natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By contrast, P35S:AsPHYA, which accumulated PHYA transcripts in the rib meristem (RM) and subjacent tissues but not in the SAM, up-regulated CENL1 in the RM area coincident with an acceleration of stem elongation under SD.
Väitöskirjatyössäni tutkittiin mekanismeja, jotka liittyvät pituuskasvun päättymiseen, silmujen lepotilan kehittymiseen ja kärkisilmun muodostumiseen hybridihaavan ja koivuntaimilla lyhyen päivänpituuden seurauksena kasvihuoneolosuhteissa.
In summary, we show that SD-induced bud set and dormancy are distinct developmental phenomena which may involve processing of leaf-generated signals in the morphogenetic areas, RM and SAM, of the shoot apex.
Väitöskirjatyössäni havaittiin, että myös kaasumainen kasvihormoni etyleeni toimii viestinvälittäjänä silmujen lepotilan kehittymisessä ja vaikuttaa etenkin lepotilan oikeaan ajoittumiseen.
In particular, photoperiod-induced graft-transmissible signals evoke developmental transitions at the SAM of both annuals and perennials.
Erityisesti kiinnitettiin huomiota kärkikasvupisteen eri alueiden, ns. apikaalimeristeemin ja rib-meristeemin erilaisiin tehtäviin ja pääteltiin, että molemmat vaikuttavat lepotilan kehittymiseen.
To dissect if leaf-derived signals dictate the apical responses to SD, graft systems were produced.
Jo pitkään on tiedetty, että täysikasvuiset lehdet vastaanottavat tiedon päivänpituudesta ja lähettävät signaaleja varren johtojänteissä ylöspäin kohti kasvin kärkiosaa.
Alterations in SAM behavior were further evident from a reduced apical dominance and early flowering in BPetr1-1.
Myös useiden lepotilan kehittymiseen liittyvien geenien ilmenemisessä havaittiin poikkeavuuksia verrattuna ei-siirtogeenisiin kontrolleihin, joiden silmuissa kehittyi lepotila lyhyt päivä –altistuksen seurauksena.
Under SD, BPetr1-1 ceased growth, but the transition to dormancy was delayed as compared to the wild type.
Silti siirtogeeniset koivut vaipuivat lepotilaan, joskin myöhemmin kuin ei-siirtogeeniset kontrollit.
This is supported by behavioral studies on animal models and psychiatric evaluations of human subjects, although their neurochemical effects remain largely unknown.
Vaikka koe-eläimillä tehdyt käyttäytymistutkimukset samoin kuin ihmisten psykiatriset arvioinnit tukevat tätä näkemystä, taustalla olevista hermokemiallisista tapahtumista ei kuitenkaan ole kattavaa tietoa.
Interactions of nandrolone and psychostimulant drugs on central monoaminergic systems
Nandrolonin ja piristävien huumausaineiden yhteiskäytön vaikutukset keskushermoston monoamiinijärjestelmään
It has been hypothesized that abuse of supra-therapeutic doses of anabolic androgenic steroids (AASs) can lead to dependence and function as a gateway to abuse of other drugs.
Anabolis-androgeenisten steroidien (AAS) väärinkäytön on todettu voivan johtaa riippuvuuteen kyseisistä aineista ja mahdollisesti edistävän myös muiden päihteiden käyttöä.
Nandrolone pre-exposure also attenuated the ability of stimulants to cause increased stereotyped behavior and locomotor activity.
Nandrolonin esiannostelun havaittiin vähentävän myös näiden stimuloivien huumausaineiden kykyä lisätä eläinten kaavamaista käytöstä, kuten myös liikeaktiivisuutta.
The second aim was to assess whether or not nandrolone pre-exposure modulates the acute neurochemical and behavioral effects of psychostimulant drugs in experimental animals.
Lisäksi tutkittiin, muuttaako nandrolonin annostelu piristävien huumausaineiden välittömiä hermokemiallisia ja käytöksellisiä vaikutuksia koe-eläimissä.
The first was to explore the effects of nandrolone decanoate on dopaminergic and serotonergic activities in the brains of rats.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tutkia nandroloni dekanoaatin vaikutuksia rotan aivojen dopaminergiseen ja serotonergiseen hermojärjestelmään.
Furthermore, it seems that these effects could be long lasting and it appears that the ability of nandrolone to modulate reward-related effects of stimulants is dependent on activation of androgen receptors.
Lisäksi näyttää siltä, että nämä muutokset saattavat olla pidempiaikaisia ja että nandrolonin vaikutukset välittyvät voimakkaasti juuri androgeenireseptorien välityksellä.
Co-administration of AAS and psychostimulant drugs showed that the increase in extracellular DA and 5-HT concentration evoked by amphetamine, MDMA and cocaine in the NAc was attenuated dose-dependently by pretreatment with nandrolone.
Nandrolonin ja piristävien huumausaineiden samanaikainen annostelu osoitti, että amfetamiinin, MDMA:n sekä kokaiinin aiheuttama dopamiinin vapautuminen accumbens-tumakkeesta väheni merkittävästi nandrolonin esiannostelun seurauksena.
Blockade of androgen receptors with flutamide abolished the attenuating effect of nandrolone pretreatment on amphetamine-induced elevation of extracellular DA concentration.
Androgeenireseptorien salpaus flutamidilla palautti amfetamiinin kyvyn nostaa solun ulkoista dopamiinipitoisuutta accumbens-tumakkeessa nandrolonin esiannostelusta huolimatta.
--- In conclusion, the results show that AAS-pretreatment is able to inhibit the reward-related neurochemical and behavioral effects of amphetamine, MDMA and cocaine in experimental animals.
Yhteenvetona voidaan todeta, että anabolis-androgeenisen yhdisteen, nandrolonin, havaittiin ehkäisevän amfetamiinin, MDMA:n sekä kokaiinin palkitsevia vaikutuksia.
Despite the significant decrease in nandrolone concentration in blood, the attenuation of cocaine’s effects remained unchanged after a fairly long period without nandrolone, suggesting that nandrolone effects could be long lasting.
Vaikka nandrolonin pitoisuuksien havaittiin laskeneen tai jopa hävinneen rotan verestä, kokaiinin vaikutukset olivat edelleen lievempiä.
A large body of evidence suggests that the ability of the drugs to induce a strong elevation of extracellular dopamine (DA) levels in the nucleus accumbens (NAc), especially, plays a crucial role in their reinforcing effects.
Nykyisten tutkimustulosten perusteella voidaan olettaa, että olennaista päihteiden palkitsevuudessa on niiden kyky nostaa solunulkoisen dopamiinin pitoisuutta, erityisesti accumbens-tumakkeessa.
The results showed that nandrolone decanoate at doses, high enough to induce erythropoiesis, significantly increased the levels of DOPAC and 5-HT in the cerebral cortex.
Tulokset osoittavat, että nandroloni lisäsi merkittävästi DOPAC:n and serotoniinin pitoisuutta rotan aivokuorella, annoksina, joiden havaittiin edistävän myös punasolujen synteesiä.
In the atmosphere methane is an effective greenhouse gas.
Ilmakehässä metaani on voimakas kasvihuonekaasu.
Winter potential was unexpectedly high, and active methanogens were detected in winter peat.
Talvella havaittiin odottamattoman suuri metaanintuottopotentiaali sekä viitteitä aktiivisista metanogeeneista.
Overall, the results indicate that methanogen community composition reflects chemical or botanical gradients that affect methane production, such as mire hydrology.
Tutkimuksen tulokset osoittivat, että metanogeeniyhteisön koostumus heijastaa metaanintuottoon vaikuttavia kemiallisia tai kasvillisuuden vaihteluita kuten suotyyppiä.
The largest natural sources of atmospheric methane are wetlands, including peat-forming mires.
Yksi suurimmista luonnon metaanilähteistä ovat kosteikot.
Archaea, Bacteria, and methane production along environmental gradients in fens and bogs
Arkit, bakteerit ja metaanin tuotto vaihtelevissa suoympäristöissä
Characterization of microbial communities targeted the mcrA gene, essential in methane production, and archaeal or bacterial 16S ribosomal RNA gene.
Merkkigeeneinä käytettiin metaanin tuottoon liittyvää mcrA-geeniä sekä arkkien ja bakteerien ribosomaalista 16S RNA-geeniä.
Their detection forms a starting point for further studies to distinguish possible interactions with methanogens.
Tulokset ryhmien esiintymisestä hapettomassa turpeessa antavat lähtökohdan selvittää niiden mahdollisia vuorovaikutuksia metanogeenien kanssa.
Methane emissions vary greatly between and within mires, depending on season and hydrological and botanical characteristics.
Pohjoisten soiden metaanipäästöt vaihtelevat voimakkaasti eri soiden välillä ja yhden suon sisälläkin, riippuen muun muassa vuodenajasta, suotyypistä ja kasvillisuudesta.
Comparison of three mcrA primer sets revealed that their coverage of methanogens from the drained bog was similar, but the quantitative representations of communities were primer-dependent.
Vertailtaessa erilaisia PCR-menetelmiä todettiin, että kolmella mcrA-geeniin kohdistuvalla alukeparilla havaittiin pääosin samat ojitetun suon metanogeenit, mutta lajien runsaussuhteet riippuvat käytetyistä alukkeista.
Methanogens and potential methane production were assessed along spatial and temporal gradients of ecohydrology, season, ash fertilization, and peat depth in three Finnish boreal mires.
Tutkimuksessa selvitettiin suotyypin, vuodenajan, tuhkalannoituksen ja turvesyvyyden vaikutusta metanogeeniyhteisöihin sekä metaanintuottoon kolmella suomalaisella suolla.
The aim of this work was to elucidate the microbiology underlying the variation.
Väitöskirjatyössä tutkittiin metaanipäästöjen vaihtelun mikrobiologista taustaa.
Bacterial and non-methanogenic archaeal groups detected in mires included Deltaproteobacteria, Acidobacteria, Verrucomicrobia, and Crenarchaeota of groups 1.1c and 1.3.
Soilla havaitut bakteerit kuuluivat pääjaksoihin Deltaproteobacteria, Acidobacteria ja Verrucomicrobia.
Ash fertilization, a forestry practice for promoting tree growth, had no substantial effects on methane production or methanogen communities in a drained bog, but the communities changed with peat depth.
Tuhkalannoitus, jonka tarkoituksena on edistää puiden kasvua ojitetuilla soilla, ei merkittävästi vaikuttanut metaanintuottoon tai -tuottajiin.
Methanogens are anaerobic Archaea with unique energy metabolism resulting in production of methane (CH4).
Metanogeenit ovat hapettomissa oloissa eläviä arkkien pääryhmään kuuluvia mikrobeja, joiden ainutlaatuisen aineenvaihdunnan seurauksena syntyy metaania.
Non-methanogenic Archaea and Bacteria were additionally addressed as potential substrate producers and competitors to methanogens.
Lisäksi tutkittiin ei-metanogeenisia arkkeja ja bakteereita, koska ne muodostavat metaanin tuoton lähtöaineet osana hapetonta hajotusta.
Methanogen communities and methane production changed markedly along an ecohydrological gradient from fen to bog, with changing vegetation and pH.
Metanogeeniyhteisöt ja metaanintuotto erosivat huomattavasti happaman ja vähäravinteisen rahkasuon sekä ravinteikkaampien sarasoiden välillä.
Predictions of methane production in the spatially heterogeneous mires could thus benefit from characterization of methanogens and their ecophysiology.
Soiden metanogeenien ja niiden fysiologian parempi tuntemus voi auttaa ennustamaan ympäristömuutosten vaikutusta soiden metaanipäästöihin.
The communities were differentiated by analysis of clone libraries, denaturing gradient gel electrophoresis (DGGE), and terminal restriction fragment length polymorphism (T-RFLP) fingerprinting.
Mikrobiyhteisöt analysoitiin DNA- ja RNA-lähtöisillä, polymeraasiketjureaktioon (PCR) perustuvilla menetelmillä.
The most acidic Sphagnum bog showed mainly Methanomicrobiales-associated, hydrogenotrophic Fen cluster methanogens, whereas the oligotrophic and mesotrophic fens with higher pH and sedge coverage had more diverse communities including acetoclastic methanogens.
Sarasoiden metanogeeniyhteisöt olivat monimuotoisempia, ja niillä esiintyi myös asetaattia käyttäviä metanogeeneja.
The method has to be tested and proper marking conditions and methods determined for each species.
Menetelmä on siksi testattava ja hyvään tulokseen johtava merkintätekniikka ja olosuhteet selvitettävä kullekin kalalajille erikseen.
Anadromous whitefish is one of the most important fish species in the Finnish coastal fisheries in the Gulf fo Bothnia.
Jokikutuinen vaellussiika on yksi tärkeimmistä kalalajeista Pohjanlahden Suomen puoleisella rannikolla.
The stress level of the fish (measured as muscle water content) rises during the marking procedure, but if the fish are allowed to recover after marking, the overall stress level remains within the limits observed in normal fish handling during the capture-loading-transport-stocking procedure.
Kalojen stressitaso nousee merkinnän aikana, mutta mikäli kalojen annetaan toipua merkinnän jälkeen, niiden stressaantuneisuus ei ylitä normaaliin kalaistutukseen liittyvän käsittelyn aiheuttamaa stressiä.
To compensate the lost reproduction due to river damming and to support the fisheries, several million one-summer old whitefish are released yearly into the Gulf of Bothnia.
Jokien patoamisen ja ympäristömuutosten johdosta menetetyn poikastuotannon korvaamiseksi Pohjanlahteen istutetaan vuosittain useita miljoonia yksikesäisiä vaellussiikoja.
The water temperature during the marking should not exceed 10o C. Suitable spraying pressure is 6 bars measured in the compressor outlet, and the distance of the spraying gun nozzle should be ca 20 cm from the fish.
Veden lämpötila merkinnän aikana saa olla enintään 10o C. Sopiva pigmentin ruiskutuspaine on 6 bar.
However, the stocked individuals migrate to the southern feeding grounds in a similar pattern to the wild ones.
Merkityt siianpoikaset vaelsivat Pohjanlahden eteläosissa sijaitseville syönnösalueilleen villien siikojen tavoin.
Fluorescent pigment spraying method offers a fast and cost-effective method to mass-mark young fish.
Ruiskuvärjäysmenetelmällä voidaan merkitä suuriakin määriä kalanpoikasia nopeasti ja edullisesti.
Marking one-summer old whitefish with fluorescent pigment spraying method and results of whitefish stockings in the Gulf of Bothnia
Yksikesäisten siianpoikasten merkintä ruiskuvärjäysmenetelmällä ja Pohjanlahden vaellussiikaistutusten tuloksellisuus
However, when the different marking groups were compared, the mean fingerling size was not related to stocking success.
Kun eri merkintäeriä verrattiin keskenään, merkintäerän poikasten keskipituudella ei ollut vaikutusta ko. merkintäerän tuottamaan saaliiseen.
The catch produced by whitefish stocking in the Gulf of Bothnia varied between released fingerling groups, but was within the limits reported elsewhere in Finland.
Merkittyjen siikojen tuottama saalis vaihteli huomattavasti merkintäerästä toiseen, mutta se pysyi samalla tasolla kuin muualla Suomessa tehdyistä siikaistutuksista saadut tulokset.
Fluorescent pigment spraying method is suitable for one-summer old whitefish larger than 8 cm total length.
Ruiskuvärjäämällä voidaan merkitä vähintään 8 sentin pituisia siianpoikasia.
This thesis is based on work that was accomplished while developing the fluorescent pigment spraying method for marking one-summer old whitefish fingerlings, and it draws together the results of mass-marking whitefish fingerlings that were released in the Gulf of Bothnia.
Väitöskirjani perustuu tutkimuksiin, joiden avulla ruiskuvärjäysmenetelmä kehitettiin yksikesäisten siianpoikasten merkintään soveltuvaksi.
However, the results are not always satisfactory due to low long-time retention of the marks in some species.
Merkin pysyvyys ei kuitenkaan kaikissa tehdyissä kokeissa ole ollut hyvä.
Due to the small size and large number of released whitefish, the scattered fishery and large area where the whitefish migrate, most of the traditionally used fish marking methods were either unsuitable (e.g. Carlin-tags) or proved to be too expensive (e.g. coded wire tags).
Perinteiset kalamerkintämenetelmät eivät kuitenkaan sovellu siianpoikasten merkintään poikasten pienen koon, istukkaiden suuren määrän, niiden laajan vaellusalueen ja siiankalastuksen hajanaisuuden vuoksi.
The size of the released fingerlings seemed to have some effect on survival of the fish during the first winter in the sea.
Merkintäerien sisällä isojen siianpoikasten eloonjääntimahdollisuudet vaikuttivat paremmilta kuin pienten.
Since there are naturally reproducing whitefish in the Gulf as well, and the wild and stocked fish can not be separated in the catch, stocking impact can only be estimated by marking the stocked fish.
Tällöin kalaan ihoon ja suomuihin jää pysyvä merkki, mutta kaloille ei aiheudu ylimääräistä kuolevuutta.
The releases in the southern Bothnian Bay resulted in a larger catch than those made in the northern Bothnian Bay.
Pohjoisen Perämeren istutuksista saadaan alhaisempi tulos.
However, although immunocompetence the ability to resist pathogens and control infection has in recent decades become a focus for research in evolutionary ecology, the variation in immune function observed in natural populations is relatively little understood.
Vaikka immunokompetenssia eli kykyä vastustaa taudinaiheuttajia ja säädellä infektioita on viime vuosikymmeninä tutkittu paljon evoluutioekologian näkökulmasta, imuunipuolustuksen vaihtelua populaatioissa ei vielä ymmärretä riittävän hyvin.
These results imply that either PHA-response fails to capture the immune mechanisms that are relevant for defence against pathogens encountered by fledglings or that the selection pressure from parasites is not as strong as commonly assumed.
Tulosten perusteella PHA-vaste ei joko ilmennä olennaisia pesäpoikasten kohtaamien patogeenien herättämän immuunivasteen mekanismeja tai sitten loisten aiheuttama valintapaine ei ole niin voimakas kuin aiemmin on luultu.
PHA-response appears to be related to recruitment because of its positive relationship with body mass.
PHA-vaste on näennäisesti yhteydessä rekrytoitumistodennäköisyyteen, koska hyväkuntoisilla poikasilla on parempi PHA-vaste.
Multivariate selection analysis shows that it is body mass, not PHA-response, that is under direct selection.
Analyysi osoitti ruumiinpainon, ei PHA-vasteen, olevan luonnon valinnan kohteena.
This thesis examines sources of this variation (environmental, genetic and maternal effects) during the nestling stage and its fitness consequences in wild populations of passerines: the blue tit (Cyanistes caeruleus) and the collared flycatcher (Ficedula albicollis).
Tässä väitöskirjassa tutkittiin sinitiaisen (Cyanistes caeruleus) ja sepelsiepon (Ficedula albicollis) pesäpoikasvaiheessa ilmenevän immuunikompetenssin vaihtelun syitä (ympäristötekijät, perimä ja maternaalivaikutukset) sekä vaihtelun vaikutusta yksilöiden kelpoisuuteen.
A cross-fostering experiment also revealed that environmental heterogeneity in terms of abundance of ectoparasites may contribute to maintaining additive genetic variation in immunity and other traits.
Kokeet osoittivat, että ulkoloisten määrällä mitattu ympäristövaihtelu voi pitää yllä immuunivasteen ja eräiden muiden ominaisuuksien perinnöllistä vaihtelua.
If the probability of contracting infection is low, maintaining high growth rates even at the expense of immune function may be advantageous for nestlings, as body mass is usually a good predictor of post-fledging survival.
Jos infektoituminen on epätodennäköistä, pesäpoikasten kannattaa kasvaa mahdollisimman rivakasti immuunipuolustuksen kustannuksella, sillä poikasen suuri koko parantaa pesästä lähdön jälkeistä selviytymistä.
Defence against pathogens is a vital need of all living organisms that has led to the evolution of complex immune mechanisms.
Tämä tarve on johtanut monimutkaisten immuunipuolustusjärjestelmien evoluutioon.
The optimal level of investment in immunity is shaped inherently by specific requirements of the environment.
Pohjimmiltaan immuunipuolustuksen voimakkuuteen vaikuttavat ympäristön erityispiirteet.
A developing organism may face a dilemma as to whether to allocate limited resources to growth or to immune defences.
Yksilönkehityksen aikana linnunpoikasten on ratkaistava ongelma: sijoittaako rajalliset voimavarat kasvuun vai immuunipuolustukseen; molempien optimaaliseen kehittymiseen ei riitä resursseja.
However, experimental manipulation of yolk androgen levels indicates that the mechanism of the maternal effect in PHA-response is not in ovo deposition of androgens.
Munankeltuaisen androgeenitason manipulointi osoitti, että emolinnut eivät eritä kehittyviin muniin androgeeniä.
The relationship between PHA-response and recruitment was studied for over 1300 collared flycatcher nestlings.
PHA-vasteen vaikutusta sepelsiepon poikasten rekrytoitumiseen Gotlannin pesivään populaatioon tutkittiin analysoimalla 1300 poikasen ominaisuuksia.
PHA-response is not heritable in this population, but is subject to a non-heritable origin (presumably maternal) effect.
PHA-vaste, jolla mitataan immunokompetenssia, ei määräydy Gotlannin sepelsieppopopulaatiossa perinnöllisesti vaan mitä todennäköisimmin maternaalisesti.
Animal model analysis of extensive data collected from the population of collared flycatchers on Gotland (Sweden) allowed examination of the narrow-sense heritability of PHA-response the most commonly used index of cellular immunocompetence in avian studies.
Väitöskirjassa tutkittiin myös ns. PHA-vasteen periytyvyyttä analysoimalla suurta Gotlannista kerättyä sepelsieppoaineistoa ns. Animal Model analyysimenetelmällä.
Causes and consequences of variation in nestling immune function
Lintujen pesäpoikasten immuunivasteen vaihtelun syyt ja seuraukset Kaikille eliöille on elintärkeää, että ne pystyvät puolustautumaan taudinaiheuttajia vastaan.
Pre- and post-copulatory sexual selection in the least killifish, Heterandria formosa
Parittelua edeltävä ja parittelun jälkeinen seksuaalivalinta, tutkimuskohteena kääpiöhammaskarppi
Based on theory, females should be more eager to avoid inbreeding than males in this species, because females invest more in their offspring than males do. Inbreeding seems to be an important part of this species biology and the severe inbreeding depression has most likely selected for the evolution of the post-copulatory inbreeding avoidance mechanism that I found.
Pienet naaraat ovat nuorempia ja todennäköisemmin neitsyitä, minkä vuoksi ne ovat koiraille parempi sijoitus, varsinkin kun tällä lajilla ensimmäiseksi paritellut koiras saa yleensä enemmän jälkeläisiä kuin toisena paritellut koiras.
Neither sex showed pre-copulatory inbreeding avoidance but when females mated with their brothers, less sperm were retrieved from their reproductive system compared to the situation when females mated with unrelated males.
Kun naaraat olivat paritelleet veljiensä kanssa, niiden siittiövarastot olivat pienemmät kuin silloin, kun ne olivat paritelleet ei-sukulaiskoiraiden kanssa.
When females mated with more than one male, they were more likely to get pregnant.
Useiden koiraiden kanssa paritelleet naaraat saivat poikasia todennäköisemmin kuin yhden koiraan kanssa paritelleet naaraat.
In this thesis, I experimentally studied both pre- and post-copulatory sexual selection in the least killifish, Heterandria formosa.
Selvitin useiden koiraiden kanssa parittelusta (polyandriasta) koituvia hyötyjä ja haittoja sekä parittelua edeltävää ja sen jälkeistä seksuaalivalintaa käyttämällä mallilajina kääpiöhammaskarppia.
In another experiment, in which within-brood relatedness was manipulated, offspring sizes decreased over time when within-brood relatedness was low.
Tutkimuksessani havaitsin, että sisäsiittoiset koiraat olivat laiskempia parittelijoita kuin vertailukoiraat.
When relatedness decreases, offspring are expected to be less co-operative and demand fewer resources from their mother, which leads to impaired development.
Tosin en tässä tutkimuksessa pystynyt kumoamaan sitä vaihtoehtoa, että koiraat olisivat pitäneet siskojaan vähemmän haluttavina parittelukumppaneina ja ejakuloineet vähemmän siittiöitä niihin.
This result is partly in accordance with the kinship theory of genomic imprinting.
Teoria tukee sitä tulkintaa, että naaraat kykenevät jollain keinolla säätelemään siittiöiden määrää elimistössään.
The offspring of females mated to four males took longer to reach sexual maturity compared to the offspring of monandrous females.
Kääpiöhammaskarppikoiraat pitivät enemmän pienistä kuin suurista naaraista, mikä eroaa tämän heimon lajeilla tehdyistä aiemmista tutkimuksista.