natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the absence of a fully-fledged modern vocabulary of rights language, I have examined discussions on land tenure, the obligations that newly independent territories would have, the eradication of slavery, the issues of forced labour, the position of women and the liberty of conscience as arenas of proto-rights language.
Tätä valvomaan perustettu elin, mandaattikomissio, ei vielä käyttänyt ihmisoikeussanastoa, mutta tutki ja keskusteli laajasti ihmisoikeuksille ja kansalaisoikeuksille tyypillisistä teemoista kuten alkuperäiskansojen maanomistusoikeuksista, orjuuden vastustuksesta, pakkotyöstä, naisten asemasta tai uskonnonvapaudesta.
The mandatory powers were expected to take into consideration native laws and customs and to safeguard native rights and interests.
Hallintovaltioille annettiin tehtäväksi alkuperäiskansojen oikeuksien, intressien ja lakien suojelu ja edistäminen uudenlaisen kansainvälisen valvonnan alla.
Attention is given to how non-European communities were treated in international institutions, in the mandates system of the League of Nations and the post World War II decisions concerning the mandates by the International Court of Justice and whether the novel rhetoric of human rights in the United Nations system was applied to the mandates.
Tätä valotetaan tarkastelemalla keskusteluita paikallisten yhteisöjen asemasta kansainvälisessä järjestelmässä, lähtien mandaateista itsestään ja päättyen kansainvälisen tuomioistuimen Namibia-tapauksiin (vuosina 1921-1971) ja havainnoimalla miten tiettyjä asioita ryhdytään ilmaisemaan ihmisoikeuksien kielellä.
Yet, for the mandatories, the mandates system appearedonly little different from the previous colonial administration and to some extent the Mandates Commission shared this view.
Kuitenkin mandaattijärjestelmä edustaa eräänlaista välitilaa vanhan siirtomaahallinnon ja kansainvälisen ihmisoikeusjärjestelmän välillä, jossa erotuksen tekeminen siirtomaajärjestelmästä oli hankalaa myös komission jäsenille.
When examining the application of the mandates system, my aim has been to single out those moments when a particular concern has been articulated in rights vocabulary.
Aiemmassa tutkimuksessa koko mandaattijärjestelmää ei ole pidetty merkittävänä ihmisoikeusajattelun kehityksessä.
There were established controls over how the mandatories would fulfil their obligations over the well-being of the population of the mandated areas.
Ainutlaatuisena piirteenä mandaattijärjestelmässä komissio myös otti vastaan yksilövalituksia mandaattien asukkailta.
In the second main section, I follow the emergence of the rights language in the minutes of the Mandates Commission during the years 1921-1939.
Ihmisoikeuksien kieli tulee suoraan käyttöön mandaattijärjestelmästä keskusteltaessa vasta kansainvälisen tuomioistuimen Namibiaa koskevissa tapauksissa 1970-luvulla.
In these cases, the International Court of Justice revisits several times the meaning and content of the mandates, finally approaching them through the language of human rights.
Tutkimus näyttää kuinka aineellisella tasolla mandaattijärjestelmän lukuisat piirteet kuten kansainvälinen valvonta, mandaattien asukkaiden edun ja oikeuksien ensisijaisuus sekä hallinnolle asetetut velvoitteet ennakoivat monin tavoin myöhempää ihmisoikeusjärjestelmää.
Glioblastoma multiforme (GBM) is the most common primary tumor of central nervous system.
Glioblastooma on yleisin keskushermoston syöpätyyppi.
So far, there is no remedy to cure this fatal disease, but the efficacy of temozolomide (TMZ) - an orally taken alkylating agent - has been demonstrated in the treatment of GBM.
Tähän mennessä tähän fataaliin tautiin ei ole ollut parannuskeinoa, vaikkakin temotsolomidi, suun kautta otettava syöpälääke, auttaa taudin ennusteessa.
We confirmed a physical association between β4 integrin and netrin-4.
Havaitsin netriini-4:n assosioituvan integriinien kanssa.
Although netrin-4 has been detected in various tumor types, its biological function and the underlying molecular mechanism in tumor cells has remained largely unknown.
Tässä väitöskirjaprojektissa olen tutkinut netriini-4:n biologisia funktioita ja niihin liittyviä molekulaarisia mekanismeja glioblastoomasoluissa.
Netrin-4 is a secreted laminin-related protein, which was originally observed to guide neuronal axons during neuronal development.
Sen on havaittu ohjaavan neuronien muodostumista yksilönkehityksen aikana.
In addition, we observed interfering netrin-4/neogenin interaction disturbed activation of integrin downstream signaling, inhibited cytoskeleton rearrangement, and attenuated GBM cell invasion.
In vitro ja in vivo kokeissa havaitsin että netriini-4/integriini vuorovaikutus vaikuttaa syöpäsolujen jakaantumiseen, kemoterapiaresistenssiin ja kykyyn tunkeutua viereisiin kudoksiin.
Furthermore, my current results reveal a pivotal role of netrin-4 in the signaling crosstalk of laminin-binding integrins and netrin receptors.
Nämä tulokset paljastavat netriini-4:n vaikutuksen solujen integriinivälitteiseen signalointiin.
The sensitivity of GBM cells to TMZ is interfered by many factors including O-6-methylguanine-DNA methyltransferase (MGMT) expression and AKT activation.
Tämän lisäksi havaitsin eräiden solunsisäisten signaalinvälitysproteiinien (AKT, mTOR) välittävän netriini-4:n glioblastoomasoluja stimuloivia vaikutuksia.
Results of this study correspond with the previous studies.
Havainnot ovat yhteneviä aiempien tutkimusten tulosten kanssa sekä tukevat tämän työn tavoitteita.
The bedrock is relatively homogenous and there are no faults.
Alueen kallioperä on suhteellisen homogeeninen, eikä merkittäviä siirroksia löydy.
The three-dimensional soil model is used as a basis for a numerical groundwater flow model in the next stage of the project.
Kolmiulotteista maaperämallia käytetään virtausmallin pohjana tekopohjavesiprojektin seuraavassa vaiheessa.
This esker originates from a end moraine formation in Central Finland that formed at the rim of the continental ice sheet about 11 000 years ago.
Se saa alkunsa Sisä-Suomen reunamuodostumalta, joka osoittaa jäätikön reunan sijainnin noin 11 000 vuotta sitten.
The three-dimensional geological model offers more accuracy and information about subsurface geological conditions and furthermore helps to communicate between different stakeholders.
Kolmiulotteinen rakennemalli tarjoaa lisätarkkuutta ja -informaatiota hydrogeologiseen tutkimukseen sekä auttaa kommunikoinnissa eri toimijoiden välillä.
Geological and geophysical investigations have been conducted previously within the water intake project.
Alueella on tehty runsaasti geologisia ja geofysikaalisia tutkimuksia vedenhankintatutkimusten yhteydessä.
The model is a simplified representation of the area and the results are absolute only at the vicinity of the observation points.
Malli on yksinkertaistettu kuvaus alueesta, ja sitä voi pitää absoluuttisena vain kairauspisteiden ja havaintopisteiden kohdalla.
Further objective is to test modelling software Leapfrog Geo and its suitability in this type of study.
Lisäksi tavoitteena on testata uuden Leapfrog Geo -mallinnusohjelmapaketin soveltuvuutta.
Consulting company Ramboll is in charge of the water intake project that is situated at an important groundwater recharge area, Kulopalokangas.
Suunnittelu- ja konsulttitoimisto Ramboll tekee vedenhankintatutkimuksia Kulopalokankaan tärkeällä pohjavesialueella.
The aim of this study is to collect data from previous studies in the area, create a three-dimensional geological model of the study area's bedrock surface and sediments as well as discuss their effect on groundwater flow.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on koota yhteen alueella tehdyt tutkimukset, ja tuottaa tutkimusaineistoa havainnollistava kolmiulotteinen rakennemalli pohjavesialueen kallionpinnasta ja maaperäkerroksista sekä tutkia mahdolliset pohjaveden kulkua ohjaavat, hidastavat tai estävät tekijät.
The results are presented as a digital elevation map of bedrock, a groundwater map, images and cross sections of the model.
Mallinnuksen tuloksena saatiin kallionpinnan syvyyden topografiakartta, pohjavesikartta sekä havainnollistavia kuvia ja poikkileikkauksia maaperän rakenteesta.
A two-meter thick unit of till is located above the bedrock and the innermost coarse gravel unit of the esker shows an elongated dome-like structure.
Kallionpinnan yläpuolella on noin kahden metrin moreenikerros ja pohjaveden virtausta ohjaava harjuydin erottuu selkeänä pitkänomaisena kupolimaisena rakenteena.
The topmost unit is fine sand or silt at the western side of the esker, whereas the eastern side top unit is mostly composed of sand and coarse sand.
Harjuytimen länsipuolella sekä alueen eteläosassa pintamaalajina on hieno hiekka ja siltti, itäpuolella hiekka ja karkea hiekka.
The study area is characterized by an esker formation that was deposited during the deglaciation of the Weichselian glaciation.
Harjumuodostuma, jonka alueelle vedenhankintatutkimukset sijoittuvat, on syntynyt mannerjäätikön vetäytyessä.
The data used in this study was gathered from seismic refraction surveys, drilling data and groundwater table measurements.
Mallinnusaineisto koottiin seismisten luotausten linjatulkinnoista, maaperäkairausten tuloksista sekä pohjaveden pinnan mittaustuloksista.
The bedrock surface forms a NW-SE oriented depression valley that is filled with soil units.
Kallionpinta muodostaa alueelle kaakko-luoteissuuntaisen, maalajeilla täyttyneen painauman.
The bedrock is considerably exposed in the area and the sediment package consists of coarse sand and gravel units in the central part of the study area, whereas finer material is located at the rims and on the outside of the esker.
Tutkimusalueen maaperää luonnehtivat runsaat kalliopaljastumat, keskiosan karkeampi hiekka- ja soravaltainen harjuytimen alue sekä sitä ympäröivät hienommat hiekka- ja silttikerrokset.
The input data was in point data and drill hole format, and the surfaces and volumes of soil units were created subsequently.
Aineisto syötettiin mallinnusohjelmaan pistedatana, josta muodostettiin kolmiulotteisia pintoja sekä lopuksi tilavuusmalli.
In addition, they provide information of the areas for artificial recharge as well as factors effecting the groundwater flow.
Maaperämallista havaitaan maaperän rakennekerrosten alueellinen jakautuminen ja saadaan tietoa tekopohjaveden imeytykseen soveltuvista alueista, virtausta mahdollisesti hidastavista tai estävistä kalliokynnyksistä sekä hienolajitteisista maalajiyksiköistä.
Cross sections were created to illustrate inner structures of the sediments throughout the area.
Mallista tehtiin poikkileikkauksia tulosten visualisointia varten.
Embryonic development has amazed scientists for centuries.
Alkionkehitys on kiinnostanut tieteentekijöitä vuosisatojen ajan.
It is not clear however, if the global dynamics are similar, or if there are differences between types of genes or between species.
Sitä, onko globaaleissa ilmenemistavoissa yhtäläisyyksiä tai eroja lajien tai geenien välillä, ei kuitenkaan tiedetä.
Adaptive reasons have been also said to be the cause for the increase in complexity.
Sopeutumista eli adaptaatiota pidetään yhtenä selityksenä kompleksisuuden lisääntymiselle.
Different developmental stages might show distinct levels of positive or stabilizing selection, that could be related to inter-specific divergence patterns proposed by the von Baer's laws or the Hourglass model.
Eri kehitysvaiheet voivat antaa samankaltaista tietoa; kehitysvaiheiden samankaltaisuus lajien välillä voi olla merkki tasapainottavasta tai positiivisesta valinnasta, kuten Von Baerin lait tai kehityksen tiimalasimalli ehdottavat.
Adaptations could be estimated with molecular evolution methods based on the analysis of genes expressed in different developmental stages or regions in the embryo.
Sopeumia voidaan tutkia molekulaarisella tasolla esimerkiksi vertailemalla niitä geenejä, jotka ilmenevät kehityksen eri aikoina ja alkion eri alueilla.
These methods estimate adaptive changes at the DNA sequence level assuming that a positive selected site would show less variance than other sites evolving neutrally.
Tällöin sopeumia tutkitaan DNA-sekvenssin tasolla; positiivisen valinnan alaiset osat genomista vaihtelevat sekvenssiltään vähemmän kuin ne alueet joihin valintaa ei kohdistu.
For many developmental genes, the spatio-temporal expression dynamics have been thoroughly described.
Monien kehitykselle tärkeiden geenien osalta ilmenemisen ajallinen ja paikallinen dynamiikka on kuvattu yksityiskohtaisesti.
In both species, transcription factors and signalling molecules showed an earlier compartmentalization, consistent with their proposed leading role in pattern formation.
Molemmilla lajeilla transkriptiotekijöiden ja signalointimolekyylien ilmentymisalueet rajoittuvat pienemmille ja pienemmille alueille jo varhaisessa vaiheessa, johtuen niiden roolista alkion kaavoituksessa.
Briefly, I found that Drosophila and Ciona complexity increases non-linearly with the major change in complexity being before and after gastrulation, respectively.
Tulokseni osoittavat, että D. melanogasterin ja C. Intestinalisin kompleksisuus lisääntyy ei-lineaarisesti, ja suurimmat muutokset kompleksisuudessa tapahtuvat juuri ennen (D. melanogaster) ja jälkeen (C. intestinalis) gastrulaation.
At the level of gene expression, it its assumed that genes change from being expressed in large spatial domains of the embryo in early development to spatially restricted domains (e.g., tissues, cells) in late development.
Geenien ilmenemisalueiden oletetaan olevan varhaisessa vaiheessa laajoja, muuttuen kehityksen aikana paikallisemmiksi (rajoittuen tiettyihin kudos- ja solutyyppeihin).
The former states that the development of two species of a phylogenetic group would be very similar in early stages and increasingly divergent insubsequent stages.
Von Baerin lakien mukaan saman fylogeneettisen ryhmän lajit eroavat kehityksen aikana asteittain lajityypillisten piirteiden syntyessä yhteisiä piirteitä myöhemmin.
To measure complexity, I developed quantitative measures of spatial complexity and used them in publicly available gene expression data (thousands of in situ hybridization experiments) in Drosophila melanogaster and Ciona intestinalis from the BDGP/FlyExpress and ANISEED databases respectively.
Olen kehittänyt kvantitatiivisen menetelmän geenien ilmenemisen kompleksisuuden mittaamiseen ja menetelmää käyttäen analysoinut kahden lajin, banaanikärpänen Drosophila melanogasterin sekä vaippaeläin Ciona Intestinalisin, kehitystä.
To estimate adaptation, I combined diverse D. melanogaster gene expression data (modENCODE, in situ images from the BDGP/FlyExpress and gene expression data based on a controlled vocabulary of the embryo anatomy) with population genomic data (from the DGRP project).
Analyysiin käytin kahta julkista tietokantaa, BDGB/FlyBase-tietokantaa D. melanogasteria varten sekä ANISEED-tietokantaa C. intestinalisia varten.
In here, I analysed gene expression information to estimate both complexity and adaptation in the embryo using a statistical approach.
Tässä työssä olen lähestynyt kysymyksiä kompleksisuudesta ja sopeumista analysoiden geenien ilmenemistä eri lajien välillä tilastollisin menetelmin.
Many reasons have been suggested for the perceivable increase in complexity in development, during which a single cell transforms itself into a larva or an adult.
Kompleksisuuden lisääntymistä kehityksen aikana - kuinka hedelmöitynyt munasolu asteittain muuttuu toukkavaiheeksi ja aikuiseksi - on selitetty usein eri tavoin.
In Drosophila, gonads and head showed high adaptation during embryogenesis, although pupa and adult male stages exhibit the highest levels of adaptive change, and mid and late embryonic stages show high conservation, showing an HG pattern.
Tulosteni mukaan adaptaatio on ollut kehityksen aikana voimakasta D. melanogasterin lisääntymiselimistössä sekä päässä.
In contrast, the latter states that development is less divergent (more conserved) at mid development.
Kehityksen tiimalasimallin mukaan taas yksilönkehityksen keskivaiheet ovat konservoituneita eri lajien välillä.
This thesis presents combinatorial algorithms and analytical results with applications in the structure learning problem.
Väitöskirjassa esitellään kombinatorisia algoritmeja rakenneoppimisongelman ratkaisemiseksi sekä kokeellisia ja analyyttisiä tuloksia ongelman vaativuudesta.
As constructing graphical models by hand is often infeasible, a lot of work has been devoted to learning them automatically from observational data.
Graafisten mallien rakentaminen käsin on kuitenkin usein kohtuuttoman työlästä, mistä syystä niitä on pyritty oppimaan koneellisesti sovittamalla saatavilla olevaan havaintoaineistoon.
Second, we give results in the extremal combinatorics of connected vertex sets, whose number bounds the running time of certain algorithms for structure learning and various other problems.
Toinen kysymys koskee niin kutsuttujen yhtenäisten solmujoukkojen suurinta mahdollista lukumäärää, joka antaa ylärajan eräiden rakenneoppimisalgoritmien aikavaativuudelle.
First, we present algorithms for counting linear extensions of partially ordered sets, which is required to correct bias in MCMC methods for sampling Bayesian network structures.
Ensimmäinen ongelma käsittelee osittaisjärjestysten lineaaristen laajennusten lukumäärän laskemista, jonka avulla korjataan vääristymiä satunnaisotantaan perustuvassa rakenneoppimisessa.
Lastly, we study two combinatorial problems of wider interest with relevance in structure learning.
Työn loppuosassa tutkitaan kahta kombinatorista ongelmaa, jotka ovat paitsi yleisesti kiinnostavia myös merkittäviä erityisesti Bayes-verkkojen oppimisessa.
For decomposable models, we present exact algorithms for the so-called full Bayesian approach, which involves not only finding individual structures of good fit but also computing posterior expectations of graph features, either by exact computation or via Monte Carlo methods.
Niin kutsutuille hajoaville graafisille malleille esitellään eksakti algoritmi, joka mahdollistaa sekä yhden optimaalisen verkon löytämisen että niin kutsutun bayesiläisen lähestymistavan, jossa opitaan jakauma kaikkien mahdollisten verkkojen yli.
By capturing the structure of conditional independencies between the variables, a graphical model can express the distribution in a concise factored form that is often efficient to store and reason about.
Graafinen esitystapa auttaa havainnollistamaan muuttujien kuvaamaa ilmiötä sekä usein mahdollistaa niiden yhteisjakauman esittämisen tiiviissä ja tehokkaasti käsiteltävässä muodossa.
Graphical models are a framework for representing joint distributions over random variables.
Graafiset mallit ovat todennäköisyysmalleja, jotka esittävät muuttujien välisiä tilastollisia suhteita verkkona.
For Bayesian networks, we study the empirical hardness of the structure learning problem, with the aim of being able to predict the running time of various structure learning algorithms on a given problem instance.
Työn toisessa vaiheessa tutkitaan kokeellisesti, kuinka tällaisten algoritmien ajoaika riippuu annetusta syötteestä, sekä pyritään ennustamaan ajoaikaa koneoppimismenetelmin nopeimman algoritmin valitsemiseksi.
Indeed, during the past decade multiple exact algorithms have been proposed that are guaranteed to find optimal structures for the family of Bayesian networks, while first steps have been taken for the family of decomposable graphical models.
Bayes-verkot ovat toinen graafisten mallien perhe, joiden oppimiseen on viime aikoina esitetty useita eksakteja algoritmeja.
In total, over 500 potential predictors were calculated for the modelling.
Yhteensä noin 500 muuttujaa laskettiin mallinnusta varten.
Random Forest model was constructed from the selected variables and model performance was analysed by comparing the predicted values to the field measurements.
Random Forest -malli rakennettiin valituista muuttujista ja mallien suorituskykyä arvioitiin vertaamalla ennustettuja arvoja havaittuihin arvoihin.
Reducing greenhouse gas emissions and increasing carbon sequestration is critical for climate change mitigation.
Kasvihuonepäästöjen vähentäminen ilmakehästä on kriittistä ilmastonmuutoksen hillitsemisen kannalta.
ALS (Optech ALTM 3100, mean return density 11.4 m-1) data was acquired in February 2013.
Lentolaserkeilausaineisto (Optech ALTM 3100) kuvattiin helmikuussa 2013.
For SOC, the most important variables were tangential curvature, maximum intensity and Landsat band 2 (green).
Tärkeimmät muuttujat maaperän hiilen ennustamiseen olivat tangentiaalinen kaarevuus (tangential curvature), maksimi-intensiteetti (maximum intensity) ja Landsatin kanava 2 (vihreä aallonpituus).
ALS data was pre-processed by classifying ground, low- and high vegetation, buildings and power wires.
Kuvattu lentolaserkeilausaineisto esikäsiteltiin luokittelemalla maaperä, matala ja korkea kasvillisuus, rakennukset ja voimalinjat.
The soil properties in the study area do not correlate strongly with present vegetation and topography leading to intermediate modelling results.
Maaperän ominaisuudet eivät korreloineet voimakkaasti kasvillisuuden ja topografian kanssa, mikä johti keskinkertaisiin tuloksiin.
Best model for N had pseudo R2 of 0.43 and RRMSE of 32.14 %.
Parhaan typpimallin valeselitysaste oli 0.43 ja suhteellinen keskivirhe 32.14 %.
The results of this study are in line with other remote sensing studies modelling soil properties in Africa.
Tämän tutkimuksen tulokset ovat linjassa muiden kaukokartoitusta hyödyntävien maaperän ominaisuuksia tutkivien tutkimuksien kanssa.
Airborne laser scanning (ALS) provides very accurate information about the topography and vegetation of the measured area, and hence, possible means for improving soil properties maps.
Lentolaserkeilaus tarjoaa tarkkaa tietoa kuvatun alueen topografiasta ja kasvillisuudesta, mikä voisi olla hyödyllistä maaperän karttojen laadun parantamisessa.
The ancillary datasets included spectral predictors based on Landsat 7 ETM+ time series and soil grids for Africa at 250 m resolution.
Lisäaineistona analyysissä oli mukana spektraalista tietoa sisältävä Landsat ETM+ aikasarja, sekä maaperäruudukot Afrikasta 250 m:n spatiaalisella resoluutiolla.
The study area is located in the Taita Hills, in South-Eastern Kenya, and has highly fluctuating topography ranging between 930–2187 m. Land cover in the Taita Hills is very heterogeneous and consists of forest, woodlands, agroforestry and croplands.
Tutkimusalue on Taitavuorilla Kaakkois-Keniassa, jossa topografia on hyvin vaihtelevaa, korkeuden vaihdellessa 930 ja 2187 metrin välillä.
Usage of Landsat time series as ancillary dataset improved the modelling results slightly.
Landsat aineiston käyttö avustavana aineistona johti pieniin parannuksiin mallinnuksessa.
The best model for SOC had pseudo R2 of 0.66 and relative root mean square error (RRMSE) of 30.98 %.
Parhaan maaperän hiilimallin valeselitysaste oli 0.66 ja suhteellinen keskivirhe 30.98 %.
Detailed information on the distribution of SOC and other soil attributes, such as nitrogen (N), across the landscape is necessary in order to locate areas where carbon stocks can be increased and loss of soil carbon slowed down.
Yksityiskohtainen tieto maaperän ominaisuuksista, kuten orgaanisen hiilen ja typen alueellisesta jakaumasta, voi auttaa löytämään alueita, joissa hiilen osuutta voidaan kasvattaa tai sen vähentymistä voidaan hidastaa.
ALS point cloud was used to calculate two types of predictors for SOC and N: 1) topographical variables based on the high resolution digital terrain model (DTM) and 2) ALS metrics describing the vertical distribution and cover of vegetation.
Lentolaserkeilausaineistoa käytettiin kahden tyyppisten muuttujien laskennassa: 1) topografiamuuttujat, jotka laskettiin erittäin korkearesoluutioisesta korkeusmallista ja 2) kasvillisuuden vertikaalisesta rakenteesta ja peitosta kertoviin muuttujiin.
The field data consisted of SOC and N measurements for 150 sample plots (0.1 ha).
Tutkimuksessa käytetty kenttäaineisto koostuu 150:sta maaperän hiili- ja typpimittauksista 0.1 hehtaarin kokoisilta koealoilta.