natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, iPS cells can be generated from any individual, which enables the establishment of disease- and patient-specific cardiac models, the design of individualized medications and, possibly in the future, the applications to regenerative medicine.
Tämä mahdollistaa potilas- ja tautispesifisten sydänsolumallien perustamisen, potilaskohtaisen lääkityksen ja hoidon suunnitelemisen sekä mahdollisesti tulevaisuudessa myös kantasoluihin ja kantasolusovelluksiin perustuvien hoitojen kehittämisen.
Long QT Syndrome -specific Cardiomyocytes Derived from Induced Pluripotent Stem Cells: From cell lines to disease models
Uudelleenohjelmoiduista, erittäin monikykyisistä kantasoluista erilaistetut sydänlihassolut ja pitkä QT oireyhtymä: Solulinjoista tautimalleihin
The syndrome is characterized by abnormalities in an electrocardiogram (ECG) and an increased risk of developing life-threatening ventricular arrhythmia.
Sairaus havaitaan potilaan sydänsähkökäyrästä (EKG), ja LQTS-potalaalla on kohonnut riski saada kammioperäisiä, hengenvaarallisia rytmihäiriöitä.
Carriers of LQTS-related mutations are thought to be more vulnerable to the adverse effects of different drugs compared to the general population.
On myös arveltu, että kyseiset lääkevaikutukset olisivat vakavampia henkilöillä, jokta kantavat LQTS:lle altistavaa mutaatiota.
The LQTS-specific cardiac myocytes reproduced the disease phenotype in vitro with a prolonged repolarization time.
LQTS:n fenotyyppi voitiin havaita näissä sydänlihasoluissa pidentyneenä repolarisaatio-aikana.
However, human induced pluripotent stem (iPS) cells have introduced a novel platform for disease modeling, drug testing and diagnostics because human iPS cells can proliferate and self-renew or, alternatively, differentiate into any cell type in the human body, including cardiomyocytes.
induced pluripotent stem cells) ovat kuitenkin luoneet mahdollisuuksia aivan uudenlaiselle sairauksien tutkimiselle ja diagnosoinnille sekä lääketutkimukselle ja -testaukselle.
Primary human cardiomyocytes are difficult to obtain and maintain in vitro, which has been a major obstacle in cardiac research.
Ihmisen sydänsolujen tutkimus on ollut haastavaa, koska sydänlihassoluja on vaikea sekä saada että kasvattaa soluviljelyolosuhteissa.
In Finland, one out of every 250 people is known to be a carrier of a mutation related to LQTS.
Suomessa LQTS:lle altistavan mutaation kantajia tiedetään olevan jopa 1:250.
One half of the seventh and eighth graders (N=234) were randomly divided to two treatment groups and the other half into two control groups.
Ohjaukseen osallistui yhden Kanta-Hämeessa sijaitsevan yläkoulun kaikki yleisopetuksessa olevat 7.- ja 8.-luokkalaiset (N=234) ja tutkimusjoukko jaettiin kahteen koe- ja kontrolliryhmään.
This study also focused on the role of achievement strategies in adolescents´ well-being.
Lisäksi tutkittiin nuorten suoritusstrategioiden yhteyttä psyykkisen hyvinvoinnin tekijöihin.
The adolescents who applied adaptive strategies showed higher level of self-esteem, lower level of depressive symptoms, lower level of underachievement and more positive perceptions of atmosphere in the family than do the adolescents who used maladaptive strategies.
Tarkoituksenmukaisia suoritusstrategioita suosivat nuoret arvostivat enemmän itseään, he olivat tyytyväisempiä, heidän tulevaisuutta koskevat odotuksensa olivat myönteisempiä, he alisuoriutuivat vähemmän ja he kokivat kodin ilmapiirin kannustavampana kuin epätarkoituksenmukaisia suoritusstrategioita käyttävät nuoret.
however this study proved that the school counselor-led group-based interventions in classroom guidance are effective in helping adolescents to improve their achievement strategies.
Keskeisinä tutkimustuloksina havaittiin, että lukukauden kestäneessä luokkamuotoisessa ohjauksessa toteutetulla ryhmäohjauksella voitiin tukea nuorten suoritusstrategioiden kehittymistä monin osin erittäin merkittävällä tavalla.
The aim of this improvement research was to develop a group counseling and classroom guidance model to help students to improve their achievement strategies and to explore the effects of the model.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa kehitettiin yläkoulun oppilaanohjauksessa käytettävä nuorten ajattelu- ja toimintatapojen (suoritusstrategioiden) kehittämiseen tähtäävä ohjausmalli (SOKO-malli) ja tutkittiin sen vaikutuksia.
The aim of the study was 1. to identify the adolescents´ achievement strategies, 2. to research the effects of the school counselor-led group-based interventions in adolescents´ achievement strategies, 3. to examine the connections between adolescents´ achievement strategies and the factors of well-being, such as self-esteem, level of depressive symptoms and underachievement.
Ohjaus kohdistettiin nuoren suoritusstrategian osatekijöihin: ennakointiprosessiin (kykyuskomuksiin, itseluottamukseen ja odotuksiin), toiminnalliseen prosessiin (tehtäväsuuntautuneisuuden kehittymiseen ja opiskelutaitoihin) sekä tulkintaprosessiin (onnistumisten ja vastoinkäymisten rakentavaan tulkintaan).
The treatment groups participated in a school counselor-led group-based intervention in classroom context during one autumn term.
Motivaatioattribuutioteorian näkökulma koulun luokkaohjaukseen
According to earlier research life experiences, successes and failures in various challenging situations provide a basis for the achievement strategies used later on. Also adolescents´ self-concept, self-esteem, depression and motivation play a considerable role in the use of particular achievement strategy.
Tutkimustulosten perusteella voitiin päätellä, että nuorten ohjaaminen opinto-ohjauksen menetelmin tarkoituksenmukaisten suoritusstrategioiden käyttöön toimii parhaimmillaan voimavaroja antavana, joustavuutta lisäävänä ja ennaltaehkäisevänä tekijänä, joka tukee nuorta elämän vaativissa suoriutumistilanteissa, esimerkiksi koulussa, jatko-opintoihin pääsemisessä ja työelämään siirtymisessä.
The study is based on Weiner s theory of attribution and motivation and on the main results of achievement strategy research.
Opinto-ohjauksen toimintatapojen ja menetelmien kehittäminen on yläkoulun ohjauksessa keskeinen haaste.
Energy autonomous sensor networks
Energiaomavaraiset anturiverkot
The resulting model reaches IoU-scores in ranges of 0.38–0.43 for smoke, 0.53–0.59 for fire and 0.96–0.97 for the background-class (no fire or smoke present in pixel) on the multiple evaluation datasets used.
Tuloksena saatu malli saavuttaa IoU-arvon (intersection over union) 0.38–0.43 savulle, 0.53–0.59 tulelle ja 0.96–0.97 taustalle (pikselissä ei ole tulta tai savua) arviointiin käytetyillä datajoukoilla.
Additionally, counting the events where fire or smoke is falsely present in the prediction mask, the resulting false positive rate (FPR) is in ranges of 0.024–0.100 for smoke and 0.11–0.27 for fire.
Lisäksi, kun lasketaan tilanteita, joissa malli ennustaa virheellisesti tulta tai savua kuvista joissa kumpaakaan ei esiinny, malli saavuttaa FPR-arvon (false positive rate) väliltä 0.024–0.100 savulle ja 0.11–0.27 tulelle.
Respective true positive rate (TPR) ranges were 0.48–0.65 for smoke and 0.91–0.95 for fire.
Vastaavat TPR-arvot (true positive rate) tilanteille joissa tuli ja savu tunnistetaan oikein, ovat väleiltä 0.48–0.65 savulle ja 0.91–0.95 tulelle.
In this thesis, a deep convolutional semantic segmentation network is trained to annotate fire and smoke presence in still images.
Tässä kandidaatintyössä koulutetaan syvä konvoluutioverkko tulen ja savun semanttiseen segmentointiin (semantic segmentation) yksittäisistä kuvista ja ilman tarkoitukseen laadittua koulutusdataa, jossa tuli- ja savupeitteet olisi käsin määritelty kuviin.
A recently proposed weakly supervised instance segmentation method is utilized to generate the missing annotations.
Hiljattain julkaistua, heikosti valvottua instanssisegmentointimenetelmää käytetään tuottamaan puuttuvat koulutusmaskit, ja näin kehitettyä koulutusdatajoukkoa vasten koulutetaan reaaliaikaiseen suoritukseen kykenevä DeepLabV3+-malli.
MKP-1 has been associated not only with inflammatory diseases but also with other diseases including cancer, atherosclerosis, and diabetes.
MKP-1 on yhdistetty tulehdussairauksien lisäksi mm. syöpään, aterosklerosiin ja diabetekseen.
The result may be useful in the development of novel drugs for the treatment of inflammatory diseases.
Väitöskirjan tuloksia voidaan hyödyntää uusien tulehdusta vaimentavien lääkkeiden kehitystyössä.
Mitogen-activated protein kinases phosphatases (MKPs) are members of the subgroup of dual specificity phosphatases (DUSPs).
mitogen-activated protein kinase phosphatases, MKPs) kuuluvat laajempaan kaksois-spesifisten fosfataasien (engl.
MAPKs are signaling pathways that regulate several important cell functions, including differentiation, proliferation, apoptosis and inflammation.
MAPK:t ovat solun sisäinen signalointijärjestelmä, jotka säätelevät monia tärkeitä toimintoja, kuten solun jakautumista, stressivastetta, apoptoottista solukuolemaa ja tulehdusta.
At the moment, 11 different MKPs have been recognized, and they differ from each other in terms of their substrate specificities, subcellular localizations, tissue distributions and expressional patterns.
Tällä hetkellä tunnetaan 11 eri MKP-perheen fosfataasia, jotka eroavat toisistaan substraattispesifisyyden, solunsisäisen sijainnin ja kudosjakauman perusteella.
It was found that MKP-1 could regulate the phosphorylation of p38 MAPK and JNK in lung epithelial cells and the phosphorylation of p38 MAPK in macrophages.
Tutkimuksessa havaittiin, että MKP-1 sääteli p38 MAPK:n ja JNK:n fosforylaatiota keuhkoepiteelin soluissa ja p38 MAPK:n fosforylaatiota makrofageissa.
MKPs regulate the activity of mitogen-activated protein kinases (MAPKs) by dephosphorylating their threonine and tyrosine residues in the activation motif of the kinase.
mitogen-activated protein kinases, MAPKs) aktiivisuutta defosforyloimalle niiden treoniini- ja tyrosiini-tähteet kinaasin aktivaatioon liittyvässä rakenteessa.
Mitogen-activated Protein Kinase Phosphatases in Inflammation and as Anti-inflammatory Drug Targets
Mitogeeniaktivoituvat proteiinikinaasifosfataasit tulehduksessa ja anti-inflammatorisena lääkevaikutuskohteena
Inflammation is a crucial contributor to the pathophysiological processes in many diseases, although it is often an important part of the recovery and regenerative processes in tissues.
Tulehdusreaktio liittyy monien sairauksien kulkuun ja usein on välttämätön sairauden paranemisessa ja syntyneiden elinvaurioiden korjaamisessa.
The PDE4 inhibitor, rolipram, increased MKP-1 expression and decreased the production of TNF in macrophages and attenuated carrageenan-induced acute inflammation in vivo in mice.
PDE4:n estäjä rolipraami lisäsi MKP-1:n ilmentymistä ja toisaalta vähensi TNF:n tuottoa makrofageissa ja tämä anti-inflammatorinen vaste oli vähäisempi MKP-1 -poistogeenisten hiirten makrofageissa.
The immune system is a defense mechanism against pathogens, and it is essential for the survival of the host.
Immuunijärjestelmä on elintärkeä suojamekanismi ulkoisia uhkatekijöitä, kuten taudinaiheuttajia, vastaan.
This study extends our understanding of the regulation of inflammatory gene expression and the inflammatory response, particularly the roles of MKP-1 and MKP-5 in this process and as anti-inflammatory drug targets.
Tämä väitöskirja laajensi tietämystä tulehdusgeenien säätelystä ja tulehdusvasteesta sekä solunsisäiseen signaalinvälitykseen liittyvien tekijöiden, erityisesti MKP-perheen kahden fosfataasin MKP-1:n ja MKP-5:n merkityksestä inflammaatiossa ja anti-inflammatorisissa lääkevasteissa.
Another aim was to investigate the role of MKP-1 in the anti-inflammatory effects of the phosphodiesterase 4 (PDE4) inhibitor rolipram.
Lisäksi tutkittiin MKP-1:n osuutta fosfodiesteraasi (PDE)4-estäjä rolipraamin anti-inflammatoristen vaikutusten välittäjänä.
Another interesting and less well known phosphatase is MKP-5.
Toinen tulehdusreaktion kannalta mielenkiintoinen fosfataasi on MKP-5, mutta sen säätely ja vaikutukset tunnetaan huonosti.
MKP-1 is an interesting member of the MKP family, it is widely expressed in diverse cell types and tissues, and its expression is increased by various factors, e.g. inflammatory mediators, growth factors and cellular stress.
Se ilmentyy laajasti eri solutyypeissä ja kudoksissa, ja sen ilmentyminen lisääntyy monien tekijöiden, kuten tulehdustekijöiden, solustressin ja kasvutekijöiden vaikutuksesta.
The aim of the present study was to investigate the role of MKP-1 and MKP-5 in the regulation of inflammatory gene expression and inflammation.
Väitöskirjassa tutkittiin MKP-1:n ja MKP-5:n merkitystä tulehdusgeenien ilmentymisen ja tulehdusreaktion säätelijöinä.
In cell models, MKP-5 inhibited the release of inflammatory factors TNF and IL-6.
Solumalleissa tehdyissä kokeissa todettiin, että MKP-5 sääteli p38 MAPK:n fosforylaatiota ja tulehdustekijöiden TNF:n ja IL-6:n tuottoa makrofageissa.
However, in certain diseases, the immune system is disturbed leading to an uncontrolled and prolonged inflammatory response resulting in tissue destruction and permanent pathological changes in the organs.
Tällöin pitkittyneeseen ja väärin kohdistuneeseen tulehdusreaktioon liittyy kudostuhon eteneminen, joka usein johtaa pysyvien elinvaurioiden kehittymiseen.
Furthermore, immune and other cells produce factors (e.g. cytokines and lipid mediators) that regulate the functions and responses of inflammatory as well as other cells, e.g. epithelial cells and cells of the tissue parenchyma.
Immuunijärjestelmän solut sekä monet muut elimistön solut osallistuvat immuniteetin muodostamiseen tuottamalla monia tekijöitä, jotka säätelevät sekä immuunijärjestelmän että kudosten solujen toimintaa.
The anti-inflammatory glucocorticoids and the anti-rheumatic gold compound, aurothiomalate as well as vitamin D all increase MKP-1 levels in cells.
Hiljattain on todettu, että lääkeaineista glukokortikoidit ja reumalääkkeenä käytettävä aurotiomalaatti sekä D-vitamiini lisäävät MKP-1:n ilmentymistä, ja tämä fosfataasi osin välittää näiden yhdisteiden tulehdusta rauhoittavan vaikutuksen.
Interestingly, those anti-inflammatory effects of rolipram were attenuated in MKP-1 KO mice and in macrophages harvested from these animals.
Rolipraami hillitsi myös karrageenin aiheuttamaa akuuttia tulehdusta kontrolli hiirissä, mutta ei MKP-1 -poistogeenisissä hiirissä.
This is a novel anti-inflammatory mechanism of action of PDE4 inhibitors and emphasizes the role of MKP-1 as an anti-inflammatory drug target.
Näyttäsi että MKP-1 välittää PDE4-estäjä rolipraamin anti-inflammatorista vaikutusta, joka on uusi vaikutusmekanismi näille estäjille.
In addition to the tissue engineering applications, investigation of the angiogenesis process is important for the treatment of different other diseases such as cancers.
Verisuonituksen muodostumisen ja sen estämisen tutkiminen on lisäksi tärkeää useissa muissa sairauksissa kuten syövissä.
Adipose tissue extract has therefore potential to be used as an acellular alternative in the treatment of soft tissue defects for reintroducing soft tissue at the defect sites.
Työssä tutkittu rasvakudosuute on lupaava soluton hoitomuoto käytettäväksi verisuonimuodostuksen ja pehmytkudoksen aikaansaamiseksi pehmytkudosvaurioissa.
The second part of the study focused on developing in vitro methods for angiogenesis induction.
Työssä kehitettiin lisäksi solutestimenetelmiä verisuonimuodostuksen tutkimiseen.
The proper method for induction of vascularization would help several tissue engineering applications as well as numerous patients suffering from ischemic diseases, chronic wounds and soft tissue defects.
Pehmytkudosvaurioista kärsiviä potilaita ja kroonisten haavojen tai arpikudosten hoitoa tarvitsevia potilaita on lukuisa joukko, eikä heille ole tällä hetkellä tarjolla parantavaa hoitomuotoa.
In cell culture studies, this adipose tissue extract was shown to stimulate angiogenesis and adipose tissue stromal cell maturation towards adipocytes.
Rasvakudosuutetta sisältävän siirrännäisen todettiin aikaansaavan verisuonituksen muodostumista ja kypsän uuden rasvakudoksen syntymistä ihonalaiskudoksessa.
We also intra-laboratory validated an in vitro angiogenesis assay to be used as a routine cell assay for drug and chemical screening.
Testiä voidaan käyttää luotettavana menetelmänä lääkeaineiden ja kemikaalien turvallisuuden ja tehon testauksessa.
The aim of the current study was to study angiogenesis and adipogenesis induction in in vitro assays and in vivo.
Väitöskirjassa tutkittiin verisuonituksen ja pehmytkudoksen kehittämistä kudosteknologisin keinoin.
Understanding the role of angiogenesis in adipose tissue is of especial importance, as vasculature regulates both the adipose tissue mass development and adipose tissue reduction and obesity is a cause of a distruction in normal adipose tissue homeostasis.
Kudosteknologia pyrkii tuottamaan uusia kudosrakenteita laboratoriossa, mutta ongelmana toimivien kudossiirrännäisten kehittämisessä on riittävän verisuonituksen puuttuminen, mikä merkittävästi rajoittaa uudentyyppisten kudosteknologisten hoitomuotojen kehittämistä.
Moreover, adipose tissue extract can be used as an inducer in an in vitro model of natural adipogenesis.
Tätä solumallia voidaan käyttää verisuonitutkimuksessa sekä kehitettäessä edistyneempiä ihmiskudosmalleja.
In the first part of the study, acellular angiogenic and adipogenic agent was extracted from adipose tissue and the bioactivity of the extract was tested in vitro and in vivo.
Rasvakudoksen on todettu olevan sekä aktiivinen kudos että erinomainen ja helposti saatavilla oleva kasvutekijöiden ja kantasolujen lähde.
Moreover, reliable and sensitive biomarkers for use in clinical practice are still lacking.
Kliinisesti luotettavia ja sensitiivisiä biomerkkiaineita kaivataan hoitovasteiden arviointiin.
The other main aim of this thesis was to identify the biomarkers of MS disease activity and to distinguish between patients with benign or aggressive disease course based on the presence of clinical activity as measured by the number of relapses, neurological disability scores, and MRI disease activity.
Väitöskirjan toisena tavoitteena oli löytää taudin aktiivisuuden biomerkkiaineita, joiden avulla voitaisiin erotella aggressiivista ja benigniä tautimuotoa sairastavat potilaat käyttäen mittareina relapsien lukumäärää, neurologisen disabiliteetin kertymistä ja MRI:llä mitattua aktiivisuutta.
Currently several disease-modifying therapies (DMTs) are available for the treatment of MS, but due to clinical and pathophysiological complexities of this disease, the evaluation of its prognosis and therapeutic response is difficult.
Multippeliskleroosia (MS) voidaan hoitaa useilla eri taudin kulkua muuntavilla lääkkeillä, mutta taudin kliinisen ja patofysiologisen monimuotoisuuden vuoksi yksittäisen potilaan hoitovasteiden arviointi eri lääkeaineille on haastavaa.
PML is a fatal demyelinating lytic infection of the CNS caused by the reactivation of latent neurotropic virus called JC polyomavirus (JCPyV).
PML on keskushermoston fataali demyelinisoiva lyyttinen infektio, joka on seurausta neurotrooppisen JC-viruksen reaktivaatiosta.
In spite of efficacy of new treatments, the long-term use of highly effective MS therapies such as natalizumab (NTZ) has been associated with the potential of developing progressive multifocal leukoencephalopathy (PML).
Nykytilanteessa MS-potilaita hoidetaan entistä tehokkaimmilla lääkkeillä, kuten natalizumabilla, mutta niiden pitkäaikainen käyttö lisää progressiivisen multifokaalisen leukoenkefelopatian (PML) riskiä.
In the study of costimulatory molecules, increased levels of sCD26 and sCD30 in MS suggested the potential of these molecules as biomarkers consistent with relatively inactive or stable disease activity.
Kohonneet seerumin CD26- ja CD30- tasot MS-taudissa viittasivat molekyyleillä olevan biomerkkiainepotentiaalia ja niiden assosioituvan inaktiiviseen ja stabiiliin taudinkulkuun.
The results from the sL-selectin study showed a positive correlation between sLselectin and anti-JCPyV-antibody levels and most importantly sL-selectin level was found to be higher in those patients who were considered to have a high risk for PML compared to patients with low risk.
Tulokset osoittivat, että liukoinen L-selektiini korreloi positiivisesti JCPyV-vastaainetasojen kanssa ja erityisesti L-selektiinitasot olivat korkeammat niillä potilailla, jotka voitiin luokitella korkean riskin potilaiksi.
Since there are no clearly established biomarkers available to predict the PML risk, and currently used risk stratification parameters are not sensitive enough to rule out the complete risk of PML, one of the main aim of this thesis was to find the biomarker to identify the PML risk in individual MS patient under NTZ therapy.
Tällä hetkellä kliinisessä käytössä ei ole vakiintunutta biomerkkiainetta, joka ennustaisi PML-taudin kehittymisen riskiä ja myöskään nykykäytäntöjen mukaan stratifikaatioparametrit eivät ole tarpeeksi sensitiivisiä tunnistamaan korkean riskin MS-potilaita natalizumab-hoidettujen joukosta.
The JCPyV miRNA study detected reduced levels of 5p miRNA among NTZ-treated MS patients and an association with JCPyV seropositivity, suggesting a possible involvement of these miRNAs in support of JCPyV reactivation.
JCPyV miRNA tutkimuksessa havaittiin miRNA-J1-5p tasojen olevan matalammalla tasolla natalizumab-hoidetuilla MS-potilailla ja tasojen olevan yhteydessä JCPyVseropositiivisuuteen, joka mahdollisesti liittyy JC-viruksen reaktivaatioon.
In this thesis, soluble (s) L-selectin and JC virus miRNAs were analysed in relapsing-remitting MS (RRMS) patients to assess their biomarker potential in predicting the risk of PML.
Väitöskirjatutkimuksessa tutkittiin liukoisen L-selektiinin ja JC-virus-mikro- RNA:iden (miRNA) ilmentymistä relapsoivaa-remittoivaa MS-tautia sairastavilta selvittääksemme niiden biomerkkiainepotentiaalia ennustaa PML-taudin riskiä.
Thus, these results suggested that miRNAJ1- 5p can be a potential new marker for the NTZ-associated PML risk assessment in MS patients.
Tulokset osoittivat, että miRNA-J1-5p miRNA on uusi potentiaalinen biomerkkiaine JCPyV:n riskin arvioinnissa.
Moreover, sCD30 molecule was considered as a marker of regulatory immune response due to its positive correlation with an anti-inflammatory cytokine IL-10, and increased levels of sCD30 in RRMS patients treated with DMTs compared with untreated patients.
Lisäksi seerumin CD30-tasot olivat koholla immunomoduloivia lääkeaineita käyttävillä potilailla ja ne korreloituivat IL-10 tasojen kanssa, joka viittaa immunoregulatorisiin tehtäviin MS- taudissa.
Our findings further illustrated that TL1A may hold the ability to reflect ongoing stable disease course and as well as the marker of therapeutic response to immunomodulatory treatment in MS.
Tutkimuksessa havaittiin lisäksi TL1A:n tasot olivat yhteydessä stabiiliin tautimuotoon ja assosioituvan immunomoduloivilla lääkkeillä hoidettavien potilaiden hyvään hoitovasteeseen.
Gene expression study for DR3, DcR3 and TL1A in PBMC obtained from MS patients, displayed TL1A as a candidate biomarker for reflecting inflammatory activity in MS and predicting disability progression.
Taudin aktiivisuusmerkkiaineista tutkittiin myös kolmen kostimulaattorimolekyylin (DR3, DcR3 ja TL1A:n) ilmentymistä geenitasolla veren mononukleaarisista soluista MSpotilailla, jossa havaittiin TL1A:n olevan yhteydessä tulehdukselliseen aktiivisuuteen ja vammautumisen kertymiseen.
Currently, the risk of PML has become a major challenge in the treatment of MS, because in addition to NTZ, also other effective MS therapies were reported to carry the PML risk.
MSpotilaiden hoidon yksilöllisessä suunnittelussa on otettava huomioon PML:n riski, joka on kohonnut erityisesti natalizumab-hoidetuilla potilailla, mutta myös muiden tehokkaiden lääkeaineiden on osoitettu lisäävän riskiä tälle taudille.
Based on these data sL-selectin could be used for the assessment of PML risk in MS patients treated with NTZ.
Väitöskirjan tavoitteena oli löytää biomerkkiaine, joka tunnistaisi PML:n riskin natalizumab-hoidetuilla potilailla.