natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In both languages derivatives form the major part of the verb lexicon.The most crucial semantic categories among the derivatives are verbs describing causative and anticausative change of state events.
Olennaisimmat erot puolestaan koskevat sitä, miten muutosta ja tulosta kummassakin kielessä ilmaistaan.Suomessa yleismerkityksistä kausatiivista ja ei-kausatiivista muutosta kielentävät ennen muuta (t)tA- ja U-johtimet.
This particularly concerns deverbal causative and anticausative derivatives.
Jako pätee myös johtamattomiin perusverbeihin.
In Polish it is possible to derivate from a causative verb several resultative causative derivatives by using different prefixes to express different results.
Eri kantaverbiryhmiin kytkeytyneenä prefiksi verbistyy erilaisiksi resultatiiviverbeiksi, joita kutsun kattoverbeiksi.
Nevertheless, the morphosemantic structure of the Polish and Finnish derivatives expressing change of state has essential differences.
Kiintoisa samankaltaisuus tulee esiin siinä, että niin suomen kuin puolan teonlaatujohdokset saavat helposti affektis-modaalisia merkityksiä.
In Finnish, unlike in Polish, deverbal derivatives expressing change of state are not explicitly resultative.
Puolassa sitä vastoin tärkeimpiä muutoksen ja tuloksen ilmaisimia ovat leksikaalislähtöiset prefiksit, jotka lisäävät verbijohdokseen spesifisen tuloksen.
In Polish they are typically created by means of polysemous prefixes of lexical (local-directional) origin or the się reflexive, while Finnish produces them by using suffixes of a generic causative ((t)tA-) or anticausative (U-) meaning.
Puolassa strategia on usein epäsuora, sillä verbiin on voitu johtoteitse kielentää tietoa mm. teon tai tapahtuman tuloksesta, verbin kuvaaman tilanteen rajattuudesta, lauseen subjektin tai objektin semanttisista rooleista, niiden merkityspohjaisesta valikoitumisesta jne. Suomi puolestaan suosii enemmän suoraa strategiaa niin, että itse tekoa tai tapahtumaa kielennetään verbillä ja sen osallistujia täydennyksillä ja määritteillä.
Information encoded in the verbs by prefixation may concern their aspectual features (perfective aspect, lexical aktionsart meanigs), modality, resultativeness, causativeness on the one hand, and semantic roles of the arguments and selection rules on the other hand.
Pitkälti prefiksijohdon tulosta on puolan suomea laajempi teonlaatujohdosten kirjo: teonlaatujohdoksilla ilmaistaan toiminnan frekventatiivisuuden, kontinuatiivisuuden ja momentaanisuuden lisäksi mm. sen ajallista kestoa, distributiivisuutta, inkoatiivisuutta ja terminatiivisuutta.
Accordingly, for both the Polish stem verb and its prefixal derivatives stands often only one Finnish verb, the meaning of which corresponds to the meaning of the Polish multiresultative stem verb and the whole group of its prefixal derivatives.
Puolan hierarkkiset verbijohdostaksonomiat voivat perustua myös prefiksien polysemiaan ja mahdollisuuteen tulkita prefiksin merkitys resultatiiviverbillä.
In sum, because of the prefixation Polish derivatives expressing change of state include more semantic and pragmatic information about a situation than Finnish suffixal derivatives.
Erityisesti muutosverbien vertailu lisää lingvististä tietoa muutoksen ja tuloksen kielentämisestä verbilekseemeihin johtoteitse ja siihen liittyen myös tietoa puolan ja suomen verbijohdosten kausatiivisuuden ja transitiivisuuden luonteesta sekä resultatiivisuuden suhteesta kausatiivisuuteen.
Because of the prefixation, conflation is a very characteristic strategy for Polish, while the strategy Finnish prefers is typically straight.
Lähtöoletuksenani on, että erojen päälähde on puolan verbinjohtoa hallitseva prefiksisysteemi.
This kind of explicit multiresultativeness is alien to Finnish verbs.
Tutkimus perustuu pääosin laajojen suomen ja puolan selittävien sanakirjojen verbiaineistoon.
Compared with it, the Finnish lexicon is poorer in synonyms and its semantic structure shallower.
Tällöin taksonomian hyperonyyminä on prefiksin verbistynyt merkitys ja hyponyymeinä samaprefiksiset eri kantaverbeistä johdetut verbit.
This makes the Polish change of state verb lexicon rich in synonyms and its semantic structure deep.
Tämä tutkimus on ensimmäinen yritys pureutua puolan leksikaalislähtöisten verbiprefiksien ja niillä johdettujen verbien monisäikeiseen ja vaikeaselkoiseen semantiikkaan vertailemalla sitä suffikseja verbinjohtimina suosivaan suomeen.
As the main database I have used large monolingual dictionaries of both languages and as a theoretical background structural and conceptual semantics.
Koska molempien kielten verbileksikko on johdosvaltainen, näkökulmani on pitkälti johto-opillinen.
On measurements of formation, growth, hygroscopicity, and volatility of atmospheric ultrafine particles
Hyvin pienten ilmakehän aerosolihiukkasten muodostumisen, kasvun, hygroskooppisuuden ja haihtuvuuden mittaamisesta
Observed growth rates were used in the calculation of a proxy condensable vapour concentration and its source rate in vastly different environments from pristine Antarctica to polluted India.
Yli sadassa tutkimuksessa havaittiin, että uusia aerosolihiukkasia muodostuu ilmakehässä kaikkialla: esimerkiksi Lapissa, Keski-Euroopassa, saastuneessa New Delhissä ja Antarktiksella.
This aging could have implications to cloud formation far away from the pollution sources.
Tämä voi puolestaan vaikuttaa esimerkiksi pilvien muodostumiseen ja sateen alueelliseen jakautumiseen.
Typical formation rate of 3 nm particles at varied from 0.01 to 10 cm-3s-1.
Väitöskirjassani tutkin hyvin pienten (halkaisijaltaan alle 100 nm, 1 nanometri on miljoonasosa millimetristä) aerosolihiukkasten muodostumista, kasvua ja ominaisuuksia.
Indirect methods were applied to study the growth of freshly formed particles in the atmosphere.
Saastuneessa ilmassa muodostuneitten uusien hiukkasten ominaisuudet poikkesivat puhtaassa ilmassa muodostuneista hiukkasista.
Atmospheric aerosol particles affect the global climate as well as human health.
Yleisesti aerosolihiukkaset esimerkiksi heikentävät näkyvyyttä ja aiheuttavat hengityselin- ja sydänsairauksia.
In addition, long range transport to a measurement station in Finland in a relatively polluted air mass was found to affect the hygroscopicity of the particles.
Hengittämässämme ilmassa on koko ajan pieniä kiinteitä tai nestemäisiä aerosolihiukkasia, jotka ovat liian pieniä pudotakseen maahan maan vetovoiman vaikutuksesta.
Also a newly developed Water Condensation Particle Counter, TSI 3785, was found to be a potential candidate to detect water solubility and thus indirectly composition of atmospheric ultra-fine particles.
Tässä työssä tarkkailtiin uusien, juuri muodostuneitten hiukkasten ominaisuuksien muutoksia, joka kertoi hiukkasten kemiallisen koostumuksen muutoksista.
Based on indirect methods, the relative roles of sulphuric acid, non-volatile material and coagulation were investigated in rural Melpitz, Germany.
Ilmakehään aerosolihiukkaset joutuvat esimerkiksi tuulen nostaessa ilmaan aavikon hiekkaa, meren pärskeistä tai erilaisten kaasujen tiivistyessä.
Estimated concentrations varied only 2 orders of magnitude, but the source rates for the vapours varied up to 4 orders of magnitude.
Kaasuista muodostuneet hiukkaset ovat kooltaan niin pieniä, että niiden kemiallista koostumusta on hyvin vaikea mitata.
One order of magnitude higher formation rates were detected in urban environment.
Tarkkaa muodostumismekanismia ei vielä tiedetä.
The incidence and complications of peptic ulcer disease (PUD) have declined during the last decades in Western countries.
Peptisen haavataudin (PUD) ilmaantuvuus ja sen komplikaatiot ovat vähentyneet länsimaissa viime vuosikymmenten aikana.
The rate of severe complications was also reduced, mainly due to a reduction in bleedings.
Myöskin komplikaatiot vähenivät johtuen pääosin haavaumavuotojen vähenemisestä.
The main causes of death at one year were malignancies and cardiovascular diseases.
Vuoden aikana menehtyneiden potilaiden yleisimmät peruskuolinsyyt olivat pahanlaatuiset taudit sekä sydän- ja verisuonisairaudet.
Other specific diagnoses in acute upper endoscopy were oesophagitis (12%), oesophageal or gastric varices (10%), 10% gastroduodenitis (10%), Mallory-Weiss lesion (8%), and malignancy (5%).
Muita todettuja sairauksia olivat ruokatorvitulehdus (12%), ruokatorven/mahalaukun suonikohjut (10%), maha/pohjukaissuolen tulehdus (10%), mahan ja ruokatorven Mallory-Weiss haavauma- ja verenvuoto -oireyhtymä (8%), ja pahanlaatuinen muutos (5%).
No change in standardized mortality ratio was seen; 3.7% of patients died within 30 days, and 11.8% within 1 year in the retrospective cohort.
Kuolleisuudessa ei havaittu merkitsevää muutosta suhteessa seurantajaksoon; vuosien 2000-2008 aineiston potilaista 3.7 % kuoli kuukauden ja 11.8 % vuoden kuluessa haavauman toteamisesta.
In conclusion, both the incidence and complications of PUD have markedly decreased in Finland.
Yhteenvetona on pääteltävissä PUDn ilmaantuvuuden ja komplikaatioiden vähenevän Suomessa.
In the prospective observational cohort study, data on hospitalised patients referred for acute upper endoscopy during 2012-2014 in Meilahti and Jorvi hospitals were collected.
Toinen aineisto muodostui päivystykselliseen gastroskopiaan Meilahden ja Jorvin sairaaloissa vuosina 2012-2014 ohjatuista aikuispotilaista.
Comorbidities were associated with decreased survival (p=0.029) and obesity (BMI>=30) was associated with better survival (p=0.023).
Monisairaiden potilaiden ennuste oli huonompi, mutta ylipaino (BMI>=30) oli yhteydessä parempaan ennusteeseen.
PUD is still the most common cause of acute gastro-intestinal bleeding.
Silti PUD on edelleen yleisin äkillistä ylämahasuolikanavan verenvuotoa aiheuttava sairaus ja siihen liittyy yhä merkittävä kuolleisuus.
Of all individual patients referred for endoscopy, the source for acute bleeding or severe anaemia was not evident in 19% of patients.
Päivystyksellisen gastroskopian potilaista 19 % jäi toimenpiteessä ilman selitystä äkillisille vuoto-oireille tai anemialle.
Of all patients admitted for acute upper endoscopy during 2012-2014, 23% had PUD.
Vuosina 2012-2014 päivystykselliseen gastroskopiaan joutuneista potilaista 23 %:lla todettiin peptinen haavauma.
The 30-day mortality was very low 0.7%.
Potilaista vain 0.7 % kuoli kuukauden aikana.
In the retrospective epidemiological cohort study, data on adult patients hospitalised and diagnosed with PUD was collected from the Hospital District of Helsinki and Uusimaa patient register during 2000-2008.
Tutkimusaineisto muodostettiin HUS-alueen sairaalarekisteristä PUDn vuoksi sairaalahoitoon vuosien 2000-2008 aikana joutuneista aikuispotilaista.
In further examinations, the diverticular disease of the colon was regarded as the most probable source of bleeding in 39% of patients of these patients.
Jatkotutkimuksissa näistä 39 % selittyi paksusuolen divertikkelivuodolla.
This is most probably explained by the exclusion of unstable or otherwise fragile patients who were not able to give written informed consent at the admission.
Potilailta edellytettiin kirjallinen suostumus potilastietojen tarkasteluun, mikä todennäköisesti johti huonokuntoisten ja hauraiden potilaiden poisjääntiin verrattuna aiempaan osatutkimukseen.
Moreover, the prevalence of PUD among patients suffering from acute gastrointestinal bleeding (GIB) symptoms in the beginning of the 21st century in the capital area of Finland was studied.
Väitöskirjatutkimukseni tarkoitus oli tutkia, mikä oli PUDn ilmaantuvuus ja taudin komplikaatioiden yleisyys pääkaupunkiseudulla 2000-luvun alussa.
Both the short- and long-term survival was significantly impaired in women presenting with perforated duodenal ulcer.
PUD vuoksi sairaalahoitoon joutuneiden potilaiden lyhyt- ja pitkäaikaisennuste on huonompi kuin ikä- ja sukupuolivakioidun verrokkiväestön.
Of the PUD patients, 31% were H.pylori positive.
Tähystyksessä todettuun PUD liittyi ainoastaan 31 %:ssa helikobakteeritulehdus.
The one-year mortality was 12.9% which is in line with results of the retrospective study.
Vuonna 2012-2014 gastroskopiassa todetuista PUD sairastavista potilaista vuoden aikana kuoli 12.9%, mikä on samaa tasoa kuin aiemmassa aineistossa.
Despite the use of H.pylori eradication therapy and gastroprotective agents, mortality associated with PUD has not decreased as assumed.
Peptiseen haavatautiin liittyvä kuolleisuus ei ole kuitenkaan vähentynyt samassa suhteessa kuin haavataudin ilmaantuvuus.
The Helicobacter pylori (H.pylori) infection and the use of non-steroidal anti-inflammatory drugs are the two main risk factors for peptic ulcer disease.
Haavauman synnyn yleisimmät riskitekijät ovat helikobakteeritulehdus ja tulehduskipulääkkeiden runsas käyttö.
The data was linked with Prescription Register of the Finnish Social Insurance Institution allowed detailed individual medicine purchase data and all patients were followed in the National Cause of Death Register until the end of 2009.
Aineistoon yhdistettiin Kelan reseptirekisterin ja Tilastokeskuksen kuolinsyyrekisterin tietoja.
The aims of this thesis were to evaluate time trends in the incidence of PUD and its complications in hospitalised patients, their short- and long-term mortality, risk factors for mortality.
Samassa yhteydessä selvitettiin tautiin liittyvää kuolleisuutta ja sen riskitekijöitä.
The one-year cumulative incidence of recurrent peptic ulcers was 13%.
Uuden haavan kehitti vuoden aikana 13 % potilaista ja uusiutuminen oli yhteydessä potilaan käyttämään monilääkitykseen.
The incidence of peptic ulcers decreased significantly from 121/100000 in 2000-2002 to 79/100000 in 2006-2008.
PUDn ilmaantuvuus pieneni merkitsevästi vuosien 2000-2008 aikana.
Interestingly, previous use of statins was associated with significant reduction in all-cause mortality.
Uusi havainto oli, että statiinilääkkeiden käyttö ennen haavaumaa näyttää olevan yhteydessä parempaan ennusteeseen.
To be able to keep the diagnostic benefit versus radiation risk ratio as high as possible, it is important to understand the quantitative relationship between the patient radiation dose and the various factors which affect the dose, such as the scan parameters, scan mode, and patient size.
Jotta diagnostisen hyödyn ja säteilyhaitan välinen suhde voidaan pitää mahdollisimman suurena, on tärkeää ymmärtää kvantitatiivisesti potilaan säteilyannoksen ja siihen vaikuttavien tekijöiden, kuten kuvausarvojen, kuvausmenetelmien ja potilaiden kokojen välinen suhde.
Paediatric patients have a higher probability for late radiation effects, since longer life expectancy is combined with the higher radiation sensitivity of the developing organs.
Lapsipotilailla on aikuisia suurempi riski säteilyn myöhäisiin haittavaikutuksiin, mikä on seurausta pitkästä odotettavissa olevasta eliniästä sekä kehittyvien elinten korkeasta säteilyherkkyydestä.
Diagnostic radiology represents the largest man-made contribution to population radiation doses in Europe.
Diagnostisen röntgensäteilyn osuus ihmisen aiheuttamasta väestön keskimääräisestä säteilyannoksesta on kaikkein suurin.
The calculated effective doses can be used for comparing different diagnostic procedures, as well as for comparing the use of similar technologies and procedures in different hospitals and countries.
Määritettyjä efektiivisiä annoksia voidaan käyttää diagnostisten menetelmien ja kuvaustekniikoiden vertailuun eri sairaaloiden ja valtioiden välillä.
The experience with particular paediatric examinations may be very limited and paediatric acquisition protocols may not be optimised.
Henkilökunnan kokemus tietyissä lasten tutkimuksissa voi olla rajallinen eikä lasten kuvausmenetelmiä välttämättä ole optimoitu.
The purpose of this thesis was to enhance and compare different dosimetric protocols, to promote the establishment of the paediatric diagnostic reference levels (DRLs), and to provide new data on patient doses for optimisation purposes in computed tomography (with new applications for dental imaging) and in paediatric radiography.
Työn tarkoituksena oli kehittää ja vertailla eri annosmittausmenetelmiä tietokonetomografiatutkimuksissa (TT) ja lasten natiiviröntgentutkimuksissa, edistää lasten vertailutasojen käyttöönottoa sekä tuottaa uutta potilasannostietoa röntgentutkimusten optimointia varten.
The detailed information about the patient data, exposure parameters and procedures provided tools for reducing the patient doses in paediatric radiography.
Yksityiskohtaiset tiedot kerätystä aineistosta, kuvausarvoista ja -menetelmistä antoivat työkalut potilasannosten vähentämiseksi lasten natiiviröntgentutkimuksissa.
The mean tissue doses presented for paediatric radiography enabled future risk assessments to be done.
Kudoksiin absorboituvien annosten määrittäminen mahdollistaa jatkossa potilaskohtaiset riskiarvioinnit.
Dental cone beam CT scanners provided adequate image quality for dentomaxillofacial examinations while delivering considerably smaller effective doses to patient compared to the multi slice CT.
Hampaiston kuvantamisessa käytettävien rajoitetun kartiokeilan TT-laitteiden kuvanlaatu todettiin riittäväksi potilasannosten ollessa oleellisesti pienempiä kuin monileike-TT-laitteilla.
For computed tomography, a correction coefficient, which takes individual patient size into account in patient dosimetry, was created.
Tietokonetomografiatutkimuksia varten kehitettiin korjauskerroin, joka ottaa potilaan koon huomioon aikuisten ja lasten potilasannoksia määritettäessä.
Paediatric DRLs were also given for sinus radiography.
Vertailutasot annettiin myös lasten nenän sivuontelokuvauksia varten.
However, large dose differences between cone beam CT scanners were not explained by differences in image quality, which indicated the lack of optimisation.
Eri kartiokeila-TT-laitteiden potilasannoksissa oli kuitenkin suuria eroja kuvanlaadusta riippumatta, mikä osoitti tarvetta kuvaustekniikoiden jatkokehitykselle.
For paediatric radiography, a graphical method was created for setting the diagnostic reference levels in chest examinations, and the DRLs were given as a function of patient projection thickness.
Lasten keuhkokuvauksia varten annettiin graafiset vertailutasot, joiden avulla sairaalat voivat suoraan verrata eri kokoisten potilaiden säteilyannoksia vertailutasoon.
There were variations between different hospitals and examination rooms, between different sized patients, and between imaging techniques; emphasising the need for harmonisation of the examination protocols.
Potilasannoskartoituksissa todettiin suuria vaihteluita kuvaustekniikoissa eri sairaaloiden, tutkimushuoneiden ja eri kokoisten potilaiden välillä.
Large variations in radiation exposure in paediatric skull, sinus, chest, pelvic and abdominal radiography examinations were discovered in patient dose surveys.
Tietokonetomografiatutkimuksissa lapset, naiset ja pienikokoiset potilaat absorboivat säteilyä suhteellisesti isokokoisia potilaita voimakkaammin.
Atmospheric aerosol particles have a significant impact on air quality, human health and global climate.
Nämä ilmakehän aerosolihiukkaset vaikuttavat merkittävästi ilmanlaatuun, ihmisten terveyteen ja maapallon ilmastoon.
Based on our studies, we came to four main conclusions: 1) In the boreal forest region, both sulphurous compounds and organics are needed for secondary particle formation, the previous contributing mainly to particle formation and latter to growth; 2) A persistent pool of molecular clusters, both neutral and charged, is present and participates in atmospheric nucleation processes in boreal forests; 3) Neutral particle formation seems to dominate over ion-mediated mechanisms, at least in the boreal forest boundary layer; 4) The subcooled liquid phase saturation vapour pressures of C3-C9 dicarboxylic acids are of the order of 1e-5 1e-3 Pa at atmospheric temperatures, indicating that a mixed pre-existing particulate phase is required for their condensation in atmospheric conditions.
Tutkimuksen neljä tärkeintä johtopäätöstä ovat 1) hiukkasten muodostumiseen pohjoisella havumetsävyöhykkeellä osallistuu sekä pääosin ihmisen toiminnasta peräisin olevia rikkiyhdisteitä että puiden emittoimia orgaanisia höyryjä; 2) ilmakehän hiukkasmuodostuksessa on merkittävä rooli 1-2 nanometrin molekyyliryppäillä, jotka toimivat tiivistymisytiminä höyryille, ja joita näyttäisi olevan ilmassa jatkuvasti; 3) hiukkasmuodostusprosessit ovat pääosin sähköisesti neutraaleja, toisin sanoen kosmisista säteistä ja maaperän radonista peräisin olevan ionisoivan säteilyn merkitys pohjoisten metsien hiukkasmuodostuksessa näyttäisi olevan pieni; 4) dikarboksyylihapot eivät ilmakehän olosuhteissa muodosta sellaisenaan hiukkasia, vaan voivat osallistua vain jo muodostuneiden hiukkasten kasvattamiseen.
The climatic effects of secondary aerosol are currently among the largest uncertainties limiting the scientific understanding of future and past climate changes.
Hallitustenvälisen ilmastopaneelin (IPCC) viimeisimmän raportin mukaan epävarmuus pienhiukkasten globaaleista ilmastovaikutuksista on suurin ilmastonmuutoksen tieteellistä ymmärtämistä rajoittava yksittäinen tekijä.
To better estimate the climatic importance of secondary aerosol particles, detailed information on atmospheric particle formation mechanisms and the vapours forming the aerosol is required.
Jotta arvioita pienhiukkasten vaikutuksia ilmastoon voitaisiin tarkentaa, hiukkasten synty- ja kasvumekanismit sekä niihin ilmakehässä osallistuvat höyryt tulee selvittää.
Additionally, we used detailed laboratory experiments and process modelling to determine condensational growth properties, such as saturation vapour pressures, of dicarboxylic acids, which are organic acids often found in atmospheric samples.
Toisaalta selvitettiin eräiden ilmakehässä tavallisesti esiintyvien orgaanisten happojen, niin sanottujen dikarboksyylihappojen, tiivistymisominaisuuksia laboratoriokokeiden sekä massan- ja lämmönsiirron mallittamisen keinoin.
In this thesis we studied these issues by applying novel instrumentation in a boreal forest to obtain direct information on the very first steps of atmospheric nucleation and particle growth.
Työssä yhtäältä havainnoitiin nanohiukkasten muodostumista ja kasvua vastikään kehitetyillä mittalaitteilla Hyytiälän metsäasemalla Juupajoella.
The work presented in this thesis gives tools to better quantify the aerosol source provided by secondary aerosol formation.
Tässä työssä tutkittiin pienhiukkasten muodostumista tiivistyvistä höyryistä pohjoisissa havumetsissä.
However, as the factors driving secondary particle formation are likely to vary depending on the environment, measurements on atmospheric nucleation and particle growth are needed from around the world to be able to better describe the secondary particle formation, and assess its climatic effects on a global scale.
Tässä tutkimuksessa esitettyjä tuloksia voidaan käyttää arvioitaessa tiivistyvistä höyryistä muodostuneiden pienhiukkasten globaaleja ilmastovaikutuksia sekä esimerkiksi sitä, mikä on ollut ihmisen toiminnan vaikutus ilmakehän hiukkaspitoisuuksiin menneisyydessä ja miten se tulee tulevaisuudessa muuttumaan.
The results are particularly useful when estimating, for instance, anthropogenic versus biogenic influences and the fractions of secondary aerosol formation explained by neutral or ion-mediated nucleation mechanisms, at least in environments where the average particle formation rates are of the order of some tens of particles per cubic centimeter or lower.
Hengittämämme ilma ei koostu pelkästään kaasumolekyyleistä: jokaisessa kuutiosenttimetrissä ilmaa on tyypillisesti tuhansia kiinteitä tai nestemäisiä pienhiukkasia.
The structure and the mechanical properties of wood of Norway spruce (Picea abies [L.] Karst.)
Tutkimusaineisto ja -menetelmät Työssä tutkittiin kasvuolosuhteiden ja jälsisolukon iän vaikutusta Suomessa tai Ruotsissa kasvaneen kuusen (Picea abies [L.] Karst.)
X-ray attenuation and x-ray fluorescence measurements were used to study the chemical composition and the trace element content.
Menetelminä käytettiin röntgensäteilyn diffraktiota ja absorptiota, röntgenfluoresenssianalyysiä, optista mikroskopiaa ja vetokokeita solujen pituussuunnassa.