natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The decreased fish density and improved water quality led to subtle changes in zooplankton community composition.
Eläinplanktonia syövien kalojen vähentäminen ja veden laadun paraneminen näkyivät lajikoostumuksen suhteellisina muutoksina.
As zooplankton have a central role in the lake food web, their remains can potentially provide versatile information on past trophic structure.
Eläinplankton on keskeinen osa järven eliöyhteisöä, ja erityisesti vesikirppujen jäänteet voivat antaa monipuolista tietoa järven ravintoverkon rakenteesta.
The generality of the responses observed in Lake Vesijärvi were further tested with a set of 31 lakes in Southern Finland, relating subfossils in surface sediments to contemporary water quality and fish density, as well as to lake morphometry.
Tulosten yleistettävyyttä ja eläinplanktonjäänteiden soveltuvuutta järven ekologisen tilan arviointiin selvitin edelleen 31 eteläsuomalaisella järvellä, joissa vertasin pintasedimentin eläinplanktonjäänteitä järven ravinnepitoisuuksiin, kalastoon ja järven morfometriaan.
The concentration of plant-associated species increased, reflecting expanding littoral vegetation along with increasing transparency.
Vesikasveja suosivien lajien määrä kasvoi veden kirkastuessa, heijastaen uposkasvien levittäytymistä syvemmälle.
By providing a longer dimension of time than any ongoing monitoring programme, palaeolimnological methods can help in understanding natural variability and long-term ecological changes in lakes.
Eliöjäänteitä analysoimalla voidaan järven tilassa tapahtuneet pitkäaikaiset muutokset suhteuttaa järven luontaiseen tilaan.
To quantify interspecific differences in the accumulation of remains, the subfossils of nine pelagic zooplankton taxa in annually laminated sediments were compared with monitoring results for live zooplankton in Lake Vesijärvi.
Selvitin lajien välisiä eroja jäänteiden kerrostumisessa ja säilymisessä Vesijärven Enonselällä vertaamalla vuosilustoisen sedimentin vesikirppujäänteitä yläpuolisen veden eläinplanktonseurannan tuloksiin.
According to this thesis work, the most useful cladoceran-based indices for nutrient status and planktivorous fish density in Finnish lakes were the relative abundances of certain pelagic taxa, and the mean size of Bosmina spp.
Pintasedimenttiaineisto 31 järvestä vahvisti, että pelagiaalisten lajien yhteisökoostumus, kasveja suosivien lajien runsaus, sekä Bosmina -lajien kuoren keskikoko ovat käyttökelpoisia indeksejä arvioitaessa järven ekologista tilaa eteläsuomalaisissa järvissä.
Lake sediments provide a data rich archive that allows identification of various biological components present prior to anthropogenic alterations as well as a constant record of changes.
Luotettavat sedimentin eliöjäänteisiin pohjautuvat päätelmät järven historiasta edellyttävät kuitenkin paitsi havaittujen muutosten ekologisen merkityksen ymmärtämistä, myös jäänteiden säilymiseen ja kerrostumiseen vaikuttavien tekijöiden tunnistamista.
The results demonstrated differential preservation and retention of cladoceran species in the sediment.
Väitöskirjassani selvitin, kuinka nämä tunnetut muutokset Vesijärven tilassa ja kalastossa näkyivät sedimenttiin kerrostuneissa eläinplanktonjäänteissä.
This lake has a known history of eutrophication and recovery, which resulted from reduced external loading and effective fishing of plankti-benthivorous fish.
Pahoin rehevöityneen Enonselän tila parani 1990-luvulla kuormituksen vähentämisen ja tehokalastuksen seurauksena.
In Finland forages cover up to 29 % of the agricultural area and production is based on intensive cultivation.
Suomessa nurmien osuus on noin 29 %, ja tuotanto perustuu pääosin intensiiviseen säilörehuntuotantoon.
Forage crops are an important part of agriculture in worldwide since about 69 % of the agricultural area is covered with permanent meadows and pastures.
Nurmiheinien merkitys maailmanlaajuisesti on merkittävä, sillä noin 69 % maapallon peltopinta-alasta on pysyvää laidunmaata tai niittyä.
The most cultivated species in Finland is timothy grass (Phleum pratense ssp.
Yleisin nurmiheinälaji Suomessa on timotei (Phleum pratense ssp.
Vernalisation accelerated the growth and development of timothy.
Vernalisaatio nopeutti timotein kasvua ja kehitystä.
If the temperature was between 0 °C and + 5 °C cold tolerance increased.
Vastaavasti karaistumiskauden lämpötilan ollessa välillä 0 °C:ta ja + 5 °C:ta ja jakson pituuden kasvaessa kylmänkestävyys lisääntyi.
The research revealed that cold tolerance was dependent on the temperature of the autumn hardening period (FH-COLD).
Kylmänkestävyys oli tutkimuksen perusteella riippuvainen syksyn karaistumisjakson pituudesta sekä jakson lämpösummasta (FH-COLD).
According to this research vernalisation had a clear effect on timothy growth and development for example.
Tutkimuksen perusteella vernalisaatiolla oli selvä vaikutus timotein kasvuun ja kehitykseen.
Research composed two years long field trial and growth chamber trial.
Tutkimukseen kuului kaksivuotinen peltokoe sekä kasvatuskaappikoe.
It is very frost resistant and that is why it is suited for northern growth environment.
Timotei on talvenkestävä ja soveltuu siksi pohjoisiin kasvuoloihin.
High mean temperature during the hardening period decreased the cold tolerance.
Korkea keskilämpötila ja lyhyt karaistumisjakso heikensivät kylmänkestävyyttä.
This research tries to find out how the different cultivars from different origins differ in their cold tolerance, growth and development speed and how vernalisation affects.
Tutkimuksessa haluttiinkin selvittää eri alkuperää edustavien timoteilajikkeiden ja linjojen kylmänkestävyyttä, kasvu-, ja kehitysnopeutta sekä vernalisaation vaikutusta.
Vernalisation affected also to the architecture of the grasses.
Vernalisaatiolla oli vaikutusta myös kasvuston rakenteeseen.
Along climate change extreme weather conditions become more frequent, mean temperature will rise and winters will be rainier.
Ilmaston muutoksen ennustetaan lisäävän erilaisia äärioloja kuten myrskyjä ja sateita.
Also methods for evaluating the vernalisation response in winter crops are partly useful in pure timothy cultivars too.
Syysviljojen vernalisaatiovasteen mittausmenetelmät soveltuvat osin myös puhtaiden timoteilajikkeiden vernalisaation seurantaan.
The number of vegetative tiller, not inflorescence tiller, became less due to vernalisation.
Generatiivisten versojen määrä lisääntyi vernalisaation myötä, kun taas vegetatiivisten versojen määrä väheni.
Based on this research the southern cultivars already had readiness for growth and development despite of the vernalisation if environmental conditions were favourable.
Tutkimuksen perusteella eteläistä alkuperää olevilla lajikkeilla kasvu- ja kukintavalmius oli olemassa ilman vernalisaatiota.
Besides these it was researched if different methods for evaluating the vernalisation response in winter crops were useful methods to evaluate vernalisation response in forage grasses.
Lisäksi tutkittiin syysviljojen vernalisaatiovasteen mittaamiseen käytettyjen menetelmien soveltuvuutta nurmille.
pratense L.) and the effect of the species origin on these factors
pratense L.) alkuperän vaikutus kylmänkestävyyteen, vernalisaatiovaatimukseen sekä kasvuun ja kehitykseen
Northern cultivars attained this readiness along the vernalisation.
Osa pohjoisista linjoista vaati vernalisaation generatiivisten versojen muodostumiseen.
Timothy cultivars can be divided based on their genotypic origin to southern, northern and intermediate types.
Pohjoista alkuperää olevat timoteit reagoivat vernalisaatioon eteläisiä enemmän.
The number of generative tillers, that produce the inflorescence, increased due to vernalisation response.
Pohjoisilla lajikkeilla oli suurempi vernalisaatiovaste ja niiden kukkiminen ja kasvu nopeutui vernalisaation myötä.
Northern cultivars do not necessarily need such a long vernalisation as Finnish winter is.
Timoteilajikkeita jalostettaessa pohjoista alkuperää olevia vanhempaislinjoja käytetään hyvän talvenkestävyyden varmistamiseksi, eteläisiä tavoiteltaessa nopeaa kasvurytmiä.
The aim of the program is to increase competitiveness through all the regions and balance the regional development by supporting networking.
Ohjelman tavoitteena on kaikkien alueiden kilpailukyvyn lisääminen ja aluekehityksen tasapainottaminen tukemalla verkostoitumista.
Based on the research results, the networks act on national regional and network level and across them.
Tutkimustulosten perusteella verkostojen tunnistettiin toimivan sekä kansallisella, verkosto- että aluetasolla ja näiden välissä.
The aim of the thesis is to explore the network actors understanding of thematic networks as tools for regional development.
Tavoitteena on kartoittaa verkostotoimijoiden näkemyksiä verkostoista aluekehittämisen välineinä.
The research material in this study consist the interviews of the network coordinators and national and regional actors participating in the network activities.
Tutkimusaineistona ovat alueellisten ja kansallisten verkostotoimijoiden sekä verkostokoordinaattoreiden haastattelut, jotka on toteutettu keväällä 2011.
According to the results, the networks enabled the more effective operation of the national development system, support of the regions and political lobbying.
Tutkimustulosten perusteella kansallisella tasolla verkostot mahdollistivat kehitysjärjestelmän tehostamisen, alueiden tukemisen ja poliittisen vaikuttamisen.
In particular, the study focuses on how the actors see the possible network level outcomes and wider effects of the networking activity.
Tutkimuksessa kartoitetaan millaisina toimijat näkevät verkostojen mahdolliset saavutukset ja toiminnan onnistumisen edellytykset.
In the program there are seven thematic networks founded around topics seen important national wide.
Ohjelma jakaantuu alueelliseen osaan ja kansallisesti merkittävien teemojen ympärille perustettuihin verkostoihin.
One of the reforms has been the regional cohesion and competitiveness program (COCO) established in 2010.
Hallinta-ajattelun mukaisesti on kansallisessa alueidenkehittämisen järjestelmässä tapahtunut rakenteellisia ja sisällöllisiä uudistuksia, joista yksi on vuonna 2010 toimintansa aloittanut alueperustainen kansallinen koheesio- ja kilpailukykyohjelma (KOKO).
Some network level obstacles could be overcome with coordination, but the challenge was the ability and motivation of the areas to utilize the networks as resources and see them as part of the comprehensive development agenda.
Keskeisimpinä haasteina ja kehittämiskohteina verkostotoiminnan vaikuttavuuden kannalta näyttäytyivät alueiden ja toimijoiden kyky sekä motivaatio hyödyntää verkostoja resursseina sekä nähdä ne osana alueen kokonaisvaltaista kehittämistä.
However, because different regions were satisfied with different network level outcomes, the utilization of the networks in the regions should be evaluated by their own objectives.
Kuitenkin alueet olivat tyytyväisiä hyvin erityyppiseen verkostotoimintaan, jolloin erityisesti aluetason vaikutuksia on tarkasteltava huomioiden alueiden erilaiset lähtökohdat ja tavoitteet.
For the regions the networks offered support for areal development, new resources and possibility to influence national discourse.
Alueille verkostot tarjosivat tukea omaan kehittämistyöhön, mahdollisuuden kansalliseen vaikuttamiseen ja uusia resursseja, osaamista sekä tietoa.
The structure of the networks seemed to be self-organizing and controlled at the same time.
Rakenteessa korostuivat sekä johdetun että itseohjautuvan verkoston ominaisuudet.
The structural elements were found to set the framework for the network process and evaluation.
Näiden verkostojen rakenteellisten ominaisuuksien tunnistettiin vaikuttavan keskeisesti verkostojen toimintaan ja toiminnan arviointiin.
This thesis explores regional development networks and their evaluation COCO:s two thematic networks, Wellbeing and Land use, housing and transportation as examples.
Tutkimuksen aiheena ovat kansalliset aluekehittämisverkostot ja niiden toiminnan arviointi, esimerkkeinä KOKO:n teemaverkostoista MAL-ja hyvinvointiverkostot.
As conclusion, the role of the network was to disseminate information, create possibilities for collaboration and execute projects and studies and to effect on national policy making.
Tällöin verkostotason tehtäväksi muodostui tiedonvälittäjänä ja kumppanuuksien mahdollistajana, konkreettisen toiminnan käynnistäjänä sekä kansallisiin linjauksiin vaikuttajana toimiminen.
These factors determined the effectiveness of the networks.
Näihin voitiin vaikuttaa verkoston koordinoinnilla.
Thus, the development should focus on how to increase awareness on how to improve regional cooperation processes and how multiple regional actors could enhance their working by utilizing the networks.
Aluetason vaikutusten syntymisen kannalta MAL-verkostossa keskeistä oli, kuinka seudullisia yhteistyöprosesseja saadaan edistettyä samanaikaisesti verkostotoiminnan kanssa ja hyvinvointiverkostossa, kuinka alueella toimivat monet kehittäjätahot saadaan hyödyntämään verkostoa ja mobilisoitua mukaan kehittämiseen.
Resources, motivation, competence and perceptions of the effects were found to affect the successful implementation of the network process and cooperation in networks.
Tutkimuksessa verkostoprosessin onnistumiseen tunnistettiin vaikuttavan toimintaympäristö, resurssit, motivaatio, kompetenssi, sekä käsitykset odotetuista vaikutuksista.
The main focus of the program is to improve the methods and tools for regional development.
Ohjelmalla pyritään ennen kaikkea parantamaan aluekehittämisen toimintatapoja: ennakointia, oppimista ja verkostoitumista.
In addition, the central themes of the study are the prerequisite for successful network processes and improvement of the network process effectiveness by evaluation.
Lisäksi tutkimuksessa tarkastellaan, miten näitä edellytyksiä voidaan tukea arvioinnin avulla.
However, only a small proportion of patients benefitted from the treatment.
Kuitenkin vain pieni osa potilaista hyötyi hoidosta.
Of these patients, a few were able to discontinue the treatment without renewal of the disease.
Osa näistä potilaista pystyi lopettamaan hoidon ilman taudin uusimista.
Furthermore, the therapy is not considered to be curative.
Hoitoa ei kuitenkaan pidetä parantavana.
They also have a unique clonal T-cell population and more cytotoxic CD8+ T-cells and less CD4+ T-cells.
Heillä on myös ainutlaatuinen klonaalinen T-solu populaatio ja enemmän sytotoksisia CD8+ T-soluja ja vähemmän CD4+ T-soluja.
treated patients.
hoitoa.
The aim of this master’s thesis was to study the function of T- and NK-cells in IFN-?
Tämän maisterintutkielman tavoite oli tutkia T- ja NK-solujen toimintaa IFN-?
Kreutzman, Rohon et al. have recently discovered that patients who have been able to stop IFN-?
Kreutzman, Rohon ym. havaitsivat, että potilailla, jotka ovat kyenneet lopettamaan IFN-?
is not completely understood, but it is believed that differences in the immune system can be one of the reasons why some patients have better therapy response.
hoidon vaikutus ei ole täysin tunnettu, mutta uskotaan, että erot potilaiden immuunipuolustuksissa ovat syynä erilaisille hoitovasteille.
Before the era of tyrosine kinase inhibitors, the first-line treatment for CML was interferon-?
Ennen tyrosiinikinaasiestäjien (TKE) aikakautta ensilinjan hoitona käytettiin interferoni-?
In addition, we have also studied the activation status of patients’ T-cells and their cytotoxic properties.
Lisäksi tutkimme myös miten aktiivisia potilaiden T-solut ovat ja onko niiden sytotoksisuuksissa eroja.
It is caused by an autonomously active tyrosine kinase BCR-ABL, which is a result from a translocation between chromosomes 9 and 22 in the hematopoietic stem cell.
Krooninen myeloinen leukemia (KML) aiheutuu hematopoieettisessa kantasolussa tapahtuvasta kromosomien 9 ja 22 välisestä translokaatiosta.
treatment have more active T-cells and their NK-cells have an undifferentiated immunoregulatory phenotype.
:lla on aktiivisempia T-soluja ja heidän NK-soluillaan on erilaistumaton immuunipuolustusta säätelevä ilmiasu.
NK-and T-cell function in chronic myeloid leukemia patients treated with interferon-α monotherapy
T-ja NK-solujen toiminta interferoni-α hoidetuilla kroonista myeloista leukemiaa sairastavilla potilailla
are unable to kill leukemic cells (K562) than NK-cells from healthy controls.
hoidettujen potilaiden NK-solut eivät tapa leukeemisen solulinjan (K562) soluja terveiden NK-soluja paremmin.
Therefore, we have now investigated the killing potential of patients’ NK-cells, their activation status and cell surface antigen expression.
Tutkimme, miten hyvin potilaiden NKsolut tappavat leukeemisia soluja, kuinka aktiivisia solut ovat ja millaisia pintamolekyylejä ne ilmentävät.
Although targeted tyrosine kinase inhibitor therapy has been developed in the beginning of the millenium and the survival rate has increased significantly, it is still not known why some patients benefit more from the treatment than others.
Tyrosiinikinaasi entsyymien toimintaa estävä hoito kehitettiin 2000-luvun alussa ja se on lisännyt huomattavasti potilaiden elossa pysymistä.
treatment have an increased number of NK- and T-cells.
hoidon, on enemmän NK- ja T-soluja verenkierrossa.
As a conclusion our results suggest that IFN-?
Yhteenvetona voidaan todeta, että IFN-?
In addition, patients on IFN-?
Potilailla, joita yhä hoidetaan IFN-?
BCR-ABL causes disturbed cell proliferation among other things.
Siinä syntyy Philadelphia kromosomi (Ph) ja itsenäisesti toimiva tyrosiinikinaasi BCR-ABL. BCR-ABL häiriinnyttää muun muassa solun lisääntymisen.
therapy, NK- and T-cells from CML patients restore anergy typical for CML.
Hoidon loputtua T-solut menettävät aktiivisuutensa sekä NK-solut kypsyvät, menettävät hoidon aiheuttaman ilmiasun ja palaavat KML:lle tyypilliseen anergiaan.
therapy induces increased NK-cell count, NK-cell immunoregulatory functions and more active T-cells.
hoito lisää T-solujen aktiivisuutta ja NK-solut saavat immuunipuolustusta säätelevän tehtävän ja niiden määrä lisääntyy.
Although it was shown earlier that IFN-?
Vastoin odotuksia havaitsimme, että IFN-?
treated patients have increased NK-cell count, the function of these cells was unknown.
hoidon, NK-solut ilmentävät kypsän solun pintaproteiineja ja heidän sekä T- että NK-solujen toiminta on uupunutta.
Quality Index Method (QIM®) has been used in several European countries for many different species of fish.
Quality Index Method) on käytössä jo useassa Euroopan maassa useille eri kalalajeille.
It would be useful if QIM® was created for the other most common Finnish trade fish, so that the expiry dates on packages would be based on one common method, and thus the last day of use would have a scientific basis.
Olisi hyvä, jos QIM® luotaisiin myös muille Suomen yleisimmille kauppakaloille, jotta pakkauksiin merkityt viimeiset käyttöpäivät perustuisivat yhteen yhteiseen menetelmään ja näin viimeisellä käyttöpäivällä olisi tieteellinen pohja.
The result was also ensured by quality scoring for fish (Evira 8001).
Tulos varmistettiin myös aistinvaraisella kalan laadunarviointimenetelmällä (Evira 8001).
Assessment of domestic fish freshness with Quality Index Method®
Kotimaisen tuorekalan tuoreuden arviointi laatuindeksimenetelmällä QIM®
Two profile panels (n = 9) and the QIM® panel (n = 5) evaluated the raw and cooked fish.
Itse tutkimusosassa kaksi profiiliraatia (n = 9) ja QIM®-raati (n = 5) arvioivat raa’an ja kypsän kalan.
The fish processing industry requires a method by which shelf life of whitefish could be reliably assessed in real time.
Kalateollisuus ja kalakauppa tarvitsisivat menetelmän, jolla kalan säilyvyyttä voitaisiin arvioida reaaliaikaisesti ja luotettavasti.
QIM® predicts the remaining shelf life of fish species based on changes in sensory characteristics.
QIM® pyrkii lajikohtaisesti ennustamaan aistinvaraisten ominaisuuksien muutoksien perusteella jäljellä olevaa säilyvyysaikaa.
The study was conducted in the Finnish Food Safety Authorty (Evira).
Tutkimus tehtiin Elintarviketurvallisuusvirasto Eviralle.
The microbiological method "Determination of the number of microbes" (Evira 3420/1) correlated with the QIM® result, fish samples were polluted on the fifteenth day.
Tutkimuksessa käytetty mikrobiologinen menetelmä "Mikrobien lukumäärän määrittäminen" (Evira 3420/1) korreloi QIM®-tuloksen kanssa; kalanäyte oli tässä tutkimuksessa niin mikrobiologisesti arvioituna kuin laatuindeksinkin mukaan käyttökelvotonta viidentenätoista päivänä.
Sensory profiles were created (n = 13).
Luotiin myös kasvatetun siian profiili (arvioijia 13).
The QIM® draft created according to this study was an effective basis for initiating the validation of the QIM® prepared.
Tämän tutkimuksen mukaan luotu QIM®-luonnos on toimiva pohja validoitaessaa QIM®-menetelmää siialle.
It can also be noted that the QIM® itself was suitable for sea-farmed whitefish.
Voidaan myös todeta, että QIM® soveltuu meressä kasvatetulle siialle.
Cooked fish analysed with a sensory evaluation method (Evira 8001), and found the time when you can find spoiled taste of from cooked fish and the examination of raw fish can be stopped.
Kypsän kalan aistinvaraisella laadunarviointimenetelmällä (Evira 8001) analysoitiin säilytysajankohta, jolloin kypsästä kalasta voitiin todeta kalan kauppakelvottomuus – tätä pidettiin ajanhetkenä, jolloin raa’an kalan tutkiminen voitiin lopettaa.
The prepared QIM® created for the sea-farmed whitefish could be utilised in the future in the Finnish fishing industry.
Kun QIM® meressä kasvatetulle siialle on validoitu (Evira), valmista meressä kasvatetun siian QI-menetelmää voidaan hyödyntää jatkossa Suomen kalateollisuudessa ja -markkinoilla.
The aim of the present study was to create the QIM® for sea-farmed whitefish, the first QIM® for Finnish fish, which could be included in the official QIM® folder.
Tämä on ensimmäinen suomalaiselle kalalle tehtävä QIM®, ja tavoitteena on saada meressä kasvatetun siian QIM® myös viralliseen QIM®-käsikirjaan.
The QIM® panel created a draft for the QIM® frame, and the draft was further tested.
QIM®-raati loi QIM®-luonnoksen ja luonnoksen toimivuutta testattiin.
Examined fishes were purchased from Kalatukku E. Eriksson Ltd. pH value and a microbiological method were used to evaluate shelf life.
Tutkittavat kalat Evira osti Kalatukku E. Eriksson Oy:ltä.
The pH results did not provide reliable results with which the QIM® result could have been compared.
Tutkittujen kalojen pH-arvoja ei voitu verrata laatuindeksiin, sillä tässä tutkimuksessa mitattujen pH-arvojen tuloksista ei voitu päätellä pilaantumisen etenemistä.
Photos of fresh fish samples were taken.
Kiinteänä osana työn toteutusta oli myös eri vaiheiden muutosten valokuvaus.
Human adenoviruses (Ads) have been classified into six species (A to F) currently containing 55 serotypes.
Ihmisen adenovirukset (Ad) on jaoteltu kuuteen ryhmään (A-F) jotka pitävät sisällään kaikkiaan 55 viruksen serotyyppiä.
As a result of these basic virology studies two Ad-derived recombinant proteins have been generated that can be used to enhance cancer therapy by monoclonal antibodies.
Näiden perusvirologisten tutkimusten perusteella on luotu kaksi Ad-pohjaista rekombinanttiproteiinia joilla voidaan tehostaa syövän hoitoa monoklonaalisilla vasta-aineilla.
For almost 2 decades vectors derived from group C serotype Ad5 have been extensively used for gene transfer studies.
C-ryhmään kuuluvaa serotyyppi 5- adenovirusta (Ad5) on käytetty yleisesti geeninsiirtotutkimuksissa lähes kahden vuosikymmenen ajan.
These Ad5 based vectors are able to efficiently infect many mammalian cell types (including both mitotic and post-mitotic cells) through interaction with a primary attachment receptor, the coxsackie and adenovirus receptor (CAR).
Ad5:een perustuvat vektorit pystyvät infektoimaan tehokkaasti monia nisäkässolutyyppejä (sekä jakaantuvia että jakaantumattomia) ensisijaisen reseptorinsa, coxsackie- ja adenovirusreseptorin (CAR) kautta.
Species B Ads are comprised of three groups based on their receptor usage.
Tämä väitöskirja keskittyy B-ryhmään kuuluviin adenoviruksiin, jotka on luokiteltu reseptoreidensa perusteella kolmeen alaryhmään.