natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Frequent use of social media (over 7h per day) predicted higher mental distress in a longitudinal setting, however only in women.
Pitkittäisasetelmassa hyvin runsas sosiaalisen median käyttö (yli 7h päivässä) ennusti korkeampaa psyykkistä kuormittuneisuutta, mutta vain naisilla.
Further, the longitudinal association has not been studied separately in men and women, even though there is some evidence of gender differences.
Pitkittäisyhteyttä ei ole tarkasteltu naisilla ja miehillä erikseen, vaikka viitteitä sukupuolieroista on löytynyt.
The study was conducted with a repeated measurements method by using multilevel modeling and utilizing data from five different time points.
Tutkimus toteutettiin toistomittausasetelmalla monitasomallinnusta käyttäen siten, että analyyseissä hyödynnettiin tietoa viidestä eri mittausajankohdasta.
All observed effect sizes were small, which can be due to the study design, which did not consider the different social media content, usage style or personality-related factors.
Kaikki havaitut yhteydet olivat efekteiltään hyvin pieniä, mikä voi johtua siitä, ettei tutkimusasetelma ottanut huomioon erilaisia sosiaalisen median sisältöön ja käyttötapoihin tai käyttäjän persoonallisuuteen liittyviä tekijöitä, jotka mahdollisesti vaikuttavat tarkasteltuun yhteyteen.
The aim of this study is to observe the association between social media use and mental distress both ways over a period of one year among young people, considering men and women separately.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on tarkastella nuorten sosiaalisen median käytön ja psyykkiseen kuormittuneisuuteen yhteyttä molempiin suuntiin yhden vuoden seuranta-ajalla, naisilla ja miehillä erikseen.
Thus, definite conclusions about the direction of the possible association cannot be made.
Mahdollisen yhteyden suunnasta ei voida siis aiempien tutkimusten perusteella olla varmoja.
Results and conclusions The social media use and mental distress of young people had a cross-sectional association in both men and women.
Tulokset ja johtopäätökset Nuorten sosiaalisen median käyttö ja psyykkinen kuormittuneisuus olivat poikittaisessa yhteydessä toisiinsa sekä miehillä että naisilla.
Previous studies have found evidence of a cross-sectional association between social media use and mental distress, however only few longitudinal studies have been published so far.
Tutkijat ovat löytäneet viitteitä sosiaalisen median käytön ja psyykkisen kuormittuneisuuden poikittaisyhteydestä, mutta pitkittäistutkimuksia on julkaistu niukasti.
Researchers have been concerned about a possible negative influence of social media use to young peoples’ mental health.
Käytön lisääntymiseen on yleisesti suhtauduttu varauksella, ja tutkijoiden taholta on esiintynyt huolta siitä, että sosiaalisen median runsaalla käytöllä olisi negatiivinen vaikutus nuorten mielenterveyteen.
There was no conclusive influence of mental distress on social media use in a longitudinal setting among neither sex.
Psyykkinen kuormittuneisuus ei ennustanut sosiaalisen median käyttöä pitkittäisasetelmassa selvästi kummallakaan sukupuolella, mutta osa analyyseista antoi viitteitä sille, että tämän suuntainen yhteys olisi todennäköisempää miehillä.
These effects were however relatively small.
Havaitut vaikutukset olivat kuitenkin melko pieniä.
The associations between social media use and psychosocial well-being were examined with linear regression analysis and ordinal logistic regression analysis.
Pääanalyysit tehtiin käyttäen lineaarista regressioanalyysia ja järjestysastekollista logistista regressioanalyysia.
The study was conducted with repeated measurements method and by using multilevel modeling.
Tutkimus toteutettiin toistomittausasetelmalla monitasomallinnusta käyttäen.
Poor psychosocial well-being, mainly higher externalizing symptoms, predicted later heavier social media use among both boys and girls.
Nuorten heikko psykososiaalinen hyvinvointi, lähinnä eksternalisaatio-oireet, puolestaan ennustaa runsaampaa sosiaalisen median käyttöä sekä tytöillä että pojilla.
According to previous research heavy social media use is associated with poor psychosocial well-being in adolescents.
Aikaisemman tutkimustiedon mukaan runsas sosiaalisen median käyttö on yhteydessä heikompaan psykososiaaliseen hyvinvointiin nuorilla.
This study found that social media use predicted later declines in psychosocial well-being among girls, but not among boys.
Tutkimuksen mukaan sosiaalisen median käyttö ennustaa varhaisnuoruudessa heikompaa tulevaa psykososiaalista hyvinvointia tytöillä, mutta ei pojilla.
Social media use did not predict later psychosocial well-being among boys.
Pojilla sosiaalisen median käytön määrä ei ennustanut myöhempää psykososiaalista hyvinvointia.
Gender differences were found in the longitudinal association between social media use and psychosocial well-being.
Tytöt ja pojat erosivat toisistaan sosiaalisen median käytön määrän ja psykososiaalisen hyvinvoinnin pitkittäisyhteyden suhteen.
Among girls, even less than an hour of social media use predicted higher total and externalizing symptoms, and among 10–11-year-old girls over 4 hours of social media use predicted higher internalizing symptoms.
Tytöillä havaittiin myös ikäinteraktio internalisaatiooireiden kohdalla: 10–11-vuotiailla tytöillä yli neljän tunnin käyttö ennusti korkeampia internalisaatio-oireita, mutta tämä vaikutus katosi iän kasvaessa.
The objective of this study was to investigate longitudinal associations between social media use and psychosocial well-being in 10–15-year-old boys and girls.
Tutkimuksessa tarkasteltiin sosiaalisen median käytön määrän ja psykososiaalisen hyvinvoinnin välistä pitkittäisyhteyttä 10–15-vuotiailla tytöillä ja pojilla, sekä sitä muovaako tutkittavien ikä tätä yhteyttä.
The majority of previous studies are cross-sectional and there are not many studies focusing on early adolescents.
Yhteyttä ei ole myöskään tutkittu lähes lainkaan varhaisnuorilla, ja tutkimustietoa puuttuu myös sukupuolten välisistä eroista tämän yhteyden suhteen.
Social media use was assessed through the daily amount (hours) spent chatting or interacting on social media websites and apps. Psychosocial well-being was measured by the Strengths and Difficulties Questionnaire.
Strenghts and Difficulties -kysely, SDQ) ja sosiaalisen median käytön määrää mitattiin itsearviointina viisiportaisella asteikolla.
Higher externalizing symptoms predicted heavier social media use among both boys and girls, and higher total symptoms also predicted heavier use but only among boys.
Tarkasteltaessa yhteyttä toisinpäin pojilla korkeammat kokonais- ja eksternalisaatiooireet, ja tytöillä korkeammat eksternalisaatio-oireet ennustivat myöhempää runsaampaa sosiaalisen median käyttöä.
Methods Participants were 20 (10 girls and 10 boys) Finnish very-low-birth-weight (birth weight ≤1500 g and/or born < 32 gestational weeks) singletons and 20 (10 girls and 10 boys) full term (> 37 gestational weeks) singletons.
Tutkittavat (n=20; 10 tyttöä ja 10 poikaa) olivat yksösenä kehittyneitä suomenkielisiä pikkukeskosia (syntymäpaino ≤1500 g ja/tai syntynyt < 32 raskausviikkoa).
The early interaction of the mother and the child was evaluated with Emotional Availability Scales at the same time point.
Äidin ja lapsen varhaista vuorovaikutusta arvioitiin samassa ikäpisteessä emotionaalisen saatavillaolon skaaloilla.
Earlier studies have shown that mother’s sensitivity and structuring in the early interaction are associated with better language skills of the children.
Aiemmassa tutkimuksessa on todettu, että erityisesti äidin sensitiivinen ja jäsentävä vuorovaikutustyyli on yhteydessä lapsen parempiin kielellisiin taitoihin.
This study is part of the Development and Functioning of Very Low Birth Weight Infants from Infancy to School Age study ( PIPARI study).
Tämä tutkimus on osa Pienipainoisten riskilasten käyttäytyminen ja toimintakyky imeväisiästä kouluikään -tutkimusta (PIPARI-tutkimus).
The level of the emotional availability was good across both groups, so the interaction between low emotional availability and children´s language skills could not be examined.
Emotionaalinen saatavillaolo oli keskos- ja verrokkiryhmässä kauttaaltaan hyvällä tasolla, joten alhaisen emotionaalisen saatavillaolon yhteyttä kielellisiin taitoihin ei päästy tutkimaan.
More research regarding the language skills and the emotional availability of VLBW children is needed.
Jatkotutkimus pikkukeskosten kielellisistä taidoista ja emotionaalisesta saatavillaolosta on tarpeen.
With full term children, the receptive language and the involvement of the child were significantly related to each other.
Verrokkiryhmässä lapsen kielellinen ymmärtäminen ja lapsen aloitteellisuus olivat kuitenkin merkitsevästi yhteydessä toisiinsa.
The language skills of the children were examined at 2 years of age using Reynell Developmental Language Scales III and MacArthur Communicative Development Inventories.
Lasten kielellisiä taitoja arvioitiin Reynellin kielellisen kehityksen testillä sekä Varhaisen vuorovaikutuksen ja kielen arviointimenetelmällä lasten ollessa 2-vuotiaita.
The connection of the language skills and the emotional availability of the mother and the child has not been studied before with 2-year-old VLBW children.
Pikkukeskosten kielelliset taidot ja äidin ja lapsen emotionaalinen saatavillaolo eivät olleet yhteydessä toisiinsa lapsen ollessa kahden vuoden korjatussa iässä.
Conclusions There was no association between the language skills of the VLBW children and the emotional availability of the mother and the child at 2 years of age.
Toistaiseksi ei ole tutkittu pikkukeskosten kielellisten taitojen ja äidin ja lapsen emotionaalisen saatavillaolon yhteyttä kahden vuoden iässä.
The connection seems to be stronger in children younger than 2 years.
Yhteyksiä on todettu erityisesti silloin, kun vuorovaikutusta on mitattu aiemmin kuin kahden vuoden iässä.
Objectives The aim of this study was to examine the relationship between the language skills and the emotional availability of the mother and the child in 2-year-old very-low-birth-weight (VLBW) children.
Tiivistelmä - Referat - Abstract Tavoitteet ja tausta Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, onko pikkukeskosten kielellisillä taidoilla ja äidin ja lapsen varhaisen vuorovaikutussuhteen emotionaalisella saatavillaololla yhteyttä lasten ollessa 2-vuotiaita.
Also the possible differences of this relationship between the preterm children and the comparison group were evaluated.
Lisäksi haluttiin tarkastella sitä, millainen tämä mahdollinen yhteys on, ja onko se erilainen pikkukeskosilla ja täysiaikaisena syntyneillä verrokeilla.
The results of this process evaluation may be utilized in the forthcoming analyses of the research project and in the design of future process evaluation studies.
Prosessiarvioinnin tuloksia voidaan hyödyntää tutkimushankkeen jatkoanalyyseissä sekä tulevien prosessiarviointitutkimusten suunnittelussa.
The lower the level of intervention implementation the more the prevalence of interruptions increased.
Mitä matalampi oli intervention toteutuksen taso, sitä enemmän keskeytysten yleisyys intervention aikana lisääntyi.
Cognitively straining conditions such as disruptions, interruptions, and information overload are common in knowledge work and reducing them is important for the well-being of employees.
Kognitiiviset kuormitustekijät, kuten häiriöt, keskeytykset ja tietotulva, ovat tietotyössä yleisiä, ja niiden vähentäminen on työntekijöiden hyvinvoinnin kannalta tärkeää.
The results suggest that the level of intervention implementation may have a large effect on intervention effectiveness.
Tulosten perusteella intervention toteutuksen tasolla voi olla suuri merkitys intervention vaikuttavuuden kannalta.
The approach used was process evaluation, which is a central part of intervention evaluation according to current guidance.
Lähestymistapana oli prosessiarviointi, joka on nykyohjeistusten mukaan keskeinen osa interventiotutkimusta.
The level of intervention implementation was higher in the cognitive ergonomics intervention group compared to the active control group.
Intervention toteutuksen taso oli kognitiivisen ergonomian interventioryhmässä korkeampi kuin aktiivisessa vertailuryhmässä.
The relationship between the level of intervention implementation and intervention effectiveness was studied with individual-level data (n=74).
Toteutuksen tason yhteyttä intervention vaikuttavuuteen interventioryhmässä tutkittiin yksilötason aineistolla (n=74).
Clusters (n=36) were ranked based on the mean of these five dimensions and grouped to reflect low, medium and high intervention implementation.
Osa-alueiden keskiarvon perusteella klusterit (n=36) jaettiin kolmeen luokkaan, jotka edustivat intervention toteutuksen tasoja matala, keskitaso ja korkea.
This thesis examines the implementation of a cluster-randomized complex cognitive ergonomics workplace intervention.
Tässä tutkielmassa tarkasteltiin klusterisatunnaistetun kompleksisen kognitiivisen ergonomian työpaikkaintervention toteutusta.
The level of intervention implementation was examined on a cluster (work unit) level relating to five dimensions: baseline level and experienced importance of study goals, manager activity, intervention questionnaire activity, common discussion on study goals and following of ground rules.
Intervention toteutuksen tasoa tarkasteltiin klusteri- eli työyksikkötasolla viiden eri osa-alueen suhteen: lähtötilanne ja tavoitteiden koettu tärkeys, esimiehen aktiivisuus, interventiovaiheen kyselyaktiivisuus, yhteinen keskustelu tavoitteista ja toimintatapojen noudattaminen.
The research questions explored whether there is a difference in the level of intervention implementation between intervention group and active control group and whether the level of intervention implementation is associated with intervention effectiveness, especially with the change in the prevalence of cognitively straining conditions.
Tutkimuskysymyksinä oli, onko intervention toteutuksen tasossa eroa interventioryhmän ja aktiivisen vertailuryhmän välillä, ja onko toteutuksen taso yhteydessä intervention vaikuttavuuteen, erityisesti kognitiivisten kuormitustekijöiden yleisyyden muutokseen.
Regarding the intervention implementation dimensions "baseline level and experienced importance of study goals" and "intervention questionnaire activity" were correlated with the change in the prevalence of interruptions.
Toteutuksen tason osa-alueista "lähtötilanne ja tavoitteiden koettu tärkeys" sekä "interventiovaiheen kyselyaktiivisuus" olivat yhteydessä keskeytysten yleisyyden muutokseen.
In the intervention group the relationship between the level of intervention implementation and the change in the prevalence of cognitively straining conditions approached statistical significance and concerning the change in the prevalence of interruptions the relationship was statistically significant.
Toteutuksen tason yhteys kognitiivisen kokonaiskuormituksen yleisyyden muutokseen interventioryhmässä lähestyi tilastollista merkitsevyyttä, ja keskeytysten yleisyyden muutoksen osalta yhteys oli tilastollisesti merkitsevä.
Gender differences are also examined.
Lisäksi tarkastellaan sukupuolten välisiä eroja.
Study participants were 16‒18-year-old adolescents (n=317, 69.7% girls).
Tähän poikkileikkaustutkimukseen osallistui 317 helsinkiläisnuorta (69.7 % tyttöjä), jotka olivat 16−18-vuotiaita.
Statistical analyses used were logistic regression and mediation analysis.
Yhteyksiä tutkittiin logistisen regressioanalyysin ja mediaatioanalyysin avulla.
The data was from a Finnish cohort study SleepHelsinki!
Tutkimuksen aineisto on osa Helsingin yliopiston SleepHelsinki!
Allowing flexible schedules at school and work could support adolescents’ development, help studying and prevent CRRDs and psychiatric disorders in adolescence.
Sallimalla joustavammat aikataulut koulumaailmassa ja työelämässä voitaisiin tukea nuorten kehitystä, helpottaa koulunkäyntiä ja auttaa ehkäisemään vuorokausirytmin säätelyvaikeuksia ja psykiatrisia häiriöitä nuoruudessa.
Studies investigating the associations of them are scarce.
Niiden välisiä yhteyksiä on kuitenkin tutkittu niukasti nuoruudessa.
CRRDs were not associated with anxiety disorders.
Vuorokausirytmin säätelyvaikeudet eivät olleet yhteydessä ahdistuneisuushäiriöihin.
The aim of this study is to examine the association of CRRDs and psychiatric disorders, and whether the association is mediated by chronotype.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan vuorokausirytmin säätelyvaikeuksien yhteyttä psykiatrisiin häiriöihin sekä välittääkö kronotyyppi tätä yhteyttä.
Adolescence is a vulnerable developmental stage to develop psychiatric disorders and circadian rhythm regulation difficulties (CRRDs).
Nuoruus on haavoittuvaista aikaa vuorokausirytmin säätelyvaikeuksien ja psykiatristen häiriöiden kehittymisen kannalta.
Chronotype mediated the association between mean bedtimes on weekends and antisocial personality disorder.
Kronotyyppi välitti viikonlopun nukkumaanmenoaikojen keskiarvon yhteyttä epäsosiaaliseen persoonallisuushäiriöön.
CRRDs include late bedtimes, alteration in sleep duration and variation in standard deviations (SD) of bedtimes and sleep duration on weekdays and weekends.
Vuorokausirytmin säätelyvaikeuksina tarkastellaan viikon ja viikonlopun myöhäisiä nukkumaanmenoaikoja, unen kestoa sekä keskihajontojen vaihtelua nukkumaanmenoajoissa ja unen kestossa.
Variations in means and SDs of bedtimes on weekdays, and alterations in SDs of bedtimes on weekends were associated with increased risk of depression.
Arjen nukkumaanmenoaikojen keskiarvo ja keskihajontojen vaihtelu sekä viikonlopun nukkumaanmenoaikojen keskihajontojen vaihtelu olivat yhteydessä masennusriskiin.
Alterations in mean bedtimes on weekdays and on weekends were associated with increased risk of suicidality, and alterations in SDs of bedtimes and sleep duration on weekdays were associated with increased risk of suicidality and antisocial personality disorder.
Arjen nukkumaanmenoaikojen ja unen keston keskihajontojen vaihtelu sekä viikonlopun nukkumaanmenoaikojen keskiarvo olivat yhteydessä epäsosiaalisen persoonallisuushäiriön riskiin.
Group discussion was used as a research method.
Tutkimusmenetelmänä käytettiin ryhmäkeskustelua.
The group discussion was filmed, transcribed into a text file and analyzed by inductive content analysis.
Ryhmäkeskustelu videoitiin, litteroitiin tekstitiedostoksi ja analysoitiin induktiivisen sisällönanalyysin keinoin.
The development proposals focused on early identification and diagnosis, service development, and information sharing and attitudes.
Kehitysehdotukset painottuivat varhaiseen tunnistamiseen ja diagnosointiin, palveluiden kehittämiseen sekä tiedon jakamiseen ja asenteisiin.
In addition to the chairman, the group discussion was attended by a representative of the Finnish Association for Autism and Asperger Syndrome, one occupational therapist, two speech-language pathologists, two early childhood special education teachers and one parent of a child with ASD.
Ryhmäkeskusteluun osallis-tuivat puheenjohtajan lisäksi Autismi- ja Aspergerliiton edustaja, yksi toimintaterapeutti, kaksi puheterapeuttia, kaksi ryhmässä toimivaa varhaiserityisopettajaa ja yksi autismikirjon lapsen vanhempi.
The purpose of this study was to find out views of professionals and parents on the rehabilitation of children aged 6 and younger in the Hospital District of Helsinki and Uusimaa.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää ammattihenkilöiden ja vanhempien näkemyksiä 6-vuotiaiden ja sitä nuorempien autismikirjon lasten kuntoutuk-sesta Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin alueella.
The rehabilitation of children with ASD should be developed by enhancing early identification and diagnosis, developing services (for example by equalizing them and allocating resources for rehabilitation, providing early support and investing in early-stage intensive rehabilitation and parental guidance) and increasing autism-specific knowledge.
Autismikirjon lasten kuntoutusta tulisi kehittää tehostamalla varhaista tunnistamista ja diagnosointia, kehittämällä palveluita (esim. yhdenmukaistamalla niitä ja kohdistamalla kuntoutukseen tarvittavat resurssit, tarjoamalla varhaista tukea ja panostamalla varhaisvaiheen intensiiviseen kuntoutukseen ja vanhempien ohjaamiseen) sekä lisäämällä tietoutta autismikirjon häiriöistä.
Autism spectrum disorders (ASD) are neurodevelopmental disorders that have a broad impact on the lives of children with ASD and their families.
Autismikirjon häiriöt ovat neurobiologisia kehityshäiriöitä, jotka vaikuttavat laaja-alaisesti autismikirjon lasten ja heidän perheidensä hyvinvointiin.
According to the eco-cultural theory, many factors affect a child and his or her rehabilitation, ranging from family's resources to rehabilitation and rehabilitation laws.
Ekokulttuurisen teorian mukaan lapseen ja hänen kuntoutumiseensa vaikuttavat hyvin monet tekijät aina perheen voimavaroista kuntoutuspalveluihin ja kuntoutuksesta säätäviin lakeihin asti.
In particular, changes in rehabilitation practices, co-operation between different professionals and peer support were seen as factors contributing to rehabilitation.
Kuntoutusta edesauttavina tekijöinä pidettiin erityisesti kuntoutuskäytäntöjen muutosta, eri ammattihenkilöiden välistä yhteistyötä ja perheille järjestettyä vertaistoimintaa.
Professionals working with children with ASD and the parents are used to identify risk factors, rehabilitative factors and development suggestions for rehabilitation of children with ASD.
Autismikirjon lasten kuntoutuksen parissa työskentelevien ammattihenkilöiden ja vanhempien avulla kartoitetaan autismikirjon lasten kuntoutuksen riskitekijöitä, kuntoutusta edesauttavia tekijöitä sekä kuntoutusta koskevia kehittämisehdotuksia.
In order to further develop the rehabilitation of children with ASD, there is a need for extensive research on the functioning of rehabilitation.
Jotta autismikirjon lasten kuntoutusta voitaisiin kehittää yhä enemmän lapsen ja perheiden tarpeita vastaavaksi, tulisi kuntoutuksesta ja sen toimivuudesta saada kuntoutuksen vaikuttavuustutkimuksia laajempaa tutkimustietoa.
Challenges to identification and diagnosis, access to services and multiculturalism, as well as lack of education and knowledge, were identified as risk factors for the rehabilitation of children with ASD.
Autismikirjon lasten kuntoutuksen riskitekijöinä pidettiin tunnistamis- ja diagnosointiprosessiin, palveluiden saatavuuteen ja monikulttuurisuuteen liittyviä haasteita sekä koulutuksen ja tiedon puutetta.
The overall level of disease mortality in the period of 2001-2010 in Finland was examined using age-standardized mortality rates by 100 000 person-years.
Suomen tautikuolleisuutta vuosina 2001-2010 tarkasteltiin laskemalla ikävakioitu tautikuolleisuus 100 000 henkilövuotta kohden.
Methods: Patients hospitalized with bipolar disorder 1980–2010 in Finland were identified using the National Hospital Discharge register and linked individually to population register data on mortality and demographics.
Menetelmät: Kaksisuuntaisen mielialahäiriön vuoksi sairaalahoidossa 1980-2010 aikana olleet potilaat tunnistettiin käyttäen sairaalarekisteriä, ja potilaat yhdistettiin kuolleisuus- ja väestörekisteridataan.
Results: Bipolar disorder was associated with excess disease mortality: the rate ratios for disease mortality during 2001-2010 were 2.27 among men and 2.58 among women.
Tulokset: Kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavalla väestöllä on tutkimuksen mukaan merkittävästi enemmän tautikuolleisuutta koko väestöön verrattuna: tautikuolleisuuden esiintyvyyssuhde oli vuosien 2001-2010 aikana miehillä 2.27 ja naisilla 2.58.
The disease mortality gap between bipolar disorder patients and the total population widened during 2001-2010 in Finland.
Tautikuolleisuusero kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavien ja koko väestön välillä kasvoi Suomessa vuosien 2001 ja 2010 välillä.
The results of this study indicate a disparity in the Finnish healthcare system affecting the physical health of bipolar disorder patients.
Tutkimuksen tulokset osoittavat puutteen kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavien somaattisen terveyden hoidossa.