natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The study applies the genre theory and concepts Alastair Fowler has introduced in his Kinds of Literature (1982).
Tutkimus täsmentää ja kehittää Alastair Fowlerin teoksessa Kinds of Literature (1982) esittämää lajiteoriaa suomalaisten realististen romaanien lajianalyysin tarpeisiin ja lisää lähestymistapaan aktiivisten intertekstuaalisten suhteiden tarkastelun.
The poetics of Järnefelt s novels is regarded as the poetics of conversion, as all the novels in focus depict the protagonist s awakening to see the society in a new light, be it a patriotic vision of the reality or a conception of the unfairness of society.
Järnefelt kuvaa teoksissaan totuuden tuntoon havahtuvia yksilöitä, oli kyseessä sitten käsitys isänmaallisuuden luonteesta tai yhteiskunnallisesta oikeudenmukaisuudesta.
Generic and intertextual analyses form the basis for hermeneutic interpretation, in which attention is paid to the fact that the novels are written by the designated writer in specific historical and cultural circumstances.
Tutkimus kartoittaa romaanien tekstienvälisiä viittauksia ja osoittaa kaunokirjallisiin, filosofisiin ja yhteiskunnallisiin teksteihin kohdistuvien viittausten olevan teosten tulkinnan kannalta relevantteja.
Comic, tragic and mythical mode is combined with, for example, family novel, romance, conversion novel and revolutionary novel.
Tutkimus osoittaa, että tarkastellut romaanit käyttävät niin klassisen kehitysromaanin, kääntymysromaanin, vallankumousromaanin, tragedian kuin sadun lajirepertoaareja teesiromaanille tyypillisen arvolatautuneen näkemyksen muotoilemiseen.
Furthermore, Isänmaa is seen to stand in an intertextual relation to Hegel s, Snellman s and Topelius s writings.
Teoksia suhteutetaan niin Raamattuun kuin Hegelin, Topeliuksen, Snellmanin, Henry Georgen, Tolstoin kuin Epiktetoksen, Nietzschen, Goethen ja Maksim Gorkin teoksiin.
Järnefelt s first novel Isänmaa is understood to be a classical Bidungsroman that depicts the socialisation of a young male protagonist.
Tutkimus on ensimmäinen Arvid Järnefeltin kaunokirjallista tuotantoa käsittelevä kirjallisuustieteellinen väitöskirja.
The generic analysis is supplemented by intertextual analysis, which is mainly based on the idea of specific intertextual relations as presented by Kiril Taranovsky.
Fowlerin tulkintamallissa teoksia hahmotetaan suhteessa laajasti ymmärettyyn syntykontekstiin, ja yleiset hermeneuttiset tulkintaperiaatteet ohjaavatkin tutkimuksessa intertekstuaalisuuden ja lajiteorian käyttöä.
The mythical frame of the novel supports the thesis novel, as it gives universal validity to the particular events depicted in the novel.
Myös myyttinen kehys toimii teesiromaanin palveluksessa.
Key words: irony, coherence, incoherence, the componential definition of irony, interpretation of linguistic utterances.
Avainsanat: ironia, koherenssi, inkoherenssi, ironian komponenttimääritelmä, kielellisten ilmausten tulkinta
Both and - Irony as coherence and incoherence
Sekä että : Ironia koherenssina ja inkoherenssina
It is seen as (1) a negative attitude that reflects (2) the intention of the ironist, and (3) has a target and most often (4) a victim too.
Koherenssi löytyy, jos viestistä havaitaan ironian viisi komponenttia: 1) kielteinen sanoma, jolla on 2) intentionaalinen tuottaja, 3) kohde ja 4) uhri ja 5) jos se kätkee jonkin/joitakin muista merkityskomponenteista tahallisen monitulkintaiseen esitystapaan.
The method of the study is experimental: 12 Finnish newspaper texts that could be considered to be ironic were interpreted by 107 informants.
Koehenkilöiden 107 tulkintaa 12 lehtitekstistä vahvistavat, että ironinen tulkinta koostuu em. komponenteista ja että koherenssin tavoittelu selittää sen synnyn.
The componential definition of irony is crucial in deciding whether an interpretation is ironic or not, and the definition makes it possible to discern the differences as well as the similarities between different kinds of irony.
Tämä komponenttimääritelmä kuvaa tarkalleen kulttuurisen intuitiomme ironiasta, osoittaa ironian suhteet sen lähikäsitteisiin ja selittää ironisten tulkintojen moninaisuuden.
The thesis also discusses the shortcomings of other accounts of irony: the Gricean theory of conversational implicature, speech act theory, irony as rhetoric, irony as pretense, irony as echoic mention, and irony as framing.
Väitöskirjan keskeiset tulokset tiivistyvät Sekä että -otsikossa: ironinen viesti vaikuttaa ensin inkoherentilta mutta osoittautuukin koherentiksi, ironia on sekä tietty, kielteinen merkitys että sen tietty ilmaisutapa, se voi sekä täyttää että pettää odotuksia, sen tulkintaa ohjaavat sekä koodi että konteksti.
Incoherent utterances can result in an ironic interpretation; however, the incoherence must also be perceived as being intentional, and intentionality in turn is a sign of the ironist's rejecting stance.
Ja ironista tulkintaa selittämällä voi ymmärtää sekä ironista että ei-ironista viestintää: koherenssin tavoitteluhan ohjaa kaikkea kielellistä tulkintaa.
The study does not encompass the notion of irony of fate nor situational irony that is unintentional.
Tämä on edistysaskel suhteessa aikaisempiin ironianselityksiin, joiden epärealistisuutta ja kielinäkemystä tutkimus myös analysoi.
The interpretation of irony in this study is seen as being crucially dependent on the notion of coherence.
Tietyin ehdoin tuo sanoma on tulkittavissa ironiaksi.
An utterance is perceived as coherent if it makes sense and if it hangs together.
Selittäviksi käsitteiksi osoittautuvat koherenssi ja inkoherenssi.
In contrast to these other accounts, the study focuses on irony as a textual phenomenon and underlines the importance of socio-cultural context in the interpretation of irony.
Tällöin hän suhteuttaa viestin sosiokulttuuriseen kontekstiin, kuten tuottajan rooliin tai persoonaan, tilanteeseen, tekstilajiin tai tekstiyhteyteen, ja huomaa viestin pinnan alla piilevän epäsuoran sanoman.
The interpretation of one of the texts was based on unelicited feedback given by readers of a weekly magazine.
Väitöskirja ei perustu vain tutkijan omaan analyysiin ironiasta, vaan laajoihin empiirisiin testeihin.
Coherence depends on a complex interplay of contextual features, which is why all interpretations must be seen as socio-cultural processes.
Testit myös havainnollistavat tulkinnan kontekstuaalisuutta ─ jota ei siis idealisoida, saati ohiteta, vaan nimenomaan tutkitaan.
Irony is defined in this study as a combination of five components.
Väitöskirja on kielitieteellinen, pragmatiikan alaan kuuluva vastaus tähän kysymykseen.
Wh-questions which occur during the physical examination are often constructed to elicit short answers.
Kun kysymys sijoittuu osaksi fyysistä tutkimusta, se on muotoiltu usein lyhyttä vastausta hakevaksi.
Talking about symptoms during medical consultation.
Oireista puhuminen lääkärin vastaanotolla.
A conversation analytical study of doctors questions
Oireista puhuminen lääkärin vastaanotolla : Keskustelunanalyyttinen tutkimus lääkärin kysymyksistä
They can, for example, add an indefinite element (joku some or mitään any ) to a yes/no question, add a conjunctive vai ( or ) to the end of the question and thus open a space for various types of answers, or add a suggested answer to the question.
Verbikysymystä voi avata esimerkiksi indefiniittisillä aineksilla (esim. harrastatko mitään liikuntaa), vuoronloppuisella vai-konjunktiolla (esim. onko se se korvalehti joka siinä on vai) tai rakentamalla kysymyksestä moniosaisen.
In these questions, the doctors use verbal elements which show that more than just a minimal answer is required.
Monesti lääkärin kysymyksissä on mukana erilaisia kielellisiä elementtejä, jotka osoittavat lääkärin hakevan kuvailevaa tai laajaa vastausta.
The data used in the study consist of 57 videotaped doctor patient encounters in Finnish primary health care.
Aineistona on videoituja lääkärin vastaanottotilanteita kunnalliselta terveysasemalta sekä yksityiseltä työterveysasemalta.
A conversation analytical study of doctors questions This linguistically oriented conversation analytic study investigates doctors questions and patients answers during medical consultation.
Keskustelunanalyyttinen tutkimus lääkärin kysymyksistä Yksi lääkärin keskeisimmistä työvälineistä on kysyminen.
In addition, the results show that declarative questions not only check understanding, but display the doctor s diagnosing process, check whether the doctor can move on to the next topic or action, and display implicitly the doctor s idea of what is connected and what is relevant.
Korpela tuo esiin, että myös väitelauseen muotoiset kysyvät vuorot ovat vuorovaikutuksen kannalta hedelmällisiä: kysyvien väitelauseiden avulla lääkäri voi osoittaa ottavansa huomioon, että potilas on omien oireidensa asiantuntija.
Therefore, they are tools for the doctor to construct a description of the medical problem collaboratively with the patient.
Kysymysten avulla lääkäri saa tietoa, joka auttaa häntä oikean diagnoosin ja hoidon määrittelyssä.
The study shows that the traditional division between open and closed questions is vague and needs to be examined further.
Etenkin verbikysymysten rakenteiden tarkastelu osoittaa, että perinteinen käsitys siitä, että verbikysymykset olisivat potilaan vastausta rajaavia, antaa kysymyksistä yksipuolisen ja osittain jopa virheellisen kuvan.
For example, by asking mites + X ( what about + X), the doctor can open up a new topic and simultaneously give the patient the opportunity to discuss the topic from his/her perspective.
Niin verbikysymykset (esim. onkos teillä mitään oireita), hakukysymykset (esim. minkälainen vaiva) kuin väitelauseen muotoiset kysymyksetkin (esim. mut ei oo mitään erityistä nyt sitte) voidaan muotoilla siten, että ne ottavat huomioon potilaan näkökulman ja sen, mitä keskustelussa on aiemmin tullut ilmi.
The first question is an open wh-question that elicits a new topic and creates different types of presuppositions.
Korpelan tutkimus osoittaa, että kysymysten rakentumiseen ja siihen, millaisia vastausvaihtoehtoja ne asettavat, vaikuttaa muun muassa se, millaisessa tilanteessa kysymys esitetään.
The focus is on 1) the syntactic constructions of the doctors questions concerning the patients symptoms, 2) the function of different types of syntactic constructions, and 3) the sequential placement of the questions.
Eveliina Korpelan maaliskuussa tarkastettava väitöskirja selvittää, millaisia lääkärin esittämät oireisiin liittyvät kysymykset ovat: miten lääkäri rakentaa kysymyksiä avaaviksi tai rajaaviksi, millaisia kysymyssarjoja hän esittää tarkentaessaan potilaan vastausta sekä miten lääkäri ottaa kysymyksissään huomioon potilaan näkökulman.
Dynamic constructions
Konstruktioiden dynamiikkaa
Dynamic constructions Dynamic constructions is a study of the dynamism of Finnish grammar.
Konstruktioiden dynamiikkaa on tutkimus suomen kieliopin luonteesta.
The study is set within the framework of cognitive linguistics and construction grammar.
Teoriat nostavat kieliopin tutkimuksen keskiöön konstruktiot vakiintuneet muodon ja merkityksen yhteenliittymät.
The study therefore focuses not only on the temporal changes of grammar but also on the conventionality of grammatical structures and on the interplay between closely related constructions.
Osoitamme, että kielioppi ei aina muutu puhekielessä, vaan myös kirjakieli elää omaa elämäänsä.
By using present day Finnish data, I show that the omission of the negation verb is not an instance of mere ellipsis but rather a construction.
Vertailu osoittaa, että vaikka kieltoverbin pois jättäminen on vanha ilmaisukeino, on esimerkiksi rakenteen affektisuus melko hiljan tapahtunutta kehitystä.
The data is compiled from various corpora consisting of both written and spoken as well as standard and non-standard Finnish.
Vanhan kirjakielen ja murteiden aineistot muodostavat vertailukohdan, mutta pääosin on käytetty sekä nykykielestä koostettuja laajoja sanamalehtikorpuksia että internet-aineistoja.
The second paper discusses a specific construction which includes the essa converb, that is, the mikäs on ollessa construction.
Teoriat antavat saman statuksen niin tyypillisemmille kieliopin tutkimuksen kohteille (esim. juuri infinitiivit) kuin edellä esitetylle kieltoverbittömälle kieltokonstruktiolle ja sen erilaisille kirosana-alkuisille lähirakenteille.
The third paper extensively studies what is generally regarded as an ellipsis of the negation verb in Finnish.
Tapaustutkimuksessa Itsenäistyvä infinitiivi (kirjassa Elävä kielioppi, SKS) olen yhdessä Ilona Herlinin kanssa selvittänyt infinitiivimuodon kehitystä suomen kirjakielen aikana.
Dynamism as a linguistic phenomenon is studied on both the diachronic and synchronic level.
Tutkimustulokset nostavat esiin kieliopin dynaamisuuden vastakohtana staattisuudelle.
The dissertation consists of an introduction and four empirical studies.
Annan kaksi esimerkkiä tapaustutkimuksistani.
The grammar of a language is understood to be a structured inventory of such constructions.
Se on johdannosta ja neljästä tapaustutkimuksesta koostuva kokonaisuus, jonka punaisena lankana on selvittää, miten kielioppi rakentuu ja miten sen rakenteet muuttuvat.
Some closely related constructions and their semantic interplay are also examined.
Sekä E-infinitiivin inessiivin merkitys että sen ympärille muodostuva rakenne ovat moninaistuneet nimenomaan kirjakielessä.
The first paper focuses on the diachronic development of the Finnish temporal converb essa.
Muutosten taustalla voi nähdä niin väärinkäsityksiä kuin suomen kirjakielen yleisiä kehityslinjoja.
The caption may complete, repeat, or summarize the body copy.
Kuvateksti voi täydentää, toistaa tai tiivistää leipätekstiä.
The summarizing function is probably becoming increasingly important, as most Finnish newspapers have abandoned the use of a separate standfirst.
Kuvatekstin leipätekstiä tiivistävä tehtävä näyttää nousevan yhä tärkeämmäksi, sillä monet suomalaislehdet ovat luopuneet erillisen ingressin käytöstä.
Between text and image: the caption as an element in press photography and the news story
Kuvan ja tekstin välissä : Kuvateksti uutiskuvan ja lehtijutun elementtinä
The caption is a paratext, a typographically marked, semi-independent element of a news story.
Kuvateksti on lehtijutun parateksti, typografisesti korostettu, puoli-itsenäinen juttuelementti.
A specifying caption will give more details than the headline.
4) Täsmentävä kuvateksti puolestaan kertoo otsikkoa enemmän yksityiskohtia.
The data consist of 441 press photographs, 1,815 captions and a number of news items from Finnish dailies.
Aineistona on suomalaisten sanomalehtien uutiskuvia (441 kpl), kuvatekstejä (1 815 kpl) ja juttuja Sydneyn olympialaisista ja palestiinalaisten toisen kansannousun alusta vuodelta 2000.
As the caption is often based on the story, it may even repeat the body copy verbatim.
Kuvateksti pohjautuu usein leipätekstiin ja saattaa toistaa tätä jopa sanasta sanaan.
The caption may be a paraphrase of the headline, or a close-up illustrating an abstract headline with a concrete example.
Suhteessaan juttuotsikkoon kuvateksti voi olla 1) otsikon parafraasi tai 2) luonteeltaan yksilöivä, kuten kuvitettaessa abstraktia otsikkoa konkreettisella esimerkillä.
Naturally, most captions completing the story verbalize the content of the picture.
Useimmiten leipätekstiä täydentävä kuvateksti kertoo kuvan sisällöstä.
While comparing caption variants attached to the same pictures, the processes and their participants proved to be identified considerably identically, following the news agency captions.
Eri lehtien kuvatekstivariantit nimeävät sekä kuvan esittämät prosessit että niiden osallistujat varsin yhdenmukaisesti.
The generic structure potential of the caption includes the caption headline, the caption proper, i.e. the verbalization of the picture content, and the frame.
Kuvatekstin kokonaisrakenne on kuvattavissa kolmen funktionaalisen komponentin avulla: otsikon, kuvaselosteen ja kehysjakson.
The research was conducted in the framework of critical discourse analysis, social semiotic visual theory and fennistic syntactical research.
Se hyödyntää systeemis-funktionaalista kieliteoriaa ja sosiosemioottista visuaalista teoriaa, jatkaa fennistisen syntaksintutkimuksen perinnettä ja soveltaa paratekstin käsitettä kuvateksteihin.
In the data, 41 per cent of the captions have a headline, and 44 per cent contain a caption proper.
Aineiston kuvateksteistä 44 prosenttia käsittää kuvaselosteen, kuvan tilanteen kielennöksen.
Instead, the reader?s interpretations of a picture could be directed by framing it in different ways.
Tekstivariantit kuitenkin kehystävät saman näkymän eri tavoin mm. tarkastelemalla kuvan tilannetta eri etäisyyksiltä.
Characteristic of the caption proper is omission of the finite verb and the use of the present tense, both of which have decreased in Finnish papers during the 20th century.
1900-luvun mittaan finiittiverbittömät kuvaselosteet ovat vähentyneet suomalaislehdissä ja preesens on antanut tilaa imperfektille; vuoden 2000 aineistossa enää neljännes kuvaselosteista on preesensmuotoisia ja 7 prosenttia finiittiverbittömiä.
If the name of the person depicted is their only common factor, the relation between the caption and the headline is additive.
Kuvateksti toimii 3) lisäyksenä otsikkoon esimerkiksi silloin, kun niiden ainoa yhteinen tekijä on kuvan henkilön nimi.
For example, the caption may focus on the only person depicted, deal with a whole group, or give an abstract account of the situation.
Yksilötason kuvateksti kertoo vain kuvan näkymästä; toinen tekstivariantti puhuu yksilön sijaan joukoista; kolmas lehti antaa konkreettiselle tilanteelle abstraktin tulkinnan.
The study focuses on picture captions: their grammar and interplay with photographs and their position as semi-independent elements of the news stories.
Kuvatekstiotsikko kiteyttää kuvan ja kuvatekstin keskeisen annin ja toimii samalla kuvan lukuohjeena.
It was found that the demonstratives can organize interactional or spatial context.
Siinä käy ilmi, että pronomineilla voidaan jäsentää meneillään olevaa vuorovaikutusta tai spatiaalista kontekstia.
The Finnish demonstrative system is a three way one, the other two demonstratives are "tuo" ('that') and "se" ('it').
Suomessa on kolme demonstratiivipronominia: "tämä"/"nämä", "tuo"/"nuo" ja "se"/"ne".
The study suggested that the form and the placement of the NP presents the referent as continuous/discontinuous or given/new.
Tutkimuksessa käy ilmi, että puhujat käyttävät erimuotoisia NP:itä ja lohkeamarakenteita ilmaistakseen, onko tarkoite meneillään olevassa tilanteessa pysyvä eli sellainen, johon voidaan viitata toistuvasti, ja onko tarkoite uusi vai jo riittävän tunnettu.
The so-called dislocated utterances were considered separately.
Lisäksi siinä tarkastellaan sellaisia erityisesti puheessa esiintyviä rakenteita, joita kutsutaan lohkeamiksi.
The pronoun "tämä" expresses that the referent is referentially open and the characterization of the referent is given in the on-going turn.
Pronomini "tämä" ilmaisee lisäksi, että keskustelijat eivät ole yhteisymmärryksessä siitä, mikä meneillään oleva toiminta on; pronominit "tuo" ja "se" taas implikoivat, että meneillään oleva vuoro asettuu osaksi keskustelijoille jo yhteistä toimintaa.
The pronoun "se" implies that the referent is known enough, and implies indexical symmetry.
Pronomini "se" taas implikoi, että tarkoite on riittävän tunnettu meneillään olevan toiminnan tarpeisiin.
Centrality could be understood as the relational feature of the pronoun.
Tutkimuksen toinen osa käsittelee pronominien semantiikkaa.
The study describes the use and meaning of the Finnish demonstrative pronouns, focus being on the pronoun "tämä" (roughly 'this').
Tutkimuksen ensimmäisessä osassa käsitellään sitä, milloin pronomini muodostaa substantiivilausekkeen eli NP:n yksin ("tämä") ja milloin se on tarkenteena ("tämä kukka").
It was found that left-dislocations are used for inserting referents in a particular relation to the on-going activity.
Pääajatuksena on, että meneillään olevassa keskustelupuheenvuorossa mainitut asiat tunnistetaan meneillään olevasta toiminnasta käsin.
The pronoun "tämä" implies inclusion, and the pronoun "tuo" expresses exclusion.
Tutkimuksessa käsitellään erityisesti pronominia "tämä", mutta sen rinnalla tarkastellaan myös pronomineja "tuo" ja "se".
Furthermore, it expresses asymmetry of the indexical ground: it expresses that the participants of a conversation do not share a mutual understanding of the activity at that particular time.
Kaikkia tarkoitteita ei tarvitse tunnistaa yhtä perusteellisesti: toiset tarkoitteet ovat vuoron ymmärtämiseksi riittävän tunnistettavissa, vaikka vuoron vastaanottaja ei tietäisikään niistä käytännössä paljon mitään.
The method for the study was ethnomethodological conversation analysis (CA); in addition to CA, the theoretical framework consisted of functional linguistics and linguistic anthropology.
Tutkimusmetodina on keskustelunanalyysi, jossa keskustelun ymmärretään perustuvan keskustelijoiden toimintoihin.
The pronoun "tuo" also expresses referential openness, but it implies indexical symmetry.
Pronominia "tuo" käytetään, kun tarkoite on yhä tulkinnan alaisena.
Second, the study focussed on analysing the meaning of the pronouns according to three dimensions of reference: referential, indexical and relational.
Keskusteluaineistoista käy ilmi, että puhujat voivat käyttää mitä tahansa kolmesta pronominista viitatessaan asioihin, jotka ovat heidän lähellään tai heistä etäällä.
The h in non-initial syllables (e.g. lähethä(ä)n, saunhaan ~ sauhnaan let s go into sauna ) turns out, expectedly, as the most salient feature in the dialect awareness of the locals and in terms of local identity construction.
Peräpohjalaisena erikoisuutena tunnettua h:ta (lähethäänkö sauhnaan jne.) tornionlaaksolaiset mieltävät käyttävänsä enemmän ja erityisemmin kuin muut peräpohjalaiset mikä on myös murretutkimuksellinen fakta.
New light is shed on the gender differences found in earlier sociolinguistic studies: differences in dialect use between and inside gender groups are illuminated by the fact that, in this case, it is young women who are generally less attached to the local community than young men, but this does not hold for all the individuals.
Yksilölliset erot h:n käytössä kytkeytyvätkin yksilön ympäristösuhteeseen: vahvaa osallisuutta kotiseudullaan kokevat nuoret puhuvat väkevintä murretta ja mieltävät sen tärkeäksi paitsi alueen identiteetin myös oman identiteettinsä kannalta.
This folk linguistic and human geographic study deals with dialect awareness, dialect use and place attachment.
Tämä tutkimus on Suomessa ensimmäinen kansanlingvistiikkaa edustava väitöstutkimus, jossa lähtökohtana ovat ihmisten kognitiiviset murrerajat, käsitykset oman puhekielensä erityispiirteistä ja vertautumisesta muihin.
The study shows that the variation of the h is statistically significantly patterned in terms of the degree of feeling of insideness vs. outsideness.
Pellolaisnuorten tietoisuus h:n variaatiosta yltää testiaineistojen mukaan paljon syvemmälle kuin kyky kuvata sitä, mikä vaatisikin kielitieteellisen käsitteistön.
The general image of the dialect area and it s speakers, the shared cognitive dialect boundaries of the locals and the particularly deep level of awaress of the linguistic variation of the h are notable resources of the Tornio valley identity.
Tornionlaakson murteen puhujien vahva kielellinen itsetunto perustuu selkeään aluetietoisuuteen, käsitykseen siitä, että Tornionlaaksolla on positiivinen imago muiden suomalaisten silmissä sekä erityisesti yhtä murrepiirrettä koskeviin kognitiivisiin rajoihin.
The dialect perceptions of high school seniors in the Finnish Tornio Valley are examined trough a triangulation method involving a questionnaire, interviews and dialect recognition test as the research methods.
Tutkimusaineisto koostuu lomakekyselystä, teemahaastatteluista ja testiaineistoista, jotka on kerätty yhden pellolaisen abiturienttivuosikerran keskuudessa.