natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To do that, the approach needs to address discrimination without referring to capability failures, as such a thing would mean strong value claims which are in contradiction with the impartiality of political liberalism.
Näin tehdäkseen on lähestymistavan käsiteltävä syrjintää viittaamatta toimintakyvykkyyksiin, sillä toimintakyvykkyyksien arvottaminen kyseenalaistaisi poliittisen liberalismin edellyttämän puolueettomuuden.
I will analyze recent critique of Nussbaum’s capabilities approach, and use that to explicate the concept of human dignity.
Analysoin viimeaikaista Nussbaumin lähestymistapaan kohdistunutta kritiikkiä, ja selvennän inhimillisen arvokkuuden käsitettä sen avulla.
The functions of the concept show how it represents value, status, and desert.
Käsitteen funktiot lähestymistavassa ovat sen kyky ilmaista arvoa, statusta, ja ansiota.
Martha Nussbaum's capabilities approach is an account of justice which provides a substantial list of entitlements, the ten central capabilities with the related intuitive notion of human dignity, as a tool to measure justice and construct justice claims.
Martha Nussbaumin oikeudenmukaisuutta käsittelevä toimintavalmiuksien lähestymistapa esittelee kymmenen toimintavalmiuden listan ja siihen liittyvän intuitiivisen inhimillisen arvokkuuden käsitteen, joiden avulla voidaan paitsi mitata oikeudenmukaisuutta, myös argumentoida oikeudenmukaisuuden puolesta.
The study question of this thesis asks if Nussbaum’s capabilities approach can offer substantial arguments for the justice claims of people with cognitive impairments from starting points compatible with political liberalism.
Tutkimuskysymykseni selvittää, voiko Nussbaumin lähestymistapa argumentoida älyllisistä kehitysvammoista kärsivien oikeudenmukaisen kohtelun puolesta poliittisen liberalismin lähtökohdista.
Recent critique has pointed out that Nussbaum’s approach has problems in simultaneously addressing discrimination and equal status, and remaining impartial with regard to values.
Viimeaikainen kritiikki on osoittanut, että Nussbaumin lähestymistapa joutuu hankaluuksiin pyrkiessään käsittelemään syrjintää kytkeytymättä joihinkin tiettyihin arvoihin.
Nussbaum considers the justice claims of people with impairments to be undertheorized in accounts of justice, and aims to include such questions in her approach.
Nussbaumin mukaan oikeudenmukaisuusteoriat eivät ole käsitelleet vammaisuutta tarpeeksi, jonka vuoksi hän pyrkii sisällyttämään vammaisuuden omaan lähestymistapaansa.
I argue that the functions and contents of human dignity together should form the perfectionist core of Nussbaum’s capabilities approach, which would then enable it to address equal status and argue against discrimination.
Argumentoin sen puolesta, että inhimillisen arvokkuuden funktioiden ja sisältöjen tulisi yhdessä muodostaa Nussbaumin lähestymistavan perfektionistinen ydin.
Nussbaum's outcome oriented approach is normative and universal but also non-metaphysical and partial, and represents political liberalism.
Se on myös metafyysisistä kannoista riippumaton ja osittainen, edustaen näin poliittista liberalismia.
I will characterize the role of human dignity in terms of its functions and contents, which give the concept more substance and a more prioritized role.
Hahmottelen inhimillisen arvokkuuden käsitteen roolia lähestymistavassa sen funktioiden ja sisältöjen kautta.
Using alternative tax rates and values of the key parameters also has a significant impact on the size of the dynamic feedback effect.
Vaihtoehtoisten veroprosenttien ja parametrien arvojen käyttämisellä on myös suuri vaikutus dynaamisen palautevaikutuksen suuruuteen.
Including a tax on consumption into the models increases the dynamic feedback effect, working into the same direction as rising the initial rates of capital and labor income taxes.
Kulutusveron lisääminen malleihin kasvattaa dynaamista palautevaikutusta, ja toimii näin samansuuntaisesti kuin pääoman ja työtulon verotuksen lähtötason korottaminen.
In their paper "Dynamic scoring: A back-of-the-envelope guide" (2006) N. Gregory Mankiw and Matthew Weinzierl use neoclassical growth model, or Ramsey growth model, to examine how large a part of capital and labor income tax cuts pay for themselves by inducing higher economic growth, i.e. the size of the dynamic feedback effect.
N. Gregory Mankiw and Matthew Weinzierl käyttävät artikkelissaan "Dynamic scoring: A back-of-the-envelope guide" (2006) neoklassista kasvumallia (Ramseyn kasvumalli) ja tutkivat, kuinka suurelta osin pääoman ja työtulon verotuksen leikkaukset maksavat itse itsensä kiihdyttämällä talouden toimintaa.
This thesis extends the Mankiw–Weinzierl model by including a tax on consumption to examine how this affects the dynamic feedback effect.
Tässä työssä laajennetaan Mankiwin–Weinzierlin malleja lisäämällä niihin kulutusvero ja tutkitaan, millainen vaikutus tällä on tuloksiin.
They use first a basic model with Cobb-Douglas production and inelastic labor supply, then relax those assumptions for a more general Ramsey model and then in turn include parameters allowing for finite horizon households, imperfect competition, and externalities to capital investment.
Artikkelissa oletetaan ensin Cobb–Douglas-tuotanto sekä joustamaton työvoiman tarjonta, sitten yleisempi Ramseyn kasvumalli yleisellä tuotantofunktiolla ja joustavalla työvoiman tarjonnalla ja myöhemmin mallia laajennetaan huomioimaan vuorollaan kotitalouksien rajallinen olemassaolo, epätäydellinen kilpailu sekä pääomasijoitusten ulkoisvaikutukset.
This further increases the dynamic feedback effect all along the line, in some cases even suggesting a capital tax cut to more than compensate the static revenue loss.
Myös tämä kasvattaa palautevaikutusta, ja jossain tapauksissa palautevaikutus jopa enemmän kuin kompensoi pääoman verotukseen kohdistuvan leikkauksen aiheuttaman verotulonmenetyksen.
In all the models, there is an increase in the dynamic feedback effect: depending on the model used, it varies for a capital tax cut from 60 to 87 percent and for a labor income tax cut from zero (with inelastic labor supply) to 25 percent.
Kaikkien mallien kohdalla kulutusveron lisääminen kasvattaa dynaamista palautevaikutusta, joka on mallista riippuen pääoman verotuksen leikkauksen osalta 60 ja 87 prosentin ja työtulon verotuksen leikkauksen osalta nollan (joustamattomalla työvoiman tarjonnalla) ja 25 prosentin välillä.
Compared to the traditional approach, dynamic scoring offers more information of the effects, but does this with increased uncertainty.
Verrattuna perinteiseen, makrosuureet vakioina pitävään talouspoliittisten ennusteiden tekemiseen, dynaaminen menetelmä antaa enemmän tietoa muutosten vaikutuksista, mutta samalla mallintamiseen liittyvä epävarmuus lisää myös ennusteiden epävarmuutta.
Depending on the model used, the dynamic feedback effect varies from model to model, for a capital tax cut from 50 to 74 percent and for a labor income tax cut from zero (with inelastic labor supply) to 21 percent.
Dynaamisen palautevaikutuksen suuruus vaihtelee mallista riippuen ja on pääoman verotuksen leikkauksen osalta 50 ja 74 prosentin ja työtulon verotuksen leikkauksen osalta nollan (joustamattomalla työvoiman tarjonnalla) ja 21 prosentin välillä.
Dynamic scoring is an approach, which strives to take into account the effects that public policy changes and changes in the law have on the macroeconomic variables.
Dynamic scoring on Yhdysvaltojen talouspolitiikkaan liittyvä termi, jolla tarkoitetaan lakimuutosten makrosuureisiin aiheuttamien vaikutusten huomioimista päätöksenteossa.
Their focus is on the changes of tax revenue.
Myös joidenkin tärkeimpien parametrien ja veroprosenttien arvoja muutetaan.
The thesis consists of eight chapters.
Tutkielma koostuu kahdeksasta luvusta.
The seventh chapter addresses the main question of the thesis, basing on the preceding discussion.
Seitsemännessä luvussa käsitellään tutkielman pääkysymystä, pohjaten aiemmalle keskustelulle.
Chapter eight concludes and proposes that the future development of Suárezian deflationism requires that the notion of normative practice be further clarified.
Luvussa kahdeksan esitetään johtopäätökset sekä ehdotetaan, että Suárezilaisen deflationismin kehitys edellyttää, että normatiivisen käytännön käsitettä selvennetään edelleen.
The second chapter provides historical background for the subsequent discussion, focusing on the rise of the semantic view of theories as the predominant conception of scientific theories in the latter part of the 20th century.
Toinen luku antaa käsittelylle historiallisen taustoituksen, keskittyen semanttisen teoriakäsityksen nousuun vallitsevaksi näkemykseksi tieteellisistä teorioista 1900-luvun loppupuolella.
The third chapter examines in greater detail the problems involved in the substantivist conception of representation and classifies them as ontological, semantic, and epistemological problems.
Kolmas luku tarkastelee lähemmin substantivistisen representaatioteorian ongelmia ja luokittelee ne ontologisiksi, semanttisiksi ja epistemologisiksi ongelmiksi.
The problems are framed by introducing an account of modelling according to which models serve as surrogate systems in reasoning about phenomena in the world.
Ongelmille annetaan muoto esittelemällä mallintamiskäsitys, jonka mukaan mallit toimivat sijaisjärjestelminä maailman ilmiöitä koskevassa päättelyssä.
Chapter 6 discusses the theories as answers to the problems of representation and articulates their strengths and weaknesses on this basis.
Luku kuusi tarkastelee teorioita vastauksina representaation ongelmiin ja vertailee niiden vahvuuksia ja heikkouksia tässä valossa.
The fifth and sixth chapters discuss two examples of theories of scientific representation, Suárez’s deflationary inferential conception and Michael Weisberg’s substantivist weighted feature matching account, in order to examine how they deal with the problems of representation presented in Chapter 3.
Viides ja kuudes luku käsittelevät kahta esimerkkiä representaatioteorioista, Suárezin deflationistista inferentiaalista käsitystä ja Michael Weisbergin substantivistista näkemystä, joiden tapoja vastata aiemmin esiteltyihin representaation ongelmiin vertaillaan.
The surrogate system view and the problems of representation are discussed using examples of modelling in the social sciences.
Sijaisjärjestelmänäkemystä ja representaation ongelmia koskevaa keskustelua havainnollistetaan antamalla esimerkkejä mallintamisesta yhteiskuntatieteissä.
The first chapter briefly introduces the notions of theoretical modelling, representation, and deflationism about representation and describes the aims and structure of the thesis.
Ensimmäinen luku esittelee lyhyesti teoreettisen mallintamisen, representaation ja deflationismin käsitteet ja esittää tutkielman tavoitteet ja rakenteen.
The focus is on Mauricio Suárez’s formulation of deflationary representation as a normative practice.
Tarkastelu keskittyy Mauricio Suárezin deflationismin muotoiluun, jonka mukaan representaatio on normatiivinen käytäntö.
The fourth chapter presents Suárez’s account of deflationism and distinguishes it from substantivism about representation.
Neljäs luku esittelee Suárezin näkemyksen deflationismista ja erottaa sen substantivistisesta representaatioteoriasta.
The thesis examines deflationist and substantivist formulations of theories of scientific representation within the context of philosophy of modelling.
Tutkielmassa tarkastellaan deflationistisia ja substantivistisia tieteellisen representaatioteorioiden muotoiluja mallintamisen filosofian kontekstissa.
The chapter argues that the adoption of deflationism about representation can be seen as a reaction to the semantic view’s failure to solve problems facing its associated substantivist conception of the representational relationship between scientific models and the world.
Luvussa esitetään, että deflationistisen representaatioteorian omaksuminen voidaan nähdä reaktiona semanttisen käsityksen epäonnistuneisiin yrityksiin vastata siihen liittyvän substantivistisen representaatioteorian ongelmiin.
The chapter argues that Suárez’s deflationism gives a more informative characterisation of representation than stipulationism, but is still deflationary in its characterisation of representation in terms of normative practices.
Luvussa argumentoidaan, että Suárezin näkemys antaa representaatiosta stipulationismia informatiivisemman käsityksen, mutta on silti deflationistinen esittäessään representaation olevan normatiivinen käytäntö.
An amended formulation of substantivism is proposed, and five different forms of deflationism are distinguished on the basis of its rejection.
Luvussa esitetään substantivismista paranneltu muotoilu, jota vasten eritellään viisi eri deflationismin muotoa.
Suárez is argued to be contrasting his deflationism with a naïve dyadic formulation of substantivism which should be resisted.
Suárezin esitetään rinnastavan deflationisminsa nai’iviin dyadiseen substantivismin muotoiluun, joka hylätään.
Chapter 5 is dedicated to introducing the theories and arguing that they are deflationist and substantivist theories, respectively.
Luvussa viisi esitellään Suárezin ja Weisbergin teoriat ja argumentoidaan että näistä ensimmäinen on deflationistinen ja jälkimmäinen substantivistinen teoria.
The main question considered is whether deflationary representation can be used to make sense of theoretical modelling in science.
Tutkielman pääkysymys koskee mahdollisuutta käyttää deflationistista representaatioteoriaa tieteellisen mallintamisen jäsentelyssä.
Suárezian deflationism is contrasted with the roles that substantivism and another version of deflationism, stipulationism, reserve for representation in philosophy of modelling.
Suárezilaisen deflationismin representaatiolle antama rooli rinnastetaan yhtäältä substantivismiin ja toisaalta stipulationismiin, joka esitetään Suárezin kannasta poikkeavana deflationismin muotoiluna.
The main argument of the thesis is that Suárez’s account can be used to conceptualise the norms which govern scientific modelling, and thus that deflationary representation can be a useful analytical concept in philosophy of modelling.
Tutkielmassa argumentoidaan, että Suárezin näkemyksen mukaista representaation teoriaa voidaan käyttää käsitteellistämään tieteellisen mallintamisen normeja.
In particular, Weisberg’s substantivist theory is argued to be problematic in its assumption that representation necessarily involves similarity, while Suárez’s deflationary conception is criticised for being vague in its characterisation of representation as a norm of inferential practice.
Suárezin teoriaa toisaalta kritisoidaan representaation epäselvästä luonnehdinnasta inferentiaalisen käytännön normina.
Deflationism about representation in philosophy of modelling
Näin ollen deflatorista representaatiota voidaan pitää hyödyllisenä analyyttisena käsitteenä mallintamisen filosofiassa.
However, the results seem quite sensitive regarding model specification.
Tulokset ovat kuitenkin suhteellisen herkkiä mallispesifikaation muutosten suhteen.
Results from a number of previous studies employing a similar model are also presented.
Tutkielmassa käsitellään myös erinäisten vastaavaa mallia käyttäneiden tutkimusten tuloksia.
In the empirical section of this thesis, a similar model is applied on data from Tallinn, spanning from 1997 to 2014.
Empiirisessä osiossa vastaavaa mallia sovelletaan tallinnalaiseen aineistoon vuosilta 1997-2014.
The forecasted changes in future demographic demand are also of not a very great magnitude, so the predictions for future housing prices for the models are affected relatively modestly by the forecasted changes in demographic demand.
Demografisen kysynnän ennustettu muutos ei myöskään hieman yllätyksellisesti ole kovin suuri, joten demografisen kysynnän muutokset eivät vaikuta kovin vahvasti malleista saatuihin asuntojen tulevan hintakehityksen ennusteisiin.
The focus is, more specifically, on the relation between changes in demographics and housing prices.
Erityisesti keskitytään väestönmuutosten ja asuntojen hintojen välisen yhteyden tutkimiseen.
Housing prices’ long run elasticity estimates obtained are generally in line with results from previous studies.
Tuloksena saadut asuntojen hintojen pitkän aikavälin joustoarviot ovat enimmäkseen linjassa aikaisempien tulosten kanssa.
This thesis examines the drivers behind the formation of housing prices in Tallinn, Estonia.
Tämä tutkielma tarkastelee asuntojen hinnanmuodostukseen vaikuttavia tekijöitä Tallinnassa.
Firstly, the demand for housing by age-group is estimated from cross-sectional data obtained by combining estimates for the value of almost 170 000 Tallinn housing units with the inhabitants of the units, as reported in Estonian 2011 census data.
Asuntojen kysyntä ikäryhmittäin arvioidaan Viron 2011 väestönlaskenta-aineistosta saadulla tiedolla lähes 170 000 tallinnalaisasunnosta ja niiden asukkaista.
Thirdly, the long-run relationships between housing prices, demographic demand and other macroeconomic variables are examined using cointegration analysis.
Seuraavaksi asuntojen hintojen, demografisen kysynnän ja makroaikasarjojen yhteyksiä tarkastellaan yhteisintegroituvuusanalyysilla.
Next, the demand estimates are combined with time-series of past demographic data on Tallinn, to construct a total demographic demand time series variable.
Saadut kysyntäarviot yhdistetään tallinnalaiseen väestödataan, ja luodaan nk. demografisen kysynnän aikasarja.
There will be significant changes in Tallinn’s demographic composition in the years to come, as the number of births in Tallinn have declined steeply from the 1990s on. Past studies have shown, that most significant increase in people’s demand for housing occurs in their 20s, and as such the sharp fall in the number of young people in Tallinn, could result in a decrease of demand for housing.
Aikaisemmat tutkimukset ovat näyttäneet, että suurin kasvu henkilökohtaisessa asuntojen kysynnässä tapahtuu 20 ja 30 ikävuoden välissä, joten nuorten lukumäärän väheneminen voi siten johtaa asuntojen kysynnän vähenemiseen.
First, a model suitable for examining demographics’ effect on housing is introduced.
Tutkielman teoreettisessa osuudessa tarkastellaan mallia, joka soveltuu arvioimaan väestönmuutosten vaikutusta asuntojen hintoihin.
In the model demand for housing by age-group is first estimated from cross-sectional data.
Mallissa arvioidaan ensiksi poikkileikkausaineistolla eri ikäryhmien asuntojen kysyntä, jonka avulla luodaan asuntojen kokonaiskysyntää mittaava aikasarjamuuttuja.
Importantly, effects of increases in demographic demand on housing prices are found to be negative for some of the alternative model specifications.
Esimerkiksi demografisen kysynnän vaikutusten arviot vaihtelevat suuresti päämallin sekä vaihtoehtoisten spesifikaatioiden välillä.
Tallinn housing prices are modelled in vector error correction model framework, along with the obtained demographic demand, GDP per capita, as well as other macroeconomic time series.
Asuntojen hinnat, demografinen kysyntä, BKT ja muut markotaloudelliset muuttujat mallinnetaan vektorivirheenkorjausmallia käyttäen.
The dissertation consists of four articles and a summary chapter.
Tutkimus koostuu neljästä itsenäisestä artikkelista ja yhteenvetoluvusta.
Sociological and evolutionary family studies often investigate the same subjects from different viewpoints.
Sosiologisessa ja evolutiivisessa perhetutkimuksessa tarkastellaan usein samoja aiheita hieman erilaisista näkökulmista, minkä tähden niiden käyttäminen yhdessä on sekä tarpeellista että hedelmällistä.
Respectively, according to article I the opportunities and needs are related in the same way to the financial aid provided to adult children.
Artikkelin I perusteella avuntarpeet ja auttamismahdollisuudet ovat vastaavalla tavalla yhteydessä myös taloudellisen tuen antamiseen aikuisille lapsille.
This doctoral dissertation explores the provision of financial aid and time transfers (care, childcare and practical help) by Finnish baby boomers (born 1945 - 1950) to their elderly parents and adult children.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan vuosina 1945 - 1950 syntyneiden suomalaisten suurten ikäluokkien vanhemmilleen sekä aikuisille lapsilleen antamaa taloudellista tukea ja ajallista apua (hoiva-, lastenhoito- ja käytännön apu).
The results are interpreted in the contexts of family sociology and evolutionary theory.
Tulosten tulkinnassa hyödynnetään perhesosiologisia ja evolutiivisia lähestymistapoja, jotka mielletään toisiaan täydentäviksi.
The research questions are: Do baby boomers provide more help to their adult children than elderly parents?
Tutkimuksessa kysytään: Antavatko suuret ikäluokat enemmän apua aikuisille lapsilleen kuin iäkkäille vanhemmilleen?
To answer these questions, the study utilizes three datasets: theme interview data and two nationally representative postal questionnaires which were all collected from Finnish baby boomers as a part of General transmissions in Finland project.
Aineistona käytetään kahta suurilta ikäluokilta kerättyä kansallisesti edustavaa postikyselyaineistoa.
How are the opportunities and needs associated with the help given by baby boomers to their elderly parents and adult children?
Miten auttamismahdollisuudet ja avuntarpeet ovat yhteydessä suurten ikäluokkien aikuisille lapsilleen ja iäkkäille vanhemmilleen antamaan apuun?
Help between family generations : Support provided by Finnish baby boomers to their elderly parents and adult children
Perhesukupolvien välinen apu : Tutkimus suurten ikäluokkien vanhemmilleen ja aikuisille lapsilleen antamasta avusta
According to article II, baby boomers are also more likely to offer childcare help to their adult children (i.e. grandparental care) than care to their own elderly parents.
Artikkelissa II selviää, että välisukupolvi antaa myös lastenhoitoapua todennäköisemmin lapsilleen kuin hoiva-apua vanhemmilleen.
Article I shows that the financial aid given by baby boomers is directed almost entirely to adult children while only a few supports their parents financially.
Artikkeli I osoittaa, että välisukupolven asemassa olevien suurten ikäluokkien antama taloudellinen tuki kohdistuu perhesukupolvien välillä lähes yksinomaan lapsille.
How do the baby boomers reason their support to elderly parents and adult children?
Kuinka suuret ikäluokat perustelevat aikuisille lapsilleen ja iäkkäille vanhemmilleen antamaansa apua?
However, in addition baby boomers emphasize their willingness to help their children as much as possible, regardless of needs.
Aikuisille lapsilleen antamaansa apua he perustelevat tarpeiden lisäksi halulla tukea omia lapsiaan mahdollisimman paljon.
The results indicate that baby boomers reason the help they give to their parents with their parents needs for support.
Vanhempiensa tukemista haastateltavat perustelevat vanhempien avuntarpeilla.
However, baby boomers provide more practical help to their parents than children.
Käytännön apua suurten ikäluokkien edustajat antavat hieman todennäköisemmin vanhemmilleen kuin lapsilleen.
Article IV explores how baby boomers reason the intergenerational support they provide.
Artikkelissa IV tarkastellaan kuinka välisukupolven tilanteessa olevat suurten ikäluokkien henkilöt perustelevat vanhemmilleen ja lapsilleen antamaansa apua.
According to the results, care and practical help to elderly parents are primarily associated with the parents needs for support.
Tulosten mukaan avuntarpeet ovat positiivisesti yhteydessä sekä vanhemmille että lapsille tarjottuun apuun, mutta paremmat auttamismahdollisuudet ennustavat suurempia panostuksia lähinnä omien lasten suuntaan.
Articles I and II explore the direction of intergenerational support provided by baby boomers who are in the position of a middle generation.
Suurten ikäluokkien antaman avun suuntaa tutkitaan artikkeleissa I ja II.
Article III investigates how opportunities and needs are associated with the intergenerational time transfers.
Artikkelissa III tarkastellaan suurten ikäluokkien vanhemmilleen sekä lapsilleen antamaan hoiva- ja käytännön apuun yhteydessä olevia tekijöitä.
Key words: environment, landscape, interaction, interpretive archaeology
Asiasanat: ympäristö, maisema, vuorovaikutus, tulkitseva arkeologia