natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Constituted in that kind of a zeitdiagnostisch way, it is not possible to use the theory of reflexive modernization in empirical research without some major problems either: concepts developed in mentioned manner can not be verified through empirical data in an ordinary way, because, firstly, they are not generated through empirical induction and, secondly, they are not concepts of falsification-prone research-theory either.
Lisäksi tästä aikalaisdiagnostisen komponentin vahvasta roolista Beckin teoriassa seuraa ongelmia myös teorian hyödyntämisessä empiirisessä tutkimuksessa: aikalaisdiagnostisesti kehiteltyjä käsitteitä ei voi käyttää suoraan empiirisen aineiston tulkintaan eikä niitä voi myöskään ongelmattomasti todentaa empirian avulla.
Albeit the transition process of reflexive modernization unfold by its own dynamic mainly through various side-effects and problematizations of current demarcations despite of individuals opinions about it, it causes new demands also for them.
Vaikka lähinnä erilaisten sivuvaikutusten ja niihin liittyvien institutionaalisten rajanvetojen purkautumisen pohjalta tapahtuvalta refleksiiviseltä muutokselta puuttuvatkin varsinaiset toimijat, asettaa se kuitenkin myös yksilöille uudenlaisia vaatimuksia: vanhojen varmuuksien purkauduttua heidän on rakennettava elämänkulkunsa vailla tuttua institutionaalista järjestystä.
In addition, at the end of the first phase, the temporal terminology used by Beck when emphasizing the rupture of modernization is examined: does Beck point to a real epochal break or is his way of using epochal concepts, such as the first and the second modernity, only a heuristic tool for the research process at hand?
Lisäksi pohditaan vielä refleksiiviseen modernisaatioon sisältyvää murrospuhetta: onko kysymyksessä todellinen aikakausien välinen katkos vai lähinnä vain tutkimuksellinen apuväline?
The differentiation theory based viewpoint, named as the anormative contingency-theory , for its part, is put explicitly to use in the second phase.
Tarkastelun ensimmäisessä vaiheessa liikutaan kuitenkin vielä kiinni Beckin omissa teksteissä ja muodostettua anormatiiviseksi kontingenssiteoriaksi nimettyä yhteiskuntateoreettista näkökulmaa hyödynnetään eksplisiittisemmin tutkimuksen toisessa osassa.
Thus next is asked if the reflexive modernization is indicative of an immanent change of modernity, focused mainly on the institutional level or of a radical societal change, which considers the whole modernization process and the basic premises of modernity.
Tämän jälkeen avautuu mahdollisuus muutoksen tason tarkasteluun, eli sen paikantamiseen onko refleksiivisessä modernisaatiossa kysymys modernille immanentista instituutiotason muutoksesta vai yltääkö muutos modernin perustaviin periaatteisiin.
In this study, the theory of reflexive modernization is considered as a proper social theory or to be exact: a theory of society (Gesellschaftstheorie), a theory operating on a general level striving to cover the overall process of societal change and its general constitution.
Refleksiivisen modernisaation teoriaa arvioidaan tässä tarkastelussa ensisijaisesti yhteiskuntateoriana, kokonaisesityksenä nyt käsillä olevasta yhteiskunnallisesta muutoksesta ja sen konstituutiosta.
Firstly, the mutual relations of the three components of the theory of reflexive modernization Zeitdiagnose, for empirical use intended research-theory and general theory of society is examined.
Tarkastelun toisessa, varsinaisen Beckin teorian analyysin sisältävässä vaiheessa irrottaudutaan refleksiivisen modernisaation teoriassa kiinni olevasta tarkastelusta ja pohditaan vahvemmin mainittua näkökulmaa painottaen ensinnäkin teorian sisältämien komponenttien, aikalaisdiagnoosin, empiiriseen tutkimukseen tarkoitetun tutkimusteorian ja yhteiskuntateorian, välistä suhdetta.
Dissolving former highly ontologized institutional arrangements typical for what Beck calls the first modernity which have become predominantly restraints for the dynamics of modernization, reflexive modernization opens up ways to a new societal phase, in Beck s terms: the second modernity.
Muutoksen refleksiivisyys tarkoittaa modernisaation kääntymistä omia perusteitaan koskevaksi muutoskuluksi, joka varsinaisen modernisaation pidäkkeiksi muodostuneet ensimmäisen modernin instituutiot liudentaen kulkee kohti toista modernia, jossa ne puitteistetaan uudelleen.
The theory of reflexive modernization can therefore be illustrated as a part of the long normative tradition of social thought stemming from the very ideas of The Enlightenment representing even the most politically charged side of that tradition.
Beckin teoria voidaan näin ollen lukea osaksi valistuksesta ammentavaa, pääasiassa frankfurtilaista kriittisen teorian perinnettä, vieläpä edeltäjiään poliittisempana esityksenä.
To examine Beck s theory of this complex transition process, the process of reflexive modernization, is the main task of this thesis.
Tämän Beckin yhteiskunnallisen muutosteorian tarkastelu on tämän tutkielman keskiössä.
Instead of anormativistic acceptance of contingency as its basic presupposition, the theory of reflexive modernization is constructed more like from an Archimedic point: Beck himself sees the only right logic of modernization process and knows how societal relations have to be arranged to let that logic fully flow.
Lisäksi Beckin teoria pohjautuu vahvasti normatiivisille elementeille: kontingenssin sijaan etuoikeutetulle tarkastelupositiolle ja lukkoonlyödyille modernin perustaville periaatteille rakentuva teoria näyttää pyrkivän epäoikeudenmukaiseksi tematisoimiensa nykyisten yhteiskunnallisten suhteiden tilan muuttamiseen.
Many stated that they were going to try again.
Suuri osa naisista ilmoitti yrittävänsä uudelleen.
It is also an everyday reality in which people search for concrete solutions to global problems.
Samalla se on arkista todellisuutta, jossa ihmiset etsivät konkreettisia ratkaisuja globaaleihin ongelmiin.
Separation from the children produced feelings of guilt.
Samalla ero lapsista aiheutti syyllisyydentunteita.
In general, women's networks for migration were limited.
Naisten tukiverkostot siirtolaisuutta varten olivat vähäisiä.
Mexico is situated at this type of a border and is thereby an interesting place to study international migration.
Meksiko on juuri tällaisella rajalla ja sijaitsee mielenkiintoisella paikalla globaalin siirtolaisuuden näkökulmasta.
This moment has not been examined or explored in most of the investigation on international migration.
Tätä hetkeä ei siirtolaisuuden tutkimuksessa ole juuri käsitelty.
The analysis reflects the premises of standpoint theory, which concentrates on the knowledge and subjectivity of the everyday actor.
Aineiston analyysitapani heijasteli standpoint -teorian asetelmia, joissa keskeiseksi nostetaan arkipäivän toimija ja subjekti.
In the study theories and studies on international migration, social work studies, gender studies and Latin American studies intervene.
Työssä kansainvälisen siirtolaisuuden tutkimus ja teoriat, sosiaalityön tutkimus, naistutkimus ja Latinalaisen Amerikan tutkimus leikkaavat toisiaan.
Women's international migration without documents is a social phenomenon with large global significance.
Epävirallisia keinoja käyttävä naisten kansainvälinen siirtolaisuus on maailmanlaajuinen ja yhteiskunnallisesti merkittävä ilmiö.
Through women's experiences I also wish to grasp a glimpse of the clienthood formed inside the overcrowded detention centres for migrants in the borders of the world's rich and poor.
Puheenvuorojen kautta piirrän kuvaa myös viranomaistyön ja sosiaalisen työn asiakkuudesta ylikuormitetuissa siirtolaiskeskuksissa rikkaan ja köyhän maailman rajalla.
Women had left their countries in order to find work and in doing so also challenged investigations that see men as sole or primary actors in migration.
Naiset lähtivät hankkiakseen itselleen työtä ja haastoivat näin myös tutkimusta, jossa mies on esitetty siirtolaisuudessa ensisijaisena toimijana.
Women's interviews were semi-structured.
Naisten haastatteluissa käytin apuna puolistrukturoitua teemahaastattelurunkoa.
At times the interviews reflected previous investigations, but different aspects of the discussion were also challenged, such as presentations of the women in undocumented migration as victims, 'illegals' or criminals.
Naisten puhe paikoitellen tuki aikaisempaa tutkimusta, mutta nousi myös haastamaan keskustelua aiheen ympärillä, kuten ajatusta naisista uhreina, 'laittomina' tai rikollisina.
As a writer, I start by examining international migration as a social and societal phenomenon.
Lähden kirjoittajana liikkeelle globaalista siirtolaisuudesta laajana yhteiskunnallisena ilmiönä.
Lacking official status : women migrants speak about undocumented migration in the detention centre of Mexico City
Vailla virallista statusta : epävirallisia keinoja käyttävässä kansainvälisessä siirtolaisuudessa kiinnijääneiden naisten puheenvuoroja Mexicon keskussiirtolaisasemalla
Migration was often represented as a sacrifice for the future of the family and, specifically, for that of their children, thus leaving any personal goals in the background.
Siirtolaisuus näyttäytyi usein uhrautumisena perheen ja lasten tulevaisuuden puolesta.
The study concentrates in women's international migration on the move and, at the same time, in the moment of detention.
Keskiössä on naisten epävirallinen siirtolaisuus liikkeessä ja samalla kokemus pysähtymisestä, kiinnijäämisen hetkestä.
Loss of freedom, loss of control over one's situation, loss of individuality and time that seemed endless stood out as difficult aspects inside the detention centre.
Siirtolaisasemalla olossa painottui vapauden menetyksen vaikeus, oman tilanteen hallitsemattomuus, yksilöllisyyden menetys ja loputon aika.
Women expressed disappointment and desperation because of the failed attempt, but also a new strength achieved through this ordeal.
Puheenvuoroista piirtyi esiin asiakirjojen puutteesta nouseva konflikti yksilön ja ympäröivän yhteiskunnan välillä, epäonnistumisen aiheuttama pettymys ja epätoivo, mutta samalla kovan kokemuksen synnyttämä voima.
Women's experiences are then mirrored back to studies and theories on international migration and to the general discussion around the phenomenon.
Siirtolaisnaisten puheenvuoroja peilaan takaisin keskusteluun, teorioihin ja tutkimukseen.
I move forward to the concrete experiences of the women inside the walls of the detention centre.
Etenen tarkastelemaan konkreettista kokemusta epäonnistumisen hetkestä siirtolaisasemalla.
This study aims at listening to what they have to say.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on tuoda siirtolaisnaisten puheenvuoroja aiheesta käytävään keskusteluun.
Interviews with different grass root actors involved in the work inside the migration centre are also used as references.
Käytän suullisina lähteinä myös haastatteluja siirtolaisaseman sosiaalisen työn tekijöiden kanssa.
The cultural capital created by education contributes to challenge the lack of economical, physical, or social capital.
Koulutuksen luoma kulttuurinen pääoma auttaa haastamaan taloudellisen, fyysisen tai sosiaalisen pääoman puutteen.
The fact that the youth often join the drug gangs can be analyzed as resistance identity.
Nuorten liittymistä huumejengeihin voi analysoida vastarintaidentiteettinä.
From a wider point of view my research deals with power and the power structures of the Brazilian state and the values that the state represents as a kind of a hegemony in the Brazilian society.
Laajemmin katsottuna tutkielmani käsittelee valtaa ja valtarakenteita brasilialaisessa valtiossa sekä valtion edustamia arvoja tietynlaisena hegemoniana brasilialaisessa yhteiskunnassa.
Reforms in order to improve the political system, the police forces and the justice system to a more democratical direction would be necessary to start to solve the current violent situation.
Uudistukset poliittisen järjestelmän, poliisivoimien ja oikeuslaitoksen kehittämiseksi demokraattisempaan suuntaan tuntuvat pakollisilta väkivaltaisen tilanteen selvittämiseksi.
The cases of Babilônia and Chapéu Mangueira seem to prove that the power structures in the favelas have been moulded more successfully with peaceful tactics.
Babilônian ja Chapéu Mangueiran tapaukset näyttäisivät osoittavan, että yhteiskunnan valtarakenteita faveloissa on onnistuttu tehokkaimmin muokkaamaan tasa-arvoisempaan suuntaan rauhanomaisilla menetelmillä.
In my work I introduce this process and the different strategies the residents' associations have used to achieve these goals.
Esittelen työssäni tätä prosessia sekä strategioita, joita faveloiden asukasyhdistyksissä on käytetty näiden päämäärien saavuttamiseksi.
People who have worked in the residents' associations for longer periods gain cultural capital, and through that they are recognized as legitimate experts of the favela life also in the contexts outside of the favelas.
Asukasyhdistyksissä pitkään toimineet ihmiset saavat kokemuksensa perusteella kulttuurista pääomaa, jonka perusteella heidät tunnustetaan legitiimeiksi favelan toiminnan asiantuntijoiksi myös favelan ulkopuolisissa yhteyksissä.
The Residents' Associations in the Development of the Favelas of Rio de Janeiro
: Asukasyhdistysten vaikutukset faveloiden kehitykseen Rio de Janeirossa
However, the agency of the favela residents and their associations faces serious limitations: an active agency becomes almost impossible due to external factors.
Faveloiden asukkaiden ja asukasyhdistysten toiminnalle asetetaan kuitenkin vakavia rajoitteita, jolloin aktiivinen toimijuus tulee melkein mahdottomaksi ulkoisten tekijöiden seurauksena.
The conscience of the people of their situation is closely related to their capacity to act.
Ihmisen toimintakykyyn liittyy oleellisesti ihmisen ymmärrys tilanteestaan.
My research material shows that the active members of the residents' associations have been able to mould the politics of the state, invert their impacts and that they have also shaped the picture of a favela resident in the society.
Aineistoni osoittaa, että faveloiden asukasyhdistysten aktiivijäsenet ovat muokanneet valtion politiikkoja, kääntäneet niiden vaikutusta sekä pyrkineet luomaan kuvaa toisenlaisesta favelan asukkaasta.
The Brazilian clientelistic political culture and the corrupt practices of both the police forces and the politicians do not contribute to solve the problem of the violence.
Väkivallan ongelman ratkaisemista eivät edesauta brasilialainen klientelistinen poliittinen kulttuuri eikä poliisin ja poliitikkojen korruptoituneisuus.
These associations have been significant agents in improving the conditions in the favelas and the position of their residents in the society.
Asukasyhdistykset ovat olleet tärkeä tekijä faveloiden olojen parantamisessa ja niiden asukkaiden yhteiskunnallisten olojen muuttamisessa.
At the moment, the violence related to drug trafficking prevents many activities in the favelas.
Tällä hetkellä järjestäytyneeseen huumekauppaan liittyvä väkivalta faveloissa eri huumejengien ja poliisin välillä luo vahvan lamauttavan tilanteen.
The topic of this research is the residents' associations of two favelas/slums of Rio de Janeiro.
Tutkielmani aiheena on kahden riodejaneirolaisen favelan eli slummin asukasyhdistysten toiminta.
The more radical tactics have only contributed to alienate the favela residents even more from the wider society.
Radikaalimmat taktiikat näyttävät johtavan vielä syvempään syrjäytymiseen.
These interviews are analysed using analytical strategies that have been derived from the sociology of Niklas Luhmann.
Näitä haastatteluja analysoidaan Niklas Luhmannin sosiologiasta johdettuja analyyttisia strategioita käyttäen.
This kind of method does not contradict the theory and its premises.
Tällä tavalla menetelmät eivät ole lähtökohtaisesti ristiriidassa taustateorian ja sen tiukkojen esioletusten kanssa.
Art and economy seem to go had in hand in the art market.
Taidemarkkinoilla taide ja talous näyttävät kulkevan käsi kädessä.
In Helsinki, for example, there are ten galleries that bear the name 'alternative gallery'.
Viime vuosina Helsinkiin on noussut kymmenkunta galleriaa, joita on mediassa nimitetty vaihtoehtogallerioiksi.
The results indicate that an art gallery finds the connection between art and economy problematic for two, mostly overlapping, reasons.
Tutkielman perusteella taidegalleria hahmottaa taiteen ja talouden suhteen ongelmalliseksi kahdesta, osittain päällekkäisestä syystä.
The galleries in these spoke about their relationship with artists in the frame of family.
Niiden galleristit korostivat suhdettaan taiteilijoihin tunnerikkaassa perheen kehyksessä.
The purpose of this study is to find out how galleries solve the puzzle of combining art and economy in their communication.
Tämän tutkielman tarkoituksena on selvittää, miten taidegalleriat ratkaisevat omassa kommunikaatiossaan talouden ja taiteen yhteensovittamiseen liittyvän ongelman.
Underneath the surface the relationship between the two spheres is more complicated, because a highly valued piece of art can be harder to sell than a piece less valued by the art circles.
Tosiasiassa taiteen ja talouden suhde on kuitenkin varsin jännitteinen: taiteellisesti ansiokas teos voi olla vaikeampi myytävä kuin vähemmän ansiokas.
The galleries managed to do this by redirecting communication back to art in various ways.
Galleriat ohjaavat kommunikaatiota taloudesta taiteeseen monella eri tavalla.
This is mainly because art and money have different, and often contradicting, conceptions of value.
Tämä ristiriitaisuus johtuu siitä, että taiteella ja taloudella on molemmilla omat arvokäsityksensä, jotka ovat suurelta osin ristiriidassa keskenään.
The function of a gallery is not purely to stop money interfering art nor to bring money to art, but to direct attention to the positive effects of economic irritation to hide the underlying paradox of commodifying the art work.
Kyse ei siis ole suoranaisesta kääntämisestä saati talouden estämisestä, vaan huomion kääntämisestä positiivisiin asioihin ratkaisemattoman ristiriidan – taiteen tuotteistamisen paradoksin – edessä.
While doing this a gallery is not only a private firm trying to make profit, but also a gatekeeper for the art world.
Näin tehdessään se toimii paitsi voittoa tuottavana yrityksenä myös taidemaailman portinvartijana, joka vahtii, kenen tekemä taide saa näyttelyaikaa.
It was not as binding as in the traditional galleries and the responsibility of making an artist succeed in the market was given to the artist himself.
Vaihtoehtogallerioissa suhde taiteilijoihin hahmottui kaveripiirin kehyksen kautta ja vastuu markkinoilla menestymisestä sysättiin taiteilijoille itselleen.
Interviewed, the gallery owners often made clear that they worked in the field of art, making art happen, so to speak.
Haastatteluissa galleristit korostivat toimivansa ensisijaisesti taiteen maailmassa taiteilijoiden rinnalla.
The second purpose of the study is to find out, how these so called alternative galleries differ from the more traditional ones in their communication about art. Research material for the study includes interviews of eleven art dealers working in private galleries – five alternative galleries, three prestigious galleries and three traditional galleries.
Toisena tutkimustarkoituksena onkin selvittää, miten vaihtoehtogalleriat eroavat perinteisistä, yritysmuotoisista gallerioista kommunikoidessaan taiteesta.
In the field of art, success in the market is often seen to befall artists who are trying to make money, not art.
Taidepiirien näkökulmasta taloudellinen menestys onkin usein nurinkurista ja lankeaa populistisille, laajaa yleisöä kosiskeleville taiteilijoille.
Private art galleries that deal artworks to the general public are at the heart of this study.
Tutkielman keskiössä on yksityinen taidegalleria, jonka tehtävänä on välittää taiteilijoiden teoksia suurelle yleisölle.
The problems that money and economic value raise are more evident in galleries that form around a private firm.
Talouden realiteetit ovat enemmän läsnä perinteisissä, yritysmuotoisissa taidegallerioissa, joissa myynti takaa merkittävän osan tuloista.
Two people that have tested the limits of the traditional model for a gallery were also interviewed.
Tutkielman aineistona ovat yhdentoista galleristin ja kahden galleriatoiminnan rajoja kokeilleen henkilön haastattelut.
This purpose is to find out how a gallery acts as a structural link between two functionally differentiated subsystems of society, namely art and economy.
Erityisenä, Niklas Luhmannin sosiologiasta nousseena kiinnostuksen kohteena on se, kuinka galleria toimii kahden funktionaalisesti eriytyneen osajärjestelmän välisenä rakenteellisena kytkentänä.
The study also indicates that the special responsibility of the gallery is to control the economic communication that infiltrate in the system of art.
Tällä tavalla galleriat asettuivat taiteen puolelle kontrolloimaan markkinoilta taiteeseen tunkeutuvia vaikutteita.
They disguise the positive irritations coming from economy as art system's own processes and hide the unwanted ones.
Galleriat ohjaavat huomiota talouden positiivisiin ärsytyksiin ja tuomitsevat markkinoilta tulevan negatiivisen palautteen usein merkityksettömäksi.
In the alternative galleries, where economic pressure was minimized, the relationship between an artist and a gallery was spoken of in the frame of friendship.
Näissä gallerioissa vanhakantainen yritysmuoto ja sen tuomat kaupalliset paineet on kierretty tavalla tai toisella, mikä mahdollistaa suuremman vapauden näyttelyohjelmien suhteen.
The white, box-like interior of the gallery and the way of keeping price tags away from the paintings are ways of directin attention to the art and away from money.
Luhmannilaisessa viitekehyksessä taidegallerian tehtäväksi paljastui taloudellisten vaikutusten, siis taloudellisen arvon ja logiikan, naamioiminen taidejärjestelmän omiksi prosesseiksi.
A gallery seems to be oriented towards controlling the influence of economy.
Yrityspohjainen galleria siis suuntautui itsekuvauksessaan piilottamaan taloudellisia realiteetteja, joiden puitteissa sen oli elettävä.
Power outages may last from couple of minutes to several months and in a country like Finland they have several consequences.
Sähkökatkot voivat kestää muutamista minuuteista useampaan kuukauteen, ja Suomen kaltaisessa valtiossa niillä on monenlaisia vaikutuksia.
The degree of electrification is often connected with high standard of living, welfare, industry s structure and environmental factors.
Sähköistymisen aste yhdistetään usein korkeaan elintasoon, hyvinvointiin, teollisuuden rakenteeseen ja ilmastotekijöihin.
All of these have been thought to determine that Finland uses a lot of electricity.
Kaikkien edeltävistä on katsottu määräävän sen, että Suomessa käytetään runsaasti sähköä.
Main research theory of the thesis are the technology studies of Ulrich Beck, Charles Perrow, and Bruno Latour and the grid/group-theory formulated by Mary Douglas and Aaron Wildavsky.
Tärkeimmät teoreettiset lähteet ovat Bruno Latourin ja Charles Perrow n tekniikantutkimukset, Ulrich Beckin aikalaisdiagnoosi riskiyhteiskunnasta sekä Mary Douglasin ja Aaron Wildavskyn kulttuurinen riskitutkimus.
Data analysis is done using the structural semiotic models of A. J. Greimas.
Menetelmissä sovelletaan A. J. Greimasin strukturalistista semiotiikkaa.
The line between an easy and difficult outage is relative and depends on for instance how much trouble power outages have caused for the user in the past.
Raja siedettävän ja hankalan sähkökatkon välillä on suhteellinen ja riippuu esimerkiksi siitä, kuinka usein määrittelijä on kokenut sähkökatkoja.
The survey sought to gain a larger picture of outages effects in homes.
Tämä pyrkii saavuttamaan yleisemmän kuvan sähkökatkojen vaikutuksista kodeissa.
In this thesis power outage is regarded as a cultural risk, interpreted as part of cultural practices and beliefs.
Tutkimustarkoituksena on käsitellä sähkökatkoa esimerkkinä riskistä eli vaaran mahdollisuudesta, joka tulkitaan osana kulttuurin käytäntöjä ja uskomuksia.