natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With respect to bone TE, adipose stem cells (ASCs) are considered a highly favorable cell choice due to their multipotent differentiation capability and high abundance in the easily obtainable adipose tissue.
Luun kudosteknologiaa ajatellen rasvan kantasolut ovat suotuisa soluvalinta, sillä ne ovat erilaistumiskyvyltään multipotentteja ja eristettävissä suurella saannolla helposti saatavilla olevasta rasvakudoksesta.
To shed light on this, the effect of BMP-2 on osteogenic and adipogenic differentiation, as well as on the canonical Smad signaling pathway was analyzed in hASCs derived from several donors.
Tämän vuoksi BMP-2:n vaikutusta luu- ja rasvaerilaistumiseen sekä kanoniseen Smad-signalointireittiin analysoitiin usealta eri luovuttajalta peräisin olevissa rasvan kantasoluissa.
Accepted also for clinical use, BMP-2 is thought to be a strong bone formation inducer, but based on recent findings, it seems to elicit highly variable cellular responses.
Kliinisestikin käytettyä BMP-2:a pidetään voimakkaana luuerilaistajana, mutta viimeisimmän tutkimustiedon valossa sen aiheuttamat soluvasteet eivät ole yhteneviä.
The stimulation with BMP-2 was observed to elicit functional canonical Smad signaling response in all the hASC donor lines studied.
BMP-2-stimuloinnin havaittiin aiheuttavan toiminnallisen kanonisen Smad-signalointivasteen kaikilta luovuttajilta peräisin olevissa rasvan kantasoluissa.
The cell attachment mode on the BaGs was shown to be atypical, with small and dispersed focal adhesion sites and disorganized actin cytoskeleton, but increased production of integrinβ1 and vinculin.
Solut kiinnittyivät lasilevyille epätyypillisellä mekanismilla: fokaaliadheesiokohdat olivat pieniä ja tasaisesti ympäri soluja levittäytyneitä, ja aktiinitukiranka oli epäjärjestynyt, mutta tästäkin huolimatta integriiniβ1:n sekä vinkuliinin tuoton havaittiin lisääntyvän lasien vaikutuksesta.
With respect to the BaG ionic extracts, the combination of the ions released from the BaGs and the traditionally used osteogenic medium (OM) induced exceptionally fast and extensive osteogenic differentiation of hASCs when compared to the control OM.
Mitä tulee lasiekstrakteihin, lasista vapautuneet ionit sekä perinteisesti käytetyt kemialliset luuerilaistustekijät yhdistävä kasvatusliuos aiheutti poikkeuksellisen nopean ja voimakkaan luuerilaistusvasteen rasvan kantasoluissa verrattuna lasi-ionittomaan luuerilaistusmediumiin.
In this thesis, the osteogenic and adipogenic differentiation responses stimulated by bone morphogenetic protein-2 (BMP-2) and bioactive glass (BaG), as well as the underlying intracellular signaling events in human ASCs (hASCs), were evaluated.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin luun morfogeneettinen proteiini-2 (BMP-2) – kasvutekijän sekä bioaktiivisen lasin aiheuttamia luu- ja rasvaerilaistumisvasteita sekä niihin liittyviä solunsisäisiä signalointivaikutuksia ihmisen rasvan kantasoluissa.
In case of the BaG extracts, the exceptionally strong osteogenesis-inducing ability of the OM-based BaG extracts might be highly applicable in various approaches requiring effective osteogenic differentiation.
Mitä tulee biolasiekstrakteihin, luuerilasitustekijöiden läsnä ollessa lasi-ionien luuerilaistava vaikutus oli poikkeuksellisen voimakas, mikä saattaa tarjota näille mediumeille lukuisia käyttökohteita tehokasta luuerilaistumista edellyttävissä sovelluksissa.
The cells also modified the BaG surface underneath them.
Solut myös muokkasivat allaan olevaa biolasipintaa.
When the hASCs were cultured in contact with the S53P4 and 1-06 discs, the glasses stimulated the early osteogenic differentiation even in the absence of OM.
Viljeltäessä S53P4- ja 1-06-biolasilevyillä ilman kemiallisia luuerilaistustekijöitä rasvan kantasolut ilmensivät luuerilaistumisen varhaisia markkereita.
However, with respect to differentiation, hASCs from some donors adopted an osteogenic fate while hASCs from other donors committed towards adipocytes in response to BMP-2.
Tästä huolimatta eri luovuttajien solujen erilaistumisvasteet erosivat merkittävästi toisistaan: toisten luovuttajien solut erilaistuivat BMP-2:n vaikutuksesta luun ja toisten rasvan suuntaan.
Moreover, the cellular response to BMP-2 was observed to be the strongest in HS condition and with mammalian cells originated BMP-2.
BMP-2:n aiheuttama soluvaste oli voimakkain ihmisen seerumia sisältävässä mediumissa sekä nisäkässoluissa tuotetulla kasvutekijällä.
These observations set the basis for a more detailed evaluation of the cell signaling events on BaGs, an area with currently only very little knowledge.
Nämä havainnot luovat pohjaa bioaktiivisten lasien aiheuttaman solusignalointivasteen tarkemmille analyyseille.
They came from three schools in Tampere and Helsinki.
Aineiston olen kerännyt neljästä koulusta viides- ja yhdeksäsluokkalaisilta Tampereelta ja Helsingistä vuonna 2012.
In this study, I have analyzed children’s everyday life experiences.
Ensiksi olen analysoi-nut lasten kokemuksia.
I have brought the key concepts of the research – participation, citizenship and politics – under a conceptu-al umbrella of sociation, following Georg Simmel’s (1858–1918) theorization.
Teoreettisesti yhteiskunnallistumisen tarkasteluni tukeutuu Georg Simmelin (1858–1918) ajatteluun ja käsitteellistykseen.
Agency and belonging : Children’s experiences about participation, citizenship and political agency
Yhteiskunnallinen osallisuus ja toimijuus : Lasten osallistuminen, kansalaisuus ja poliittisuus arjen käytäntöinä
Thus, the concept of sociation involves an idea of liminality regarding children’s agency – children live at the same time in two worlds, as beings in the here-and-now and as becomings in the futurity (Skelton 2010; Kallio and Häkli 2011; Wood 2012).
Työssäni yhteiskunnallistuminen auttaa ymmärtämään lasten osallisuuden ja toimijuuden tilan liminaalisena – lapset ovat yhtä aikaa kahden eri "maailman" jäseniä (Skelton 2010; Kallio ja Häkli 2011; Wood 2012a).
In conclusion, this study proposes sociation as an interlinking concept between participation, citizenship and politics.
Toiseksi olen ottanut analyysiin mukaan koko työtä läpileikkaavat käsitteet osallistumisen, kansalaisuuden ja poliittisuuden.
How children’s agency, understood concurrently as experiences and participation opportunities, creates societal memberships?
• Miten toimijuus lasten omina kokemuksina ja yleisesti tuotettuina mahdollisuuksina rakentaa jäsenyyttä yhteiskunnassa?
It offers a broad perspective to children’s active role in the society, contributing to the interdisciplinary research on children’s and young people’s participation, citizenship and political agency (e.g. Thomas 2007; Lister 2007a,b; Kallio ja Häkli 2011; Bartos 2012; Mitchell ja Elwood 2012; Wood 2012b; Trell ja van Hoven 2016).
Teoreettisesti tarkasteltuna kyse on hienojakoisesta käsitteellisestä erottelusta, jossa ulottuvuuksien tarkastelusta erillään muodostuu kokonaisuus (vrt. Biesta ym. 2009; Trell ja van Hoven 2016).
In this study, I focus on children’s own experiences of participation and belonging.
Käytännön tarkasteluun tuon mukaan ymmärryksen siitä, miltä kokemukset osallisuudesta ja toimijuudesta näyttävät lasten näkökulmasta.
Hence, the ‘strings of sociation’ bind together citizen-ship, politics and participation as multifaceted forms of communal life, including both collective and personal aspects.
Yhteiskunnallistumisen ulottuvuuksien kokonaisuutta tarkastellen tulkitsen yhteiskunnallistumisen yhdistävän kansalaisuuden ja poliittisuuden toisiinsa osallistumisen tulkintana, jossa osallisuus ja toimijuus kumpuavat sekä yhteisöstä (kansalaisuudesta) että yksilöstä (poliittisuudesta).
Mundane politics refers to aspects that politicize in children’s daily lives, for themselves, one example being caring for pets.
Poliittisuus puolestaan tarkastelee mukanaoloa yksittäisten lasten näkökulmasta pyrkien tuomaan mukanaolon tarkasteluun yksilöllisen näkökulman.
In Simmel’s perspective, people live their lives, first, from their own point of view, and concurrently, from the society’s point of view.
Tulkitsen Simmelin ajatuksia näkökulmasta, jossa yksilön ja yhteiskunnan olemassaolon samanaikaisuudesta voidaan löytää eväitä nähdä lasten yhteiskunnallistumisen tavat aiempaa laajemmasta näkökulmasta.
From a childcentred perspective, I argue that, children should be offered opportunities to find communal ways of living in their own terms, and have possibilities to take part in different processes in their everyday environments.
Yhteiskunnallistumisen idean avulla ehdotankin, että olisi keskeistä tunnistaa lasten elämästä mahdollisimman laajasti sellaisia prosesseja, joiden myötä he oppivat yhdessä toimimisen taitoja tai saavat kokemuksia mahdollisuuksistaan vaikuttaa.
My research suggests that, in policy-making and participatory practices, it is important to notice moments, matters and communities important to children in their everyday lives, and to promote their possibilities to act in these contexts.
Toisin sanoen, täytyy osata tunnistaa ne asiat, jotka ovat sekä yksittäsille lapsille että yleisesti lapsuudessa merkityksellisiä ja pystyä tukemaan heitä näissä asioissa.
Following Simmel (1999), the society emerges from two directions, personal and societal, thus every individual has to find their own way through.
Simmelin määrittelemänä yhteiskunta on kahdesta suunnasta rakentuva kokonaisuus, jossa yhteiskunnallistuminen on prosessi, joka muodostuu sisällöstä ja muodosta.
This study considers participation, citizenship and politics as overlapping elements of children’s agency and belonging in the society.
Kansalaisuus tarkastelee mukanaoloa yhteisön jäsenyytenä; lapsi on osa yhteiskuntaa, jolloin hänellä on myös oikeus ja velvollisuus toimia kansalaisena.
With their own perspectives in mind, I analyze children’s participatory activities, citizenship and political agency in a broad sense, leaning on the concepts of agency and belonging.
Tuon työssäni tämän tarkastelun rinnalle arkisemman näkökulman osallistumisen, kansalaisuuden ja poliittisuuden ilmentymiin tarkastelemalla osallisuutta ja toimijuutta arkisina kokemuksina.
A deeped and broader understand of belonging and agency, based on children’s experiential perspectives, provides starting points for developing participation opportunities to them.
Kun lasten arki itsessään määritellään laajasti, ja tunnistetaan erilaisia toimijuuden mahdollisuuksia, muotoja ja paikkoja, mahdollistetaan samalla monenlaisille lapsille kokemukset osallisuudesta ja mahdollisuuksista vaikuttaa.
What is participation, citizenship and politics for children, in their lived realities?
Erilaisista tulokulmista huolimatta osallistuminen, kansalaisuus ja poliittisuus ilmenee yhteiskunnassa lapsille järjestettynä toimintana.
Analytical framework of sociation The main research questions in this study are: In what kinds of practices and situations children develop feelings of belonging?
Kysyn tutkimuksessani: • Millaisissa käytännöissä ja tilanteissa lasten tunne osallisuudesta ra-kentuu?
The sociation perspective developed in the study highlights that the processes and moments in which children learn how to cooperate and act with others are central to their be-longing and agency in the society, in various scalar dimensions, here and now as well as later in life.
Yhteiskunnallistumisen käsitteeseen tukeutuen tutkimustehtävänäni on tarkastella lasten osallisuuden ja toimijuuden mahdollisuuksia kokemuksina, jotka tulevat esiin sekä institutionaalisessa että arkiympäristöjen yhteiskunnallistumisessa.
Following this trend, different kinds of institutional structures for children’s partici-pation have been developed in Finland, for example youth councils and children’s parliaments.
Lasten mukanaolon lisäämisen vaatimus näkyy esimerkiksi oppilaskunta- tai nuorisovaltuustotoiminnan lisääntymisenä, joiden avulla lasten mahdollisuuksia vaikuttaa heitä koskeviin asioihin pyritään parantamaan.
I have explored their communal activities and belonging in the society by looking into how they find opportunities to take actively part in various kinds of situations and processes, in reflection with societal structures of participation.
Yhteiskunnallistumisessa yhteiskunnan jäsenyys muodostuu mahdollisuuksista tunnistaa erilaisia kokemuksia osallisuudesta ja toimijuudesta.
In Western countries, worries about young people’s lack of interest in participation on common matters, such as voting in elections, are emerging.
Aikuisissa herättää huolta sekä se, miten saataisiin aiempaa useampi innostumaan edustuksellisesta osallistumisesta että se, miten on mahdollista tukea niiden lasten osallistumista, jotka eivät ole mukana edustuksellisissa rakenteissa.
I have focused to find out about the groups where they feel like belonging and the issues in which they want to participate.
Kärjistäen heidän nähdään olevan osallisia ja toimijoita silloin, kun he ovat mukana järjestetyissä rakenteissa.
Thus, according to my findings children become members of the society and learn citizenship skills in their everyday lives, by negotiating various matters, forming opinions, and listening to and collaborating with others.
Tämän avulla selvitän, miltä lasten kokemukset mukanaolon ja toiminnan mahdollisuuksista näyttävät, kun niitä tarkastellaan poliittisuuden, kansalaisuuden ja osallistumisen ulottuvuudet yhdistäen, sen sijaan että näitä tarkasteltaisiin toisistaan erillään.
In these non-linear processes, children are at the same time beings and becomings, which is to say that what is significant in childhood may also carry importance in adulthood.
Samalla voidaan piirtää aiempaa tarkempi kuva siitä, millaiset asiat ovat lapsuuden elämänvaiheessa merkityksellisiä.
While such social learning largely takes place during childhood, it however continues throughout the lifecourse.
Tällaiseen toimintaan halutaan mukaan aiempaa enemmän lapsia, mutta samalla tunnistetaan, etteivät kaikki voi olla samalla tavoin mukana.
In response, societies have sought to enhance children’s belonging in their communities.
Samalla tulisi tunnistaa myös ne yhteisöt, jotka ovat lapsille tärkeitä.
Citizenship has not been sufficiently conceptualized from children’s perspectives (Staeheli and Brown 2003).
Teoreettisessa keskustelussa yhteiskunnallistumista voidaan pitää aiempaa hienosyisempänä jäsennyksenä lasten yhteiskunnallista jäsenyyttä tarkasteltaessa (Biesta ym. 2009; Trell ja van Hoven 2016).
A central motivation for promoting children’s active role in societies comes from the United Nation’s Convention on the Rights of the Child (CRC).
Tutkimukseni keskeinen tulos on tarjota yhteiskunnallistumisen idea ymmärryksenä lasten osallisuudesta ja toimijuudesta käytyyn yh-teiskunnalliseen keskusteluun.
On the other hand, from a futurist perspective, I explore their experiences of becoming members of the (political) society, as future adults.
Yhteiskunnallistumisessa toimijuus vaatii toteutuakseen kokemuksen kuulumisesta (osallisuus), joka puolestaan mahdollistaa toimijuutta.
In line with Simmel’s thought, Agnew (2002) has noticing that children learn by living, and this learning happens importantly in everyday life.
Tukeudun ajattelussani Sassin (2002, 71) ajatukseen, jossa on ensin tunnettava, että kokee asiat omakseen ja että omassa elinympäristössä on mahdollisuuksia vaikuttaa, ennen kuin yhteiskunnallinen "muodollisen politiikan" osallistuminen voi ylipäänsä herättää kiinnostuksen.
The counterparts of these three dimensions in the three continua of agency and belonging are defined from everyday life perspectives.
Yhteiskunnan jäsenyys muodostuu monenlaisten tarjottujen ja itse löydettyjen mahdollisuuksien yhdistymisestä sekä toimijuuden kontekstien laajasta tunnistamisesta.
In the analysis, I have focused mostly on the interview materials, from three perspectives.
Samoin tekemäni analyysi on kolmiosainen.
Some issues are important to oneself whereas some other’s get their importance from society’s perspective (Frisby 2001).
Prosessimaisen tarkastelun myötä palautan yhteiskunnallistumisen idean myös Simmelin (1999) ajatteluun.
Finally, with participation I denote activities in settings that children choose to participate in, such as game worlds or hobbies.
Yleisesti tutkimukseni tuo esiin näkökulman, jonka avulla voidaan saada kiinni siitä, millaista mukanaoloa ja toimintaa tulisi tukea ja millaiset asiat tulisi tunnistaa lasten kokemuksissa merkittäviksi mu-kanaolon ja toiminnan tavoiksi.
The countries that have ratified the agreement should set their legislation and institutional activities in line with the CRC.
Tässä keskustelussa keskeinen rooli on YK:n Lapsen oikeuksien sopimuksella (Unicef 2017), johon sopimusvaltioiden kansalliset ja järjestötasoiset hankkeet, politiikkaohjelmat, lait ja asetukset tulee sitoa.
Each of the concepts, important in their own right, is inadequate as an analytical approach.
Jokaisella lapsella on elämässään sellaisia asioita, jotka hän kokee merkityksellisinä.
In Finnish women, approximately 4000 – 5000 new breast cancers are diagnosed every year.
Vuosittain suomessa todetaan 4000–5000 uutta rintasyöpätapausta.
The overexpression of the fos-like antigen 1 (FOSL1) was shown to be critical for the growth of toremifene-resistant cells.
Tutkimuksessa osoitettiin myös että fos-like antigen 1 (FOSL1) geenin yli-ilmentyminen on tärkeä ominaisuus toremifeeni-resistenttien solujen kasvulle.
Another intriguing finding was that medroxyprogesterone acetate dose-dependently and at low pharmacological concentrations inhibited the growth of estrogen-independent cells, and that the presence of estrogen abrogated the effect.
Havaittiin myös että synteettinen progestiini (medroksiprogesteroni asetaatti) jo matalina farmakologisina konsentraatioina esti estrogeenista riippumattomien solujen kasvua, mutta estrogeeni poisti tämän vaikutuksen.
In our study, physiological concentrations of vitamin A (retinol) inhibited the growth of cell lines, especially in the presence of estrogen.
Tutkimuksessa havaittiin että fysiologisena konsentraationa A-vitamiini hidasti resistenttien rintasyöpäsolujensolujen kasvua, etenkin annettuna yhdessä estrogeenin kanssa.
Breast cancer is the most common type of cancer among women in western world.
Hormonaaliselle hoidolle vastustuskykyisen rintasyövän soluviljelymallit Rintasyöpä on naisten yleisin syöpä.
Approximately 70 percent of breast cancers express estrogen receptor (ER).
Rintasyövistä noin 70 % on hormonireseptoripositiivisia eli niissä ilmenee estrogeenireseptori.
Hormonal Regulation of Endocrine-resistant Breast Cancer
Geenien Ilmenemisen ja Kasvun Säätely Hormonaaliselle Hoidolle Resistentissä Rintasyövässä
Our results show that observed alterations in gene expression after long-term culture of the cells were already present as soon as the cells started proliferating after a period of quiescence.
Tutkimus osoitti että rintasyöpäsolujen pitkäaikaisen lääkealtistuksen (1 vuosi) jälkeen havaitut muutokset geenien ilmenemisessä voidaan nähdä soluissa heti kun ne alkavat kasvaa ilman estrogeenia tai antiestrogeenista huolimatta, jo noin 2-3 kuukauden jälkeen.
This study was undertaken in order to examine the alterations in gene expression when hormone-dependent breast cancer cells were grown over a long-term period without estrogen, or additionally in the presence of the SERM toremifene, eventually leading to estrogen-independent (which mimics resistance to aromatase inhibitor) and toremifene-resistant phenotypes.
Tutkimuksessa selvitettiin soluviljelymallien avulla geenien ilmenemisen muutoksia prosessissa, jossa hormoniherkästä rintasyövästä kehittyy resistentti antiestrogeenihoidolle (toremifeeni), ja kun hormoniherkkä rintasyöpä alkaa kasvaa ilman estrogeenia.
Knowledge of resistance mechanisms originates mainly from tumor biopsies of tamoxifen-resistant breast cancer, and from in vitro cell culture models of antiestrogen resistance.
Resistenssin syntymekanismeista on saatu tietoa tutkimalla kasvaimista otettuja kudosnäytteitä, sekä laboratoriossa tehtävien soluviljelykokeiden avulla.
Still, not all patients receiving endocrine therapy respond to treatment (de novo resistance), and others will eventually relapse despite an initial response (acquired resistance).
Kuitenkin osalla hormonireseptoripositiivisista potilaista ei todeta vastetta hoidolle eli syöpäkasvain on vastustuskykyinen hormonaalisille hoidoille, ja osalla potilaista rintasyöpä uusiutuu sellaisena että se ei enää reagoi annettuun hormonaaliseen hoitoon, eli syöpä on kehittynyt vastustuskykyiseksi (resistenssi) hoidon aikana.
We assessed the effect of different nuclear receptor ligands on the growth of hormone-sensitive breast cancer cells and endocrine-resistant sublines.
Estrogeenin kasvuvaikutuksen estämiseen tähtäävät hoitomuodot tehoavat hormoniherkkään rintasyöpään vaihtelevasti ja hoidoille resistenttien syöpien kehittyminen on yleistä.
Endocrine therapy is the most effective treatment for the hormone receptor-positive breast cancer.
Estrogeeni, joka vaikuttaa estrogeenireseptorin kautta, on hormonireseptoripositiivisen, eli hormoniherkän rintasyövän tärkein tunnettu kasvuvaikuttaja.
Endocrine therapy targeting ER is the most effective treatment of hormone-dependent breast cancer therapy both in the adjuvant and metastatic setting.
Hormonaaliset hoidot ovat tehokkaita hoitomuotoja, sekä liitännäishoitoina annettuna leikkauksen jälkeen, että levinneen rintasyövän hoidossa.
There has been renewed interest in alternative hormonal treatments both in early disease and in the advanced setting when conventional ER-targeting therapies fail.
Nämä tulokset herättävät mielenkiintoa muista hormonaalisista hoidoista antiestrogeenihoitojen lisänä.
Also, the interaction of estrogen and ER can be blocked by using selective ER modulators (SERMs) or by downregulating the expression of ER with selective ER downregulators (SERDs) both in premenopausal and postmenopausal women.
Tulokset tukevat näkemystä että osalla soluista on valmiiksi kyky kasvaa muuttuneissa olosuhteissa ja ne valikoituvat (selektio) kasvamaan tässä prosessissa.
Transport system planning is constantly evolving.
Liikennejärjestelmäsuunnittelu on jatkuvassa muutoksessa.
The model is divided into ten topics, which are urban structure, economy and business, transport system, walking and cycling, public transport, car traffic, accessibility and reachability, environment, safety and security and health and wellbeing.
Malli on jaettu kymmeneen osa-alueeseen: yhdyskuntarakenne, talous ja elinkeinoelämä, liikennejärjestelmä, kävely ja pyöräily, joukkoliikenne, autoliikenne, saavutettavuus, ympäristö, liikenneturvallisuus ja terveys ja hyvinvointi.
Holistic Evaluation of Transport System and Transport Projects
Liikennejärjestelmän ja -hankkeiden kokonaisvaltainen arviointi
However, these methods are required to be used in urban projects that will receive funding from the government.
Kuitenkin näitä menetelmiä on käytettävä kaupunkiseudun hankkeissa, joihin liittyy valtion tuki.
Several alternative methods are presented but they also have the issue of numerical valuation.
Vaihtoehtoisia menetelmiä on esitetty, mutta myös näissä esiintyy numeerisen arvottamisen ongelma.
The need to evaluate urban environment and sustainable modes of transport have been recognised.
Tarve kaupunkiympäristön arvottamiseen ja kestävien kulkutapojen laajempaan huomiointiin on tunnistettu.
These topics consist of questions based on strategies and objectives and different indicators and measures to provide the answer to these questions.
Osa-alueiden alle on muodostettu tavoitteiden ja strategioiden mukaisia kysymyksiä ja esitetty mahdollisia indikaattoreita ja mittareita, joiden avulla kysymyksiin on mahdollista vastata.
The qualitative transport project appraisal model presented in the report is developed to evaluate the projects according to the national and regional strategies and objectives.
Raportissa esitetty liikennehankkeiden laadullinen arviointimalli on kehitetty vastaamaan valtakunnallisten ja alueellisten strategioiden ja tavoitteiden mukaista ajattelua.