natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I found a wide variation in how the Nordic highly skilled migrants encounter difference and that they had very different citizenship constellations.
Tutkimuksessa havaittiin suuta vaihtelua siinä kuinka pohjoismaiset korkeasti koulutetut henkilöt kohtasivat erilaisuutta ja kuinka pohjoismaiden kansalaiset ilmaisevat useita erilaisia kansalaisuuden kokoelmia muuttaessaan Intiaan.
My findings suggest that these differences can depend on the size and type of employer, the employees position in the company, and also on the company’s previous experiences with secondment or expatriation.
Tutkimustulokset osoittavat erojen yritysten välillä selittyvän ainakin osaksi yrityksen koon ja tyypin mukaan ja erityisesti sillä kuinka paljon kokemusta yrityksellä on ulkomaan komennusten suhteen.
Lastly, for the employee and perhaps to an even greater extent their accompanying partners, the sending company or organization plays a crucial role in providing social support, particularly in the early stages of secondment.
Niin ikään molemmat työsuhteessa oleva kuin mukaan lähtenyt puoliso ovat riippuvaisia lähettävän yrityksen tuesta, erityisesti kokemuksen alkuvaiheessa.
The thesis is a study of how Danish and Finnish citizens encounter difference in their relationships to the state, state institutions and the labour market, to members of different human communities, and to the broader social and physical environment, while being temporarily located in India.
Erilaisuutta kohtaamassa Korkeastikoulutettujen pohjoismaiden kansalaisten kokemuksia Intiassa Väitöskirjatyössä tarkastellaan Intiassa tilapäisesti työskenteleviä suomalaisia ja tanskalaisia korkeasti koulutettuja henkilöitä ja selvitetään kuinka muuttaminen Mumbain, Delhin ja Bangaloren haasteellisiin miljoonakaupunkeihin vaikuttaa heidän kansalaisuuteensa, suhteessa niin julkiseen valtaan, työmarkkinoihin, ja laajemmin yhteisöihin ja fyysiseen ympäristöön.
They were seen significant for passing on information and absorbing new operational principles.
Ne nähtiin tiedon välittämisen ja uusien toimintatapojen omaksumisen kannalta tärkeinä.
In the third phase the experiences of networking encouraged staff to continue changing the school culture.
Kolmannessa vaiheessa verkostoitumisesta saadut kokemukset kannustivat jatkamaan koulun toimintakulttuurin muuttamista.
In the study three components of networking and expertise sharing came up: 1) cooperation, 2) supportive structures for interaction and 3) collective expertise.
Verkostoitumisesta tukea kouluun Verkostoitumisen ja osaamisen jakamisen osatekijöiksi erottuivat 1) yhteistyö, 2) vuorovaikutusta tukevat rakenteet ja 3) kollektiivinen asiantuntijuus.
The second phase was re-evaluating their own school culture.
Toista vaihetta määritti koulun toimintakulttuurin uudelleen arviointi.
The school culture was changing into a more open direction when financial support and meetings between various professionals enabled the construction of networks.
Toimintakulttuuri oli muuttumassa entistä avoimemmaksi, kun taloudellinen tuki ja moniammatilliset tapaamiset mahdollistivat verkostojen rakentamisen.
The development of the network was described as a three-step process.
Verkoston syntymisen prosessi Osaamisen jakamisen verkoston syntyä kuvattiin kolmevaiheisena prosessina.
Many social factors of change, such as disintegration, polarisation and marginalization, force the education system to find new ways of facing different kinds of pupils and widely support their personal growth.
Monet yhteiskunnalliset muutostekijät kuten hajautuminen, polarisoituminen ja syrjäytyminen pakottavat etsimään uusia keinoja erilaisten oppilaiden kohtaamiseen ja heidän kasvunsa laaja-alaiseen tukemiseen.
Starting partnerships can be facilitated for example with the help of a coordinator, common training events and decreasing the number of individual teacher s lessons to enable the staff to have real possibilities for widening their professionalism.
Kumppanuuksien aloittamista voidaan helpottaa esimerkiksi koordinaattorin tuella, yhteisillä kouluttautumistilaisuuksilla tai opetusvelvollisuuden huojentamisella, jotta toimijoilla olisi todellisia mahdollisuuksia oman ammatillisuutensa laajentamiseen ja monipuolistamiseen.
The renewal of pedagogical solutions requires financial and moral support, time and space in order to be widely adopted in everyday school life.
Uutta luovat pedagogiset ratkaisut tarvitsevat henkistä ja taloudellista tukea, tilaa ja aikaa, jotta käytännöt leviäisivät ja vakiintuisivat koulujen arkeen.
The first phase was where the school staff in an individual school tried to find a solution of their own and where they became aware of the needs of pedagogical development, and their own expertise and inadequacies.
Ensimmäistä vaihetta luonnehdittiin yksittäisen koulun toimijoiden ratkaisujen etsimisen vaiheeksi, jossa pedagogiset kehittämistarpeet, oma osaaminen ja riittämättömyyden tunne tiedostettiin.
The support of the headteacher and growing confidence in displaying one s own expertise supported the development of starting networks.
Rehtorin tuki ja rohkaistuminen oman osaamisen esille tuomiseen vahvistivat orastavien verkostojen kehittymistä.
The Oppijan Tuki system has grown from teachers and special education workers concern for the growing need of special needs education together with more heterogeneous classes and teacher fatigue.
Oppijan Tuen syntymisen taustalla oli opettajien ja oppilashuollon erityistyöntekijöiden kasvava huoli yhä laajenevasta erityisopetuksen tarpeesta, yhä heterogeenisemmista luokista ja opettajien uupumisesta.
Collaborative working can be encouraged through the building of different partnerships, such as local partner schools where school staff can meet regularly to discuss pedagogical themes, mentoring groups or pairs within schools, councils or regional areas, as well as cooperational research projects between universities and schools, which can help to find and support the start of networks.
Aineksia koulukulttuurin muutokseen Yhteisölliseen työskentelyyn kannustaa erilaisten kumppanuuksien rakentaminen: lähialueen kumppanuuskoulut, joiden toimijat voivat tavata säännöllisesti toisiaan pedagogisten teemojen parissa, mentorointiryhmät tai -parit koulujen, kuntien tai seutukuntien sisällä tai yliopistojen ja koulujen yhteiset tutkimusprojektit, joiden avulla etsitään ja tuetaan verkostoiden syntymistä.
The expertise was shared successfully when Oppijan Tuki itself, the project coordinator, pedagogical support teachers, common seminars, discussion forums, visiting lecturers, training sessions and visits supported the action.
Osaamista jaettiin onnistuneesti, kun Oppijan Tuen seudullinen pedagoginen verkosto, koordinaattori, pedagogiset tukihenkilöt, yhteiset seminaarit, keskustelufoorumit, vierailuluennot, koulutustilaisuudet ja vierailukäynnit tukivat toimintaa.
The feeling of collective expertise was reported to increase cooperation inside schools, between schools and between different professionals.
Tunne kollektiivisesta asiantuntijuudesta merkitsi koulujen sisäisen, koulujen välisen ja moniammatillisen yhteistyön lisääntymistä sekä hallinnon rajojen rikkomista.
They also added open discussion and frankness to handling conflicts at work.
Lisäksi alettiin havaita muiden pedagogista osaamista, keskustella avoimesti ja käsitellä työhön liittyviä ristiriitoja.
Communal ways of working and meetings motivated staff to develop their work, enabled the reflection and evaluation of one s own school and uncovered expertise in schools allowing others to see teachers pedagogical methods.
Yhteisölliset työskentelytavat ja kohtaamiset kannustivat koulujen toimijoita työnsä kehittämiseen, mahdollistivat oman koulun toiminnan peilaamisen, arvioinnin ja koulun toimijoiden asiantuntijuuden näkyväksi tekemisen.
The aim of this study was to clarify and create patterns of the networking and expertise sharing between schools that acted as resource centres in the Hämeenlinna area.
Tutkimuksessa selvitettiin ja mallinnettiin sitä, miten koulun toimijat jakoivat osaamistaan verkostoissa ja miten ne kehittyivät Hämeenlinnan seutukunnan Oppijan Tuen resurssikeskuksissa, jotka edustavat pedagogisesti verkostoituvaa toimintamallia.
The forms of cooperation used were visits, inter school training events and visiting lecturers.
Yhteistyön muodot olivat toteutukseltaan vierailuja, yhteisiä kouluttautumistilaisuuksia ja vierailijaluentoja, jotka kaikki koettiin tärkeinä ja vahvistavina.
­ How does the action of resource schools change school culture?
Koulukulttuurin muutos on välttämätön Suomalainen koulujärjestelmä elää syvää murrosvaihetta.
Thirteen resource schools participated.
Verkosto opettajien tukena
Care of older persons includes a wide variety of actors: elders as recipients and givers of care, their close ones, producers of public and market based services as well as different kinds of non-governmental organizations.
Vanhusten hoiva kattaa monenlaisten toimijoiden kirjon: vanhukset hoivan saajina ja antajina, heidän läheisensä, julkisten ja markkinapohjaisten palvelujen tuottajat sekä monenlaiset järjestöt.
The dissertation of Minna Zechner focuses on the interconnections of informal care and public services and benefits.
Minna Zechnerin tutkimus kohdentuu informaalin hoivan ja julkisten palvelujen ja etuuksien risteymään.
Informal care in the context of social policy Care of older persons is a central political and practical question in ageing societies.
Vanhusten hoiva on ikääntyvissä yhteiskunnissa keskeinen poliittinen ja käytännöllinen kysymys.
Despite the wide variety of actors in elder care, the majority of elder care is given by close ones, as informal care.
Toimijoiden moninaisuudesta huolimatta vanhukset saavat suurimman osan hoivasta läheisiltään informaalin hoivan muodossa.
Through the analysis of interview data, she studied the everyday practices of care as well as the manifold linkages between informal care and public services and benefits that are part of the wider social policy systems.
Haastatteluaineistoja analysoimalla hän on selvittänyt hoivan arkipäiväisiä käytäntöjä ja informaalin hoivan moninaisia kytköksiä julkisiin palveluihin ja etuuksiin eli sosiaalipoliittisiin järjestelmiin.
The first process is the politization of care whereby care becomes a subject to political decision making and often also of public debates and discussions.
Informaalin hoivan formalisoitumista edeltää hoivan politisoituminen, sen pääseminen poliittisen päätöksenteon ja usein myös yhteiskunnallisen keskustelun kohteeksi.
Municipalities however have the responsibility dictated by the legislation, to offer their inhabitants sufficient amount of services.
Kunnilla on kuitenkin lakiin kirjattu velvollisuus tarjota asukkailleen riittävät palvelut, joista vanhusten hoivan kannalta keskeisiä ovat sosiaali- ja terveyspalvelut.
Whereupon the social policy systems that are developed in the course of political decision making become interconnected with informal care.
Sosiaalipoliittiset järjestelmät luodaan ja niitä muotoillaan poliittisen päätöksenteon prosesseissa.
In addition the study consists of a large review of previous studies on care.
Tällainen ylirajainen informaali hoiva on esimerkki hoivan globalisoitumisesta.
The third process involves the globalization of informal care as the international mobility of people, goods and services become more common than before.
Informaali hoiva sen sijaan perustuu usein yhteiseen historiaan, läheisyyteen, velvollisuuteen, rahaan ja totunnaisiin tapoihin.
These results suggest that serum MMP-9 concentration may reflect arterial inflammation and the severity of coronary artery disease.
Tulokset osoittivat, että seerumin MMP-9 saattaa olla peräisin valtimoista ja heijastaa valtimon seinämän tulehdusta.
igate the association of serum MMP-9 concentration with blood leukocytes, serum CRP and oxLDL autoantibodies, which are indicators of inflammation, among healthy men and in patients with coronary heart disease.
Seerumin MMP-9:n yhteyttä ateroskleroosiin ja seerumin tulehdusarvoihin tutkittiin terveillä miehillä sekä sepelvaltimotautipotilailla.
Most acute complications of atherosclerosis are the result of rupture of an atheromatous plaque with intraluminal thrombus formation.
Sen yleisimmät kliiniset ilmenemismuodot ovat sepelvaltimotauti ja aivoverenkierron sairaudet.
However, little is known about the factors associated with serum MMP-9 levels.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin eri tekijöiden vaikutusta seerumin MMP-9:n pitoisuuteen.
In addition, the effects of alcohol abuse and pravastatin treatment on serum MMP-9 concentration were examined.
Alkoholin suurkulutuksen todettiin liittyvän kohonneeseen seerumin MMP-9:n pitoisuuteen verrattuna kohtuukäyttöön.
The main findings of this study were that serum MMP-9 associated positively with inflammation markers and with the severity of atherosclerosis.
Seerumin MMP-9:llä oli positiivinen yhteys sekä valkosolumäärän että hapettuneen LDL-kolesterolin vasta-ainepitoisuuden kanssa.
Arterial inflammation may also increase serum MMP-9 concentration.
Seerumin MMP-9:n mittaus voi osoittautua hyödylliseksi arvioitaessa sepelvaltimotaudin vaikeutta.
There is active synthesis of MMP-9 by macrophages and smooth muscle cells (SMCs) in atherosclerotic plaques of patients with unstable angina, suggesting the role of this enzyme in acute coronary syndromes.
Tulehdussolut erittävät matriksin metalloproteinaaseja (MMP:ja), jotka syövyttävät valtimon seinämän ja verisuonen ontelon välistä sidekudoskattoa, mikä saattaa aiheuttaa seinämän repeämisen.
Increased expression of several MMPs and presence of MMP activity has been observed in the chronic inflammation of atherosclerotic arteries.
Hapettunut LDL saattaa siis lisätä MMP-9:n tuotantoa valtimon seinämässä, kuten on aikaisemmin osoitettu soluviljelmässä.
Factors affecting serum matrix metalloproteinase-9 with special reference to atherosclerosis
Kolesterolilääkkeen (pravastatiini) vaikutusta seerumin MMP-9:ään selvitettiin lumelääke-kontrolloidussa kaksoissokkotutkimuksessa.
-ine and kanssa
-ine ja kanssa
The Finnish comitative.
Suomen komitatiivi.
Thus this is a corpus study where also qualitative analysis has a significant role.
Kyse on siis korpustutkimuksesta, jossa myös laadullisella analyysilla on merkittävä asema.
It is examined from different perspectives which, when combined, help to create a comprehensive picture of the Finnish comitative.
Sitä valaistaan eri näkökulmista, jotka yhdessä muodostavat laajan kuvan suomen komitatiivista.
The study examines the Finnish comitative, the different ranges of its syntactic and semantic use, and the relationship between the two main comitative forms in the language.
Tutkimus tarkastelee suomen kielen komitatiivia, sen syntaktista ja semanttista käyttöalaa sekä suomen kahden pääasiallisen komitatiivimuodon välisiä suhteita.
Depending on the needs of each viewpoint, a more rigorous analysis was conducted by selecting the first 500, 1000 or 2000 phrases, which were further analysed according to syntactic (i.a. the components of the comitative phrase, the position of the comitative construction in the clause, the word order in the clause) and semantic criteria (i.a. the animacy and the interrelationship of the participants, the semantic type of the governing verb).
Tarkempi analyysi on kohdistunut tarkastelunäkökulman mukaan 500, 1000 tai 2000 esimerkin aineistoihin, joita on analysoitu syntaktisten (mm. komitatiivilausekkeen osat, seurattavaan viittaavan NP:n lauseenjäsenasema, komitatiivirakenteen sijoittuminen lauseen eri kenttiin, lauseen sanajärjestys) ja semanttisten kriteerien perusteella (mm. osapuolten elollisuus ja keskinäinen suhde, hallitsevan verbin semanttinen tyyppi, yhteys rektion laukaisevaan sanaan).
The focus of the study is on the actual usage of the comitative in contemporary language.
Päähuomio kohdistuu muotojen todelliseen käyttöön nykykielessä.
The typological perspective of this study expands the understanding of the Finnish comitative by connecting it with the corresponding expressions in other languages of the world.
Tutkimuksen kielitypologinen näkökulma laajentaa käsitystä suomen komitatiivista asettamalla sen muiden maailman kielten vastaavien ilmausten yhteyteen.
This study however has adopted a more general typological definition: the comitative is a morphological form used to express the accompaniment of two typically human participants in a situation where one (the accompanee) is the main actor and the other (the companion) more marginal.
Tämän tutkimuksen lähtökohtana on kuitenkin komitatiivin yleisempi kieltenvälinen eli kielitypologinen määritelmä: komitatiivi on muoto, jonka perusmerkitys on ilmaista kahden tyypillisesti inhimillisen osapuolen yhdessäolosuhdetta, jossa yksi osapuolista (seurattava) on ensisijainen toisen (seuralaisen) jäädessä toissijaiseksi.
Thus,<i> kanssa </i>appears to be the prototypic Finnish comitative, while -ine has more diverse and flexible functions, even as a textual device.
Kaiken kaikkiaan <i>kanssa</i>-postpositio näyttäytyy suomen prototyyppisenä komitatiivina, kun taas<i> -ine</i> toimii monipuolisemmin ja joustavasti useissa, komitatiivin kannalta epäprototyyppisissäkin merkitystehtävissä, jopa tekstuaalisena keinona.
The corpus data show that the distribution of work between the comitative forms<i> -ine</i> and <i>kanssa </i>is quite distinct, as neither can replace the other in usage.
Korpusaineisto osoittaa, että <i>-ine</i>- ja<i> kanssa</i>-komitatiiveilla on suhteellisen selkeä työnjako, niin ettei kumpikaan voi korvata toista käytössä.
Furthermore, they create new openings for the broader phenomena of comparison and symmetry.
Lisäksi ne avaavat ikkunan laajemmin rinnastuksen tarkasteluun ja vielä yleisempään symmetrian kenttään.
It shows that the Finnish comitative case <i>-ine</i>, that is considered peculiar and marginal in the Finnish language system, is typologically a rather common form and actually has a diverse range of functions.
Se osoittaa, että komitatiivisija, joka suomen järjestelmän kannalta näyttäytyy erikoisena ja marginaalisena, on maailman kielten kontekstissa suhteellisen tavanomainen muoto ja merkityskentältään itse asiassa hyvinkin monipuolinen.
These facts have a crucial effect on the functional domains of the two forms: <i>-ine</i> is able to express meronymic and homonymic relations but kanssa is not, and kanssa expresses not only parallel but also reciprocal situations and comparison of participants which is beyond the scope of<i> -ine</i>.
Nämä seikat vaikuttavat ratkaisevasti muotojen merkityskenttiin, siten että <i>-ine</i> voi ilmaista osapuolten meronyymisia ja hyponyymisia suhteita mutta <i>kanssa</i> ei, ja kanssa voi yhdistää osapuolia paitsi rinnakkaisessa myös vastavuoroisessa toiminnassa ja vertailuissa, mutta<i> -ine</i> yhdistää vain rinnakkaisia osapuolia.
Based on these viewpoints, the study maps the essential features of the two forms while also comparing and contrasting their uses.
Näiden perusteella tutkimus sekä kartoittaa kummankin muodon käytön keskeiset piirteet että vertaa muotoja keskenään.
The use of the typological meaning-based definition of the comitative permits the comparison between the different comitative forms and leads to the observation that the forms complete one another as means of expression.
Kun komitatiivin tarkastelun lähtökohtana on typologinen merkityspohjainen määritelmä, päästään vertaamaan suomen eri komitatiivimuotoja ja huomataan, että ne täydentävät toisiaan ilmaisukeinoina.
The fact that the case <i>-ine</i> implicates a semantic relation between the participants enables the case to express involvement and belonging which forms the base for the creative usage of -ine to itemize the world and to show connections between beings.
<i>-ine </i>implikoi välttämättä semanttisen suhteen yhdistämiensä osapuolten välille, mikä mahdollistaa yhteen liittymisen ja kuulumisen merkitykset, joille perustuu muun muassa<i> -ine</i>-sijan maailmaa erittelevä ja olioiden välisiä suhteita osoittava luova käyttö.
In addition, kanssa concentrates on prototypic human participants while -ine readily combines inanimate beings.
Lisäksi kanssa keskittyy kielentämään prototyyppisten inhimillisten olioiden suhteita, kun taas suuri osa<i> -ine</i>-sijan käytöstä yhdistää elottomia olioita.
In Fennistics, the term comitative has traditionally been reserved only for the inflexional comitative case <i>-ine </i>(obligatorily followed by a possessive suffix when attached to a noun).
Fennistisessä perinteessä suomen komitatiivilla on viitattu yksinomaan komitatiivi-nimiseen sijamuotoon <i>-ine</i> (substantiiviin liittyessään<i> -ine </i>+ possessiivisuffiksi).
The main research data comes from the 31-million-word newspaper corpus HS2000 which covers the volumes 2000 and 2001 of Finland’s leading national newspaper Helsingin Sanomat.
Pääasiallinen tutkimusaineisto on<i> Helsingin Sanomien</i> vuosikerrat 2000 ja 2001 kattavasta 31 miljoonan sanan sanomalehtikorpuksesta HS2000, josta pääaineistoksi on poimittu korpuksen ensimmäiset 2000<i> -ine</i>-sijaista lauseketta ja 2000 ensimmäistä<i> kanssa</i>-postpositiolauseketta konteksteineen.
The main focus is on the following questions: how the comitative behaves structurally on the phrasal and the clausal levels, how animacy influences the usage of the comitative, and what kind of functional domains the two forms have and what are they based on?
Keskeiset tarkastelun kohteet ovat muotojen rakenteellinen käyttäytyminen lauseke- ja lausetasolla, elollisuuden vaikutus komitatiivin käyttöön sekä muotojen ilmaisemat merkitykset ja niiden rakentuminen.
In Finnish, the typological definition covers not only the inflexional comitative case but also several postpositions, of which kanssa is the most frequently used.
Suomessa komitatiivin typologinen määritelmä kattaa paitsi<i> -ine</i>-sijan myös joukon postpositioita, joista yleisin on <i>kanssa</i>.
These two forms,<i> -ine</i> and<i> kanssa</i>, are the subject of this study which shows that, contrary to former assumptions, they differ in usage both syntactically and semantically.
Tutkimus tarkastelee näitä kahta muotoa ja osoittaa, että vastoin aiempia oletuksia ne eroavat toisistaan sekä syntaktiselta että semanttiselta käytöltään.
Consequently, the results take part in the typological discussion concerning the relationship between an inflexional case and the closely corresponding adposition, in addition to contributing to the knowledge of the comitative in Finnish and in the world’s languages in general.
Niinpä tulokset paitsi täydentävät aikaisempaa tietoa komitatiivista sekä suomessa että maailman kielissä yleensä myös osallistuvat typologiseen keskusteluun sijan ja sitä perusmerkitykseltään jossain määrin vastaavan adposition keskinäisestä suhteesta.
-ine expresses a relationship of asymmetric beings, whereas kanssa either presents the participants as equal or leaves the fact undefined.
Ne kielentävät lähtökohtaisesti erilaista suhdetta yhdistämiensä osapuolten välillä:<i> -ine</i> ilmaisee välttämättä epäsymmetristen olioiden suhdetta, kanssa joko esittää osapuolet tasaveroisina tai jättää kysymyksen avoimeksi.
Kanssa cannot reach these meanings, but, at the same time, it can express the prototypic meaning of the comitative freely, since it is not bound by the lexical and semantic restrictions that limit the usage of<i> -ine</i> when combining human participants.
Toisaalta nämä leksikaaliset ja semanttiset siteet rajoittavat <i>-ine</i>-sijan käyttöä inhimillisten olioiden yhdistämisessä.
The findings of this study do not support the assumption made in typological literature that the two comitative forms compete with one another.
Kyse ei siis vaikuta olevan muotojen keskinäisestä kilpailusta, kuten typologisessa kirjallisuudessa on esitetty.
Observation was made both systematicly and with free form.
Havainnointia tehtiin sekä systemaattisesti että vapaamuotoisella lomakkeella.
Promotion of cycling requires good political will.
Pyöräilyn edistäminen vaatii poliittista tahtoa.
In this study were ten European example cities that were divided to these three levels.
Tässä tutkimuksessa on kymmenen eurooppalaista kohdekaupunkia, jotka jaettiin edellä mainittuihin ryhmiin.