natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although the profession of air traffic controllers, within this organisation that is anchored to special expertise and modern technologies, represents the highest level of expertise in the control and management of air traffic, it does not represent a pure form of closed expertise.
Vaikka lennonjohtajien ammattikunta edustaa erityisosaamiseen ja teknologioihin kiinnittyneessä Ilmailulaitoksen organisaatiossa ilmaliikenteen hallinnan asiantuntijuutta, ammattikunta ei edusta suljetun asiantuntijuuden puhdasta muotoa.
The professional identity of air traffic controllers has unfolded as a process of self-comprehension about the profession s strong but at once unstable position in the labour market.
Lennonjohtajien ammatti-identiteetti on muotoutunut itseymmärrysprosessiksi ammattikunnan yhtäältä vahvasta, mutta toisaalta epävakaasta asemasta työmarkkinoilla.
Analysis of the material collected was based on the tools of discourse, argumentation and narrative analysis.
Tutkimusaineiston analysoinnin metodisina työvälineinä on käytetty diskurssi-, argumentaatio- ja kertomusanalyysiä.
The subject of this study ­ the attitude of Finnish air traffic controllers to their job and their position ­ has long been at the centre of public discussion and debate in Finland.
Tutkimuksen aihe, lennonjohtajien suhtautuminen asemaansa ja toimintaansa on ollut varsin pitkään vilkkaan julkisen keskustelun kohteena.
The profession s strong labour market position is based upon the heavy demands and responsibilities that are placed upon the job in securing the safety of air travel.
Ammattikunnan vahva asema työmarkkinoilla nojaa lennonjohtotyön luonteeseen vaativana ja vastuullisena tehtävänä ilmaliikenteen turvallisuuden takaamiseksi.
This public image that was constructed of air traffic controllers as troublemakers who showed complete disregard for the norms of society, differs sharply from the professional self-perceptions and self-portrayals of the air traffic controllers interviewed in this study.
Julkisuudessa luotu kuva ammattikunnasta yhteiskunnan asettamista normeista piittamattomana saalistajana osoittautuu kuitenkin hyvin erilaiseksi kuin se kuva, millaisena ammattikunta tässä tutkimuksessa itse itsensä näkee ja esittää.
One incident that attracted special attention was the industrial dispute in early spring 1999 between the Finnish Air Traffic Controllers Association and the Employers Association for Transport and Special Services.
Aivan erityistä julkista mielenkiintoa herätti kevättalvella 1999 Suomen Lennonjohtajien Yhdistyksen ja Liikenne ja Erityisalojen Työnantajat ry:n välillä käyty työtaistelu.Työtaistelusta esittämillään arvioinneilla ja kannanotoilla julkisuus leimasi ammattikunnan työmarkkinoiden häiriköksi, joka kiristämällä ja uhkailemalla paitsi ajaa itselleen etuja, myös uhkaa lopulta koko yhteiskuntaa ja sen toimintaa.
Both the industrial action taken by the profession and the air traffic controllers accounts and narratives of their position and work reflect the struggle that the profession has waged in order to achieve recognition, autonomy and honour.
Lennonjohtajien ammattikunta tulkitsee asemansa ilmaliikenteen turvallisen ja tehokkaan kulun viimekätisenä tuottajana, jonka suorittaman työn vastuullisuutta, vaativuutta ja kuormittavuutta ei ole tunnustettu yhteiskunnan eikä työnantajan taholta.
Adopting a cultural studies perspective, the work sets out to explore the way in which air traffic controllers make sense of their own position and their own actions in a given historical situation, which is characterised by a pronounced policy of individualism and competition.
Lennonjohtajien mukaan tästä on seurannut väistämättä se, että ammattikunnan aseman puolustaminen ilmaliikenteen turvallisuuden tuottajana ja ilmaliikenteen hallinnan asiantuntijana on tulkittu taloudellisten etuoikeuksien ajamiseksi.
The follow-up is still insufficient for mortality assessment.
Tutkimusten seuranta on vielä riittämätön seulonnan lopullisen vaikuttavuuden (eturauhassyöpäkuolleisuuden) arvioimiseksi.
Material and methods: The Finnish trial was initiated in 1996 and involves a comprehensive population sample of 80,458 men aged 55, 59, 63 and 67 years at entry.
Suomen osatutkimus on näistä suurin, ja siihen kuuluu yli 80,000 miestä (s. 1929-1944) pääkaupunkiseudulta ja Pirkanmaalta.
No support was found for family history selective screening compared with a comprehensive population approach: First, the program sensitivity of family history selective screening was inadequate and not balanced by an improvement in the program specificity to justify a selective approach.
Seulonnan suuntaaminen sukuihin, joissa esiintyy eturauhassyöpää, ei paranna seulontaohjelman ominaisuuksia verrattuna väestöpohjaiseen seulontaan.
Second, no difference was observed in prognostic factors between those with and without a family history of prostate cancer, suggesting a similar potential for effectiveness.
Syöpien ennustetekijöissä ei todettu myöskään eroa riippumatta siitä oliko lähisuvussa esiintynyt eturauhassyöpää.
Introduction: The Finnish Population-based Prostate Cancer Screening Trial is a part of multicenter European study launched in the mid 1990 s to evaluate the effectiveness of prostate-specific antigen (PSA)-based screening.
Suomalainen tutkimusryhmä aloitti vuonna 1996 eturauhassyövän väestöpohjaisen seulontakokeen osana eurooppalaista yhteistutkimusta (European Randomized Study of Screening for Prostate Cancer, ERSPC), johon kuuluu yhteensä yli 200,000 miestä kahdeksasta Euroopan maasta.
The program specificity was improved by the use of supplementary DRE and %FPSA at moderately elevated PSA levels (reducing the adverse effects of screening), but the contribution of these supplementary screening tests to the overall prostate cancer detection was only modest in the Finnish trial.
Eturauhassyövän toteamisessa käytetyn PSA-testin on esitetty alentavan eturauhassyöpäkuolleisuutta, mutta PSA-testiin perustuvan seulonnan vaikuttavuudesta ei ole vielä luotettavaa tutkimusnäyttöä.
Finally, our results confirmed that PSA is a powerful predictor of biopsy outcome in previously unscreened populations as demonstrated by 3.7 biopsies required per cancer in the first round of screening above a PSA cutoff of 4.0 ?g/l.
Pelkkä PSA-testi ei riitä varmentamaan syövän olemassaoloa, koska myös muut eturauhasen sairaudet, kuten ikääntymisen myötä lisääntyvä eturauhasen hyvänlaatuinen liikakasvu ja tulehdukset, voivat kohottaa PSA-arvoja.
However, the number of biopsies per cancer increased to 5.6 at repeated screening, demonstrating the loss in positive predictive value over successive screens.
Toisella kierroksella joka viidennellä seulontapositiivisista todettiin syöpä ja löydettyjen tapausten määrä laski aavistuksen.
The second round of screening was carried out 2000-2003 after a screening interval of four years, and the final third round came to an end in 2007.
Osallistumisaste säilyi hyvänä myös uusintaseulonnassa neljä vuotta myöhemmin.
Ultimately, the benefit of PSA screening (measured in terms of quality of life and prostate cancer mortality) should outweigh the drawbacks (which are inevitable) thereby justifying its use as a means of public health policy.
Ennen kuin PSA-seulontaa voidaan suositella osaksi julkista terveydenhuoltoa, täytyy seulonnan kustannus- ja elämänlaatuvaikutuksista, mutta vähintäänkin kuolleisuuden alenemisesta olla laajoihin, satunnaistettuihin seulontatutkimuksiin perustuvaa näyttöä.
The second round showed a further shift towards earlier clinical stages, and more importantly, a reduction in the detection of advanced cancer compared to the initial screening round.
Uusintaseulontaan osallistuminen oli kuitenkin vähäisempää miehillä, joilla ensimmäisessä seulonnassa PSA oli koholla, mutta koepaloissa ei todettu syöpää.
The aim of this dissertation is to assess the early outcome measures of PSA screening in the Finnish component of the European Randomized Study of Screening for Prostate Cancer (ERSPC).
Lopullinen syöpädiagnoosi perustuu urologin ottamasta koepalasta tehtävään mikroskooppitutkimukseen.
Conclusions: The Finnish Population-based Prostate Cancer Screening Trial with PSA achieved favorable findings in several process measures of screening, i.e., intermediate indicators of the final outcome (prostate cancer mortality).
Lopulliset johtopäätökset seulontaohjelman vaikuttavuudesta perustuvat tautikohtaiseen kuolleisuuteen, mutta jo väitöstutkimuksessa selvitettyjen välimuuttujien perusteella voidaan alustavasti arvioida seulonnan soveltumista osaksi julkista terveydenhuoltoa.
A supplementary digital rectal examination (DRE) was used up to the end of 1998, after which it was replaced by the percentage of free prostate-specific antigen (%FPSA).
Prostataspesifinen antigeeni (PSA) on veressä esiintyvä valkuainen, jonka pitoisuus kohoaa eturauhassyövässä jo vuosia ennen oireiden ilmenemistä.
A supplementary screening test was offered to men with moderately elevated PSA levels (i.e., PSA 3.0-3.9 ?g/l).
Seulontaan osallistuneista noin kymmenesosalla oli PSA koholla (eli seulontatesti positiivinen), ja heidät lähetettiin koepalojen ottoa varten urologille.
The adoption of PSA screening dramatically increased the detection of 8 early stage prostate cancer.
Seulontapositiivisista miehistä noin joka neljännellä todettiin syöpä ensimmäisessä seulonnassa.
So far, no conclusive evidence exists to prove (or disprove) the effectiveness of prostate cancer screening with PSA in terms of mortality.
Vaikka valtaosa syövistä löytyy aiempaa varhaisemmassa vaiheessa, seulonnan vaikutusta kuolleisuuteen ei voida väitöstutkimuksen perusteella vielä arvioida.
Each year 8,000 men were randomly assigned to the screening arm, the remainder forming the control arm. A total of 30,403 men were eligible for screening at the time of invitation.
Eturauhassyöpä on noussut yhdeksi kansanterveydellisesti merkittävimmistä syöpätaudeistamme noin 5,000 uudella syöpätapauksella ja 800 kuolemalla vuodessa.
Although such indicators are still inconclusive for demonstrating the effectiveness of PSA screening, they support the continuation of the Finnish trial.
Johtopäätöksenä voidaan todeta, että PSA-seulonta ja tarvittavat diagnostiset lisätutkimukset ovat väestön hyväksymiä.
Adverse effects related to sextant biopsies of the prostate were common, but relatively well tolerated.
Uusintaseulonnassa todetuista syövistä yli 90% oli paikallisia ja siten hoidettavissa parantavasti.
Children's media use must therefore be supervised and controlled if we are to protect our children more efficiently against the dark sides of the information society.
Lasten mediankäyttöä tulee siis valvoa ja siihen tulee puuttua, jotta voisimme suojella lapsiamme tehokkaammin tietoyhteiskunnan varjopuolilta.
A child's well-being is threatened if he/she has to process harmful media content too much and too soon.
Lapsen hyvinvointi voi vaarantua, jos hän joutuu kohtaamaan haitallisia median sisältöjä liian paljon liian varhain.
Usually fears are a normal part of a child's development, but they may sometimes be too intensive and cause for example restlessness, sleeping disorders, anxiety and psychosomatic disorders.
Yleensä pelot ovat normaali osa lapsen elämää, mutta ne voivat joskus muodostua liian intensiivisiksi ja aiheuttaa muun muassa levottomuutta, ahdistusta, unihäiriöitä ja erilaisia psykosomaattisia oireita.
I studied children's well-being through one of children's most important media devices, television.
Tutkimuksessa selvitettiin lasten hyvinvointia erään tämän päivän lasten elämän tärkeimmän medialaitteen, television, kautta.
These phenomena are reflected in one way or another in children's everyday lives both directly or indirectly especially via parents and the media.
Ilmiöt heijastuvat jollain tavalla lapsen arkeen, sekä suoranaisesti, että välillisesti etenkin vanhempien ja median kautta.
The changes in fear profiles may be explained by the fact that children do not watch adults' programmes as often as earlier: maybe parental control over children's media use has been tightened.
Pelkojen profiilin muutos voi kertoa katselutapoihin liittyvistä muutoksista: ehkä lapset eivät katsele aikuisten ohjelmia niin paljon kuin aiemmin, mikä voi selittyä sillä, että vanhempien kontrolli lasten mediankäyttöä kohtaan on tiukentunut.
The important role of the media in children's everyday lives, quick changes in societies, haste in many families' lives, the short duration of relationships and the unpredictability and uncertainty of life are phenomena of the information society which may explain the changes in children's fears.
Tietoyhteiskunnan ominaisuuksista etenkin median merkittävä rooli lasten arjessa, nopeat muutokset yhteisöissä, kiire yhä useamman perheen elämässä, työ- ja ihmissuhteiden lyhytkestoisuus sekä elämän ennustamattomuus ja epävarmuus ovat niitä ilmiöitä, joilla voi olla osuutta myös lasten pelkojen muuttumiseen.
Thus the contents of the frightening TV programmes may continue in children's nightmares.
Pelottavien TV-ohjelmien sisältö siis näyttää voivan siirtyä lasten painajaisuniin.
According to the theme interviews, almost 80 %, and according to picture-aided interview, 89 % of children reported being afraid of some TV programme.
Tulosten mukaan molempina tutkimusvuosina lähes 80 % lapsista kertoi pelkäävänsä jotain TV-ohjelmaa.
One of the major changes has been the rapid development of Finland as information society, where many technical devices are a natural part of families' and children's lives and well-being.
1990-luvulta 2000-luvulle tultaessa Suomi on muuttunut suuresti: eräs suurimmista muutoksista on Suomen nopea kehittyminen tieto- eli informaatioyhteiskunnaksi, jossa erilaiset teknologiset laitteet ovat arkinen osa perheiden (ja lasten) elämää ja hyvinvointia.
Children were afraid of imaginary contents especially in children's programmes, and violence in adults' programmes.
Mielikuvitusolentoja lapset pelkäsivät erityisesti lastenohjelmista, ja väkivaltaa erityisesti aikuisten ohjelmista.
The results also show that it is important not to let preschool children even watch children's programmes alone, because they may find them even more frightening than adults' programmes.
Tulokset myös osoittavat sen, että alle kouluikäistä lasta ei ole välttämättä turvallista jättää katselemaan yksin edes lapsille suunnattuja ohjelmia.
Most of the children had at least one coping strategy connected to TV-induced fear.
Suurimmalla osalla lapsista oli käytössään vähintään yksi pelonhallintakeino TV-ohjelmiin liittyvien pelkojen yhteydessä.
A statistically significant difference was found concerning social support: children used it more often in 2003 than ten years earlier.
Sosiaaliseen tukeen lapset turvautuivat useammin vuonna 2003 kuin kymmenen vuotta aiemmin.
TV programmes and nightmares correlated positively.
Painajaisunet ja TV-ohjelmat korreloivat keskenään tilastollisesti merkitsevästi.
Children used secondly often social support and thirdly often cognitive strategies.
Lapset käyttivät TV-pelkojen hallinnassa useimmiten aktiivista välttämistä, toiseksi sosiaalista tukea ja kolmanneksi kognitiivisia keinoja.
In 1993 they correlated with major accidents and death, and in 2003 with imaginary creatures and war, guns and violence.
Paitsi painajaisunien, TV-ohjelmiin liittyvät pelot korreloivat myös muiden pelkotyyppien kanssa: vuonna 1993 positiivinen korrelaatio löytyi suurten onnettomuuksien ja kuolemanpelon kanssa, ja vuonna 2003 mielikuvitusolentoihin sekä sotaan, aseisiin ja väkivaltaan liittyvien pelkojen kanssa.
The most often used strategy for coping with fear of nightmares was social support.
Sosiaalinen tuki oli kaikkein yleisimmin käytetty keino painajaisunien herättämiin pelkoihin.
In the programme content there was a statistically significant difference in the imaginary creatures: children were more often afraid of these in 2003 than ten years earlier.
Mielikuvitusolentoja lapset pelkäsivät useammin vuonna 2003 kuin kymmenen vuotta aiemmin.
In 1993, most children were afraid of adults' programmes, and in 2003, of children's programmes.
Vuonna 1993 suurin osa lasten peloista liittyi aikuisille suunnattuihin ja kymmenen vuotta myöhemmin lapsille tarkoitettuihin TV-ohjelmiin.
The imaginary creatures in the TV programmes most often caused the nightmares.
Painajaisunissa esiintyi useimmiten mielikuvitusolentoja.
In 1993, 11 children; and in 2003, 15 children reported having nightmares connected to TV programmes.
TV-ohjelmista lähtöisin olevia painajaisia kertoi nähneensä vuonna 1993 11 lasta ja vuonna 2003 15 lasta.
In 1993, 87 %; and in 2003, 82 % of children reported sometimes having nightmares.
Molempina tutkimusvuosina yli 80 % lapsista kertoi nähneensä joskus pelottavaa painajaisunta.
I partly used questionnaires completed by parents, where children?s sleeping behaviour and TV watching habits were elicited.
Tutkimuksessa käytettiin teema- ja kuva-avusteisia haastatteluja, sekä jossain määrin myös vanhemmilta kerättyjä kyselylomakkeita, jotka liittyivät lasten TV:n katseluun ja unikäyttäytymiseen.
The second aim of my study was to find out how TV-induced fears are connected with children's nightmares: how much children have them and to which programme contents they are related to. Coping with fears is an important part of children's well-being.
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, missä määrin ja millaisia TV-ohjelmiin liittyviä pelkoja ja painajaisunia lapsilla esiintyy, sekä sitä, miten lapset hallitsevat pelkoaan.
In 1993, children had nightmares mostly of adults' programmes and in 2003 of children's programmes.
Vuonna 1993 lapset näkivät erityisesti aikuisten ohjelmiin liittyviä painajaisia, ja kymmenen vuotta myöhemmin painajaisunet liittyivät lähinnä lastenohjelmiin.
Thus preschool-aged children usually already have efficient strategies for coping with TV-induced fears.
Vain harva lapsi koki pelonhallintansa puutteellisiksi, eli jo alle kouluiässä lapsilla on yleensä käytössään toimivia pelonhallintakeinoja TV-ohjelmiin liittyvien pelkojen kukistamiseen.
No gender differences in TV-induced fears, coping strategies or nightmares were found.
Lasten TV-ohjelmiin liittyvät pelot, painajaisunet ja pelonhallinta
Fear caused by TV programmes can be seen as a new fear type induced by the information society, a kind of a channel via which children encounter threatening situations.
Televisio-ohjelmien katselu voi herättää ihmisissä monenlaisia tunteita, joista eräs alle kouluikäisillä lapsilla yleisenä esiintyvä on pelko.
The broad aim of my study was to describe preschool children's well-being in a media mediated society.
Eräs tutkimuksen tärkeimmistä tavoitteista on tutkia yhteiskunnallisen muutoksen osuutta lasten hyvinvointiin.
As methods I used the interviews with 5 to 6-year-old children from Kuopio in 1993 (N=101), and in 2003 (N=109).
Tutkimuksessa haastateltiin yhteensä 210 lasta vuosina 1993 ja 2003 eli kyseessä on empiirinen vertaileva tutkimus.
According to many studies nightmares are common, especially among 4 to 6-year-old children.
Väitöstutkimus kohdistui 5-6-vuotiaisiin lapsiin.
My perception of children as actors includes two aspects: first, a child is an active subject and second, a child needs the security of significant adults.
Tutkimus perustuu lapsen näkökulmaan, käsitykseen lapsista aktiivisina toimijoina.
In both years children were most often afraid of imaginary creatures and violence in TV programmes.
Sisällöllisesti lasten TV-ohjelmapelot liittyivät etenkin mielikuvitusolentoihin sekä väkivaltaan.
I studied how societal change is connected to children's well-being by finding out if there are any changes in children's TV-induced fears, nightmares and coping strategies between the years 1993 and 2003.
Yhteiskunnallisen muutoksen vaikutusta erityisesti lasten TV-ohjelmiin liittyviin pelkoihin, painajaisuniin tai pelonhallintaan ei ole aiemmin tutkittu Suomessa tai muualla maailmassa näin laajasti.
I therefore see the child as vulnerable, when he/she is afraid of the media contents, but also a coper, when he/she copes with his/her TV-induced fears.
Tutkimusten tulosten avulla kasvattajien on mahdollista paremmin ymmärtää ja ennakoida, mitä 5-6-vuotias lapsi yleensä pelkää TV-ruudulta, miten TV-ohjelmien sisällöt voivat heijastua hänen painajaisuniinsa, ja millaiset pelonhallintakeinot hän kokee pelontunnetta lieventäviksi tai poistaviksi.
The study is a part of the two larger projects: in 1993 a study on people's insecurity conducted at the University of Kuopio, and in 2003 the project Children's Well-Being and Media in Societal and Cultural Contexts conducted at the University of Tampere.
Tutkimus on siis ensimmäinen, jossa tarkastellaan laajasti lasten sähköiseen mediaan liittyviä pelkoja yhteiskunnallisen muutoksen näkökulmasta alle kouluikäisten lasten osalta.
According to threat simuation theory the function of the nightmares is to simulate threat situations and to practise coping with threat situations with the support of the simulation.
Tutkimus tarjoaa sekä tietoa lasten TV-ohjelmiin liittyvistä peloista, että ohjeita siitä, miten kasvattajat voivat suojella lapsia TV:n herättämiltä peloilta ja auttaa lasta käyttämään toimivia pelonhallintakeinoja.
About one third of the students had encountered information technology problems during the course.
Noin kolmasosa opiskelijoista oli kohdannut tietoteknisiä ongelmia kurssin aikana.
However, one third of the teachers reported that they had too few contacts with the students.
Kolmasosa opettajista koki, että heillä oli liian vähän kontakteja opiskelijoiden kanssa.
Most generally the web-based course was taken from home through a fixed connection to the Internet.
Yleisimmin verkkokurssi suoritettiin kotoa käsin kiinteän Internet-yhteyden kautta.
The content analysis of the learning materials also supported this result.
Oppimateriaalien analyysi myös tuki tätä tulosta.
In addition to these, e-mail interviews and content analysis were used.
Niiden lisäksi käytettiin sähköpostihaastatteluja ja sisällönanalyysia.
It makes studying possible in the situations where study based on conventional face-to-face teaching would not be possible.
Se mahdollistaa opiskelun myös sellaisissa tilanteissa, joissa perinteinen lähiopetukseen perustuva opiskelu ei olisi mahdollista.
The lack of time was also the most common reason for dropping out of the web-based course.
Käytettävissä olevan ajan riittämättömyys oli myös yleisin verkkokurssin keskeyttämisen syy.
The web students had quite high self-confidence and internal motivation.
Verkko-opiskelijoilla on korkea opiskeluun liittyvä itseluottamus ja sisäinen motivaatio.
However, some of the students reported that the lack of time was problematic.
Osa opiskelijoista koki kuitenkin ajan puutteen ja kiireen ongelmallisena.
According to the results of the study the web-based studying was very well received.
Tutkimuksen tulosten mukaan verkko-opiskelu koettiin hyvin myönteisesti.
The web-based study was reported to have been versatile, useful and sensible.
Verkko-opiskelu oli ollut monipuolista, hyödyllistä ja mielekästä.
However, in the learning materials scant attention was paid to the evaluation of the learning.
Sen sijaan oppimisen arviointia oli huomioitu oppimateriaaleissa varsin niukasti.
The study also shows that the quality of the learning materials is very im-portant for the success of the studying.
Tutkimus osoittaa myös, että oppimateriaalien laatu vaikuttaa verkko-opiskelun onnistumiseen.
The results of the study show that web-based studying has its own important role in education.
Tutkimuksen tulokset osoittavat, että verkko-opinnoilla on oma tärkeä paikkansa koulutusjärjestelmissä.
Likewise, it enables a range of courses which is wider than in the students own educational institu-tion.
Samoin se mahdollistaa omaa oppilaitosta laajemman kurssitarjonnan.
The evaluation criteria on used in the content analysis were formed on the basis of earlier studies and usability and accessibility criteria designed for digital learning materials.
Oppimateriaalien sisällönanalyysissä käytettiin apuna oppimateriaalien arviointikriteerejä, jotka muodostettiin aikaisemmissa tutkimuksissa luotujen oppimateriaalien laatukriteerien ja digitaalisten oppimateriaalimuotojen vaatimien käytettävyys- ja saavutettavuusvaatimusten pohjalta.