat tekijät nähtiin niin ikään tärkeinä oppiaineyhteistyön edellytyksinä.
The research questions focus on the views and experiences of student teachers, supervising teachers, and principals regarding the obstacles, preconditions, and possibilities of CCC throughout teaching practice and school work in training schools.
Tutkimuskysymykset kohdistuvat opettajaopiskelijoiden, ohjaavien opettajien ja rehtoreiden näkemyksiin ja kokemuksiin siitä, millaisia esteitä, edellytyksiä ja mahdollisuuksia oppiaineyhteistyölle on koulutyössä ja opetusharjoittelussa.
For the most part, the respondents had positive views of CCC, and some of the student teachers also had experiences planning for the approach.
Tutkittavat suhtautuivat pääsääntöisesti myönteisesti oppiaineyhteistyöhön, ja osa opiskelijoista oli päässyt myös suunnittelemaan sitä.
CCC can also increase the meaningfulness of learning and pupils’ motivation, and support the comprehensive understanding of learned content.
Oppiaineyhteistyö voi lisätä oppimisen mielekkyyttä ja oppilaiden motivaatiota sekä tukea ilmiöiden kokonaisvaltaista ymmärtämistä.
However, some of the students comprehended that CCC is not an integral part of a teacher’s work, but is rather voluntary work.
Osa opiskelijoista suhtautui oppiaineyhteistyöhön niin, että se ei kuulu opettajan työhön ja on vapaaehtoista.