natgillin/translations-raw huggingface dataset:
During the last decades, the aim of sustainable development has become globally one of the most central societal challenges.
Viimeisinä vuosikymmeninä kestävän kehityksen tavoittelu on muodostunut maailmanlaajuisesti yhdeksi keskeisimmistä yhteiskunnallisista haasteista.
I have given these unavoidable conflicts of sustainable development a central place in my work.
Olen nostanut nämä kestävän kehityksen väistämättömät konfliktit keskeiseen asemaan työssäni.
Despite this idealism, environmental improvements have been overlooked by appealing to difficult economic factors.
Tästä ideaalista huolimatta ympäristöä koskevia parannuksia on sivuutettu vedoten taloudellisiin vaikeuksiin.
The situation concerning the social dimension of sustainable development is even more difficult, since, for example, the development of local democracy is not highly valued.
Kestävän kehityksen sosiaalisen ulottuvuuden kohdalla tilanne on vielä vaikeampi, sillä esimerkiksi paikallisdemokratian kehitystä ei pidetä tärkeänä.
In the planning discourse this democracy racism is explained by a short history of democracy in Russia.
Suunnitteludiskurssissa demokratiarasismi selitetään Venäjän lyhyellä demokratian historialla.
However, precisely through planning conflicts, for example in St. Petersburg, planning has become socially more sustainable: protests by local inhabitants have bypassed the poorly functioning representational democracy, when the governmentality has changed from a mute use of power to one that adopts a stand on a conflicting issue.
Kuitenkin juuri suunnittelukonfliktien kautta esimerkiksi pietarilaisesta suunnittelusta on tullut kestävämpää sosiaalisessa mielessä: paikallisten asukkaiden protestit ovat ohittaneet heikosti toimivan edustuksellisen demokratian, jolloin hallintatapa on muuttunut mykästä konfliktiin kantaa ottavaksi vallankäytöksi.
Urban and regional planning has a central role to play in promoting this process, since many meta-level objectives actually take shape within its sphere.
Aluesuunnittelulla nähdään olevan tämän prosessin edistämisessä keskeinen rooli, koska sen puitteissa useat meta-tason tavoitteet konkretisoituvat.
This is what I consider environmental racism, which I think is the most central barrier to sustainable development in Northwest Russia.
Tämän tulkitsen ympäristörasismiksi, jonka näen kestävän kehityksen yhdeksi keskeisimmistä esteistä Luoteis-Venäjällä.
My four case studies, which are based on independent and separate empirical material (42 thematic interviews and planning documents), consider the republics of Karelia and Komi, Leningrad oblast and the city of Saint Petersburg.
Itsenäisiin empiirisiin aineistoihin perustuvissa esimerkkitutkimuksissani, joita väitöskirjassa on neljä kappaletta, käsittelen Karjalan ja Komin tasavaltoja sekä Pietaria ja Leningradin oblastia.
Keywords: Russia, urban and regional planning, sustainable development, environmental planning, power and conflicts in planning, governmentality, rationalities.
Asiasanat: Venäjä, aluesuunnittelu, kestävä kehitys, ympäristösuunnittelu, valta ja konfliktit suunnittelussa, hallintatapa, rationaalisuudet.
An ever more actual challenge brought by sustainable development is to plan regions and places while balancing the conflicts of the pressures of safeguarding a good environment and of taking into consideration social and economic needs.
Entistä ajankohtaisempana haasteena on suunnitella alueita ja paikkoja tasapainottelemalla ympäristön tilan turvaamisen sekä sosiaalisten ja taloudellisten tarpeiden ristipaineessa.
By analysing the planning discussion, processes, and strategic documents I have also investigated the use of power and governmentality in urban and regional planning.
Suunnittelusta käytävää keskustelua, suunnitteluprosesseja ja strategisia suunnitteluasikirjoja analysoimalla olen tarkastellut myös aluesuunnittelussa käytettävää valtaa sekä hallintatapaa.
Urban and Regional Planning and Sustainable Development in Northwest Russia : The possibility of environmental planning in the context of local governmentalities
Aluesuunnittelu ja kestävä kehitys Luoteis-Venäjällä : Ympäristösuunnittelun mahdollisuus paikallisissa hallintatavoissa
In the dissertation I argue how sustainable development is, in the local governmentalities of Northwest Russia, understood as a concept where solving environmental problems is central, and that they can be solved through planning carried out by the planning professionals.
Väitöskirjassani osoitan kuinka Luoteis-Venäjän paikallisissa hallintatavoissa kestävä kehitys ymmärretään ympäristöongelmien ratkomiseksi, ja että nämä on ratkaistavissa asiantuntijoiden tekemän suunnittelun kautta.
In addition, I project my analysis of empirical material onto the latest discussion of planning theory.
Lisäksi peilaan aineistostani saamia tuloksia viimeaikaiseen suunnitteluteoreettiseen keskusteluun.
Thus, the expressed thinking (mentality) and actions taken by power regimes in and around conflicts open an interesting viewpoint into Northwest Russian governmentality.
Valtaregiimien ajattelu ja toiminta suunnittelukonfliktien yhteydessä avaavat mielenkiintoisen näkökulman luoteisvenäläiseen hallintatapaan.
I examine the significance of sustainable development in planning through Northwest Russian geography, and also through recent planning legislation and four case studies.
Kestävän kehityksen merkitystä suunnittelussa tarkastelen Luoteis-Venäjän maantieteen mutta myös aluesuunnittelulainsäädännön muutoksen sekä neljän esimerkkitutkimuksen kautta.
In this Ph.D. thesis I have studied how the objectives of sustainable development have been integrated into Northwest Russian urban and regional planning, and how the Russian planning discourse has changed after the collapse of the Soviet Union.
Olen tutkinut väitöskirjassani miten kestävän kehityksen tavoitteita on otettu osaksi luoteisvenäläistä aluesuunnittelua sekä sitä, miten venäläinen suunnitteludiskurssi on muuttunut Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen.
It was possible to answer in a relevant manner the question of how sustainable development has become a part of planning in Northwest Russia through a discourse analysis of the planning discussion.
Mielekäs vastaaminen kysymykseen, miten kestävä kehitys on siirtynyt osaksi suunnittelua, oli mahdollista luoteisvenäläisen suunnittelukeskustelun diskurssianalyysin avulla.
This suggests that the genesis of some of the volcanic rocks within the greenstone belt and surrounding migmatite protoliths could be linked.
Tämän seurauksena on mahdollista, että joillakin vihreäkivivyöhykkeen kivillä ja sitä ympäröivillä kivillä on geneettinen yhteys.
The latter protoliths are syngenetic with the majority of volcanic rocks in the adjacent Tipasjärvi-Kuhmo-Suomussalmi greenstone belt.
Jälkimmäiset iät vastaavat erästä vulkaanista vaihetta viereiseltä Tipasjärvi-Kuhmo-Suomussalmi -vihreäkivivyöhykkeeltä.
U-Pb data on migmatite mesosomes indicate that the crust surrounding the Tipasjärvi-Kuhmo-Suomussalmi greenstone belt is of varying age.
U-Pb -isotooppianalytiikka paljasti, että osa zirkonikiteistä, jotka ajoitettiin migmatiitin mesosomista Kuhmon vihreäkivivyöhykkeen itäpuolelta, ovat 2.94 miljardia vuotta vanhoja.
The oldest protolith detected for a migmatite mesosome from the granitoid-gneiss complex is 2.94 Ga, whereas the other dated migmatites protoliths have ages of 2.84 2.79 Ga.
Kolmen muun alueelta otetun migmatiittinäytteen mesosomien zirkoneista saatiin pääosin 2.79 - 2.84 miljardia vuotta vanhoja ikiä.
A characteristic feature of the Nurmes belt is the presence of migmatised paragneisses, locally preserving primary edimentary structures, with sporadic amphibolite intercalations.
Nurmeksen vyöhykkeelle ominainen piirre on sedimentäärisperäisten gneissien, eli paragneissien yleisyys.
U-Pb studies on zircons indicate that the precursors of the Nurmes paragneisses were graywackes that were deposited between 2.71 Ga and 2.69 Ga and that they had a prominent 2.75 2.70 Ga source.
U-Pb -isotooppianalytiikan perusteella paragneissien lähtökivilaji on pääosin peräisin noin 2.70 - 2.75 miljardia vuotta vanhasta materiaalista.
The study area belongs to a typical Archaean granite-greenstone terrain, composed of metavolcanic and metasedimentary rocks in generally N-S trending greenstone belts as well as a granitoid-gneiss complex with intervening gneissic and migmatised supracrustal and plutonic rocks.
Iänmääritykseen käytettiin U-Pb -isotooppeihin pohjautuvaa sekundääri-ionimassaspektrometriaa yksittäisten zirkonikiteiden osista sekä perinteistä termiseen ionisaatioon perustuvaa U-Pb -isotooppianalytiikkaa zirkoni- ja titaniittiraepopulaatioille.
The studied tonalitic rocks have ages of 2.83 2.75 Ga and they have geochemical characteristics similar to low-Al and high-Al TTD (tonalite-trondhjemite-dacite).
Vanhimmat tunnetut tutkimusalueen ei-migmatiittiset kivet ovat tonaliitteja, joiden ikä vaihtelee 2.83 - 2.75 miljardin vuoden välillä.
This thesis summarises the results of four original papers concerning U-Pb geochronology and geochemical evolution of Archaean rocks from the Kuhmo terrain and the Nurmes belt, eastern Finland.
Tässä väitöskirjatyössä on tutkittu Kuhmon alueen ja Nurmeksen vyöhykkeen arkeeisten granitoidien, migmatiittien ja gneissien ikää sekä alkuperää geokemiallisin ja isotooppigeokemiallisin menetelmin.
U-Pb data on zircons from the plutonic rocks and paragneisses reveal that metamorphic zircon growth took place at 2.72 2.63 Ga.
Myöhäisin tunnettu tektonoterminen vaihe alueen arkeeisen kuoren kehityksessä on kivien metamorfoosi, joka tutkimusalueelta analysoitujen näytteiden perusteella on 2.72 - 2.63 miljardia vuotta vanhaa.
The non-migmatised plutonic rocks in the Kuhmo terrain and in the Nurmes belt record secular geochemical evolution, typical of Archaean cratons.
Tutkimusalueen kivistä saadut uudet U-Pb -iänmääritykset yhdessä aiempien iänmääritysten ja uuden geokemiallisen datan kanssa vahvistivat käsitystä, että syväkivien geokemiallinen kehitys on sidoksissa ikään.
The granodiorites, diorites, and gabbros with high Mg/Fe and LILE-enriched characteristics were mostly emplaced between 2.74 2.70 Ga and they exhibit geochemical characteristics typical of Archaean sanukitoid suites.
Noin 2.74 miljardia vuotta vanhoissa ja osassa sen jälkeen syntyneissä syväkivissä havaitaan arkeeisille sanukitoidi-sarjan kiville tyypillinen geokemiallinen luonne.
On the basis of available U-Pb and Sm-Nd isotopic data it appears that the plutonic rocks of the Kuhmo terrain and the Nurmes belt do not contain any significant input from Palaeoarchaean sources.
Sm-Nd -isotooppien perusteella tutkimusalueen tonaliitit ovat verrattain juveniilia materiaalia, kun taas valtaosa myöhäisistä leukokraattisista granodioriiteista ja -graniiteista vaikuttaisi olevan peräisin pääosin aiemmin syntyneestä maankuoresta.
The latest identified plutonic episode took place at 2.70 2.68 Ga, when compositionally heterogeneous leucocratic granitoid rocks, with a variable crustal component, were emplaced.
Myöhäisimmät tunnetut arkeeiset syväkivet ovat pääosin leukokraattisia graniitteja ja granodioriitteja.
Metamorphic zircon overgrowths with ages of 2.84 2.81 Ga were also obtained.
Migmatiittien leukosomeista havaittiin myös samanikäisiä zirkonikiteitä.
The origin of the gas/groundwater seepages remains unclear.
Kaasu/pohjavesipurkausten alkuperä ei tutkimuksessa selvinnyt.
The surrounding Baltic Sea seabed consists of Palaeoproterozoic crystalline bedrock, which is to a great extent covered by younger Mesoproterozoic sedimentary rocks.
Ympäröivän merialueen pohja muodostuu paleoproterotsooisesta kallioperästä, jonka päälle mesoproterotsooiset sedimenttikivet ovat kerrostuneet.
Combined lithostratigraphy, biostratigraphy and palaeomagnetic stratigraphy revealed an age estimation of 10 650 to 10 200 cal. years BP for the palaeoseismic event(s).
Olkiluodon alueella löydetyt savisedimenttien siirrokset ajoitettiin paleomagnetismin, piileväanalyysin ja litostratigrafian avulla syntyneen noin 10 650 - 10 200 kalenterivuotta sitten.
Since no younger or repeated traces of seismic events were found, it corroborates the suggestion that the major seismic activity occurred within a short time during and after the last deglaciation.
Merkkejä nuoremmista tai toistuvista siirroksia ei havaittu, mikä vahvistaa käsitystä siitä, että jääkauden jälkeinen seisminen aktiivisuus on ollut suurimmillaan heti jäätikön vetäydyttyä alueelta.
For a basic case, the maximum shear displacements were a few centimetres at the proposed nuclear waste repository level, at proximately 500 m b.s.l.
Perusskenaariolla siirtymät loppusijoitussyvyydellä, noin 500 metriä, olivat muutamia senttimetrejä.
Additional information could be gained by pore water analysis from the pockmarks.
Lisätietoa purkausten alkuperästä voitaisiin saada purkauskaasujen ja/tai -veden analyyseillä.
This study examined Holocene palaeoseismicity in the Olkiluoto area and in the surrounding sea areas by computer simulations together with acoustic-seismic, sedimentological and dating methods.
Tutkimuksessa selvitettiin Olkiluodon ja sitä ympäröivien merialueiden jääkauden jälkeistä maanjäristyshistoriaa kallioperän jäätiköitymissimulaatioiden, merenpohjan akustis-seismisten luotausten ja sedimenttitutkimusten avulla.
Generally, the larger the maximum ice load, the larger were the permanent shear displacements.
Kalliolohkojen suurimmat siirtymät liittyivät yleensä suurimpiin jäätikön kuormituksiin.
The most abundant rock type on the island is migmatic mica gneiss, intruded by tonalites, granodiorites and granites.
Olkiluodon saaren kallioperä koostuu pääasiassa syväkivien lävistämistä migmatiittisista gneisseistä.
The area contains several ancient deep-seated fracture zones that divide it into bedrock blocks.
Useat ikivanhat ruhjeet ja raot halkovat alueen kallioperää.
The profiles also showed pockmarks and other structures related to gas or groundwater seepages, which might be related to fracture zone activation.
Holoseenin aikaisista kerrostumista löytyi erilaisia liukumarakenteita, siirroksia, maanvyörymiä, turbidiittisia rakenteita ja pohjaveden tai kaasujen purkautumisaukkoja, jotka saattavat olla kytköksissä maanjäristyksiin.
Information on postglacial fault activation and possible gas and/or fluid discharges under high hydraulic heads has relevance in evaluating the safety assessment of a planned spent nuclear fuel repository in the region.
Tutkimuksessa saatuja tietoja voidaan käyttää hyväksi käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoituksen turvallisuusanalyysin ennusteiden ja oletusten verifioimisessa.
Each scenario produced shear displacements of fractures with different times of occurrence and varying recovery rates.
Kallioperän käyttäytymistä simuloitiin erilaisten jääkausiskenaarioiden mukaisesti.
Their reflections in the echo-sounding profiles imply that part of the gas is derived from the organic-bearing Litorina and modern gyttja clays.
Luotausprofiilien perustella voidaan päätellä, että osa purkauksista on peräisin savikerrostumista mutta osa voi tulla myös kallioperästä.
Their movement is suggested to have been triggered by palaeoseismic event(s) when the Late Weichselian ice sheet was retreating from the site and bedrock stresses were released along the bedrock fracture zones.
Merenpohjan kerrostumissa esiintyvät siirrokset ja purkautumisaukot sijaitsevat kallioperän ruhjeiden läheisyydessä, mikä viittaa ruhjeiden uudelleenaktivoitumiseen jäätikön vetäytymisvaiheessa.
This study was also intended to bring to light a great deal of information contained in Russian literature to fill in the gap between the European literature and not translated Russian records.
Aineistona käytettiin laajaa venäjänkielistä kirjallisuutta, josta löytyvät tiedot ovat kääntämättöminä jääneet aiemmin länsimaisen tutkimuksen ulkopuolelle.
Short and long term environmental changes, variations in climate and vegetation during the late Neogene shaped the geographical ranges of large terrestrial mammals by allowing origination, distribution and dispersal of certain species that make up faunas.
Nisäkkäiden levinneisyyteen, niiden morfologisiin ja ekologisiin piirteisiin vaikuttavat ympäristön sekä lyhyet että pitkäkestoiset muutokset, etenkin ilmaston ja kasvillisuuden vaihtelut.
Eurasian large mammal dynamics in response to changing environments during the Late Neogene
Työssä tutkittiin nisäkkäiden sopeutumista ilmastonmuutoksiin Euraasiassa viimeisen 24 miljoonan vuoden aikana.
This dissertation consists of a set of papers that examine different periods of the Neogene and associated faunas in northern Eurasia.
Työssä käytettiin myös NOW-tietokantaa, jossa on fossiilisten nisäkkäiden löytöpaikat sekä niiden iät.
The study is consistent with the idea that Eurasian late Pleistocene extinctions were first climatically driven, after which the impact of rapidly expanding humans must have become more manifest and crucial either by direct hunting or via indirect activities.
Tutkimuksessa keskityttiin varsinkin viimeiseen kahteen miljoonaan vuoteen, jonka aikana ilmasto muuttui voimakkaasti ja ihmisen toiminta alkoi tulla merkittäväksi.
It appears that the late Middle Miocene was the time of transition from a more forested to a less forested world.
Ajankohta 11 10 miljoonaa vuotta sitten vaikuttaa siirtymävaiheelta metsäisestä maailmasta vähämetsäisempään ruohomaahan.
The development of these provinces was apparently due to the presence of high mountain ranges in the area, which affected the dispersal of mammals and also climatic patterns.
Näiden vyöhykkeiden kehittyminen läntisessä Aasiassa johtui korkeista vuorista, jotka vaikuttivat nisäkkäiden leviämiseen ja ilmasto-oloihin kuten monsuuniin.
Higher temperatures and possibly higher co2 levels in the Middle Miocene Climatic Optimum apparently favored the development of the closed forested environments that supported the dominance of the closed-adapted taxa.
17 15 miljoonaa vuotta sitten vallinneet korkeat lämpötilat ja CO2-pitoisuudet suosivat metsäisten ekosysteemien kehitystä, mikä puolestaan suosi metsään sopeutuneita eläimiä.
The data analysis was used to study the provinciality, relative abundance, and distribution history of the closed- and open-adapted taxa and chronofaunas in the Miocene of the Old World and Western Asia.
Tietokannan avulla selvitettiin metsäisten ja avoimen maan nisäkäsryhmien alueellista levinneisyyttä, suhteellista runsautta ja levinneisyyshistoriaa vanhassa maailmassa ja läntisessä Aasiassa 23 5 miljoonaa vuotta sitten.
The increased seasonality and the progressive cooling and drying of the midlatitudes toward the Late Miocene maintained the dominance of open-adapted faunas.
Vuodenaikaisuus sekä yhä kylmenevät ja kuivuvat alueet 30 50 leveysasteilla johtivat avoimen maan eläimistön vallitsevuuteen 10 5 miljoonaa vuotta sitten.
We under took fieldwork and systematic study of mammalian trace and body fossils from the northwestern parts of Iran along with analysis of large mammal data from the NOW database.
Tässä väitöskirjatyössä tein kenttätöitä ja systemaattisia tutkimuksia nisäkäsfossiileista ja fossiilisista jalanjäljistä Pohjois- ja Luoteis-Iranissa.
They abruptly declined due to demise of their favored environments.
Suosiollisten ympäristöjen katoamisen myötä nämä nisäkäsryhmät lopulta hävisivät n. 4 miljoonaa vuotta sitten.
The Miocene of Western Asia : Fossil mammals at the crossroads of faunal provinces and climate regimes
Läntinen Aasia, 23-5 miljoonaa vuotta sitten; fossiilisten nisäkäsryhmien vaihdon ja erilaisten ilmastojen keskus
The open-adapted chronofaunas, such as the Late Miocene Maraghean fauna, climaxed gradually by filling the opening environments and moving in response to changes in humidity patterns.
Avoimella maalla elävät nisäkäsryhmät täyttivät vähitellen kuolleiden metsien tilalle syntyneet avoimet ympäristöt ja muuttivat lännestä (Välimeri) itään (Pohjois-Kiina ja Keski-Aasia) kosteuden muuttumisen myötä.
The provinciality analysis was carried out, using locality clustering, and the relative abundance of the closed- and open-adapted taxa was surveyed at the family level.
Työssä käytettiin uutta kvantitatiivista menetelmää, jonka avulla voidaan tutkia metsänisäkkäiden ja avoimessa maastossa elävien nisäkkäiden suhteen muutoksia.
Advancement of chronological, paleoclimatological, and paleogeographical reconstruction tools and techniques and increased numbers of new discoveries in recent decades have brought the need for updating and modification of our level of understanding.
Lisäksi työssä on kehitetty uusi laskennallinen ja kuvantamiseen perustuva tekniikka, jolla voidaan tutkia faunojen ajallisia ja alueellisia muutoksia.
This study highlights the importance of field investigations and indicates that new surveys in the vast areas of Western Asia, which are poorly sampled in terms of fossil mammal localities, can still be promising.
Luoteis-Iranissa tehdyt kenttätyöt täydentävät näitä aukkoja: kenttätöiden yhteydessä löydettiin uusia löytöpaikkoja sekä runsaasti fossiilisia nisäkkäiden jalanjälkiä muualta Iranista.
Despite its critical position, the record of Miocene mammals in Western Asia is sporadic and there are large spatial and temporal gaps between the known fossil localities.
Asemastaan huolimatta alueelta tunnetaan vain hajanaisesti nisäkäsfossiililöytöpaikkoja.
Being at the crossroads of the Old World continents, Western Asia has a unique position through which the dispersal and migration of mammals and the interaction of faunal bioprovinces occurred.
Läntinen Aasia, 23-5 miljoonaa vuotta sitten: fossiilisten nisäkäsryhmien vaihdon ja erilaisten ilmastojen keskus Läntisen Aasian asema vanhan maailman mantereiden (Eurooppa, Aasia ja Afrikka) risteyksessä on ainutlaatuinen.
Provinciality analysis modified our previous level of understandings, indicating the interaction of four provinces in Western Asia.
Länsi-Aasian nisäkäsfossiiliryhmien alueellisen levinneisyyden tutkiminen osoittaa neljän eläinvyöhykkeen yhteyden alueella: itäinen Välimeri, Afrikka Arabia, Intia Pakistan ja Kiina Keski-Aasia.
Large cranial remains of hipparionine horses, previously unknown in Iran and Western Asia, are among the material studied.
20 10 miljoonaa vuotta sitten läntisen Aasian metsäeläimet esiintyivät pääasiassa Arabiassa ja Intian Pakistanin alueella, kun taas avoimen maan eläimet olivat 10 5 miljoonaa vuotta sitten levinneet laajalle alueelle Kreikasta läntisen Aasian kautta Pohjois-Kiinaan.
The distribution history of the chronofaunas was studied, using faunal resemblance indices and new mapping techniques, together with humidity analysis based on mean ordinated hypsodonty.
Tätä savannityyppisen ympäristön eläimistöä luonnehtivat mm. hevosten, antilooppien ja gasellien, kirahvien, sarvikuonojen, hyeenojen, leijonien ja niiden esimuotojen suhteellinen runsaus.
Lake sediment research as a part of lake management : case studies and implications from southern Finland
Järvisedimenttitutkimukset osana järvien kunnostusta : esimerkkejä eteläisen Suomen alueelta
In Finland one of the most important current issues in the environmental management is the quality of surface waters.
Järvien tila on tällä hetkellä yksi tärkeimmistä ympäristön hoitoon ja kunnostukseen liittyvistä kysymyksistä Suomessa.
Especially since the 1940's, the intensified farming practices and conduction of sewage waters from scattered settlements, cottages and industry have affected the lakes, which simultaneously have developed in to recreational areas for a growing number of people.
1940 luvun jälkeen kehittynyt maatalous yhdessä teollisuuden sekä kiihtyneen rakentamisen ja kesämökkiasutuksen kanssa on kuormittanut erityisesti vesistöjä, jotka sijaintinsa vuoksi ovat nykyään paikallisesti arvokkaita virkistysalueita.
The aim of this thesis was to obtain information from lake sediment records for on-going lake restoration activities and to prove that a well planned, properly focused lake sediment study is an essential part of the work related to evaluation, target consideration and restoration of Finnish lakes.
Tutkimuksen tarkoituksena oli osoittaa järvisedimenttitutkimusten tarpeellisuus määriteltäessä järvien hoidon ja kunnostuksen tavoitteita, menetelmiä ja kohdealueita.