natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The goal of my study is to clarify the relations between the Big Five personality traits of two intimate partners and their relationship satisfaction, and whether gender, relationship status or relationship length moderate these relations.
Tutkimuksen tavoitteena on selvittää, miten pariskunnan osapuolten Big Five -persoonallisuuspiirteet ovat yhteydessä heidän parisuhdetyytyväisyyteensä ja välittävätkö sukupuoli, suhdestatus tai suhteen kesto näitä yhteyksiä.
Goals Personality traits are related to a person’s wellbeing and important events in life, such as an intimate relationship.
Tavoitteet Persoonallisuuspiirteet ovat yhteydessä yksilön hyvinvointiin ja tärkeisiin elämänvaiheisiin ja -tapahtumiin, kuten parisuhteeseen.
Most people have an intimate relationship or relationships during their lifetime.
Valtaosa ihmisistä solmii elämänsä aikana parisuhteen tai parisuhteita.
Results and conclusions Emotional stability, extroversion and openness to experience were perceived to be in connection with relationship satisfaction.
Tulokset ja johtopäätökset Emotionaalisen tasapainoisuuden, ekstroversion sekä avoimuuden uusille kokemuksille havaittiin olevan yhteydessä parisuhdetyytyväisyyteen.
My study helped to clarify previously contradictory connections between extroversion, openness to experience and relationship satisfaction.
Tutkimukseni auttoi selventämään aiemmassa tutkimuskirjallisuudessa ristiriitaisia ekstroversion, avoimuuden uusille kokemuksille ja parisuhdetyytyväisyyden yhteyksiä.
In addition, the spouses assessed the personality of the respective test subject.
Lisäksi puolisot arvioivat koehenkilön persoonallisuutta.
The relation between personality and relationship satisfaction has been a subject to a plenty of research but, for example, the relation between extroversion or openness to experience and relationship satisfaction is still unclear.
Persoonallisuuden ja parisuhdetyytyväisyyden yhteyttä on tutkittu paljon, mutta epäselvää on edelleen esimerkiksi ekstroversion ja avoimuuden uusille kokemuksille yhteys parisuhdetyytyväisyyteen.
The test subjects and their spouses self-assessed their own personality traits and relationship satisfaction.
Koehenkilöt ja heidän puolisonsa arvioivat omia persoonallisuuspiirteitään ja parisuhdetyytyväisyyttään itsearvioinnein.
Personality traits play an important role in a functioning relationship because a person’s relationship satisfaction is affected by his/her own personality traits and those of his/her spouse’s.
Persoonallisuuspiirteet ovat tärkeässä roolissa parisuhteen toiminnassa, sillä yksilön parisuhdetyytyväisyyteen vaikuttavat hänen omien piirteidensä lisäksi myös puolison persoonallisuuspiirteet.
Connections between personality traits and relationship satisfaction were studied using Person’s correlation coefficients and multilevel modelling.
Persoonallisuuspiirteiden ja parisuhdetyytyväisyyden yhteyksiä tutkittiin Pearsonin korrelaatiokertoimilla ja monitasomalleilla.
In addition, I study the relation between the similarity of a couple’s personality traits and their relationship satisfaction.
Lisäksi tutkin, onko pariskunnan persoonallisuuspiirteiden samankaltaisuuden taso yhteydessä parisuhdetyytyväisyyteen.
Keywords: material objects, material culture, sociology of technology, sociology of body, mobility, driving
Avainsanat: materiaaliset objektit, materiaalinen kulttuuri, tekniikan sosiologia, mobiliteetti, autoilu
Body and Iron : Essays on the Socialness of Objects
Ruumis ja rauta : esseitä esineiden sosiaalisuudesta
For these reasons humans look for the company of objects.
Ja siksi ihmiset hakeutuvat objektien seuraan.
Correct actions form a body technique of handling the object.
Sensuaalinen tieto on välinetuntoa, jonka avulla ruumiillinen subjekti säätelee vuorovaikutustaan objektien kanssa.
Interaction with objects informs the human body via its somatosensory systems: interoseptive and proprioseptive (or kinesthetic) systems provide information to central nervous system of the internal state of the body and muscle tensions and motor activity of the limbs.
"Ruumis ja rauta" tutkii esineellisten välineiden ja inhimillisen ruumiin lihallis-materiaalisia kohtaamisia: tunnustelua, tarttumista ja liikuttamista, joissa ruumiin kosketus ja voima kanavoituvat välineen kautta ympäristön ja ruumiin välisen suhteen muutokseksi.
Once connected to a vehicle, human subject has to calibrate visual information of his or her position and movement in space to the bodily actions controlling the machine.
Kun ruumis tarttuu työkaluun tai käynnistää koneellisen kulkuneuvon voimantuotannon, subjekti pääsee osalliseksi välineiden aktiivisuudesta, niiden kyvystä muuntaa, välittää ja tehostaa ruumiin motorisia käskyjä rakenteilleen ominaisilla tavoin.
Via these "muscle images" the subject can develop a feel for an instrument.
Ääritapauksessa väline saattaa tuntua korvaamattoman arvokkaalta.
Perception of an object cause changes in the internal milieu of the body and these changes in the organism form a bodily representation of an external object.
Sisäisaistit rekisteröivät ruumiin tasapainotilaa horjuttavat voimat, joita lihastyöllä vastustetaan.
They also feed the body directly with their powers equipping their user with means of regulating somatic and psychic states of her self.
Esineiden tärkeys minuuden ylläpitäjänä on seurausta niiden kyvystä vaikuttaa ruumiin somaattiseen tilaan ja somaattisen tilan kautta psyykeen.
Objects mediate, channel and transform the relation of the body to its environment and via environment to the body itself according to their material and technical construction.
Ruumis on materiaalinen ja biomekaaninen, siksi se on altis fysikaalisille voimille, joita koneet ja laitteet tuottavat ja jotka kohtaamisissa materiaalisten esineiden ja rakenteiden kanssa ruumiiseen välittyvät.
Responsiveness of the machine to human touch "teaches" its subject by providing feedback of the "correctitude" of his or her bodily actions.
Sisäisaisteihin ihminen tukeutuu myös ohjatessaan välineitä, sillä palaute välineen käyttäytymisestä rekisteröidään ruumiilla.
Learning to use the machine necessarily means adjusting his or her bodily actions to the responses of the machine in relation to environmental changes it causes.
Miten välineet vastaavat ruumiin liikkeisiin on välineiden responsiivisuutta, jonka ruumiissa tuottamat muutokset ovat sensuaalista tietoa.
Motor activity of the body is involved in every perception of environment as the feel of one's own body is constitutive of any perception of external objects.
Ruumiin ja raudan liiton ehtona on, että molemmat ovat saman lajin olioita, sillä juuri ruumiinsa kautta inhimillinen subjekti on vuorovaikutuksessa materiaalisen ympäristönsä kanssa.
Learning to handle a machine means accepting the position of the user in the program of action materialized in the construction of the object.
Koneet, jotka muuntavat ruumiin vähäisetkin motoriset liikkeet voimaksi, joka työskentelee käyttäjänsä puolesta, asettavat subjektin "lapsiruhtinaan" asemaan.
Groups were compared using analysis of covariance and Mann-Whitney U tests.
Diagnoosiryhmiä vertailtiin kovarianssianalyysillä ja Mann-Whitney U testeillä.
Parent-child interaction was evaluated using Erickson’s sensitivity scales during drawing, puzzle-making, and free play.
Vuorovaikutusta arvioitiin Ericksonin sensitiivisyys-asteikkoja käyttäen piirustuksen, palapelin kokoamisen ja vapaan leikin aikana.
The sample consisted of 53 children with expressive-SLI (F80.1), and 32 children with receptive-SLI (F80.2).
Lapsista 53 lapsella oli puheen tuottamiseen erityisvaikeus (F80.1) ja 32:lla puheen ymmärtämisen erityisvaikeus (F80.2).
Methods: The sample included 85 children aged 36-81 months participating in the Helsinki Longitudinal SLI study.
Tutkimukseen osallistui 85 lasta, joiden iät vaihtelivat välillä 36–81 kuukautta.
Less active participation and poorer experience of the expression of children with receptive-SLI suggests that they need more support facilitate participation.
Reseptiivisen ryhmän heikompi osallistuvuus ja kokemus vuorovaikutuksesta viittaavat siihen, että nämä lapset tukea osallistuakseen vuorovaikutukseen aktiivisesti.
Objectives: Specific language impairment (SLI) is an impairment of oral language, which places demands on parent-child interaction, putting children at-risk for adverse developmental outcomes.
Tavoitteet: Kielellinen erityisvaikeus on kielen kehityksen häiriö, joka asettaa haasteita lapsen ja vanhemman väliselle vuorovaikutukselle ja on täten merkittävä riskitekijä lapsen kokonaisvaltaiselle kehitykselle.
Little is known about how different types of language impairment affect parent-child interaction.
Aiemman tutkimuksen perusteella tiedetään vähän siitä, miten erilaiset kielelliset vaikeudet vaikuttavat lapsen ja vanhemman vuorovaikutukseen.
SLI did not have a statistically significant effect on any of the parent and dyadic variables.
Kielellisellä erityisvaikeudella ei ollut tilastollisesti merkitsevää vaikutusta vanhemman tai dyadin toimintaan.
This study aims to examine how language impairment influences child, parent and dyadic behaviours between dyads with children who have expressive- and receptive-SLI.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia miten puheen tuottamiseen ja ymmärtämiseen painottuvat kielelliset erityisvaikeudet vaikuttavat lapsen, vanhemman ja dyadin toimintaan lapsen ja vanhemman vuorovaikutuksessa.
This could support earlier findings, which suggest that parents of language-impaired children adjust their behaviour to that of their children.
Tämä tukee aiempia löydöksiä, joissa kielihäiriöisten lasten vanhemmat saattavat olla vähemmän responsiivisia, koska näiden lasten vuorovaikutus tarjoaa vähemmän tilaisuuksia vastata.
Results and conclusions: Children with expressive-SLI were found to be more persistent, enthusiastic, compliant and have a more positive experience of the interaction overall, when compared to children with receptive-SLI.
Tulokset ja johtopäätökset: Kielellisellä erityisvaikeudella oli tilastollisesti merkitsevä yhteys lapsen sinnikkyyteen, innokkuuteen, myöntyväisyyteen sekä lapsen kokemukseen istunnosta.
Group means suggest that some parents may provide less emotional support and instruction to children with receptive-SLI.
Keskiarvoerot viittaisivat siihen, että lapsen ymmärtämiseen painottuvat kielelliset ongelmat saattavat heijastua osalla vanhemmista vähäisempään emotionaaliseen tukeen sekä ohjeistuksen laatuun ja ajoitukseen.
Differences between different interval ERPs and effects of musical proficiency in both groups were analysed with mixed repeated measures analyses of variance.
Eri intervallien ERP-vasteiden eroja ja koehenkilöiden musikaalisuuden vaikutuksia tarkasteltiin kummassakin ryhmässä toistettujen mittausten sekoitetulla varianssianalyysillä.
The octave interval is defined as the doubling of a tones fundamental frequency.
Oktaavin intervalli on määritelty perusäänen taajuuden tuplaantumisena.
7 pitch separations between adapter and probe were used.
Adapteri- ja koetinäänien välillä käytettiin seitsemää eri sävelkorkeusintervallia.
Source magnitude analyses showed that N1 responses were stronger on the right auditory cortex.
Lähdevoimakkuusanalyysi puolestaan näytti, että N1-vasteet olivat voimakkaammat oikealla kuuloaivokuorella.
Participants were divided in to two groups with either sine tones or complex tones as adapters.
Koehenkilöt jaettiin kahteen ryhmään, joissa käytettiin adapteriääninä joko sinimuotoisia tai komplekseja ääniä.
Tones of the same chroma, one or more octave intervals apart, sound similar.
Saman kroman omaavat äänet, jotka ovat yhden tai useamman oktaavin etäisyydellä toisistaan, kuulostavat samanlaisilta.
P2 amplitude showed stronger adaptation to enlarged octave intervals in comparison to exact mathematical octave intervals.
P2-vasteen amplitudi adaptoitui voimakkaammin laajennetulle oktaavi-intervallille kuin matemaattisesti täsmälliselle intervallille.
The objective of this study was to clarify the neural underpinnings responsible for the subjective experience of chroma and the enlarged octave.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää kromahavainnon ja oktaavin laajenemisen hermostollista perustaa.
Periodicity independent adaptation indicated that pitch is not co-represented with stimulus spectrum in the human auditory cortex.
Jaksollisuudesta riippumaton adaptaatio osoitti, että sävelkorkeus ei ole hermostollisesti edustettuna yhdessä ärsykkeen spektrin kanssa.
However, in humans the perceptual octave slightly exceeds its mathematical counterpart.
Ihmisillä oikeaksi havaittu oktaavi kuitenkin ylittää matemaattisen vastineensa.
Measurements were fitted to a combined sinusoidal and linear pitch helix function.
Mittaukset sovitettiin myös yhdistettyyn lineaariseen ja sinimuotoiseen säverkorkeuskierrefunktioon.
Perception of auditory pitch can be divided in to two dimensions of height and chroma.
Äänen sävelkorkeuden havainto voidaan jakaa säveltason ja kroman ulottuvuuksiin.
During all experiments adapter tones followed by probing tones were sequentially presented to participants (n=18).
Kokeiden aikana koehenkilöille (n=18) soitettiin peräkkäin adapteriääniä ja koetinääniä.
Adapter tones were used to activate neural populations and probing tones were used for measuring amplitude reductions (adaptation) in EEG derived event related potentials (ERPs) signalling overlapping neural population responses to adapter and probing tones.
event-related potentials, ERPs) amplitudien pienemisen (adaptaatio) arviointiin, mikä viittasi eri ääniin reagoivien hermostollisten populaatioiden yhteneväisyyteen.
There was greater neural overlap between tones sharing the same chroma compared to tones one semitone apart.
Saman kroman omaavat äänet osoittivat enemmän hermostollista päällekkäisyyttä puolisävelaskeleen päässä oleviin ääniin verrattuna.
Source magnitude estimation was calculated to investigate hemispheric asymmetry.
Vasteiden lähteiden voimakkuudet arvioitiin aivopuoliskojen välisten erojen tarkastelemiseksi.
Infants born preterm (< 37 gestational weeks) or with low birth weight (< 2500 g) have an increased risk of cognitive, language and motor difficulties.
Keskosilla (sikiöikä < 37 rv tai syntymäpaino < 2500 g) on täysiaikaisia suurempi riski kognitiivisen, kielellisen ja motorisen kehityksen vaikeuksille.
Based on this study, parents can be encouraged to support their preterm born child’s language and cognitive development with joint language and music activities.
Tämän tutkimuksen perusteella vanhempia voidaan rohkaista tukemaan keskosena syntyneen lapsensa kielellistä ja kognitiivista kehitystä yhteisen kieli- ja musiikkitoiminnan avulla.
During their hospital stay parents of the experiment group (N=20) were instructed to sing or hum to their child during kangaroo care and the parents of the control group (N=11) were instructed to provide kangaroo care but with no instructions regarding sound environment.
Keskosten sairaalahoidon aikana koeryhmän (N=20) vanhempia ohjeistettiin laulamaan tai hyräilemään lapselleen kenguruhoidon aikana ja kontrolliryhmän (N=11) vanhempia ohjeistettiin toteuttamaan pelkkää kenguruhoitoa ilman äänimaailmaan liittyvää ohjeistusta.
Preterm infants’ later development can be compromised by premature birth and early environmental factors.
Keskosen myöhempään kehitykseen vaikuttavat sekä ennenaikainen syntymä että varhaiset ympäristötekijät.
First weeks of life at a hospital provides non-optimal environment for the development of preterm infants’ senses and infants and parents interaction.
Ensimmäisten elinviikkojen sairaalassaolo tarjoaa epäoptimaalisen ympäristön keskosen aistitoimintojen sekä vanhemman ja vauvan varhaisen vuorovaikutuksen kehittymiselle.
The cognitive, language and motor development of the preterm infants was assessed with Bayley Scales of Infant and Toddler Development III (Bayley-III) in 2–3 years of age.
Koe- ja kontrolliryhmän kognitiivista, kielellistä ja motorista kehitystä arvioitiin Bayley Scales of Infant and Toddler Development III -testistöllä (Bayley-III) 2–3 vuoden korjatussa iässä.
The aim of this study was to examine if parental singing during kangaroo care can promote preterm infants’ cognitive, language, or motor development at 2–3 years of corrected age.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, edesauttaako vanhemman laulaminen kenguruhoidon aikana keskosen kognitiivista, kielellistä tai motorista kehitystä 2–3 vuoden korjatussa iässä normaaliin kenguruhoitoon verrattuna.
Singing during kangaroo care had no effect on preterm infants’ development at 2-3 years of corrected age as assessed by Bayley-III.
Kenguruhoidon aikaisen laulun ei havaittu edesauttavan keskosten kehitystä 2–3 vuoden korjatussa iässä Bayley-III -testistöllä arvioituna.
To alleviate potential developmental deficits, preterm infants’ development and parent-infant interaction are supported by kangaroo care (infant on skin-to-skin contact at parent’s chest) and music interventions which have been shown to improve infants’ physiological responses and alleviate parents stress.
Keskosen kehitystä sekä vanhemman ja vauvan vuorovaikutusta on tuettu kenguruhoidolla (keskonen on ihokosketuksessa vanhemman rintakehällä) ja musiikki-interventioilla, joiden on kummankin todettu edesauttavan keskosen fysiologisia reaktioita ja lievittävän vanhempien stressiä.
Kangaroo care is further reported to improve infants’ cognitive development.
Lisäksi kenguruhoito saattaa edesauttaa keskosen myöhempää kognitiivista kehitystä.
Additionally, it was examined if language and music activities at home had an effect on preterm infants’ cognitive or language development.
Lisäksi tarkasteltiin tutkittavien kodin kieli- ja musiikkitoimintojen yhteyttä keskosen kognitiiviseen ja kielelliseen kehitykseen.
However, the more there were language and music activities at home at the time of the follow-up as reported by the parents, the better was the cognitive and language performance.
Sen sijaan vanhempien raportoima kodin kieli- ja musiikkitoimintojen suurempi määrä tutkimushetkellä oli yhteydessä parempaan kognitiiviseen ja kielelliseen testisuoriutumiseen.
Preliminary findings show that combining kangaroo care with music can improve some of preterm infants’ physiological responses and reduce maternal stress.
Kenguruhoidon ja musiikki-interventioiden yhdistelmän on alustavasti todettu edistävän joitakin keskosen fysiologisia toimintoja sekä vähentävän äidin stressiä, mutta sen vaikutuksia keskosen myöhempään kehitykseen ei ole vielä tutkittu.
However, effects of combining kangaroo care and music have not been yet studied.
Näin ollen keskosten taaperoiän interventioita tulisi kehittää ja tutkia lisää.
Their 119 mothers and 96 fathers had answered parenting-related questions when children were 8.
Heidän vanhemmistaan 119 äitiä ja 96 isää oli vastannut kyselyihin vanhemmuudesta lasten ollessa 8-vuotiaita.
The used data was from a Finnish birth cohort study Glaku.
Tutkimuksessa käytetty aineisto oli peräisin suomalaisesta Glaku-kohorttitutkimuksesta.
Altogether 121 17-year-old adolescents (76 girls, 62.8%) answered eating behaviour related questions.
Yhteensä 121 nuorta, joista 76 oli tyttöjä (62.8%), raportoi syömishäiriöoireitaan 17-vuotiaina.
Fathers’ sense of competence, and subdimensions satisfaction and efficacy, predicted less body dissatisfaction (mean effect sizes 0.18–0.26 standard deviation units, p-values < .05).
Isien vahvempi vanhemmuuskompetenssin kokemus sekä sen alaskaalat tyytyväisyys ja pystyvyys ennustivat nuorilla vähäisempää tyytymättömyyttä kehoon (keskimääräiset efektikoot 0.18–0.26 keskihajontayksikköä, p-arvot < .05).
Few previous studies have included also subclinical symptoms or been longitudinal and most have used adolescent-reported data on parenting.
Vain osa tutkimuksista tarkastelee myös diagnoosirajat alittavia oireita ja useimmat tutkimukset ovat käyttäneet vain nuorten raportoimaa tietoa vanhemmuudesta.
Fathers’ sense of competence may protect from adolescent eating pathology, which should be noted when developing preventions.
Isien kompetenssin kokemus on mahdollinen suojaava tekijä nuorten syömishäiriöoireilulle, mikä pitäisi ottaa huomioon preventioiden suunnittelussa.
Further, parenting sense of competence has not been studied as a risk factor.
Lisäksi pitkittäistutkimuksia on tehty vain vähän eikä vanhemmuuskompetenssin kokemusta ole tutkittu riskitekijänä.
The associations were analysed with linear regression.
Äitien ja isien vanhemmuustekijöiden yhteyttä syömishäiriöoireisiin tutkittiin käyttäen lineaarista regressioanalyysiä.
Eating disorder symptoms are common among adolescents, can lead to full-blown eating disorders and harm adolescent well-being.
Syömishäiriöoireilu on yleistä nuoruudessa ja voi hoitamattomana johtaa syömishäiriöihin sekä olla haitaksi nuoren hyvinvoinnille.
Used questionnaires included Parent Behaviour Inventory (hostility/support), Parenting Sense of Competence Scale (satisfaction/efficacy) and Eating Disorder Inventory 2 (drive for thinness/body dissatisfaction/bulimia).
Vanhempien käyttäytymistä mitattiin Parent Behavior Inventory –kyselyllä (vihamielisyys/supportiivisuus) ja vanhemmuuskompetenssia Parenting Sense of Competence –kyselyllä (pystyvyys/tyytyväisyys).
Parents’ influence on adolescent psychological development is notable but among eating disorder studies it has not been explored sufficiently.
Vanhemmuuden merkitys psykologiselle kehitykselle on nuoruusiässä suuri ja sen vaikutusta syömishäiriöoireiluun onkin tutkittu, muttei kattavasti.
Gender did not affect the association between parenting and eating pathology.
Muut vanhemmuusmuuttujat eivät olleet yhteydessä syömishäiriöoireiluun eikä sukupuoli vaikuttanut vanhemmuuden ja syömishäiriöoireiden väliseen yhteyteen merkitsevästi.
The current study explores whether parenting behavior and sense of competence in childhood predict problematic eating behaviour in adolescence.
Tutkimuksen tavoitteena on selvittää lapsuusaikaisen vanhemmuuskäyttäytymisen ja vanhemmuuskompetenssin yhteyttä nuoruuden syömishäiriöoireiluun.
By comparing MMSE scores and diagnoses of dementia we did not find any significant differences between TYROBP deletion carriers and non-carriers (all p-values >0.5).
Emme havainneet yhteyttä deleetion kantajuuden ja kognitiivisen heikentymän välillä MMSE-pisteitä tai MMSE-pisteitä ja täydentä-vää tietoa hyödyntävissä analyyseissä (kaikissa analyyseissä p> 0.5).
We genotyped 3220 older Finns (mean age 79, range 58-104) and found 11 deletion carriers (mean age 78, range 60-94).
Tutkimuskohorttina meillä oli 3220 suomalaista, joiden keski-ikä oli 79 vuotta.
Here, we studied the PLOSLFIN TYROBP deletion that covers four of the gene’s five exons.
Tämä suomalainen geenivirhe (PLOSLFIN) on deleetio, joka kattaa neljä TYROBP-geenin viidestä eksonista ja homotsygoottina estää geenin ilmentymisen kokonaan.
Some PLOSL-causing variants in TREM2 have also been associated with Alzheimer’s disease when heterozygous.
Osa TREM2-geenissä homotsygoottina Nasu-Hakola-tautia aiheuttavista geenivirheistä lisää heterotsygoottina riskiä sairastua Alzheimerin tautiin ja muihin hermorappeumasairauksiin.
Biallelic loss-of-function mutations in TYROBP and TREM2 cause a rare disease that resembles early-onset frontotemporal dementia with bone lesions (PLOSL).
TYROBP- ja TREM2-proteiinen läheisestä yhteistoiminnasta huolimatta vastaavia havaintoja TYROBP-geenimuutosten liittymisestä hermorappeumasairauksiin on vähän.
Collectively these results suggest that heterozygous carriership of the TYROBP deletion is not a major risk factor of dementia.
Tämän havaintovinouman takia tutkimme suomalaista geenivirhettä TYROBP-geenissä ja sen mahdollisia vaikutuksia kognition heikentymiseen.
Heterozygous TYROBP deletion (PLOSLFIN) is not a strong risk factor for cognitive impairment
TYROBP- ja TREM2-proteiinit muodostavat reseptori-signalointikompleksin, jolla on tärkeä rooli immuunivasteen säätelyssä keskushermostossa.
Neuropathological analysis of two deletion carriers (aged 89 and 94) demonstrated only minimal beta-amyloid pathology (CERAD score 0).
Lisäksi kahdesta deleetion kantajasta oli tehty neuropatologisia tutkimuksia, joissa ei ollut viitettä Alzheimerin taudin muutoksista.