natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since 2005, market prices have frequently been above or close to Fair Trade minimum prices, reducing the significance of Fair Trade- controlled prices.
Vuoden 2005 jälkeen markkinahinnat ovat usein olleet Reilun kaupan minimihintaa korkeampia, jolloin minimihinnalla ei ole juuri ollut merkitystä.
Seven months of fieldwork was carried out in Nicaragua in 2005-2006 and 2008 to interview and observe a wide range of actors in Fair Trade and conventional coffee production and trade.
Väitöskirjaa varten tehtiin kenttätyötä Nicaraguassa vuosina 2005-2006 ja 2008 yhteensä seitsemän kuukautta.
Fair Trade Coffee in Nicaragua : Impacts of Certified Production on Cooperatives, Farmers, and Laborers
Kahvin Reilun kauppa Nicaraguassa Tutkimuksen päämääränä oli arvioida Reilun kaupan vaikutuksia osuuskunnille, viljelijöille ja työntekijöille Nicaraguassa.
While price premiums are welcome, income from small quantity of coffee remains meager.
Sertifioidusta kahvista saatavan hintapreemion vaikutukset tuloihin jäävät silloin pieniksi.
Certified farmers are vulnerable to price volatility also because when market prices are higher than Fair Trade minimum prices, the price volatility is the same for Fair Trade and conventional coffee.
Lisäksi markkinahintojen ollessa Reilun kaupan minimihintojen yläpuolella hintojen vaihtelu koskee yhtä paljon Reilun kaupan tuotteita kuin tavallisia tuotteita.
Fair Trade can provide financing for development and reduce price risk.
Reilun kaupan minimihinta tarjoaa osuuskunnille jonkinlaisen suojan hintojen laskemisen aiheuttamalta riskiltä.
Because the advantages Fair Trade offers to farmers and cooperatives are limited and vary in different contexts, the system cannot present strict demands on improved working conditions.
Reilun kaupan tarjoamat hyödyt osuuskunnille ja viljelijöille vaihtelevat eri konteksteissa.
As experienced by the interviewed farmers, organic farming has lower yields, especially when higher intensity management systems are compared.
Luomukahvin satoisuus on pienempää kuin mitä voidaan saavuttaa konventionaalisilla menetelmillä, mikä pienentää luomuviljelijöiden etuja muihin vaihtoehtoihin verrattuna.
The objective of this dissertation is to study the opportunities and challenges of the Fair Trade certification system in altering conditions of coffee production in Nicaragua.
Lisäksi huomion kohteena ovat palkatun työvoiman työolosuhteet, Reilun kaupan viljelijöille tarjoamat mahdollisuudet ja haasteet silloin kun kahvi on lisäksi luomusertifioitua sekä Reilun kaupan hyötyjen jakautuminen eri toimijoille kahvin arvoketjussa Nicaraguasta Suomeen.
As a result, price premiums do not necessarily lead to higher income compared to alternatives.
Tämän seurauksena tuotteilta voidaan vaatia korkeaa laatua, joka vastaa korkeampaa hintaa.
The implementation of minimum prices also involves other practical challenges such as to what level prices should be set under constantly changing market prices.
Hintojen asettaminen on ongelmallista, koska tuotteiden markkinahinnat, valuuttakurssit ja erilaisten tuotannontekijöiden hinnat ovat jatkuvassa muutoksessa.
Through the lenses of value chain analysis Fair Trade is seen as a governance mechanism where multiple actors with diverse interests influence each other in their interactions in establishing rules and norms for conditions of production.
Reilun kaupan rahoittamien kehityshankkeiden vaikutusten tutkiminen on vaikeaa, koska hankkeet ovat hyvin moninaisia ja niillä on tyypillisesti useita rahoittajia.
Fair Trade has not significantly altered the working conditions of hired labor in coffee production in Nicaragua.
Tästä syystä Reilu kauppa ei voi esittää kovin tiukkoja vaatimuksia palkatun työvoiman olosuhteiden parantamiseksi.
This results in farmers and cooperatives selling a large part of their production to conventional markets and market prices having a greater importance for them than Fair Trade-regulated prices.
Tuottajaorganisaatiot ovat kuitenkin edelleen alttiita hinnanvaihteluille, koska ne myyvät suuren osan tuotannostaan konventionaalisille markkinoille.
The participation of farmers and workers in formulating Fair Trade policies is narrow, as evidenced by most of the interviewed farmers and hired laborers not knowing they were involved in producing Fair Trade coffee and what this entailed.
Osuuskuntien tekemän työn, kehitysyhteistyöhankkeiden ja Reilun kaupan rahoituksen ansiosta kahviosuuskuntien infrastruktuuri on selvästi parantunut viimeisen 10 vuoden aikana, mikä on lisännyt osuuskuntien mahdollisuuksia tuottaa laadukasta kahvia ja markkinoida sitä.
In absolute terms, Fair Trade has offered slightly higher prices to producer organizations particularly when Fair Trade minimum price has exceeded market prices.
Yksi mahdollisuus kehittää Reilun kaupan järjestelmää olisi sitoa Reilun kaupan rahoittamiin kehityshankkeisiin menevä summa vähittäishintoihin tiettynä prosenttina tuotteen hinnasta.
In addition to the Fair Trade social premium, cooperatives and farmers have been assisted by numerous development projects.
Reilun kaupan rahoituksella on myös toteutettu esimerkiksi koulutusta ja terveydenhuoltoa edistäviä pienimuotoisia hankkeita.
A possibility for making Fair Trade pricing more transparent for all actors in the value chain would be to make the social premium a percentage of retail price of Fair Trade products and to document more carefully its use in improving cooperative and farm infrastructure and management as well as its use to improve social conditions in coffee producing communities.
Reilun kaupan lisähinnan kasvaminen arvoketjun eri vaiheissa johtaa tilanteeseen, jossa tuote saattaa olla kuluttajalle huomattavasti muita vaihtoehtoja korkeampi, vaikka tuottaja saa saman tai vain hieman korkeamman hinnan kuin tavanomaisilta markkinoilta.
Fair Trade does not require that higher than market prices be paid to certified farmers.
Näin Reilusta kaupasta maksettava hinta olisi selkeästi eriytetty tuotteen muusta hinnasta.
The results indicate that Fair Trade has supported certified producer organizations particularly during the extremely low coffee prices in 2000-2004.
Tutkimuksen tulokset on julkaistu kansainvälisesti merkittävissä tieteellisissä journaaleissa vuosina 2009-2014.
Analyses are controlled with variables measuring population density of a neighborhood, condition of walking and cycling lanes and respondents’ age, gender and level of education.
Tutkielman analyyseissa vakioidaan asuinalueen väestöntiheyden, kävely- ja pyöräteiden laadun sekä vastaajan iän, sukupuolen ja koulutusaseman vaikutus.
The main result emerging from the analyses of this study is that, contrary to expectations, urban green space seems to increase the likelihood of insufficient physical activity.
Tutkielman päätulos on, odotusten vastaisesti, että yleisesti ottaen kaupunkiviheralueet näyttävät lisäävän todennäköisyyttä riittämättömään fyysiseen aktiivisuuteen.
Various studies support the statement that urban green space increases physical activity, but there are also studies which question these results.
Useat tutkimukset tukevat väitettä että kaupunkiviheralueet lisäävät ihmisten fyysistä aktiivisuutta ja siten parantavat terveyttä, mutta tutkimukset ovat osoittaneet myös vastakkaisia tuloksia.
Nowadays there is a growing amount of empirical evidence stating that urban green areas provide health and wellbeing for people.
Laajeneva joukko tutkimuksia osoittaa että kaupunkiviheralueet voivat vaikuttaa positiivisesti ihmisten terveyteen ja hyvinvointiin.
However, there remain uncertainties concerning the processes through which people gain health from green space.
Kuitenkin ne prosessit joiden kautta kaupunkiviheralueet tuottavat parempaa terveyttä ovat edelleen epäselviä.
But when controlled with population density, the effect of urban green space on physical activity is reversed, and it seems that urban green space increases the likelihood of particularly sufficient non-recreational physical activity.
Kuitenkin, kun analyyseissa vakioidaan väestöntiheyden vaikutus, kaupunkiviheralueiden yhteys fyysiseen aktiivisuuteen näyttää kääntyvän jopa päinvastaiseksi ja kaupunkiviheralueet näyttävät lisäävän ihmisten fyysistä aktiivisuutta, erityisesti hyötyliikunnan määrää.
With binary logistic regression analyses, this study explores whether urban green space has an effect on total physical activity or on non-recreational physical activity, meaning walking and cycling for transportation purposes.
Käyttämällä logistista regressioanalyysia, tutkielma analysoi kaupunkiviheralueiden vaikutusta ihmisten fyysiseen aktiivisuuteen mitaten sitä kahdella indikaattorilla, liikunnan kokonaismäärällä sekä pelkän hyötyliikunnan määrällä.
The findings of this study provide support for the argument that urban green space can encourage especially non-recreational physical activity in the neighborhoods with sufficient population density.
Tutkielman tulokset tarjoavat tukea väitteelle että kaupunkiviheralueet voivat kannustaa etenkin hyötyliikuntaan riittävän tiheästi asutuilla asuinalueilla.
Using a representative dataset from 2079 Finnish respondents aged 15 or over, this study aims to research further the controversial relation between urban green space and physical activity of people.
Tämän tutkielman käyttämä edustava kyselyaineisto koostuu 2079 suomalaisesta vastaajasta, iältään 15 tai yli.
This trend was particularly visible when non-recreational physical activity was measured.
Tämä havainto on erityisen näkyvä käytettäessä indikaattorina pelkkää hyötyliikunnan määrää.
Several processes might explain the health effect of urban green space, one possibility being the encouragement of physical activity.
Useat tekijät voivat vaikuttaa kaupunkiviheralueiden ja paremman terveyden välisen yhteyden taustalla, joista yksi aiemmin tutkittu on kaupunkiviheralueiden taipumus lisätä ihmisten fyysistä aktiivisuutta.
The results signal that arguments and their abstract and material justifications reflect both concrete circumstances and the political context, as well as an urgent sense of fairness.
Tulokset viestittävät, että argumentit abstrakteine ja materiaalisine oikeutuksineen heijastavat sekä konkreettista ja politiittista kontekstia että oikeudenmukaisuuskäsityksiä.
Climate change as a burning theme is deservedly the topic of lively academic discussion, increasingly also in social sciences.
Ilmastonmuutos polttavana kysymyksenä on ansaitusti vilkkaan akateemisen keskustelun kohteena – hiljattain myös yhteiskuntatieteissä.
Thus, the thesis sets out to discover: 1. what do the CSOs do related to climate change, and 2. what are the main arguments they advance and how are these justified.
Tutkielman tavoitteena on siis selvittää: 1. mitä Intian kansalaisjärjestöt tekevät ilmastonmuutokseen liittyen, sekä 2. mitkä ovat niiden pääasiallisesti ajamat argumentit ja miten ne oikeutetaan.
Previous studies have observed CSOs’ role as 'norm entrepreneurs' that advocate for certain ideas and values in environmental politics, drawing on the potential of the 'global civil society' for shaping a morally loaded world culture.
Aiemmat tutkimukset ovat panneet merkille järjestöjen roolin 'normiyrittäjinä', jotka ajavat ideoitaan ja arvojaan ilmastopolitiikassa hyödyntäen 'globaalin kansalaisyhteiskunnan' kykyä muokata moraalisesti latautunutta mailmankulttuuria.
The families of arguments that constitute IJE are: climate justice, democratic process, primacy of livelihoods, traditional human-nature relationship, and rejection of the climate change agenda.
Tämä koostuu seuraavista argumenttiperheistä: ilmasto-oikeudenmukaisuus, demokraattinen päätöksenteko, elinkeinojen ensisijaisuus, perinteinen luontosuhde sekä ilmastonmuutosagendan hylkääminen.
Following this line of thought, the arguments brought forward by the interviewees are conceptualized as moral claims.
Tätä ajatuskulkua seuraillen haastateltavien edistämiä näkemyksiä lähestytään moraalisina vaatimuksina.
This study inspects civil society participation in climate politics in India.
Tämä pro gradu -tutkielma tarkastelee kansalaisyhteiskunnan osallistumista ilmastopolitiikkaan Intiassa.
The research frame applies their justification theory and Thévenot’s sociology of engagements to the analysis of the interviews utilizing theory-bound content analysis.
Teorian tutkimusasetelmaan tuovat Luc Boltanski ja Laurent Thévenot, joiden oikeuttamisteoriaa ja Thévenot’n sitoumusten sosiologiaa sovelletaan haastattelujen analyysiin teoriaohjautuvan sisällönanalyysin avulla.
Therefore, this thesis embarks on exploratory research, undertaking the task of examining both the concrete climate change work done by Indian CSOs as well as the arguments they advance, based on fieldwork and in-depth interviews with 15 civil society actors.
Tämä tutkimus ottaa siis tehtäväkseen kartoittaa sekä Intian kansalaisjärjestökentän konkreettisesta ilmastonmuutostyötä että sen edistämiä argumentteja kenttätyön ja 15 järjestötoimijan haastattelun perusteella.
It maps the role of civil society organizations (CSOs) in climate change issues in the country and analyzes their climate political positions.
Se tutkii maan kansalaisjärjestöjen roolia ilmastonmuutoskysymyksissä ja analysoi niiden ilmastopoliittisia mielipiteitä.
IJE evokes 'civic', 'domestic' and 'inspired' principles, and is juxtaposed to an 'industrial' effective planning perspective.
Oikeutuksissa vedotaan 'kansalaisuuden', 'kodin' ja 'inspiraation' periaatteisiin, jotka asetetaan vastakkain 'teollisen' suunnitteludiskurssin kanssa.
The first result of this study is that CSOs in India are engaged mainly in five kinds of activities on climate change: awareness-raising, advocacy, research, mitigation and adaptation.
Tutkimuksen mukaan kansalaisjärjestöjen ilmastotoiminta koostuu viidestä toimintakentästä: tietoisuuden nostaminen, vaikuttamistyö, tutkimus, päästöjenhillitsemisstrategiat ja sopeutumisen tuki.
Rampant poverty, vulnerability to climate change, low per capita emissions, and India’s position in the world system, as well as Gandhian, leftist and anticolonial thought and nature mysticism are connected to the discursive tendency.
Tutkimus esittää, että vallitsevaa argumentaatiotapaa selittävät historiallisesti muodostuneet rakenteelliset ja kulttuuriset tekijät: köyhyys, alttius ilmastonmuutoksejalle, matalat hiilidioksidipäästöt henkeä kohti ja Intian asema kansainvälisessä järjestelmässä, sekä gandhilainen, vasemmistolainen ja antikolonialistinen ajattelu ja luontomystisismi.
Given India’s status as a main emerging country and leadership role among developing countries in international environmental negotiations, its official climate political position is well studied.
Intian asema nousevana taloutena ja sen kansainvälisissä ympäristöneuvotteluissa omaksuma johtorooli kehitysmaiden keskuudessa on saanut tutkijat kiinnostumaan maan virallisesta ilmastopoliittisesta kannasta, mutta ilmastonmuutos kansalais-yhteiskunnan näkökulmasta 'maailman suurimmassa demokratiassa' on yhä tuntematon aihealue.
The second main finding is an argumentative form named inspired justice environmentalism (IJE) prevailing among Indian CSOs working on climate change.
Työn toinen päälöydös on Intian kansalaisjärjestökentällä yleinen argumentaatiotapa, jota kuvataan inspiroituneeksi oikeudenmukaisuusenvironmentalismiksi.
The number of international migrants has been steadily increasing from the 1960s onwards.
Kansainvälisten siirtolaisten määrä on kasvanut tasaista vauhtia 60-luvulta lähtien.
A common understanding of detrimental brain drain dominated the economic literature until the mid-1990s.
Yleinen käsitys aivovuodon haitallisista seurauksista hallitsi talouskirjallisuutta aina 90-luvun puoliväliin asti.
Furthermore, the emigration possibility of the skilled individuals must be low enough.
Lisäksi kouluttautuneiden yksilöiden muuttomahdollisuuden on oltava tarpeeksi pieni.
Therefore, poverty trap is still a possibility for extremely poor countries.
Tämän vuoksi köyhyysloukkuun jääminen on yhä mahdollista kaikkein köyhimmille maille.
Consequently, brain drain induces an incentive effect.
Näin ollen aivovuoto saa aikaan kannustinvaikutuksen.
Because particularly the amount of skilled emigrants has been increasing, brain drain has become a concern.
Koska varsinkin koulutettujen maastamuuttajien määrä on lisääntynyt, huoli aivovuodosta on ollut esillä.
However, during the 1990s it was noticed that migration into developed countries engenders incentives to invest in education and consequently increases the amount of skilled individuals in developing countries.
90-luvun aikana kuitenkin huomattiin, että muuttomahdollisuus kehittyneisiin maihin kannustaa yksilöitä investoimaan koulutukseen ja täten lisää koulutettujen määrää kehitysmaissa.
Especially the developed countries have been net gainers of migration, whereas the developing countries have been net losers of emigrants.
Erityisesti kehittyneet maat ovat olleet siirtolaisten vastaanottajia, kun taas kehittymättömät maat ovat menettäneet asukkaitaan muuttoliikkeen seurauksena.
The purpose of this thesis is therefore to study potential gains from brain drain.
Tämän tutkielman tarkoituksena onkin tarkastella aivovuodon mahdollisia hyötyjä.
Both approaches find certain circumstances which lead to economic gains as a result of brain drain.
Molempien lähestymistapojen mukaan on olemassa tietyt ehdot, joiden täytyttyä aivovuoto johtaa hyödyllisiin seurauksiin.
It is assumed that the level of economic development, and consequently the wage-setting equation, depends on human capital through imitation and innovation activities.
Inhimillisen pääoman oletetaan vaikuttavan talouskehitykseen, ja täten myös palkkaan, jäljittelyn ja innovaatioiden kautta.
If the standard of living of the developing country falls below the standard of living of the developed country, the liquidity constraint restricts the educational decisions.
Jos kehitysmaan elintaso on todella alhainen, likviditeettirajoite rajaa koulutusmahdollisuuksia.
The thesis first introduces a simple overview of brain drain.
Tutkielma esittelee ensin taloustieteellisen yleiskatsauksen aivovuotoon.
Particularly, it is detected that the wage rate of the developed country relative to the wage rate of the developing country needs to be sufficiently high in order to engender an incentive effect.
Ensinnäkin palkkaeron on oltava riittävän suuri kehitysmaan ja kehittyneen maan välillä, jotta kannustinvaikutus syntyy.
At the same time, the human capital accumulation model emphasizes that individuals face a minimum subsistence level which creates a liquidity constraint.
Toisaalta inhimillisen pääoman malli painottaa, että on olemassa vähimmäistoimeentulo, joka on täytettävä.
By utilizing a wage-setting equation determined by the production sector and a skill-setting equation defined by the utility maximizing individuals, an equilibrium analysis of brain drain is performed.
Tarkastelemalla tuotantosektorin vaikutuksia palkan määräytymiseen ja hyötyä maksimoivien yksilöiden vaikutuksia inhimillisen pääoman kertymiseen, talouden tasapainot voidaan määritellä.
By examining the impacts of human capital on economic growth, it is shown that an increase in the stock of skilled human capital speeds up the growth the more the closer the economy is to the world´s technological frontier.
Kouluttautuneiden työntekijöiden määrän lisääntymisen voidaan näyttää kiihdyttävän talouskasvua sitä enemmän mitä lähempänä kehitysmaan teknologinen kehitys on kehittyneen maan teknologian tasoa.
By allowing a proportion of the skilled workers of a developing country to migrate into a developed country, the latent ability of the last individual to acquire education decreases.
Kun osalla kehitysmaan koulutetusta väestöstä on mahdollisuus muuttaa kehittyneempään maahan, myös osa niistä yksilöistä, jotka eivät aikaisemmin investoineet koulutukseen, hankkivat koulutuksen.
As the country still approaches the technological frontier, the accelerating effect weakens.
Kun kehitysmaan teknologia ylittää tietyn tason, vaikutus kuitenkin hidastuu.
Because the level of schooling determines to a great extent the state of the economic development, the survey pays attention to the effects of emigration on educational decisions.
Huomiota kiinnitetään erityisesti maastamuuton vaikutuksiin koulutuspäätöksiin, sillä taloudellinen kehitys riippuu pitkälti kouluttautuneiden määrästä.
Secondly, a more detailed human capital accumulation model is introduced to find support for the simple overview of brain drain.
Seuraavaksi esitellään yksityiskohtaisempi inhimillisen pääoman malli.
According to the analysis, the best potential for brain drain to result in positive effects on the source country of emigration is for middle-income countries.
Näin ollen keskituloisilla mailla on paras mahdollisuus hyötyä aivovuodosta.
In Finland clinical pharmacy (or ward pharmacy) was started in the 1980s but it hasn't expanded widely until at the end of the 2010s.
Suomessa osastofarmasia on käynnistynyt 1980-luvulla, mutta se on merkittävästi laajentunut vasta viime vuosikymmenen loppupuolella.
The amount of HaiPro-reports grew by a factor of 15 from 2009 to 2012.
HaiPro-raportointimäärät olivat 15-kertaistuneet vuodesta 2009 vuoteen 2012.
Three of these studied pharmacokinetic patient surveillance and in the rest four articles pharmacist worked as a part of multidisciplinary team.
Kolme artikkelia käsitteli farmasistin suorittamaa lääkeainepitoisuusseurantaa ja lopuissa neljässä farmasisti työskenteli osana moniammatillista tiimiä erilaisin työtehtävin.
Collected data included clinical pharmacy costs and amount of work gained with those costs, drug consumption, drug waste amounts, amounts of drugs returned to HUS-pharmacy and amounts of HaiPro-reports.
Osastofarmasiaosastoilta analysoitiin osastofarmasian kustannukset ja työpanokset, lääkekulutus, lääkehävikki, lääkepalautukset sekä HaiPro-ilmoitusten määrät.
In six studies the cost savings were greater than the costs.
Kuudessa tutkimuksessa seitsemästä osastofarmasian hyödyt ylittivät kustannukset.
Collected data was presented as a time series.
Kerätyt tiedot esitettiin aikasarjataulukoina osastokohtaisesti sekä yhteenvetoina tulosyksiköittäin.
The costs of clinical pharmacy had followed the trend of other health care costs during 2009-2012.
Osastofarmasian kustannukset olivat kehittyneet vuosina 2009-2012 muiden terveydenhuollon menojen kanssa samansuuntaisesti.
The systematic review can give ideas to improve clinical pharmacy in HUS in a more cost-effective direction.
Järjestelmällinen kirjallisuuskatsaus antaa kuitenkin viitteitä siihen, kuinka osastofarmasiaa voitaisiin HUS:ssa kehittää kustannusvaikuttavaan suuntaan.
Amounts of drugs returned to the pharmacy were greater in the wards with clinical pharmacy.
Lääkepalautukset suhteessa lääkekulutukseen olivat suuremmat osastofarmasiaosastoilla.
Wards with clinical pharmacy had somewhat larger amount of drug waste than the other wards.
Osastofarmasiaosastoilla lääkehävikki suhteessa lääkekulutukseen oli hieman suurempi kuin muilla osastoilla.
Need for cost-effectiveness research has been under discussion because of increasing health care costs.
Kasvavat terveydenhuollon menot ovat nostaneet esille tarpeen kustannusvaikuttavuustutkimukselle, jotta käytössä olevat resurssit pysyttäisiin kohdentamaan mahdollisimman tehokkaasti.
A systematic review was conducted considering the cost-effectiveness research of clinical pharmacy.
Osastofarmasian kustannusvaikuttavuudesta tehtiin järjestelmällinen kirjallisuuskatsaus, jonka tavoitteena oli löytää tutkimuksia farmasistin suorittamien interventioiden kustannusvaikuttavuudesta.
Clinical pharmacy is defined as a service which a pharmacist provides for example to a ward or a medical center.
Osastofarmasia on terveydenhuollossa, esimerkiksi sairaalan tai terveyskeskusten osastoilla, tapahtuvaa farmaseuttista työtä.
The other part of this study was about clinical pharmacy in the hospital district of Helsinki and Uusimaa (HUS).
Tutkimuksen toinen osa käsitteli osastofarmasian kustannuksia ja vaikutuksia Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin Hyks-sairaanhoitoalueella vuosina 2009-2012.