natgillin/translations-raw huggingface dataset:
All chrysophytes are known to produce siliceous resting stages called cysts that are endurable, considered species-specific, and well preserved in sediments.
Löytyneet kystimuodot, eli morfotyypit, yhdistettiin niiden esiintymisjärvistä mitattuihin ympäristömuuttujiin sekä lähialueen ilmanlämpötilamittauksiin.
Therefore, optima and tolerances for the most commonly occurring cyst types for these variables were calculated.
Lisäksi kuvaukseen on liitetty tietoa uusien kystimuotojen esiintymiseen vaikuttavista ympäristöolosuhteista.
Based on the results, current marine protected areas (MPAs) leave almost three-quarters of ecologically important species occurrence areas unprotected.
Tulosten perusteella nykyiset merisuojelualueet jättävät melkein kolme neljäsosaa ekologisesti merkittävien lajien esiintymisalueista suojelematta.
Finally, efficient management of marine areas requires the integration of local management actions into wider policy processes.
Merialueiden käytön tehokas hallinta vaatii myös paikallistoimien integrointia laajempiin politiikkaprosesseihin.
The work relies on extensive species inventory data from 140,000 underwater sites, collected by the Finnish Inventory Programme for the Underwater Marine Environment (VELMU).
Tutkimukset nojaavat laajaan vedenalaiseen inventointiaineistoon 140,000 näytepisteeltä, jotka on kerätty Suomen vedenalaisen meriluonnon monimuotoisuuden inventointiohjelmassa (VELMU).
The case studies are located in the northern Baltic Sea, where multiple stressors threaten marine biodiversity.
Tapaustutkimukset sijoittuvat pohjoiselle Itämerelle, jossa meriympäristössä kertaantuvat paineet uhkaavat meriluonnon monimuotoisuutta.
Marine ecosystems are degrading around the world at an unprecedented rate.
Meriekosysteemien tila heikkenee kiihtyvällä tahdilla ympäri maailman.
Ecosystem-based marine spatial planning needs to adopt place-based management strategies and decisions that are actionable at various spatial scales and can be implemented locally.
Ekosysteemilähtöisen merialuesuunnittelun pitää omaksua strategioita ja päätöksiä, jotka ovat toteutettavissa monella eri mittakaavan tasolla, ja joita voidaan soveltaa paikallisesti erilaisilla alueilla.
As concretions hold high quantities of minerals targeted by the emerging seabed mining industry, there may be economic opportunities for such extraction activities to take place also in the Baltic Sea.
Koska saostumat sisältävät suuria määriä kaivosalan tavoittelemia mineraaleja, mereiselle kaivostoiminnalle saattaa tulevaisuudessa olla taloudellisia edellytyksiä Itämerellä.
The approach developed can be used to optimally target nutrient abatement measures to where they are most likely to be efficient, as well as explain why some areas are more or less immune to nutrient abatement actions already taken.
Tällä lähestymistavalla voidaan kohdentaa toimenpiteitä ravinteiden vähentämiseen alueille, joista niistä on eniten hyötyä, ja toisaalta selittää miksi jotkin alueet ovat immuuneja jo tehdyille vähentämistoimenpiteille.
This highlights the need to further develop current MPA network, and the role of spatial planning in guiding the allocation of marine areas to human activities.
Tämä korostaa tarvetta kehittää edelleen nykyistä merensuojelualueiden verkostoa sekä aluesuunnittelun roolia toimintojen sijoittelussa merialueilla.
Case study (3) demonstrated that marine minerals, namely ferromanganese concretions, are more widespread than previously anticipated.
Kolmannessa tapaustutkimuksessa havainnollistettiin, miten mereiset mineraalit, rautamangaanisaostumat, ovat huomattavasti laajemmalle levinneitä kuin aiemmin on luultu.
Various policies at multiple management levels address these challenges with specific targets for good ecological and environmental status of marine areas.
Näitä haasteita ratkotaan monella eri poliittisella tasolla, ja meren hyvälle ekologiselle tilalle pyritään asettamaan selkeitä tavoitteita.
While various policies, directives and strategies are applicable at global and regional levels, threats facing marine ecosystems in coastal areas are more localized.
Monet direktiivit, säädökset ja linjaukset ovat globaaleja ja alueellisia, vaikka meriekosysteemejä kohtaavat uhat, erityisesti rannikolla, ovat hyvin paikallisia.
In this thesis, four case studies are developed which demonstrate how spatially explicit analyses can support seascape conservation, sustainable use of marine areas, as well as effective management actions: (1) locate key areas for conservation, (2) pinpoint areas for effective nutrient abatement, (3) identify locations for marine mineral extraction, and (4) estimate potential future changes in key communities with the projected declines in marine environment.
Tässä väitöskirjassa osoitetaan neljän tapaustutkimuksen keinoin, miten paikallisesti räätälöidyt spatiaaliset analyysit voivat tukea tehokasta meren suojelua ja hallintaa: (1) paikallistamalla suojelun avainalueet, (2) osoittamalla alueet tehokkaalle ravinteiden vähentämiselle, (3) tunnistamalla kohteet mereisten mineraalien louhinnalle ja (4) arvioimalla mahdolliset muutokset avainyhteisöissä heikkenevän meren tilan myötä.
Thus, to achieve effective results, conservation and management actions should be designed and addressed locally, and carefully targeted to maximize cost-efficiency and benefits for the marine ecosystem.
Parhaiden tulosten saavuttamiseksi direktiivien ja säädösten toimeenpanon pitäisi olla paikallisesti suunniteltuja ja huolellisesti kohdennettuja siten, että merien käytön kustannustehokkuus ja meriekosysteemien säilyvyys voitaisiin turvata.
Results of the case studies (1) and (3) can guide detrimental mining activities to ecologically less valuable areas, where abundant concretions can be found.
Tapaustutkimukset (1) ja (3) voivat ohjata mereistä kaivostoimintaa ekologiselta kannalta vähiten arvokkaille alueille, ja toisaalta alueille, joilla saostumia esiintyy runsaasti.
Statistical modelling was used in case studies (1) and (4) to explain the distribution of species, and further in case studies (2) and (3) in describing hypoxia probabilities and the occurrence of ferromanganese concretions, respectively.
Tilastollista mallinnusta käytettiin tapaustutkimuksissa (1) ja (4), joissa mallinnettiin lajien levinneisyyttä, ja edelleen tapaustutkimuksissa (2) ja (3), joissa kuvattiin vastaavasti hapettomuuden todennäköisyyksiä ja mereisten mineraalien, tässä esimerkkinä käytettyjen rautamangaanisaostumien esiintymistä.
In case study (2), areas naturally prone to hypoxia development were identified with spatial analyses, borrowing concepts and methodologies from landscape ecology.
Toisessa tapaustutkimuksessa tunnistettiin luonnollisesti hapettomia alueita, lainaten käsitteitä ja menetelmiä maisemaekologiasta.
Knowledge of unprotected key areas can be further utilized to promote private seascape conservation and sustainable use of marine areas.
Suojelematta jääneitä alueita voidaan suositella suojeltavaksi yksityisillä suojelualueilla ja ottaa huomioon meren kestävässä käytössä.
Further, key areas for conservation were identified with spatial prioritization in case study (1).
Lisäksi tapaustutkimuksessa (1) tunnistettiin suojelulle tärkeitä alueita spatiaalisen suojelupriorisoinnin avulla.
Loss of biodiversity, population declines, invasion of non-indigenous species, and change in community composition are apparent in all marine ecosystems.
Jo nyt kaikissa maailman merissä monimuotoisuus hupenee, populaatiot pienenevät, vieraslajit leviävät ja lajien yhteisörakenteessa tapahtuu muutoksia.
This thesis aims to show how extensive data combined with appropriate spatial analysis paths together with cross-disciplinary marine science can support seascape conservation and ecosystem-based marine management.
Tämä väitöskirja osoittaa, miten laajat aineistot ja spatiaaliset analyysit yhdessä poikkitieteellisen merentutkimuksen kanssa voivat tukea meren suojelua ja ekosysteemilähtöistä meren käytön hallintaa, ja mikä rooli merien käytön suunnittelulla on meren monimuotoisuuden ylläpitämisessä.
Case study (4) further emphasizes that some areas would benefit more from nutrient abatement measures than others.
Neljännessä tapaustutkimuksessa myös esitettiin, miten eri alueet reagoivat eri tavoin ravinteiden vähentämiseen johtaviin toimenpiteisiin.
Spatially explicit analyses described in case studies (1)–(4) can provide valuable support for seascape conservation and ecosystem-based management and can give further guidance for sustainable use of marine areas.
Tapaustutkimukset (1)–(4) voivat tukea päätöksentekoa, jotka liittyvät meren suojeluun ja ekosysteemilähtöiseen meren kestävään käyttöön.
The role of management in sustaining marine biodiversity is investigated and the applicability of methods developed in terrestrial realm to marine environments is evaluated.
Väitöskirjan tavoitteena on myös arvioida alun perin terrestriselle puolelle kehitettyjen työkalujen käytettävyyttä meriympäristössä.
For this reason, the high quality of these results is important.
Tästä syystä näiden tutkimusten korkea laatu on tärkeä.
The laboratories typically attended all four rounds per year.
Laboratoriot osallistuivat tyypillisesti kaikkiin neljään kierrokseen vuodessa.
This is referred as the response rate.
Tähän viitataan vastausprosenttina.
The success varied between 94.3% for the immunofiltration method to 99.4% for the immunochromatographic method and 99.6% for latex agglutination method.
Onnistumisprosentti vaihteli menetelmien välillä ollen 94,3% immunofiltraatiomenetelmillä, 99,4% immunokromatograafisilla menetelmillä ja 99,6% latex-agglutinaation menetelmillä.
Altogether 26,398 EQC results over a nine-year period (2009–2017) from 413 laboratories were collected and evaluated.
Koko yhdeksän vuoden (2009 — 2017) tutkimusjakson aikana kerättiin ja analysoitiin yhteensä 26 398 EQC tulosta 413 laboratoriosta.
All false results with Salmonella were caused by two samples, one with low number of Salmonella Typhimurium cells, and other with Salmonella Infantis strain.
Kaikki väärät vastaukset salmonellaa sisältävien näytteiden kohdalla johtuivat kahdesta EQC näytteestä, joista toisessa oli vain vähän Salmonella Typhimurium soluja, ja toisessa rikkivetynegatiivinen Salmonella Infantis kanta.
The main purpose of this licensure procedure is to ensure the reliability of diagnostics for infectious diseases regardless of the laboratory performing these investigations.
Toimilupamenettelyn päätavoite on taata diagnostiikan luotettavuus riippumatta siitä missä laboratoriossa tutkimukset suoritetaan.
The licensure process for clinical microbiology laboratory is mandatory and independent of voluntary accreditation processes.
Kliinisen mikrobiologian laboratorioiden toimilupamenettely on pakollinen ja akkreditoinnista riippumaton prosessi.
Of the 413 laboratories, 335 took part in quantitative urine culture rounds, 17 in faecal bacterial pathogens rounds and 273 in EBV IM POC rounds.
Näistä laboratorioista 335 osallistui kvantitatiivisiin virtsan viljelykierroksiin, 17 ulosteen bakteeriviljelykierroksiin ja 273 EBV IM POC -kierroksiin.
The most common reasons for the 17% false results were due to interpreting the growth of expected pathogens as non-significant, or due to mixed growth, or no growth at all.
Virheellisistä vastauksista 17% johtui löydöksen tulkitsemisesta merkityksettömäksi, sekakasvuksi tai täysin negatiiviseksi.
The results of laboratory investigations will have a direct impact on patient care and in the case of infectious diseases also have epidemiological and public health implications, including a role in recognising disease outbreaks and assessing of epidemiological prevention and control measures effectiveness.
Laboratoriotulokset vaikuttavat suoraan potilaan hoitoon liittyviin päätöksiin ja infektiotautien ollessa kyseessä niillä on myös rooli taudinpurkausten tunnistamisessa sekä epidemiologisten torjuntatoimien vaikuttavuuden arvioinnissa.
The Finnish National Institute for Health and Welfare (THL) has given elaborated instructions for laboratories seeking approval.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) on ohjeistanut hyväksyntää hakevia laboratorioita toimintaedellytyksien täyttämisessä.
In Finland, laboratory diagnostics of infectious diseases is done in clinical microbiology laboratories that are approved by the Regional State Administrative Agencies (RSAAs).
Suomessa tartuntatautien laboratoriodiagnostiikkaa tehdään aluehallintovirastojen hyväksymissä kliinisen mikrobiologian laboratorioissa.
The success rate for the detection of Salmonella sp. was 95%.
Näytteissä joissa löydöksenä oli Salmonella sp. onnistumisprosentti oli 95%.
According to the Finnish Communicable Diseases Act laboratories have to give information on EQA schemes to THL by request.
Tartuntatautilain mukaan laboratorioiden on pyynnöstä toimitettava EQA kierrosten tulokset THL:lle.
This study showed that the commitment to EQA was good in Finnish clinical microbiology laboratories.
Tämän tutkimuksen pohjalta voidaan todeta että sitoutuminen ulkoiseen laaduntarkkailuun oli hyvä suomalaisissa kliinisen mikrobiologian laboratorioissa.
The samples that represented old EBV immunity were the most difficult to interpreted with a 98.9% success rate.
Vanhaa EBV- immuniteettia edustavien negatiivisten näytteiden tulkinta oli näiden EQC raporttien perusteella kaikkein vaikeinta ja niiden kohdalla onnistumisprosentti oli 98,9%.
The laboratory type or size did not influence the success of the EQC results in this setting where all participants were licenced clinical microbiology laboratories.
Vastoin ennakko-odotuksia, laboratorion tyypillä tai koolla ei näyttänyt olevan vaikutusta menestykseen EQA kierroksilla tutkimusasetelmassa jossa kaikki osallistujat olivat toimiluvallisia kliinisen mikrobiologian laboratorioita.
More untypical findings, Streptococcus agalactiae and Aerococcus urinae were reported correctly only in 23% and 31% of the EQC results, respectively.
Harvinaisempien löydösten, Streptococcus agalactiae ja Aerococcus urinae tulokset olivat oikein 23% ja 31% analysoiduissa kierrosvastauksissa.
The most common Gram-positive bacterial pathogens found in urine culture samples, Enterococcus sp. and Staphylococcus saprophyticus were correctly reported in 85% of the EQC results.
Kaikkein yleisimmät grampositiiviset virtsatiepatogeenit, Enterococcus sp. ja Staphylococcus saprophyticus oli raportoitu oikein 85% EQC vastauksissa.
There were differences in detecting and quantifying of the growth of Gram-negative and Gram-positive bacteria.
Grampositiivisten ja gramnegatiivisten bakteerien tunnistamisessa ja kasvun runsauden arvioinnissa oli eroja.
The two main requirements for the approval are a sufficient number of skilled personnel and mandatory participation in external quality assessment (EQA) schemes for each test type that a laboratory offers.
Toimintaedellytyksistä kaksi tärkeintä ovat riittävä ja ammattitaitoinen henkilöstö, sekä jokaisen tutkimusnimikkeen kohdalla osallistuminen ulkoisen laadunarvioinnin (EQA) kierroksille, jos niitä on saatavilla.
The success rate for quantitative urine culture testing was 83%.
Laboratorioiden menestys kvantitatiivisen virtsaviljelyn kierroksilla oli 83%.
In those EQC samples where Gram-positive bacteria were present; the quantitative result was correct in 68% of the results.
Niissä EQC näytteissä joissa löydöksenä oli grampositiivinen bakteeri, oikea kvantitatiivinen tulos raportoitiin 68% vastauksissa.
If the same sample contains several isolates, it is considered contaminated.
Virtsanäytteiden, joissa kasvaa kaksi tai useampia bakteereita katsotaan olevan kontaminoituneita.
This thesis focuses on three common clinical microbiological investigations: quantitative urine culture, faecal bacterial culture, and point-of care (POC) testing for infectious mononucleosis (IM) caused by the Epstein-Barr virus (EBV IM POC).
Tässä tutkimuksessa käsiteltiin kolmea yleistä mikrobiologista tutkimusta, kvantitatiivista virtsaviljelyä, ulosteen bakteeriviljelyä, sekä mononukleoosipikatestiä (EBV IM POC) näiden ulkoisen laadunarvioinnin tulosten pohjalta.
The common reasons for false results were improper identification of Shigella sp. and according to the collected data, the success rate was 89% for Shigella flexneri and 71% for Shigella sonnei.
Tässä tutkimuksessa analysoitujen EQC vastausten perusteella vaikeimpia näytteitä olivat ne, joissa odotettuna löydöksenä oli Shigella sp., Shigella flexneri oli oikein 89% vastauksista ja Shigella sonnei.
The overall success in the EBV IM POC rounds was 99.3%.
Tässä tutkimuksessa analysoitujen EQC tulosten pohjalta onnistumisprosentti EBV IM POC kierroksilla oli 99,3%.
In those EQC samples where Gram-negative rods were present, the quantitative result was correct in 91% of the results.
Niissä EQC näytteissä joissa löydöksenä oli gramnegatiivinen bakteeri, oikea kvantitatiivinen tulos raportoitiin 91% vastauksista.
The rate by which the laboratories replied to the EQA by submitting their results for the EQC samples varied from 95% to 99.5% according to the investigation studied in this thesis.
Laboratoriot palauttivat kierroksen järjestäjälle vastauksen 95% — 99,5% tutkittavaksi lähetetyistä näytteistä.
The success rate for faecal bacterial culture testing was 92%.
Ulosteen bakteeriviljelykierroksilla onnistumisprosentti oli 92%.
The most common bacterial pathogen causing urinary tract infections (UTI), Escherichia coli was correctly reported in 93% of the EQC results.
Kaikkein yleisin virtsatiepatogeeni Escherichia coli oli raportoitu oikein 93% EQC vastauksissa.
The most significant factor regarding the results’ correctness was the clinical classification of the sample.
Tämän tutkimuksen perusteella kaikkein suurin vaikutus tulosten oikeellisuudelle oli analysoidun EQC näytteen edustama kliininen tulkinta.
In this study Finnish laboratories were asked for permission to study their EQC results directly from the database provided a Finnish company specialised in producing a wide range of EQA services, Labquality Lt.
Koska EQA palvelun tuottajalle toimitetut tulokset ovat luottamuksellisia, Suomalaisilta kliinisen mikrobiologian laboratorioilta pyydettiin lupaa saada ulkoisen laaduntarkkailun (EQC) tulokset suoraan Labquality Oy:n tietokannasta.
In this study, two EQC samples containing mixed growth were correctly reported only in 66% of the results.
Näiden näytteiden osalta osallistuneiden laboratorioiden tulkinta oli oikein vain 66% palautetuista vastauksista.
The success in finding Yersinia sp. was 96% and for Campylobacter jejuni it was 98%.
Analysoitujen EQC vastausten perusteella Yersinia sp. oli oikein 96% vastauksista.
For Agamben, one solution is withdrawal from activity, "inoperativity".
Agambenille eräs ratkaisu on toiminnasta vetäytyminen, "inoperatiivisuus".
The thesis is in the field of political theory.
Väitöskirja kuuluu politiikan teorian alaan.
He wants to enable new spaces of the common and sees hope in recent theoretical discussions on the common good.
Hän haluaa mahdollistaa uusia yhteisen tiloja ja löytää toivoa viimeaikaisista yhteistä hyvää käsittelevistä teoreettisista keskusteluista.
The thesis examines how Thomas Hobbes’s (1588–1679) political thinking is present in three Italian philosophers’ work: Giorgio Agamben (born 1942), Roberto Esposito (born 1950) and Antonio Negri (born 1933).
Väitöskirjassa tutkitaan, miten Thomas Hobbesin (1588–1679) poliittinen ajattelu on läsnä kolmen italialaisen filosofin teoksissa: Giorgio Agambenin (s. 1942), Roberto Espositon (s. 1950) ja Antonio Negrin (s. 1933).
Agamben and Negri believe we live in a permanent state of civil war – a civil war, because we live in a world which has no outside.
Agamben ja Negri ajattelevat, että elämme jatkuvassa sotatilassa – tarkemmin sanoen sisällissodassa, koska elämme maailmassa, jolla ei ole ulkopuolta.
The three philosophers present alternatives to the sovereignty-based organization of politics.
Kolme filosofia esittävät vaihtoehtoja suvereenisuuteen perustuvalle politiikan järjestämisen tavalle.
All three Italians have an idea of a community that is different from the state sovereignty of nation-states.
Kaikilla kolmella italialaisella esiintyy ajatus yhteisöstä, joka on erilainen kuin kansallisvaltioiden suvereniteetti.
However, Hardt and Negri also outline a Multitude which fights the global sovereignty of Empire and rules itself autonomously.
Hardt ja Negri luonnostelevat kuitenkin myös multitudoa, väkeä, joka taistelee Imperiumin globaalia suvereniteettia vastaan ja hallitsee itseään autonomisesti.
The focus of the study is on the Italians’ and Hobbes’s differences in regard to war.
Tutkimus keskittyy italialaisten ja Hobbesin eroihin suhteessa sotaan.
Esposito criticizes Hobbes’s use of the state of nature as an artificial threat to keep the people in a state of fear.
Esposito kritisoi tapaa, jolla Hobbes käyttää luonnontilaa keinotekoisena pelotteena, jolla ihmiset pidetään pelon vallassa.
For Esposito, the solution is a community based on non-reciprocal gifts, which he claims is the opposite of Hobbes’s state, based on contract.
Espositon ratkaisu on ei-vastavuoroisille lahjoille perustuva yhteisö, jonka hän esittää olevan vastakkainen hobbesilaiselle sopimusvaltiolle.
In this sense, it is a reception study of Hobbes’s work in contemporary Italy, more specifically among the Italian biopolitical school.
Tässä mielessä kyse on vastaanottotutkimuksesta, jossa käsitellään sitä, miten Hobbesin teoria nähdään nyky-Italiassa ja etenkin italialaisessa biopoliittisessa koulukunnassa.
The three Italians see war as contrary to how Hobbes saw it: for Hobbes, the sovereign was the one who ended the state of nature which is a state of war, and for the Italians, the sovereign order means a state of war, although this is not always visible.
Kolme italialaisajattelijaa näkevät sodan täysin päinvastoin kuin Hobbes: Hobbesille suvereeni oli se, joka lopettaa luonnontilan, joka on sotatila, kun taas italialaisille suvereeni järjestys merkitsee sotatilaa, joka ei kuitenkaan aina ole näkyvissä.
All these three Italians come to a different conclusion from Hobbes about the nature of war, as they claim that war does not end by handing power over to the sovereign, but that sovereignty is the prerequisite for waging war in different forms.
Kaikki kolme italialaista päätyvät Hobbesin kanssa erilaiseen johtopäätökseen sotatilasta väittäessään, että sota ei pääty luovuttamalla valta suvereenille, vaan että suvereniteetti on edellytys sodankäynnin eri muodoille.
Negri differs from the two others since he, together with Michael Hardt, explores sovereignty, which is extended to the global level instead of nation-states.
Negri eroaa kahdesta muusta, koska hän (yhdessä Michael Hardtin kanssa) tarkastelee kansallisvaltioiden sijaan globaalisti hallitsevaa suvereniteettia.
The perspective and method of this enterprise is to look for references of Thomas Hobbes, and more largely, of Hobbesian themes in the writings of Agamben, Esposito and Negri, and to see how they relate to the question of war.
Tutkimuksen näkökulmana ja metodina on käydä läpi Agambenin, Espositon ja Negrin teksteissä olevia mainintoja Thomas Hobbesista ja laajemmin hobbesilaisista teemoista ja selvittää, miten ne liittyvät kysymykseen sodasta.
Assessment of occupational safety determinants in Finnish agriculture and commercial fishing
Työturvallisuuden determinantit suomalaisessa maataloudessa ja ammattikalastuksessa
The process of risk management comprises two significant stages: 1) risk assessment, and 2) risk treatment.
Riskienhallinnassa on kaksi vaihetta:1) riskien tunnistaminen ja arviointi ja 2) riskien torjunta.
The list comprises the following nine titles: Physical environment, Organization and management, Individual, Task, Tools and technologies, External, Performance, Intervention mechanisms, and Intervention drivers and barriers.
Luettelo sisältää seuraavat yhdeksän nimikettä: fyysinen työympäristö, organisaatio ja hallinto, yksilö, tehtävä, työvälineet ja tekniikat, ulkoiset tekijät, suorituskyky tai -taso, interventioiden mekanismit ja interventioiden toteutumista edistävät ja haittaavat tekijät.