natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The thesis consists of four research articles and a theoretical introduction that engages in depth with literature on populism, its relationship with media, and the role of online publics in facilitating political action.
Kolmannessa artikkelissa tarkastellaan puoluejohdon suhdetta puolueen hyödyntämään kiistanalaisen verkkoyhteisöön, ja erityisesti sitä, miten puoluejohdon tapa käsitellä julkisuudessa puolueen ja verkkoyhteisön suhdetta vaikuttaa verkkoaktivistien sitoutuneisuuteen.
Media systems of the 21st century have been described as "hybrid", referring to flows of information being increasingly disseminated, circulated, consumed, and interacted with in overlapping publics at various times by multiple actors with multiple voices.
Tutkimus käsittelee populismin logiikkaa mediajärjestelmässä, jossa perinteinen eliittivetoinen tiedonvälitys on kietoutunut monien käsissä olevaan verkkoviestintään.
The study had five phases (years 1998-2003).
Tutkimus koostuu viidestä eri vaiheesta (vuodet 1998-2003).
The study is part of a population-based cohort study of 12-year-old children with and without headache.
Tämä tutkimus on osa väestöpohjaista 12-vuotiaiden päänsärkyisten ja päänsäryttömien lasten kohortti-tutkimusta.
In addition, the type and level of physical and other leisure activity were elicited with open and structured questions.
Lisäksi selvitettiin liikunnan ja muun vapaa-ajan harrastuksen sisältöä ja määrä avoimilla ja suljetuilla kysymyksillä.
At the age of 13 years, a sample of 183 adolescents (183/311) participated in endurance strength and mobility measurements of the neck-shoulder region.
13-vuotiaina 183 nuorta (183/311) osallistui niskahartiasedun kestävyyden ja liikkuvuuden mittauksiin.
The type of sports or other leisure activity classified them on the basis of body loading was not associated with headache type.
Liikunnan tai muulla vapaa-ajan harrastuksella, luokiteltaessa harrastukset kehon eri osien kuormittavuden suhteen, ei ollut yhteyttä päänsärkyyn.
In addition, at the age of 17 years, a sample of 65 adolescents (65/89) participated in CSA measurements of the neck muscles.
Lisäksi 17-vuotiaina 65 nuorta (65/89) osallistui niskalihasten poikkipinta-alamittauksiin.
At the age of 17 years, a random sample of 89 adolescents (89/202) participated in force and EMG measurements of the neck-shoulder muscles.
17-vuotiaina 89 nuorta (89/202) osallistui niskalihasten voima- ja EMG-mittauksiin.
The main aim of the study was to examine the association of neck muscle function with adolescent headache.
Tutkimuksen päätarkoituksena oli selvittää niskalihasten toimintahäiriöiden yhteyttä nuoren päänsärkyyn.
In girls, neck force production was not associated with headache types but low left shoulder flexion force was associated with tension-type headache.
Tytöillä niskalihasten voima ei ollut yhteydessä päänsärkytyyppiin, mutta alhainen olkanivelen fleksiovoima oli yhteydessä tensiotyyppiseen päänsärkyyn.
Similarly, in boys, the large CSA of the right SCM muscle, of the combined right SCM and scalenus muscles, of the left semispinalis capitis muscle, of the combined left semispinalis and splenius muscles was associated with migraine.
Vastaavasti pojilla suuret oikean puolen SCM lihaksen, oikean puolen yhdistetyn SCM ja scalenus lihaksen, vasemman puolen semispinalis capitis lihaksen, yhdistetyn semispinalis capitis ja splenius lihaksen poikkipinta-alat olivat yhteydessä migreeniin.
Differences in the cross-sectional area of unilateral neck muscles were associated with headache, especially in boys.
Toispuoliset poikkeavuudet niskalihasten poikkipinta-alassa olivat yhteydessä päänsärkyyn, erityisesti pojilla.
At the age of 17 years, in girls, high EMG/force ratios between the EMG of the left agonist sternocleidomastoid muscle (SCM) and maximal neck flexion and neck rotation force to the right side as well as high co-activation of right antagonist cervical erector spinae (CES) muscles during maximal neck flexion force were associated with migraine-type headache.
Nuorten ollessa 17-vuotiaita, tytöillä korkea EMG/voimasuhde vasemman puolen sternocleidomastoideus lihaksen (SCM, agonisti) EMG aktiivisuuden ja vastaavan niskalihasten maksimaalisen fleksiovoiman ja oikealle suunnatun maksimaalisen kiertovoiman välillä oli yhteydessä migreeniin.
In boys, the small CSA of the right SCM muscle and, in girls, of combined right SCM and scalenus muscles was associated with tension-type headache.
Pojilla oikean SCM lihaksen pieni poikkipinta-ala ja tytöillä oikean puolen yhdistetyn SCM ja scalenus lihaksen pieni poikkipinta-ala olivat yhteydessä tensiotyyppiseen päänsärkyyn.
It remains to be established whether the findings are primary or secondary to adolescent migraine and tension headache.
Se, ovatko löydökset nuorilla päänsärkyä aiheuttavia tekijöitä vai seurausta päänsärystä jää selvitettäväksi.
Increased SCM muscles fatigue of both sides was associated with tension-type headache.
Sekä oikean että vasemman puolen SCM lihasten lisääntynyt väsyvyys oli yhteydessä tensiotyyppiseen päänsärkyyn.
Differences in the neuromuscular function and in the cross-sectional area of the neck muscles also occurred between different types of headache.
Niskalihasten toiminnassa ja poikkipinta-alassa esiintyi myös eroja päänsärkyryhmien välillä.
In girls, low UE endurance of both sides, and low cervical rotation of the dominant side, were associated with tension-type headache, and low UE endurance of non-dominant side with migraine.
Tytöillä alhainen sekä hallitsevan että ei-hallitsevan puolen hartiaseudun lihaskestävyys ja alentunut niskan kiertoliike hallitsevalle puolelle olivat yhteydessä tensiotyyppiseen päänsärkyyn ja ei-hallitsevan puolen alhainen hartiaseudun lihaskestävyys migreeniin.
Differences in the neuromucular function of the neck-shoulder muscles were associated with adolescent headache, especially in girls.
Niska- ja hartialihasten toiminnan poikkeavuudet olivat yhteydessä päänsärkyyn, erityisesti tytöillä.
In boys, no associations were found between EMG and force variables and headache.
Pojilla ei esiintynyt eroja niskalihasten voiman ja EMG-aktiivisuuden suhteen eri päänsärkyryhmissä.
At the age of 13 years, intensive participation in overall sports activity was associated with migraine.
Nuorten ollessa 13-vuotiaita, liikunnan harrastamisen intensiivisyys oli yhteydessä migreeniin ja tietokoneen runsas käyttö sekä migreeniin että tensiotyyppiseen päänsärkyyn.
In addition, the associations of force production, EMG/force ratio, co-activation and fatigue characteristics, and cross-sectional area (CSA) of neck muscles with adolescent headache were studied.
Tutkimuksessa tutkittiin vapaa-ajan harrastusten, niskahartiaseudun kestävyysvoiman ja liikkuvuuden sekä niskalihasten voiman, EMG/voimasuhteen, yhtäaikaisen aktivoitumisen, väsyvyyden ja poikkipinta-alan yhteyttä nuoren päänsärkyyn.
In boys, no associations occurred between UE endurance and mobility variables and headache types.
Pojilla ei esiintynyt eroja lihaskestävyyden ja liikkuvuuden suhteen eri päänsärkyryhmissä.
Muscular function of the neck region may be of importance for the etiology of headache, especially of tension-type headache.
<b>Niskalihasten toiminta nuorten päänsäryssä </b> Niskalihasten toimintahäiriöillä voi olla merkitystä päänsäryn aiheuttajana, erityisesti tensiotyyppisessä päänsäryssä.
However, very few data exist on the association of neck muscle function with different types of headache in adolescents.
Tutkittua tietoa niskalihasten toiminnan ja päänsäryn yhteydestä lapsilla ja nuorilla on olemassa erittäin vähän.
ABSTRACT Cyanobacteria are important primary producers performing oxygenic photosynthesis using CO2 or HCO3- as a carbon source.
TIIVISTELMÄ Syanobakteerit ovat tärkeitä perustuottajia, jotka käytttävät hiilen lähteenä joko CO2:ta tai HCO3-:ta.
KEYWORDS: Cyanobacteria, RNA polymerase, σ factor, ω subunit, high CO2, photosynthesis, cell division, Ssr1600, anti-σ factor antagonist, gene expression
ASIASANAT: Syanobakteerit, RNA-polymeraasi, σ-alayksikkö, ω-alayksikkö, hiilidioksidi, fotosynteesi, solunjakautuminen, Ssr1600
Spontaneously arised supressor mutants, ΔrpoZ-S1 and ΔrpoZ-S2, contained point mutations in the ssr1600 gene, which rescued acclimation to high CO2 and to heat.
Itsenäisesti muuttuneista ΔrpoZ-kannoista (ΔrpoZ-S1 ja ΔrpoZ-S2) löydettiin genomisekvensoinnin avulla ssr1600-geenistä pistemutaatiot, jotka mahdollistivat ΔrpoZS1- ja ΔrpoZ-S2-kantojen kasvun korkeassa CO2:ssa.
The cyanobacterial RNAP core (α2ββ’γω) recruits one of regulatory σ factors to form an RNAP holoenzyme that recognizes the promoter sequence and initiates transcription.
Syanobakteerien RNAP:n ytimeen (α2, β, β’, γ ja ω) kiinnittyy transkription aloitusta varten yksi säätelevistä σ-alayksiköistä ja RNAP-holoentsyymi tunnistaa geenin promoottorialueen ja käynnistää transkription.
Although ΔrpoZ grew well in standard conditions, light saturated photosynthetic activity was low and some photoprotective mechanisms were upregulated.
Vaikka ΔrpoZ-kanta kasvoi tavallisissa olosuhteissa, sen maksimaalinen fotosynteesiteho oli pienempi kuin WT:llä ja soluihin kertyi valolta suojaavia yhdisteitä.
The small ω subunit of RNAP, encoded by the rpoZ gene, has been found to be non-essential in many heterotrophic bacteria but has not been studied in cyanobacteria.
Tutkimusten mukaan ω on ainoa RNAP:n alayksikkö, joka ei ole välttämätön monilla heterotrofisilla bakteereilla.
In high CO2, more stationary phase specific RNAP-SigC holoenzyme was formed in ΔrpoZ than in the control strain (CS), leading to downregulation of many photosynthesis, nitrogen acquisition and cell division genes.
Kasvatettaessa soluja runsaassa CO2:ssa ΔrpoZ-soluihin muodostui paljon stationääriselle kasvuvaiheelle tyypillistä RNAP-SigC holoentsyymiä, jolloin monet fotosynteesistä, typen sisäänotosta ja solun jakautumisesta vastaavat geenit ilmenivät vähemmän kuin WT:llä.
Active adjustment of gene expression according to environmental cues depends on the RNA polymerase (RNAP).
Syanobakteerit sopeutuvat ympäristön muutoksiin muuttamalla geenien ilmentymisestä vastaavan RNA-polymeraasin (RNAP) toimintaa.
The carbon concentrating mechanisms, carbon fixation and nitrogen acquisition genes were downregulated in ΔrpoZ in standard conditions, whereas other household genes including transcription and translation machinery genes expressed normally.
Solun perustoimintojen geeneistä hiilen keräämiseen ja sitomiseen sekä typen sisäänottoon osallistuvat geenit ilmenivät vähemmän ΔrpoZ-kannalla kuin villityypin kannalla (WT), mutta muut ylläpitogeenit ilmenivät normaalisti.
Our results revealed that Ssr1600 functions as an anti-SigC antagonist.
Tutkimalla ΔrpoZ-S-kantoja tarkemmin havaittiin, että Ssr1600-proteiini säätelee SigC:n sitoutumista RNAP:hen.
Thus, ΔrpoZ did not enhance photosynthesis, readjust C/N balance or produce enough cell wall components in high CO2, which eventually led to accumulation of glycogen and cell doublets, and to growth arrest.
Geenien ilmentymisessä havaitut ongelmat estivät ΔrpoZ-kannan sopeutumisen lisääntyneeseen CO2:een: fotosynteesi ei tehostunut, typpi/hiili tasapaino ei säätynyt, jolloin glykogeeniä kertyi soluihin, solun jakautuminen pysähtyi ja lopulta ΔrpoZ-solut kuolivat.
Due to L24S and G43V mutations of Ssr1600, the amount of the Ssr1600 protein was low in the suppressor mutants.
Mutaatioiden seurauksena Ssr1600-proteiini hävisi lähes kokonaan ΔrpoZ-S1- ja ΔrpoZ-S2-soluista.
The ω subunit was found to be non-essential in our standard growth conditions but essential in heat and in high CO2.
Tavallisissa kasvatusolosuhteissa ΔrpoZ-kanta kasvoi hyvin, mutta kuumassa tai runsaassa CO2:ssa ΔrpoZ-kanta ei pystynyt kasvamaan.
The heat lethal phenotype of ΔrpoZ was accompanied with a highly abnormal transcriptome but high amounts of rRNA in ΔrpoZ indicated that the ω-less RNAP stayed active upon heat treatment.
Kuumassa RNAP pysyi toiminnallisena ilman ω-alayksikköä, mutta normaalia geenien ilmenemisen säätelyä ei tapahtunut.
To characterize the ω subunit, an inactivation strain (ΔrpoZ) was constructed in the cyanobacterial model organism Synechocystis sp. PCC 6803.
Syanobakteereissa ω-alayksikön tehtäviä ei ole kuitenkaan tutkittu ja tästä syystä rakennettiin kanta, joka ei tuota ω-alayksikköä (ΔrpoZ).
The first paper examines shifts in legislative animal classifications in Finland from medieval times to the 1920s.
Ensimmäisessä tutkimuksessa selvitetään Suomessa voimassa olleessa lainsäädännössä keskiajalta 1920-luvulle tapahtuneita eläinluokittelujen muutoksia.
Such classifications were applied legislatively already during the Medieval Ages, but there are signs of similar classifications already well before that.
Ihmisen tiedetään luokitelleen lajeja lainsäädännössä näin jo keskiajalla, mutta merkkejä vastaavista luokitteluista löytyy kauempaakin historiasta.
A theory-based examination shows that some stakeholders tend to have greater power, urgency and legitimacy than others to influence wildlife population management and use.
Teoriataustaan tukeutuen voidaan osoittaa sidosryhmien painoarvon vaihtelevan; toisilla sidosryhmillä on enemmän valtaa, kiireellisempi tarve ja hyväksytympi oikeutus vaikuttaa kantojen hallinnan ja käytön toteutumiseen kuin toisilla.
Depending on both the species and the circumstances, such attributes can be actualized in either legal or illegal actions.
Tilanteista ja eläinlajista riippuen nuo tekijät voivat ilmetä myös jopa laittomana toimintana.
The thesis consists of four papers and a summarizing discussion section, all related to the ideas outlined above.
Väitöskirja koostuu edellä kuvattuun liittyen neljästä itsenäisestä tutkimuksesta, sekä niiden tulokset yhteen vetävästä pohdintaosiosta.
The latter part of the Discussion focuses on the topic of the thesis title, describing the determinative role of history in the current and future conservation and management of harmful wildlife.
Pohdinnan loppuosa keskittyy otsikon viittaaman mukaan kuvaamaan historiallisen kehityksen määräävää asemaa ihmiselle haitallisten lajien nykyisessä ja tulevassa kannanhoidossa.
The third is an ecological study of the population development of the four large Finnish carnivores from the 1860s to the 1910s.
Kolmas tutkimus kuuluu ekologian alaan, ja kuvaa maasuurpetojemme kannankehitystä 1860-luvulta 1910-luvulle.
The division of wildlife into useful and harmful is based on attitudes toward animals, which in turn develop out of both information about and emotions towards animals.
Kyseinen luokittelu pohjaa asenteisiin, jotka taas muotoutuvat eläimiin liittyvän tiedon ja tunteiden pohjalta.
The focus is in particular on the inertia of established knowledge concerning harmful and conflict-prone wildlife, and on the central role played by local stakeholders in the conservation and management of those species considered harmful
Erityisesti pohditaan vakiintuneen aseman saavuttaneen kokemusperäisen lajitiedon syrjäyttämisen vaikeutta, sekä paikallisten sidosryhmien ohittamatonta merkitystä haitallisten eläinlajien kannanhoidossa.
The decline of the wolverine was less conspicuous, but in the 1910s it too eventually dwindled.
Ahmakannan hupeneminen on ollut edellisiin verraten vähemmän suoraviivaista, vaikka kanta 1910-luvun puitteissa olikin jo liki loppuun pyydetty.
On the other hand, in contrast to such significant shifts in animal categorizations and wildlife attitudes, the categorization of some species has remained remarkably inert through time.
Eläinasenteiden ja -luokittelun muutosten vastakohta ovat puolestaan ne lajit, joiden kohdalla onkin tapahtunut silmiinpistävän vähän.
The results of the four papers and the summary show that wildlife directly useful to humans has been protected by law in Finland for as long as Finnish legislation has existed.
Tulosten valossa voi todeta, että ihmiselle koituviin välittömiin hyötynäkökohtiin perustuvaa lajisuojelua on ollut meillä lainsäädännössä aina.
In the Discussion section, it is suggested that the useful/harmful dichotomy is significantly older than is usually thought, and that it should perhaps actually be approached over an evolutionary time-scale.
Edellisten lisäksi pohdintaosiossa esitetään eläinlajien hyöty-/haittaluokittelun olevan varsin vanhaa perua ja jopa tarkasteltavissa evolutiivisessa aikamittakaavassa.
The second paper describes the emergence and development of species conservation between the late 1880s and the late 1920s, through an analysis of the public debate carried on in periodicals published by three stakeholder groups: hunters, professional zoologists, and animal welfare groups.
Toisessa tutkimuksessa tarkastellaan eläinsuojelijoiden, eläintieteilijöiden sekä metsästäjien julkaisemissa aikakauslehdissä niiden ilmestymisen alusta 1920-luvun loppuun esiintyviä julkisia kannanottoja luonnonvaraisten eläinlajien suojelun kehittymistä koskien.
Species conservation promoting the indirect benefits and immaterial values of wildlife began soon after the mid-nineteenth century, when the precursors of the emergence and development of species conservation could be clearly heard in the public debate by various stakeholders.
Ekologisiin vuorovaikutuksiin perustuvaan välilliseen hyötyyn sekä eläinlajien aineettomiin arvoihin nojaava suojelu alkoi puolestaan 1800-luvun puolivälin jälkeen.
The results of this third paper are utilized in the fourth, dealing with the divergence in bear and wolf population trends since the late 19th century.
Tätä tietoa ei ole ollut ennen tarjolla, ja tutkimus toimiikin ennen kaikkea taustatiedon lähteenä neljännelle tutkimukselle karhun ja suden kannankehityksen eroista ja niiden syistä 1800–1900 -lukujen vaihteessa sekä nykyisin.
Category shifts of species within this dichotomy thus imply changes in attitudes, and hence in information and emotions.
Luokittelun muutokset kertovat näin taustalla olevien asenteiden muuttumisesta.
The lynx was viewed above all as a valuable fur-bearing species, and its harvesting seems to have intensified only after the wolf was gone.
Ilveksen muutenkin helpohko pyynti vaikuttaa saaneen pontta suden häviämisen myötä, mutta kannustimena on karjavahinkojen estämisen ohella ollut myös lajin arvoturkis.
Histories of animal classifications, species conservation, and stakeholders: three factors determining the conservation and management of harmful wildlife today and in the future The division of wildlife species into useful and harmful goes back to ancient times.
Eläinluokittelujen, lajisuojelun ja sidosryhmien historia määrää haitallisten eläinten nykyistä ja tulevaa kannanhoitoa ja suojelua
An examination of the historical development of wildlife-related legislation can reveal such category shifts.
Näistä muutoksista voi löytää merkkejä juuri luonnonvaraisia eläimiä koskevan lainsäädännön kehittymistä tutkimalla, sillä muutosten yhtenä ilmentymänä on ollut lajisuojelun synty ja kehitys.
Their decline was more complex than has often been considered.
Sidosryhmät erkaantuivat toisistaan vähittäin eikä niiden asema ollut niin vakiintunut kuin nykyisin.
Even though carnivores were generally considered harmful, their conservation has also been a topic of debate for almost two hundred years.
Myös petoeläimiä koskevaa suojelukeskustelua on käyty jo kohta kaksi vuosisataa.
In the course of this development, wildlife-related stakeholder groups have likewise changed; some of them have split up, new ones have emerged, and stakeholder roles may have changed.
Tähän liittyen on tapahtunut vastaavasti myös eläinkantojen hallintaan ja käyttöön liittyvien sidosryhmien muuttumista – syntymisiä, erkaantumisia ja roolien muotoutumista.
Even before any legislative reform, signs of upcoming shifts in the useful/harmful classification of wildlife can be identified in the public debate.
Yhtä lailla muutoksen merkkejä voi nähdä myös julkisessa puheessa, ja tulevat säädösmuutokset eläinten asemaa koskien ovatkin monesti ennustettavissa julkisesti esitetyistä kannanotoista.
Maternal psychiatric stress and its effect of infant sleep
Odottavan äidin raskauden ajan ahdistuksen ja masennuksen vaikutus lapsen uneen
The study focuses on the period between 1829-1863, when the interior of the continent was explored and settlements expanded at a rapid rate.
Tutkimukseni keskittyy vuosien 1829–1863 väliseen ajanjaksoon, jolloin mantereen sisäosia tutkittiin intensiivisesti ja eri puolille mannerta perustetut siirtokunnat laajenivat kiihtyvällä vauhdilla.
The study focuses on the roles of the following actors in Great Britain and the Australian colonies: The Colonial Office, official establishments overseen by governors in the colonies, the Royal Geographical Society (RGS) and the cartographer John Arrowsmith (1790–1873).
Tarkastelen erityisesti seuraavia toimijoita Australian siirtokunnissa ja Britanniassa: Britannian siirtomaaministeriö, siirtokuntien kuvernöörit, Lontoossa toiminut Royal Geographical Society ja kartografi John Arrowsmith (1790–1873).
In practice, the study is conducted by (1) examining the manuscript material (maps, texts) alongside the printed and published material and (2) by examining the material relating to their circulation and use, such as minutes, annotations and marginalia.
Käytännössä toteutan tutkimukseni 1) lukemalla ristiin käsikirjoitusaineistoja (kartat, tekstit) painettujen ja julkaistujen materiaalien kanssa ja 2) tutkimalla aineistoja, jotka kertovat eri tekstien ja karttojen liikkumisesta ja käytöstä, kuten muistiinpanoja ja marginaalimerkintöjä.
This was due to his strong relationship with the Colonial Office, the RGS and Australian explorers; (5) The processual approach is productive when studying the history of knowledge and this work encourages the use of archival material in order to examine the processes of knowledge-making.
Tämä johtui hänen verkostoistaan siirtomaaministeriön ja RGS:n kanssa; 5) Prosessuaalinen näkökulma on hedelmällinen lähtökohta tiedon muodostumisen prosessien tutkimiseen ja tutkimus alleviivaa arkistomateriaalin käytön merkitystä tiedon muodostumisen tutkimuksessa.
The material examined consists of the official correspondence between the Colonial Office and the governors of the colonies, and other correspondence, printed material, and manuscript and printed maps that were prepared in the Australian colonies and in Great Britain by different actors.
Tutkimuksessa käytetyt aineistot koostuvat kirjeenvaihdosta, painetuista materiaaleista, käsikirjoituskartoista ja painetuista kartoista, joita eri toimijat tuottivat Britanniassa ja Australian siirtokunnissa.
The main findings and implications of this study include: (1) The production of British geographies of Australia was a spatio-temporal process, as the location of knowledge-work and the pace at which material became available in different locations influenced the type of knowledge formed by the actors; (2) Geographical knowledge of Australia was achieved through chains of knowledge brokers in different locations.
Tutkimuksen päätuloksia ovat: 1) Maantieteellisen tiedon tuottaminen oli spatio-temporaalinen prosessi ja nopeus, jolla eri toimijat saivat eri materiaalit käyttöönsä, vaikutti muodostetun tiedon sisältöön; 2) Maantieteellistä tietoa tuotettiin toisiinsa yhteydessä olevien tiedon välittäjien ja työstäjien työn tuloksena.
These include the analytical tool of ‘circulation’ and examining the processes that constituted the production, movement and use of maps.
Käytän analyysin välineenä tiedon liikkuvuttaa kuvaavaa käsitettä sirkulaatiota ja tutkin karttoja niiden tuottamisen, liikkumisen ja käyttämisen prosessien osana.
The research is conducted by investigating the processes of knowledge-making with methodological tools used in the history of knowledge and processual map history.
Toteutan tutkimukseni rekonstruoimalla tiedon liikkumisen ja tuottamiseen prosesseja.Tutkimukseni menetelmät yhdistävät työkaluja tiedon historiasta ja kartografian historiasta.
This study is concerned with the challenging question of how British geographies of Australia were made in the mid-nineteenth century.
Väitöskirjassani tutkin Australiaa koskevan maantieteellisen tiedon muodostamista 1800-luvun keskimmäisinä vuosikymmeninä eli ajankohtana, jolloin britit enenevässä määrin asuttivat mannerta.