natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Finland, the publicity of government information has been a concept of democratic connotations, but new internationally diffusing ideas of performance and national economic competitiveness are discussed under the notion of transparency and its peer concepts openness and public (sector) information, which are also newcomers to Finnish vocabulary of governing.
Kansainvälisiin malleihin nojaten suomalaisessa asiantuntijapuheessa avoimuus, julkisen sektorin tieto ja transparenssi ovat kuitenkin syrjäyttämässä perinteisen julkisuuden käsitteen, mikä työssä havainnollistetaan viranomaisasiakirjojen käsitehistoriallisella analyysillä.
But this has not necessarily led to the increased publicity of foreign political information.
Vastaavasti Ulkoministeriö on pyrkinyt vastaamaan tulospaineisiin aktiivisella viestinnällä, joka ei ole selkeästi edistänyt ulkopoliittisten tietoresurssien julkisuutta.
The above concepts often conflict with one another, paving the way to unintended consequences for the reforms conducted in their name.
Eri avoimuuskäsitteiden alla toteutetut hallinnon uudistukset ovat usein keskenään ristiriitaisia.
First, in referring to institutional history, the policy discourse of Nordic openness discovers an administrative tradition in response to new dilemmas of public governance.
Väitöskirjan päätelmissä todetaan että edellä kuvatut pohjoismaisen avoimuuden uudet muodot ovat ristiriidassa perinteisen julkisuusperiaatteen ja -käytänteiden kanssa.
In the Finnish Ministry for Foreign Affairs, the post-Cold War rhetorical shift from secrecy to performance-driven openness marked a conversion in institutional practices that now see information services with high regards.
Mielikuvat salailevasta ministeriöstä ovat uusissa tulkinnoissa saaneet rinnalleen tulkintoja avoimuudesta ulkoasiainhallinnon pohjoismaisena traditiona, joka kytkeytyy yhä tiiviimmin globaalin talouskilpailuun ja sen nojalla koettuun tarpeeseen ylläpitää konsensus hallinnon päämääristä jakamalla tietoa mahdollisimman laajalle toimijapiirille ilman että se päätyy julkisuuteen.
International interest in transparency of governance has also marked an opening for institutional re-descriptions in Nordic context.
Kummassakin organisaatiossa tulosohjaus ja budjettitransparenssi ovat johtaneet viranomaistiedon hahmottamiseen taloudellisena resurssina, mikä on johtanut pohjoismaisen hallintomallin uudelleenmäärittelyyn.
The study further asks what institutional transformations are to be observed in the above cases and in the accountability system.
Väitöskirja kartoittaa uusien avoimuuskäsitysten seurauksena nousevia institutionaalisia muutoksia yleisellä tasolla tuomioistuimien toiminnassa, viranomaistiedottamisessa ja tulosinformaation tuottamisessa.
Second, a former mechanism of democratic accountability is being reframed with market and performance ideas, mostly originating from the sphere of transnational governance and governance indices.
Etenkin budjetti- ja markkinatransparenssin nimissä toteutetut hallinnon tehostamiseen tähtäävät ohjelmat tuottavat viranomaistiedon julkisuuden kannalta ennakoimattomia tuloksia.
The essential added value, or contradictory term, that transparency has on the Finnish conceptualisation of governing is the innovation that public acts of governing can be economically efficient.
Ristiriidoista ongelmallisin on hallinnon vastuun piirissä havaittavissa oleva siirtymä: hallinnon avoimuudella tavoitellaan yhä useammin taloudellista tehokkuutta, vallankäytön kontrollin jäädessä toissijaiseksi päämääräksi.
Moreover, the study argues that the policy concerns over openness and public sector information are linked to the new drive for transparency.
Poliittisessa retoriikassa hallinnon avoimuuteen ja transparenssiin liitetään usein demokraattisia mielikuvia.
The new policy domain of governance indices is also explored as a type of transparency.
Myös erilaiset hallintoindikaattorit ja rankingit ovat tuottaneet mielikuvia Suomesta menestyvänä ja avoimena, alhaisen korruption maana.
These evolving institutional practices are characterised by unintended consequences and paradoxes.
Tämä on johtanut myös Suomessa institutionaalisten käytänteiden keskeisiin muutoksiin.
This thesis consists of four studies.
Tutkielma koostuu neljästä tutkimuksesta.
Estimation results from various model specifications are compared and discussed.
Useita eri mallispesifikaatioita estimoidaan ja niiden tuloksia vertaillaan.
The first study examines wage differentials between women and men in the Finnish manufacturing sector.
Ensimmäinen käsittelee naisten ja miesten välisiä palkkaeroja tehdasteollisuudessa.
A matched employer-employee data set is used to decompose the overall gender wage gap into the contributions of sex differences in human capital, labour market segregation, and residual within-job wage differentials.
Yhdistetyn työnantaja-työntekijäaineiston avulla kokonaispalkkaero hajotetaan osiin, jotka kuvastavat sukupuolten välisiä eroja taustaominaisuuksissa, työmarkkinoiden segregoitumista ja työtehtävien sisäisiä palkkaeroja.
The risk of unemployment declined and the re-employment probability increased among the age groups directly affected by the reform.
Työttömyysriski laski ja työllistyminen kasvoi ikäryhmissä, jotka menettivät laajennetun päivärahaoikeutensa lakiuudistuksen myötä.
The topic of the second study is the relationship between the extended unemployment benefits and labour market transitions of older workers.
Toinen tutkimus käsittelee laajennetun työttömyyspäivärahaoikeuden vaikutusta ikääntyneiden työmarkkinasiirtymiin.
It is argued that a common practice of reporting the results of qualitative response models in terms of marginal effects is also useful in the context of competing risks duration models.
Tutkimuksessa väitetään, että sama käytäntö on hyödyllinen myös kilpailevien riskien duraatiomallien yhteydessä.
The analysis exploits a quasi-experimental setting caused by a change in the law that raised the eligibility age of workers benefiting from extended benefits.
Empiirisessä analyysissä hyödynnetään lakimuutosta, jonka myötä laajennetun päivärahaoikeuden alaikäraja nousi.
The last study is a methodological study where the difficulties of interpreting the results of competing risks hazard models are discussed and a solution for a particular class of models is proposed.
Viimeisessä tutkimuksessa pohditaan kilpailevien riskien duraatiomallien tulosten raportoinnin vaikeutta.
The third study provides an empirical analysis of a structural equilibrium search model.
Kolmannessa tutkimuksessa keskitytään työmarkkinoiden etsintäteoreettisiin rakennemalleihin.
Roughly half of the unemployed workers with extended benefits are estimated to be effectively withdrawn from labour market search.
Tulosten mukaan joka toinen laajennetun päivärahaoikeuden piirissä oleva on käytännössä työmarkkinoiden ulkopuolella.
The results help risk management and market mechanism designing.
Tuloksilla on merkitystä ainakin riskienhallinnassa ja kaupankäyntijärjestelmien suunnittelussa.
Volatility is central in options pricing and risk management.
Havaituilla eroavuuksilla on merkitystä optioiden hinnoittelussa ja riskienhallinnassa.
The first essay uses wavelet methods to study the time-varying behavior of scaling laws and long-memory in the five-minute volatility series of Nokia on the Helsinki Stock Exchange around the burst of the IT-bubble.
Ensimmäisessä esseessä volatiliteettia tutkitaan ns. aalloke-menetelmällä ja havaitaan, että Helsingin pörssissä noteeratun Nokian osakkeen hinnan heilahtelu oli 1990-luvun lopun IT-kuplan aikoihin epänormaalia siten, että vuositasolle ennustettu volatiliteetti riippuisi datan poimintatiheydestä.
Very frequently sampled data contain much valuable information about the different elements of volatility and may ultimately reveal the reasons for time varying volatility.
Väitöskirja koostuu johdannosta ja kolmesta rahoitusekonometria-alan esseestä, joissa selvitetään volatiliteetin syitä ja ehdotetaan parannuksia joihinkin aikasarjamalleihin.
The second essay investigates modelling the duration between trades in stock markets.
Volatiliteetti liittyy myös pörssissä käytössä olevaan kaupankäyntijärjestelmään.
Elements of Volatility at High Frequency
Volatiliteetti on sidoksissa siihen, kuinka usein ja paljon kauppaa käydään.
According to the empirical results based on data of actively traded stocks on the New York Stock Exchange and the Helsinki Stock Exchange the proposed generalization clearly outperforms the standard models and also performs well in comparison to another recently proposed alternative to the standard models.
Toisessa esseessä standardiin ACD-malliin tehty yleistys osoittautuu hyväksi tavaksi mallintaa kauppojen välisiä aikoja sekä Helsingin että New Yorkin pörssin aktiivisilla osakkeilla.
The empirical results confirm the appearance of time varying long-memory and different scaling laws that, for a significant part, can be attributed to investor irrationality and to an intraday volatility periodicity called the New York effect.
Senttihinnoittelussa volatiliteetti on normaaliaikoina tilastollisesti pienempää, mutta senttihinnoittelu saattaa sisältää uuden kriisin siemenen johtuen ohjelmoitujen kaupankäyntialgoritmien suosion kasvusta sijoittajien keskuudessa.
Generalizations of standard autoregressive conditional duration (ACD) models are developed to meet needs observed in previous applications of the standard models.
Standardit mallit eivät kykene mallintamaan löydetyn kaltaista kompleksisuutta.
It reflects the uncertainty of investors and the inherent instability of the economy.
Merkittävimmäksi syyksi tälle esitetään lyhytjänteisten sijoittajien irrationaalista käyttäytymistä ja New Yorkin pörssin tuomaa lisäinformaatiota sen avautuessa.
The findings have potentially important consequences for options pricing and risk management that commonly assume constant memory and scaling.
Tätä jakaumaa voidaan käyttää riskienhallinnassa muutenkin, koska jakauma sallii odottamattoman suuria eroja enemmän kuin perinteiset epärealistisiksi havaitut jakaumat.
The opening of the economy has been the central factor influencing the contents of the growth and structural policy.
Talouden avautuminen on ollut keskeinen kasvu- ja rakennepolitiikan sisältöön vaikuttava tekijä.
The policy is evaluated e.g. on the basis of government programmes.
Kasvu- ja rakennepolitiikkaa arvioidaan mm. hallitusohjelmien pohjalta.
It is divided in the study into three phases: the phase of guided economy 1962-77, the transition period 1977-91 and the phase of competitive economy 1991-99.
Kasvu- ja rakennepolitiikka jakaantuu tutkimuksessa kolmeen kauteen: ohjailutalouden kauteen 1962-77, siirtymäkauteen 1977-91 ja kilpailutalouden kauteen 1991-99.
Until the 1970s foreign influences mainly came from those individual Western European countries, where the role of government planning was important and where the economic development was favourable.
Ulkomaiset vaikutteet harjoitettuun politiikkaan tulivat 1960- ja 1970-luvuilla pääasiassa niistä Länsi-Euroopan maista, joissa julkisen vallan suunnittelulla oli verrattain vahva asema ja joissa talouden kehitys oli suotuisaa.
Though impacts of the changes in the general line of the growth and structural policy could be seen in sector policies, the breaks in sector policies did not necessarily coincide with the breaks in the general line of the policy.
Vaikka yleisen kasvu- ja rakennepoliittisen linjan vaikutus näkyi myös eri lohkoilla harjoitetussa politiikassa, sektoripolitiikan murrokset eivät välttämättä tapahtuneet samanaikaisesti politiikan yleislinjan murrosten kanssa.
The growth and structural policy of the Finnish governments in 1962-1999
Ohjailusta kilpailuun : Suomen hallitusten kasvu- ja rakennepolitiikka vuosina 1962-1999
In the study, in particular, the impacts of the factors affecting growth and structural policy thinking (political changes, foreign influences and changes in economics) are evaluated.
Tutkimuksessa arvioidaan myös kasvu- ja rakennepoliittiseen ajatteluun vaikuttaneiden tekijöiden (poliittisten muutosten, ulkomaisten vaikutteiden ja taloustieteellisen ajattelun muutosten) vaikutuksia harjoitettuun politiikkaan.
Some impacts from socialist countries could be seen at the end of the 1960s and at the beginning of the 1970s.
Sosialististen maiden vaikutusta oli nähtävissä 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa, jolloin niiden kasvu vielä näytti nopealta.
The study examines the contents, changes and the causes of changes of the growth and structural policy exercised by Finnish governments in 1962-1999.
Tutkimus tarkastelee Suomen hallitusten vuosina 1962-1999 harjoittaman kasvu- ja rakennepolitiikan sisältöä, muuttumista ja muutosten syitä.
When dividing the policy into ten sectors, it was found that the sectors losing weight during the study period are agricultural and forest policies and welfare policy and the sectors increasing weight are labour policy and environmental policy.
Sektoripolitiikassa tarkastelukautena painoa menettäneitä lohkoja olivat maatalous- ja metsäpolitiikka sekä hyvinvointipolitiikka ja painoa lissänneitä lohkoja erityisesti työvoimapolitiikka ja ympäristöpolitiikka.
The policy was influenced more by the prevailing ideological climate ("the spirit of time") than by political changes.
Poliittisia muutoksia enemmän harjoitettuun politiikkaan vaikutti eri aikoina vallinnut poliittis-ideologinen ilmasto ("ajan henki").
Also the impacts of the changes in economics could be seen in the changes in the general line of the growth and structural policy.
Politiikan linjan muutoksissa oli nähtävissä myös taloustieteellisen ajattelun muuttumisen vaikutusta.
Since the 1980s the role of international organisations became emphasised.
Kansainvälisten järjestöjen vaikutus Suomen kasvu- ja rakennepolitiikkaan korostui erityisesti 1980-luvun lopulta alkaen.
The dissertation argues that this politicisation stems from the interplay of five structural features: 1) an incremental political transition from a one-party system that left old political cleavages intact, 2) strong vested interests in the patronage state created during one-party rule, 3) a constitution that enables a power split, 4) Taiwan’s geopolitical tornness, described as "asymmetric integration", and 5) a social structure that facilitates political mobilisation, summarised as "nested pyramid structures".
Tällaisia politisoitumista edistäviä rakentellisia piirteitä ovat hidas poliittinen muutos, joka säilytti vanhat poliittiset jakolinjat ja niihin liittyvät vahvat edut ja intressit; sopimaton perustuslaki; Taiwanin epäselvä kansainvälinen asema ja jakautunut identiteetti; sekä sosiaalinen rakenne, joka helpottaa ihmisten nopeaa mobilisointia poliittiisiin mielenilmauksiin.
This dissertation tackles an under-researched area of democratic transitions—the empirical study of intensely politicised transitional societies.
Tutkimuksessa kiinnitetään huomiota toistaiseksi vähän tutkittuun poliittiseen ilmiöön, joidenkin demokratisoituvien yhteiskuntien voimakkaaseen rakenteelliseen politisoitumiseen.
When the dominant party does not collapse following political liberalisation, the transition from a one-party system contains within itself the seeds of structural politicisation.
Tutkimuksen pääasiallinen havainto on, että yksipuoluejärjestelmän demokratisoituminen kantaa sisällään rakenteellisen politisoitumisen siemenen, jos entinen valtapuolue ei romahda demokratisoitumisen myötä.
Taiwan’s gradual process of democratisation has been celebrated as one of the most successful cases of political transformation, due to an initially smooth political transition from one-party authoritarianism to multi-party politics.
Aiempi optimismi Taiwanin demokratisoitumisen suhteen on sittemmin vaihtunut pessimismiin, pitkälti yhteiskunnan voimakkaasta politisoitumisesta johtuen.
This legacy was not discontinued by political liberalisation but it was challenged by the first power transition after the 2000 presidential election, when a struggle for control of the political system erupted.
Väitöskirjatutkimuksessa tarkastellaan Taiwanin politiikkaa ensimmäisen vaalien kautta tapahtuneen vallanvaihdon jälkeen (2000) yhteiskunnan rakenteellisen politisoitumisen näkökulmasta.
They regularly mobilise people to participate in confrontational political mass action, effective due to the patron-client legacy and strong particularistic social networks.
Rakenteellinen politisoituminen muuttuu helposti yhteiskunnalliseksi ongelmaksi, koska siitä usein seuraa normaalin poliittisen toiminnan (esim. lainsäädännän) jähmettyminen, yhteiskunnan jyrkkä jakautuminen, alhainen kynnys poliittisille konflikteille ja yleisen yhteiskunnallisen luottamuksen alentuminen.
During one-party rule, the party-state’s reach into society was deep.
Alkoi vuosia kestänyt taistelu järjestelmän hallinnasta vanhan ja uuden valtapuolueen välillä, jossa yhteiskunta politisoitui voimakkaasti.
Extreme politicisation is the main internal threat to the sustainability of Taiwan’s democratic politics.
Tutkimuksessa Taiwanin yhteiskunnan politisoituminen selitetään useiden rakenteellisten piirteiden yhteisvaikutuksen tuloksena.
Political parties play on the strong emotions aroused by this.
Tutkimuksessa haetaan selitystä tälle politisoitumiselle.
The political struggle has not remained confined to the formal sphere of political institutions, but has also colonised other areas of society.
Yhteiskunnan rakenteellisella politisoitumisella tarkoitetaan tilannetta, jossa "poliittisen" alue kasvaa varsinaisia poliittisia instituutioita laajemmaksi.
In Czechoslovakia, the occupation of 1968 denoted the beginning of normalization , a political and societal stagnation that lasted two decades.
T ekkoslovakian miehitys vuonna 1968 käynnisti ns. normalisaation, jonka seurauksena maan poliittinen ja yhteiskunnallinen elämä muuttuivat merkittävästi.
The Helsinki process provided a macro-level framework that influenced opposition and dissident activities throughout Eastern Europe.
Helsingissä vuonna 1975 allekirjoitettu Etyk-sopimus merkitsi toisinajattelijoiden toiminnan lisääntymistä Itä-Euroopassa.
Charter 77 was a de facto hybrid of a traditional dissident initiative and an oppositional actor.
Charta 77 oli hybridi, jossa yhdistyi perinteinen toisinajattelijoiden dialogiin nojautuva lähestymistapa sekä poliittinen toiminta, jonka tavoitteena oli demokratisoida yhteiskunta.
Normalization caused societal stagnation and apoliticization, but it also benefited those who accepted the new political reality.
Normalisaatio myötä monet menettivätkin kiinnostuksensa yhteiskunnallisiin asioihin ja näin mukautuivat normalisaatiohallinnon tavoitteisiin.
The study, however, questions the image of Czechoslovakia s allegedly highly repressive rule by showing that there was also quite considerable tolerance of Charter 77 and consideration before severe repression was brought to bear against dissidents.
Vaikka normalisoitua T ekkoslovakia pidetään yleisesti varsin repressiivisenä järjestelmänä, tutkimus kuitenkin osoittaa hallinnon haavoittuvuuden, mikä heijastui myös sen Charta 77 kohtaan harjoittamaan politiikkaan.
The study suggests that normalization can be understood as a fundamentally violent process and discusses the structural and cultural manifestations of violence with relation to Charter 77.
Normalisaatio oli prosessiksi, jossa väkivalta oli läsnä niin suorassa, rakenteellisessa kuin kulttuurisessa muodossa.
Dissident initiative Charter 77 emerged in 1977, demanding that the leaders of the country respect human rights.
T ekkoslovakiassa vuonna 1977 perustettu Charta 77 on yksi tärkeimmistä sosialistista järjestelmää kritisoineista liikkeistä.
Furthermore, the study provides understanding of the motives and impetuses behind dissent, the strategic shifts in Charter 77 activities, and the changes in the regime s policies toward Charter 77.
Tutkimus valottaa toisinajattelijoiden motiivia/valintaa asetuttua vastustamaan järjestelmää ja heidän strategia valintojaan suhteessa vallitsevaan poliittiseen tilanteeseen.
In general, the aim of the system was to passivize the society to such an extent that it would not constitute a potential threat to the hegemonic rule of the regime.
Vallanpitäjien tavoitteena oli turvata kommunistisen puolueen asema ja eliminoida yhteiskunnan sisäiset uhkatekijät.
The study also adds new perspective on the common image of Charter 77 as a non political initiative and suggests that Charter 77 was, in fact, a political entity, an actively political one in the latter half of the 1980s.
Charta 77 oli kuitenkin poliittinen ilmiö ja toimija, joka haastoi vallanpitäjien näkemykset ja kyseenalaisti järjestelmän legitimiteetin yhä rohkeammin 1980-luvun loppua kohden tultaessa.
The study contributes a focused empirical analysis of the period of normalization and the dissident movement Charter 77.
Tutkimus muuttaa vallitsevaa käsitystä Charta 77 liikkeestä ja tuo uuden näkökulman normalisaatioon.
Charter 77 adopted a two-dimension approach: firstly, it still emphasized its role as a citizens initiative supporting human rights, but, secondly, at the same time, it was a directly political actor supporting and furthering the development of political opposition against the ruling power.
Ymmärrys Charta 77:stä on pitkälti perustunut suhteellisen kapeaan näkemykseen ihmisoikeuksia puolustavana kansalaisaloitteena.
Decision-makers, on the other hand, will prefer to coordinate their fiscal policies.
Sen sijaan päätöksentekijät preferoivat aina veropäätösten koordinointia.
Finally, it is observed that there is much less evidence of convergence after the economic crisis of 1998.
Lisäksi havaitaan, että vuoden 1998 talouskriisin jälkeen lähentyminen on aiempaa heikompaa.
The third essay analyses industrial firms' engagement in provision of infrastructure services, such as heating, electricity and road maintenance.
Kolmannessa esseessä keskittytään teollisuusyritysten rooliin julkisen infrastruktuurin, kuten kaukolämmön, tiestön ja vesihuollon, tuottajana.
It is shown that in very early phase of transition, when the old sector clearly dominates, consumers in a transition economy may be better off in a competitive equilibrium.
Hyvinvointitarkastelu osoittaa, että siirtymän alkuvaiheessa, jolloin vanhan sektorin osuus on hyvin suuri, kilpailutasapaino voi olla kuluttajien kannalta optimaalinen.
Dispersion has increased most among the initially better-off regions, whereas for the initially poorer regions no clear trend of divergence or convergence could be established.
Keskimääräisten tulotasojen hajonta on kasvanut etenkin rikkaiden alueiden ryhmässä.Sitä vastoin köyhien alueiden osalta selvää hajonnan kasvuun tai supistumiseen liittyvää trendiä on vaikea osoittaa.
Further, some - albeit not highly robust - evidence was found of both unconditional and conditional convergence, especially among the initially richer regions.
Esseessä löydetään etenkin rikkaiden alueiden kesken sekä ehdotonta että ehdollista tulotasojen lähentymistä.
A standard tax competition framework is extended to account for two features of a transition economy: the presence of two sectors, old and new, which differ in productivity; and a non-benevolent regional decision-maker.
Malliin on lisätty osittain Leviathan-tyyppinen päätöksentekijä sekä kaksi tuotantosektoria (uusi ja vanha), jotka ovat tuottavuudeltaan erilaisia.
The second essay uses annual data for 1992-2003 to examine income dispersion and convergence across 76 Russian regions.
Toisen esseen analyysi tulojen hajonnasta ja Venäjän eri alueiden välisestä lähentymisestä vuosina 1992-2003 perustuu Rosstatin julkisesti saatavilla olevaan tilastoaineistoon.
The first essay analyses fiscal competition for mobile capital between identical regions in a transition country.
Ensimmäisessä esseessä tarkastellaan teorian valossa alueiden välistä verokilpailua.
Essays on Russia's Economic Transition
Väitöskirja koostuu kolmesta Venäjän talouden järjestelmämuutosta käsittelevästä esseestä.
It is found that to a large degree engagement in infrastructure provision, as proxied by district heating production, is a Soviet legacy.
Edustavaan yritysaineistoon perustuva empiirinen analyysi osoittaa, että infrastuktuurin tuottamien on edelleen yleistä ja pitkälti neuvostoaikojen perintöä.