natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nanoscale studies of materials using x-ray synchrotron radiation and mesoscopic modelling
Materiaalien nanometritason tutkimus synkrotronisäteilyllä ja karkeistetulla mallinnuksella
Extended x-ray absorption fine structure spectroscopy (EXAFS) and x-ray diffraction were used to solve the atomic arrangement of the cobalt nanoparticles.
Esimerkiksi heikosti järjestyneen aineen atomitason rakennetta voidaan tutkia mm. röntgenabsorptiospektroskopialla (XAS, x-ray absorption spectroscopy, extended x-ray absorption fine structure EXAFS) ja nanometritason rakennetta erilaisilla röntgensäteiden pienkulmasirontaan perustuvilla menetelmillä.
Norway spruce was characterized with x-ray microanalysis at beamline ID18F of the European Synchrotron Radiation Facility in Grenoble.
Nanohiukkasten rakenteen kokeelliseen tutkimiseen olen hyödyntänyt nykyaikaisia Hampurissa ja Grenoblessa sijaitsevia synkrotronisäteilylähteitä Deutsches Elektronen-Synchrotron (DESY) ja European Synchrotron Radiation Facility (ESRF).
The final favored average size for nanoclusters, if such exists, is most probably a consequence of these two competing tendencies towards size selection, one governed by pore sizes, the other by the cluster properties.
Useat nanohiukkasten pienestä koosta johtuvat ominaisuudet ovat hyödyllisiä ja mahdollistavat niiden käytön monissa sovelluksissa, kuten korkean tiheyden magneettisissa tallennusvälineissä (esim. tietokoneen kovalevyt) ja pigmentteinä sekä keramiikassa että maaleissa.
The EXAFS experiment was complemented by computational coordination number calculations on ideal spherical nanocrystals.
Synkrotronilla tehtyjen kokeiden lisäksi tutkin nanohiukkasten muodostumista laskennallisesti, yksinkertaistettujen mallien avulla.
The first step in modelling was to evaluate the special case of how the growth proceeds on flat or wedged surfaces.
Työn tarkoituksena on ollut kehittää nanohiukkasten muodostumisen ja kasvun simuloimiseen sopiva kevyt laskennallinen menetelmä, jonka antamia tuloksia on mahdollista vertailla kokeellisiin tuloksiin.
The growth process of metallic nanoclusters on cellulose matrix is assumed to be rather complicated, affected not only by the properties of the clusters themselves, but essentially depending on the cluster-fiber interfaces as well as the morphology of the fiber surfaces.
Nanohiukkasilla on useita ominaisuuksia, joita ei pystytä kovin hyvin selittämään klassisen kemian tai kiinteän olomuodon fysiikan teorioilla.
Scanning- and transmission electron microscopy were used to image the surfaces of the cellulose fibrils, where the growth of nanoparticles takes place.
Edellä mainituilla menetelmillä tutkittiin selluloosakiteitä ja magneettisia nanopartikkeleita, sekä näiden yhdisteitä, nanokomposiitteja.
Keywords: autobiographicality, autofiction, identity narrative, genre research, Bildungsroman, conversion narrative, confession, coming-out story, a portrait-of-an-artist novel
Asiasanat: omaelämäkerrallisuus, autofiktio, identiteetin kerronta, lajitutkimus, kehitysromaani, kääntymyskertomus, ulostulokertomus, taiteilijaromaani
Pirkko Saisio's trilogy Pienin yhteinen jaettava (The Smallest Shared Dividend, 1998), Vastavalo (Against the Light, 2000), and Punainen erokirja (The Red Book of Separation, 2003), depicts the development of a masculine girl who at the end of the trilogy comes out as a homosexual women, a mother, and a writer.
Pirkko Saision romaanitrilogia Pienin yhteinen jaettava (1998), Vastavalo (2000) ja Punainen erokirja (2003), ilmentää 1990-luvulla Suomessa vallinnutta omaelämäkerrallisuuden uudelleen arviointia.
Each genre is illuminated by its paradigmatic work: Wilhelm Meister s Apprenticeship by Goethe, The Confessions by St. Augustine, and The Well of Loneliness by Radclyffe Hall.
Tutkimuksessa keskitytään Goethen Wilhelm Meisterin oppivuosiin, Augustinuksen Tunnustuksiin ja Radclyffe Hallin The Well of Loneliness -romaaniin, joka on klassinen esimerkki tunnustus- ja kääntymyskertomuksen maallisesta versiosta, ulostulokertomuksesta.
As a narrative of identity it follows the example of 1970s essentialistic coming-out stories, but at the same time depicts the notion of identity in a manner that manifests postmodern ideas about identity as multiple and ever-transforming.
Trilogia on esimerkki tavasta, jolla seksuaalinen identiteetti on kerrottavissa 2000-luvun vaihteessa: se pohjaa 1970-lukulaiseen ulostulokertomukseen mutta sisällyttää itseensä postmodernin identiteetin moninaisuuden ja liikkuvuuden.
The parallelisms between Saisio s trilogy and the typical plots of the genres and thematics of the classics show how the tradition works in Saisio s text.
Saision trilogiaa vasten luettuna klassikoista paljastuu hegemonisen sukupuoli- ja seksuaalisuusmallin rikkomuksia, ja trilogia haastaa teoreettisia yleistyksiä lajien ja lajiteorioiden sukupuolittuneisuudesta.
Serge Doubrovsky s genre concept of autofiction is the basis for the analysis: it explains the trilogy s borderline identity between autobiography and novel, and designates the main elements that render Saisio s autobiographical narrative into fiction.
Tutkimuksessa lähdetään liikkeelle trilogiasta autofiktiona siten kuin tutkija-kirjailija Serge Doubrovsky on lajin määritellyt.
The thematic parallelisms highlight Saisio s concern for the conflicts that occur between an individual and the surrounding society, while the similarities in plots question the autobiographicality of Saisio s narrative but also clarify how Saisio refines the traditional genres.
Lisäksi trilogia rinnastetaan Matti Hyvärisen Viimeiset taistot -tutkimuksen poliittisiin elämäkertoihin, jotka vahvistavat trilogian poliittisen kääntymyksen uskonnonkaltaisuutta ja joista trilogiaa vasten luettuna paljastuu tosikertomuksina esitettyjen elämäkertojen konventionaalisuus.
The present study analyses the generic elements of Saisio s trilogy and contextualizes the narrative identity that Saisio is creating in her fiction.
Tutkimuksessa analysoidaan trilogian suhdetta omaelämäkerrallisuuteen ja muihin yksilöllisyyden esittämisen lajeihin, trilogian tematiikkaa ja sen esittämää identiteettikäsitystä.
As well as autofiction, the trilogy is analyzed as a Bildungsroman, a confession and conversion narrative, a coming-out -narrative and a portrait-of-the-artist novel.
Saision tematiikka kirkastuu, kun sitä luetaan kehitysromaanin, tunnustuksen ja kääntymyskertomuksen lajirepertuaarien valossa ja verrataan näiden lajien paradigmaattisiin teoksiin.
Thus, based on several independent methods, both CPXV and BDV (or a closely related agent) were shown to be present in Finland.
Useaan riippumattomaan menetelmään pohjautuen voitiin siis osoittaa sekä CPXV:n että BDV:n (tai lähisukulaisen) esiintyvän Suomessa.
BDV isolation attempts from rodents were unsuccessful in this study.
BDV-eristysyritykset villijyrsijöistä olivat tässä tutkimuksessa tuloksettomia.
Classical Borna disease is a progressive meningoencephalomyelitis in horses and sheep known in central Europe for centuries.
Klassinen Bornan tauti taas on aivojen, aivokalvojen ja selkäytimen tulehdus, joka on tunnettu hevosissa ja lampaissa Keski-Euroopassa vuosisatojen ajan.
Nowadays the virus or its close relative infects humans and also several other species in central Europe and elsewhere, but the existence of human Borna disease with its suspected neuropsychiatric symptoms is controversial.
Nykyään BDV tai sen lähisukulainen infektoi muitakin lajeja, esimerkiksi ihmisiä, Keski-Euroopan ulkopuolellakin, mutta varsinaisen ihmisen Bornan taudin olemassaolo sen oletettuine hermostollis-mielenterveydellisine oireineen on kiistanalainen.
Although further transmission studies are needed, this experimental infection demonstrated that the bank vole can function as a potential BDV reservoir.
Vaikkakin tarttumistutkimukset ovat vielä tarpeen, koe kokonaisuudessaan osoitti, että metsämyyrät voivat toimia mahdollisena BDV-säilymönä.
The OPV species infecting the patients of this study was proven to be CPXV, which is most probably also responsible for the rodent infections.
Potilaita infektoiva OPV varmistui CPXV:ksi, joka todennäköisimmin on aiheuttanut myös havaitut jyrsijäinfektiot.
CPXV could be isolated from a child with severe, generalised cowpox.
CPXV saatiin eristettyä lapsesta, joka kärsi yleistyneestä lehmärokosta.
OPV DNA could be amplified from two human patients and three bank voles, whereas no BDV RNA was detected in naturally infected individuals.
OPV-DNA:ta monistui ihmispotilaista ja metsämyyristä, mutta BDV-RNA:ta ei löydetty luonnollisesti infektoituneista yksilöistä.
However, in parallel studies, a transient BDV infection of cells inoculated with equine brain material was detected, and BDV antigens discovered in archival animal brains using established immunohistology.
Kuitenkin rinnakkaisissa tutkimuksissa havaittiin sekä ohimenevä BDV-infektio hevospotilaan aivokudoksella tartutetuissa soluissa että BDV-proteiinia eläinpotilasarkiston aivonäytteistä immunovärjäysen avulla.
Cowpox in humans and cats usually manifests as a mild, self-limiting dermatitis and constitutional symptoms, but it can be severe and even life-threatening in the immunocompromised.
CPXV:n aiheuttama lehmärokko ilmenee ihmisellä ja kissalla yleisoireisena, mutta hyvänlaatuisena ihotulehduksena, joskin se voi immuunipuutteisille yksilöille olla hengenvaarallinen.
Several orthopoxviruses (OPV) and Borna disease virus (BDV) are enveloped, zoonotic viruses with a wide geographical distribution.
Lehmärokkovirus (Cowpox virus, CPXV), joka kuuluu ortopoxviruksiin (OPV), ja Borna-virus (Borna disease virus, BDV) ovat zoonoottisia, laajalle levinneitä viruksia.
Based on the phylogenetic analyses, the Finnish OPV sequences were closely related although not identical to a Russian CPXV isolate, and clearly different from other CPXV strains.
Suomalaiset OPV-DNA-löydökset olivat emäsjärjestykseltään samanlaisia keskenään ja läheistä sukua Venäjältä eristetyn CPXV:n kanssa eroten muista CPXV-kannoista.
Antibodies to BDV were detected in humans, horses, a dog, cats, and for the first time in wild rodents, such as bank voles (Myodes glareolus).
Niillä vahvistettiin ihmisen, hevosen, kissan, ja ensimmäistä kertaa villijyrsijöiden (muun muassa metsämyyrän) BDV-infektiot Suomessa.
Multiple cell lines and some newborn rodents were utilised in the isolation of CPXV and BDV from patient and wildlife samples.
CPXV:tä ja BDV:tä yritettiin eristää potilaiden ja villieläinten näytteistä solulinjojen ja jyrsijöiden avulla.
OPV antibodies cross-react, and former smallpox vaccination has therefore protected human populations from another OPV infection, rodent-borne cowpox virus (CPXV).
Aiemmat isorokkorokotukset ovat ristireaktion avulla suojanneet ihmisväestöä jyrsijävälitteiseltä CPXV:ltä.
Detection, epidemiology and host spectrum of cowpox and Borna disease virus infections
Lehmärokko- ja Borna-virusinfektioiden osoittaminen, epidemiologia ja isäntäkirjo
Moreover, the Finnish sequences only equalled each other, but the short amplicons obtained from German rodents were identical to monkeypox virus, in addition to German CPXV variants.
Saksalaisista myyristä monistuneet DNA-pätkät taas olivat samanlaisia saksalaisten CPXV-varianttien lisäksi apinarokkoviruksen kanssa, mikä kuvastaa OPV:ten lähisukulaisuutta.
An indirect immunofluorescence assay and avidity measurement were established for the detection, timing and verification of OPV or BDV antibodies in thousands of blood samples from humans, horses, ruminants, lynxes, gallinaceous birds, dogs, cats and rodents.
Lähinnä isorokkorokotteista aiheutuneiden OPV-vasta-aineiden esiintyvyyden havaittiin alenevan syntymävuoden mukaan 100 %:sta 10 %:in. Luonnolliseen CPXV-tartuntaan viittaavat OPV-vasta-aineet olivat tavallisia koti- ja villieläimissä: hevosessa, naudassa, ilveksessä, koirassa, kissassa ja villijyrsijöissä.
PCR amplification methods were utilised for hundreds of blood and tissue samples.
Satojen veri- ja kudosnäytteiden tutkimisessa hyödynnettiin monipuolisia geenimonistusmenetelmiä, joilla osoitettiin OPV- ja BDV-geenejä.
This experimental infection did not result in notable pathological findings or symptoms, despite the intense spread of the virus in the central and peripheral nervous system.
Kokeellisessa infektiossa BDV levisi laajalle metsämyyrän hermostossa aiheuttamatta merkittävä patologisia muutoksia tai oireita.
Moreover, BDV RNA was regularly reverse transcribed into DNA in bank voles, which was detected by amplifying DNA by PCR without reverse transcription, and verified with nuclease treatments.
Tämän lisäksi BDV-RNA käänteiskopioitui usein DNA:ksi metsämyyrissä, mikä viittaa siihen, että BDV-geenit voisivat asettua genomiin akuutin infektion aikana.
Because of the controversy within the human Borna disease field, extra verification methods were established for BDV antibody findings: recombinant nucleocapsid and phosphoproteins were produced in Escherichia coli and in a baculovirus system, and peptide arrays were additionally applied.
Bornan taudin kiistanalaisuuksien vuoksi sovellettiin immunofluoresenssin lisäksi yhdistelmä-DNA-teknologia- ja peptidipohjaisia varmistusmenetelmiä.
Taken together, wide host spectra were evident for both OPV and BDV infections based on the antibody findings, and OPV infections were found to be geographically broadly distributed.
Jyrsijöissä tartuntoja havaittiin myös aiemmin tuntemattomissa OPV-isäntälajeissa sekä uusilla esiintymisalueilla.
The epidemiology of BDV is largely unknown, and the present situation is even more intriguing following the recent detection of several-million-year-old, endogenized BDV genes in primate and various other vertebrate genomes.
BDV:n kaltaisten geenien on vastikään havaittu asettuneen pysyvästi muun muassa kädellisten perimään.
Use of natural xanthine derivates in medicine is complicated with their physical properties.
Luonnollisten ksantiinijohdannaisien käyttö lääkeaineina on rajoitettu fysikaalisten ominaisuuksien takia.
The reported approach can promote use of xanthines and can be recommended for other compounds with similar problems.
Kyseisien menetelmien avulla voidaan edistää ksantiinijohdannaisien käyttöä, sekä niitä voidaan soveltaa muihin samoja ongelmia omaaville lääkeaineille.
The aim of this study was to improve bioavailability of xanthines by co-crystallization, theophylline was also cocrystallized with carboxylic acids (capric, citric, glutaric, malenic, malonic, oxalic, stearic, succinic) and HPMC.
Teofylliinin tapauksessa yritettiin rakentaa sekakiteitä karboksyylihappojen (kapriini-, glutaari-, maleiini-, maloni-, meripihka-, oksaali-, sitruuna-, steariinihappo) ja hypromelloosin (HPMC) kanssa.
Co-crystallization was performed by slow evaporation and ball milling.
Sekakiteytystä tehtiin hitaan haihtumisen, sekä pallomyllytyksen avulla.
Theobromine formed co-crystal with other xanthines and theophylline interacted with all acids except stearic and HPMC, the latter showed alternative interactions based on hydrogen bonding.
Teobromiini muodosti sekakiteitä muiden ksantiinijohdannaisten kanssa ja teofylliini puolestaan kaikkien käytettyjen yhdisteiden kanssa, steariinihappoa ja hypromelloosia lukuunottamatta.
Theophylline:HPMC showed improved solubility.
Teofylliini-hypromelloosi-kompleksi on osoittautunut kykenevän parantamaan vesiliukoisuutta.
Theobromine is poorly soluble while theophylline is highly sensitive to hydration.
Teobromiini on heikosti veteen liukeneva aine ja teofylliini on tunnetusti herkka kideveden muodostamiselle.
Physical stability was checked by wet granulation and water sorption methods, solubility was measured by intrinsic tablet dissolution.
Stabilisuutta tarkasteltiin kostearakeistusta ja vesisorptiota käyttäen.
Hydration resistance was good in theophylline:succinic acid co-crystal and excellent in complexes containing capric, stearic acids and HPMC.
Kapriini- ja steariinihappoa, sekä hypromelloosia sisältävien yhdistelmien fysikaalista stabiilista parantamiskykyä luokitellaan erinomaiseksi.
The material was gathered over three periods of anthropological fieldwork in Cócorit, Sonora during Easter in 2004, 2006 and 2007.
Aineisto on kerätty kolmella pääsiäisen aikaan tehdyllä antropologisella kenttätyömatkalla Cócoritissa, Sonorassa 2004, 2006 ja 2007.
It is possible to do justice to the opposed aspects of these ambiguous and paradoxical figures by taking into account the different foundations and contextual effects of the different modes of symbolization.
Näiden monitulkintaisten ja paradoksaalisten hahmojen vastakkaisia puolia on mahdollista käsitellä tasapuolisesti ottamalla huomioon erilaisen symbolisaatiomuotojen erilaiset lähtökohdat ja vaikutukset kontekstiin.
The Chapayeka masks portray foreigners, animals, mythological figures, and even figures from television and movies.
Chapayekat käyttävät naamioita, jotka esittävät toisia: ei-yaqui ihmisiä, eläimiä, myyttisiä olentoja ja jopa hahmoja elokuvista ja televisiosta.
The study looks at how the Chapayeka is created as a ritual figure, how their performance is constructed, and what the part of the clown is in the dynamics of the ritual.
Tutkimuksessa tarkastellaan, miten Chapayekan hahmo syntyy, miten performanssi rakentuu ja miten hahmo sijoittuu osaksi rituaalin dynamiikkaa.
The study finds that the clowns are extremely important to the continuity of both ritual and culture, as the combination of continuity and change, convention and invention, is what makes it possible to recreate the conventions of Yaqui culture as powerful and compelling in various contexts.
Tutkimuksen mukaan Chapayekoilla on tärkeä merkitys sekä rituaalin että koko yaqui-kulttuurin jatkuvuudelle: jatkuvuuden ja muutoksen, konvention ja invention, yhdistelmä ja vaihtelu mahdollistaa yaqui-kulttuurin konventioiden uudelleenluomisen voimakkaina ja vakuuttavina erilaisissa historiallisissa konteksteissa.
The conventional side of their performance is a cycle of death and rebirth that is an inversion of the cycle of Jesus.
Chapayekojen konventionaalinen osuus rituaalissa muodostaa uudelleensyntymisen ja kuoleman syklin, joka on käänteinen vastine Jeesuksen syklille.
They combine two kinds of performance: they perform set, conventional actions, and improvise and invent new ones.
Chapayekojen performanssissa yhdistyy kahdenlaista toimintaa: rituaaliperinteeseen kuuluvia vakiintuneita, konventionaalisia malleja ja lisäksi improvisointia ja uusia muotoja.
Through invention, they separate themselves from the other performers and make themselves powerful.
Luovalla, uudella ja yllättävällä toiminnallaan Chapayekat erottavat itsensä muista esiintyjistä ja näin tekevät itsestään voimakkaamman.
This creates dialectics of invention and convention that allow the figure to mediate between the ritual and its context and different kinds of beings within the Yaqui cosmology.
Vanhat ja uudet symboliset ilmaukset luovat dialektiikkaa, jonka kautta hahmo välittää yaquien kosmologiaan kuuluvien olentojen suhteita toisiinsa sekä rituaalin suhdetta kontekstiinsa.
The Chapayekas create and constitute boundaries between the self and other, microcosm and macrocosm, sacred and profane.
Chapayekat toimivat välittäjinä yaquien ja muiden, todellisuuden ja representaation sekä pyhän ja profaanin välillä.
The study argues that all clown and trickster figures are characterized by constantly alternating between invention and convention; this is what connects them to the collective and moral aspect of culture and, at the same time, makes them unpredictable and powerful.
Tämä yhdistää ne kulttuurin kollektiiviseen ja moraaliseen puoleen ja samalla tekee niistä arvaamattomia ja voimakkaita.
Cosmic Clowns: Convention, Invention, and Inversion in the Yaqui Easter Ritual is an ethnographic study of masked clown figures called Chapayekas.
Cosmic Clowns ( Kosmiset klovnit ) on etnografinen tutkimus Chapayekoista, jotka edustavat Juudasta ja roomalaisia sotilaita yaquien pääsiäisrituaaliin kuuluvassa ristintiessä.
Another factor is the prevalence of dialectical mediation, which relates concepts by defining them against each other as opposites, and makes it possible to cross a boundary while keeping it intact.
Toinen kulttuurista jatkuvuutta ylläpitävä tekijä on dialektisuus, jolla tarkoitetaan tässä sitä, että käsitteet ja periaatteet määrittyvät keskinäisessä vuorovaikutuksessa.
Clowns embody and create dialectics to mediate boundaries while guarding against relativization, the disappearance of distinctions.
Tämä tekee mahdolliseksi toisaalta luoda ja määrittää rajoja ja toisaalta ylittää niitä ilman, että ne katoavat.
Alternation between the two modes enhances that power and brings it into the conventions of the ritual; ultimately the Chapayekas revitalize the entire ritual.
Vaihtelu näiden kahden symbolisaatiotavan välillä ylläpitää koko rituaalin merkityksellisyyttä ja vaikuttavuutta.
In addition, the antioxidant activities of encapsulated cloudberry extracts were followed during the storage period.
Lakan ellagitanniinit säilyttivät antioksidanttiaktiivisuutensa hyvin myös säilytyksen aikana.
Antioxidant activities and antiradical capacities were also studied with hydroxycinnamic acid glycosides.
Säilytyksen ja erilaisten kosteusolosuhteiden vaikutusta lakan fenolisten yhdisteiden antioksidanttiaktiivisuuteen tutkittiin myös.
The current results may be of use in improving the oxidative stability of food products by using berries as natural antioxidants.
On tärkeää ymmärtää fenolisten yhdisteiden lipidien välisiä vuorovaikutuksia, jotta voitaisiin kehittää tehokkaita luonnollisia antioksidantteja elintarvikesovelluksiin.
The berries, rich in different types of phenolic compounds including hydroxycinnamic acids, proanthocyanidins, and ellagitannins, showed antioxidant activity toward lipid oxidation in liposome and emulsion oxidation models.
Marjoissa on lajikkeesta ja suvusta riippuen erilaisia fenolisia yhdisteitä kuten proantosyanidiineja, antosyaaneja, flavonoleja ja fenolisia happoja.
The main objectives in this thesis were to isolate and identify the phenolic compounds in wild (Sorbus aucuparia) and cultivated rowanberries, European cranberries (Vaccinium microcarpon), lingonberries (Vaccinium vitis-idaea), and cloudberries (Rubus chamaemorus), as well as to investigate the antioxidant activity of phenolics occurring in berries in food oxidation models.
Väitöskirjatyön tavoitteena oli eristää ja karakterisoida kotimaisten marjojen fenolisia yhdisteitä sekä tutkia niiden mahdollisia antioksidatiivisia vaikutuksia elintarvikkeiden helposti hapettuvien ainesosien, lipidien, hapettumisreaktioihin.
In terms of liposomes, rowanberries were slightly more effective antioxidants than cranberry and lingonberry phenolics.
Pihlajanmarjojen fenoliset yhdisteet olivat hieman tehokkaampia kuin puolukan ja karpalon proantosyanidiinit ja lakan ellagitanniinit käytetyissä hapetusmallissa.
In wild and cultivated rowanberries, the main phenolic compounds were chlorogenic acids and neochlorogenic acids with increasing anthocyanin content depending on the crossing partners.
Pihlajanmarjojen todettiin sisältävän runsaasti fenolista happoa, klorogeenihappoa, kun taas puolukka ja karpalo sisälsivät pääasiassa proantosyanidiineja ja lakan pääasialliset fenoliset yhdisteet olivat ellagitanniineja.
The sinapic acid derivatives of the hydroxycinnamic acid glycosides were the most effective at preventing lipid oxidation in emulsions and liposomes and scavenging radicals in DPPH assay.
Marjojen fenoliset yhdisteet osoittautuivat hyviksi antioksidanteiksi sekä emulsio- että liposomimalleissa.
In liposomes and emulsions, the formation of the secondary oxidation product, hexanal, was inhibited more than that of the primary oxidation product, conjugated diene hydroperoxides, by hydroxycinnamic acid derivatives.
Puolukan ja karpalon lyhytketjuisten proantosyanidiinien todettiin olevan tehokkaampia antioksidantteja kun niitä verrattiin pitempiketjuisiin proantosyanidiineihin.
All the different rowanberry cultivars prevented lipid oxidation in the same way, in spite of the differences in their phenolic composition.
Koska eri marjat sisältävät erilaisia fenolisia yhdisteitä, on tärkeää tutkia eri marjojen fenolisten yhdisteiden koostumusta.