natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The assessments made in this study may prove useful to the future applications e.g. measurements with living cells.
Näin ollen tutkimuksessa luotiin edellä esitettyjen määritysten avulla myös pohjaa elävillä soluilla tehtäviä mittauksia varten.
The new detection system has a programmable on-chip delay time and it is synchronized with a picosecond pulsed laser.
Uudempaa tekniikkaa edustaa pikosekuntiluokan pulssilaser-herätteen käyttö sekä laserin kanssa tarkasti synkronoitu, ohjelmoitavalla viiveajalla toimiva CMOS-SPAD-detektoritekniikka.
The results achieved encourage to consider that with careful calibration and method validation there is potential for quantitative analysis, biopharmaceutical and biological applications e.g. in vitro cell studies where most Raman techniques suffer from strong fluorescence backgrounds.
Lisäksi saatiin rohkaisevia tuloksia siitä, että tarkalla laitteiston kalibroinnilla ja menetelmien validoinnilla voidaan jatkossa suorittaa myös kvantitatiivista analyysiä ja mittauksia biologisille näytteille.
Usually the excitation energy used in Raman spectroscopy can be either in the region of visible light or NIR.
Raman-spektroskopiassa käytetään yleensä näkyvän valon ja lähi-infrapuna-alueen heräte-energiaa, joka kohdistetaan tutkittavaan näytteeseen.
They can be slow, complex, damage the samples and still insufficient fluorescence suppression is a problem.
Menetelmien haittana on kuitenkin ollut hitaus, kompleksisuus ja tehottomuus.
Further, different kinds of applications in the field of Raman spectroscopy are reviewed, mainly pharmaceutics-related and biologically relevant applications.
Katsauksessa käsitellään Raman-spektroskopian tekniikkaa, esitellään aika-erotteista Raman-tekniikkaa ja erityyppisiä Raman-spektroskopian sovelluksia lääkeaineiden sekä biomolekyylien tutkimuksessa.
The scattered photons can be measured in the time scale when they are simultaneously measured in traditional energy and intensity wise.
CMOS-SPAD-detektori mahdollistaa fotonien detektoinnin niiden intensiteetin ja energian mukaan sekä aikatasossa tapahtuvan detektoinnin.
Secondary goals were to collect knowledge on the similarities and differences between the Raman setups used for solution measurements, to optimize and discuss the key elements of setups for solids and solutions and to show preliminarily the applicability of the CMOS-SPAD-system on fluorescent drug's solutions as well as find out the requirements related to quantitative assessments using Raman spectroscopy.
Lisäksi haluttiin selvittää alustavasti laitteistojen yhtenevyyksiä ja eroja lääkeaineliuosten mittauksissa ja optimoida kokoonpanoja kiinteiden lääkeaineiden sekä liuosten mittauksiin.
Raman is typically very rare and weak phenomenon.
Ilmiö on paljon harvinaisempi kuin elastinen sironta.
Elastic scattering is called the Rayleigh scattering.
Epäelastinen sironta on Raman-sirontaa.
Raman spectroscopy is based on vibrations that occur between the atoms of a compound.
Raman-spektroskopia on aineen rakenneosien värähtelyjen tutkimukseen käytettävä menetelmä.
Strong fluorescent backgrounds can mask the relevant Raman features in spectra because Raman and fluorescence are competetive processes.
Näytteiden korkea vesipitoisuus ei haittaa spektrin muodostumista, jolloin Raman-tekniikkaa voidaan hyödyntää myös liuosnäytteille ja biologisille näytteille.
Raman spectroscopy provides very accurate and detailed structural information on the molecule.
Raman-spektroskopia antaa hyvin tarkkaa rakenteellista informaatiota tutkittavista molekyyleistä, se on käytännössä leima-ainevapaa tekniikka ja esimerkiksi mittaukset pakkausmateriaalien läpi onnistuvat.
An effective fluorescence suppression was achieved to strong fluorescent backgrounds using the novel time-resolved CMOS-SPAD-detection system coupled with the pulsed picosecond 532 nm laser.
Aika-erotteista Raman-spektroskopiaa käyttämällä onnistuttiin tehokkaasti vähentämään fluoresenssia niilläkin lääkeaineilla, joiden Raman-spektrin mittaus 785 nm herätteellä oli käytännössä mahdotonta.
Clostridium botulinum presents a risk to food safety through the production of endospores.
Clostridium botulinum bakteeri muodostaa itiöitä, jotka uhkaavat elintarviketurvallisuutta.
These spores are highly heat-resistant and may withstand temperatures used in food processing.
Itiöt ovat erittäin kestäviä ääriolosuhteille ja ne kestävät muun muassa monia elintarviketeollisuuden lämpökäsittelyitä.
The sigK sense mutant did not express the early-sporulation genes spo0A and sigF.
sigK-geenin suhteen mutatoitu kanta ei ilmentänyt spo0A- ja sigF-geenejä lainkaan eikä muodostanut itiöitä.
Sporulation was restored by complementing the sigK mutation in trans.
Itiömuodostus saatiin palautettua tuomalla mutanttikantaan ylimääräinen sigK-geenikopio, mikä vahvistaa mutaatioanalyysin tulosten luotettavuuden.
Mutants of sigF, sigE, sigG, and sigK were examined on the transcriptional level during sporulation, and each strain was characterised for growth and spore formation.
sigF-, sigE-, sigG- ja sigK-geenit mutatoitiin yksitellen ja kunkin mutanttikannan itiöitymistä ja geeni-ilmentymistä tutkittiin ja verrattiin villityypin kannan vastaaviin.
These results suggested that σK plays an essential role in early sporulation of C. botulinum ATCC 3502, and adds further weight to the possibility of a dual role in sporulation overall in this strain.
Tulokset viittaavat σK-tekijän merkitykseen aikaisessa itiömuodostuksen vaiheessa C. botulinum ATCC 3502 -kannalla, mikä poikkeaa itiöitymistutkimuksissa käytetystä Bacillus subtilis mallikannasta.
Expression of sigK was assessed in C. botulinum ATCC 3502 after cold, osmotic (NaCl), and acidic shock.
sigK-geenin ilmentymistä tutkittiin lisäksi C. botulinum ATCC 3502 kannassa erilaisissa elintarvikkeiden säilytykselle tyypillisissä stressiolosuhteissa, kuten kylmässä, korkeassa suolapitoisuudessa, ja happamuudessa.
Expression of spo0A was highest during exponential growth, suggesting a role in early sporulation.
spo0A-geenin ilmentyminen oli odotetusti huipussaan vielä aktiivisen solunjakautumisen aikana, joten sillä oletettiin olevan itiöimisen alulle paneva vaikutus myös C. botulinumilla.
The sigG sense mutant showed delayed transcription of the sporulation pathway and both sigG mutants possessed a thin spore coat but no cortex.
sigG-geenin suhteen mutatoitu kanta taas ilmensi muita itiöitymiseen liittyviä geenejä kontrollikantaa hitaammin, mutta muodosti ohuen itiökuoren mutta ei tyypillistä vaippakerrosta.
Of these candidates, only 16S rrn was stable during the study period.
Kahdeksan vertailugeenikandidaatin joukosta ainoastaan ribosomaalista RNA:ta koodaava 16S rrn osoittautui RT-qPCR-testiin soveltuvaksi sen tasaisen ilmentymisen takia.
Expression of sigK appeared biphasic, being expressed in both exponential and stationary phases, suggesting σK may play a dual role in sporulation.
sigK-geenillä havaittiin kaksivaiheinen ilmentymisprofiili, mikä viittaa kaksijakoiseen rooliin itiöimisen säätelyssä.
Induction of sigF, sigE, and sigG expression occurred on entry into stationary growth, indicating a role in sporulation.
sigF-, sigE- ja sigG-geenit aktivoituivat bakteerikannan kasvun hidastuessa, mikä viittaa keskeiseen rooliin bakteerin itiömuodostuksessa.
16S rrn was used as the normalisation reference gene for RT-qPCR analysis of spo0A, sigF, sigE, sigG, and sigK expression during the same growth period.
Menetelmän avulla tutkittiin itiöimisen aloittamisesta vastaavaa Spo0A-tekijää koodaavan spo0A-geenin sekä sigF-, sigE-, sigG- ja sigK-geenien ilmentymistä ATCC 3502 kannan kasvun ja itiöimisen aikana.
To study gene expression during sporulation in C. botulinum ATCC 3502, we identified a suitable normalisation reference gene for reverse-transcription real-time PCR (RT-qPCR).
Työssä kehitettiin ensin C. botulinumin geeni-ilmentymisen mittaamiseen soveltuva reaaliaikainen PCR-menetelmä (RT-qPCR) ja tunnistettiin menetelmän käyttöön sopiva vertailugeeni.
This indicated that σG may be responsible for cortex, but not coat, formation in C. botulinum.
Tuloksen perusteella σG-tekijä osallistuu C. botulinumilla lähinnä itiövaipan muodostumisen säätelyyn.
The candidate genes were 16S ribosomal RNA (rrn), the ATP metabolism enzymes adenosine kinase (adK) and glutamate dehydrogenase (gluD), the DNA-binding protein gyrase (gyrA), and ribosome-related proteins alanyl-tRNA synthetase (alaS), GTP-binding Era (era), RNA polymerase β subunit (rpoC) and 30S ribosomal protein S10 (rpsJ).
Mutaatioanalyysissa sigF- ja sigE-geenien suhteen mutatoitujen kantojen itiöitymisen todettiin pysähtyneen aikaisessa vaiheessa (ns. II vaihe, jolle on tyypillistä asymmetrinen solunjakautuminen mutta ei vielä itiörakenteiden muodostuminen) sekä RT-qPCR-testin että elektronimikroskopian avulla.
Both sense and antisense sigK mutants were then grown under stress conditions of low temperature, high NaCl, and low pH.
Odotetusti sigK-geenin suhteen mutatoidut bakteerit kasvoivat kontrollikantaa heikommin niin ikään kylmä- ja suolastressissä.
This study aimed to analyse in Group I C. botulinum ATCC 3502 the role of sigma (σ) factors σF, σE, σG, and σK.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin itiöimistä muilla bakteerilajeilla säätelevien σF-, σE-, σG- ja σK-sigmatekijöiden toimintaa ja merkitystä C. botulinum ATCC 3502 -bakteerikannalla.
However, the impacts of these changes are not always so clear.
Näiden muutosten vaikutukset eivät kuitenkaan ole aina niin selviä.
Habitat alteration, biodiversity loss, pollution, climate change and introduced species are nowadays considered potential threats to human and wildlife health.
Elinympäristöjen muutoksia, biologisen monimuotoisuuden vähenemistä, saasteita, ilmastonmuutosta ja istutettuja lajeja pidetään mahdollisia uhkina sekä ihmisten että villieläinten terveydelle.
Recent research has strongly linked disease emergence and resurgence with human-induced environmental change.
Viimeaikainen tutkimus on osoittanut, että sairauksien ilmaantuminen ja elpyminen ovat vahvasti sidoksissa ihmisen aiheuttamiin ympäristön muutoksiin.
Recent findings indicate that anthropogenic disturbances may favour the transmission of some parasites, but can also be disadvantageous to others.
Viimeaikaiset havainnot osoittavat, että ihmisen toiminnasta aiheutuvat häiriöt saattavat suosia joidenkin loisten leviämistä, kun taas muille siitä voi olla haittaa.
To test these hypotheses, I perform statistical modelling and experimental work focusing on the two most prevalent endoparasites in the studied stickleback populations, i.e. the eye fluke Diplostomum spp.
Testaan hypoteesit tekemällä tilastollista mallinusta, sekä suorittamalla kokeita kahdella tutkittujen kolmipiikkipopulaatioiden tavallisimmalla endoparasiitilla, eli tiehytmadoilla (Diplostomum spp.)
Finally I point out areas that are in need of further investigation in order to elucidate the consequences of human activities for ecosystems and to build a predictive framework for how global change can affect parasitic diseases.
Lopuksi osoitan joukon tutkimuskysymyksiä, jotka selventäisivät ekosysteemeihin kohdistuvia ihmisen aiheuttamia vaikutuksia, sekä auttaisivat rakentamaan ennustavan viitekehyksen loistartuntojen käyttäytymiselle maailmanlaajuisen muutoksen edessä.
The different parts of the thesis focus on the influence of anthropogenic disturbances on epidemics, and on the ecological mechanisms underlying the observed patterns.
Opinnäytetyön eri osat keskittyvät siihen miten ihmisen aiheuttamat häiriöt vaikuttavat epidemioihin, sekä niihin ekologisiin mekanismeihin, jotka selittävät havaittuja kuvioita.
After reviewing current knowledge about the influence of human-induced environmental change on host-parasites interactions, I focus on epidemiological patterns in fish populations inhabiting eutrophied waters, which vary in the extent of eutrophication.
Käytyäni läpi nykyisen tietämyksen ihmistoiminnan aiheuttamien häiriöiden vaikutuksesta isäntä-loissuhteisiin, siirryn tarkastelemaan epidemiologisia kuvioita, joita löytyy eriasteisista rehevistä vesistä elävistä kaloista.
The aim of this thesis is to determine how human-induced environmental change affects host-parasite interactions by using anthropogenic eutrophication of the habitat of the threespine stickleback, Gasterosteus aculeatus, and its macroparasites as a model system.
Mallijärjestelmänä toimii ihmistoiminnasta johtuvan elinympäristön rehevöitymisestä kärsivä kolmipiikki, Gasterosteus aculeatus, ja sen makroloiset.
The different approaches used in my thesis reflect the complexity of host-parasite systems and the need to mix theory, monitoring and experimental work to estimate the impact of human-induced environmental change on host-parasite interactions.
Se osoittaa myös, että on tarpeellista yhdistää teoria, villien kantojen tarkkailu ja kokeellinen työ, kun arvioidaan ihmisen aiheuttaman ympäristönmuutoksen vaikutusta lois-isäntäsuhteisiin.
By analysing the data in respect to the degree of environmental disturbance and the knowledge about the biology of the parasites and their hosts, I develop hypotheses regarding the different mechanisms explaining the observed patterns.
Kehitän hypoteeseja todettuihin kuvioihin vaikuttavista mekanismeista analysoimalla aineistoa suhteessa elinympäristön häiriöihin, sekä tietoon loisten ja niiden isäntien biologiasta.
Combining Oncolytic Immunotherapy with Conventional Cancer Treatments
Onkolyyttisen immunoterapian yhdistäminen perinteisiin syöpähoitoihin
Both patient groups showed good safety.
Raportoimme hoitojen olevan turvallisia molemmissa potilasryhmissä.
Increase of an ICD marker protein high-mobility group box 1 (HMGB1) and antitumor T-cell activity suggested activation of immune responses.
ICD:ssa vapautuvan high-mobility group box 1 (HMGB1) proteiinin nousu ja anti-tumoraaliset T-soluvasteet viittasivat immuunijärjestelmän aktivoitumiseen.
Cancer remains a major cause of death and novel treatment modalities are needed.
Syöpätaudit ovat maailman yleisin kuolinsyy, jonka vuoksi tehokkaampia hoitoja tarvitaan.
This intrinsic ability of adenoviruses to radiosensitize cells could be harnessed against cancer cells by selective targeting, thus increasing efficacy while reducing the harmful side-effects of radiotherapy.
Tämä adenovirusten luontainen kyky altistaa infektoitu solu sädehoidolle voidaan kohdentaa syöpäsoluja vastaan onkolyyttisesti, siten lisäten tehoa ja vähentäen säteilyn sivuvaikutuksia normaalikudoksiin.
Oncolytic immunotherapy is a safe and promising approach, where cancer-selective viruses kill only cancer cells and mount an immune response against the tumor.
Onkolyyttinen immunoterapia on turvallinen ja lupaava hoitomuoto, jossa vain syöpäsoluissa jakautuvat virukset tuhoavat kasvainkudosta säästäen terveet solut, samalla aktivoiden immuunijärjestelmää havaitsemaan syöpäkasvaimia.
Biomarkers are urgently needed for identification of cancer patients likely to benefit from immunotherapy.
Biomarkkereita kaivataan kohdentamaan immunoterapeuttisia hoitomuotoja niistä hyötyville potilaille.
Disease stabilization or better was observed in 67% of evaluable treatments, and as an estimated effect on survival, combination-treated patients trended for increased overall survival over non-randomized control patients.
Raportoimme taudinetenemisen hidastuneen kuvantamisessa 67%:lla arvioitavista potilashoidoista, sekä havaitsimme suuntaa-antavasti viitteitä elossaoloajan pitkittymisestä verrattuna ei-randomoituihin kontrollipotilaisiin.
Antitumor T-cell activation appears to require autophagy and immunogenic cell death (ICD).
Hyödyllisten T-soluvasteiden aikaansaamisessa autofagia ja immunogeeninen solukuolema (ICD) ovat keskeisiä.
HMGB1-low patients seemed to benefit from immunogenic virus constructs and antitumor T-cell activity.
HMGB1-matalat potilaat näyttivät hyötyvän immunogeenisistä hoitoviruksista sekä antitumoraalisten T-solujen aktivaatiosta, viitaten biomarkkerin mekanismin olevan immuunivälitteinen.
In a translational study, we demonstrated preclinically that oncolytic adenovirus together with low-dose temozolomide and cyclophosphamide increased ICD and autophagy, resulting in tumor growth inhibition.
Kolmas, translationaalinen tutkimuksemme osoitti onkolyyttisen adenoviruksen yhdessä matala-annoksisen temotsolomidin ja syklofosfamidin kanssa lisäävän syöpäsolujen ICD:aa, autofagiaa ja parantavan tehoa eturauhassyövän hiirimallissa.
Because HMGB1 protein is emerging a key player in immunomodulation, we addressed the biomarker value of HMGB1 serum level in an ATAP cohort of 202 cancer patients treated with oncolytic adenoviruses: Patients with low-baseline HMGB1 showed significantly improved overall survival and disease control rate in multivariate analyses as compared to high-baseline patients.
Neljännessä tutkimuksessa määritimme seerumin HMGB1 proteiinin ennustearvon 202 syöpäpotilaan ATAP-hoidetussa aineistossa: Monimuuttuja-malleissa onkolyyttisen adenovirushoidon mahdollinen hyöty kuvantamisvasteissa ja elossaoloajassa korostui merkittävästi sillä osalla potilaista joiden veren HMGB1-taso oli alkutilanteessa matala.
We first showed that combining radiotherapy with adenoviral vector proteins E4orf3 and E4orf6, but not E1B55K, enhanced DNA damage accumulation and cancer cell killing, and inhibited prostate tumor growth in mice.
Ensimmäisessä osajulkaisussa raportoimme kahden adenovirus-vektorin proteiinin, E4orf3:n ja E4orf6:n, herkistävän tehokkaasti eturauhassyöpää sädehoidolle estämällä DNA-korjausmekanismeja, sekä hidastavan tuumorikasvua yhdistelmähoidon hiirimallissa.
We aimed to improve oncolytic adenoviral immunotherapy by combining it with chemotherapy and radiotherapy, and by identifying resistance mechanisms and biomarkers.
Tämä väitöskirjatutkimus tähtää onkolyyttisen adenoviraalisen immunoterapian kehittämiseen yhdistelmähoidoissa sädehoidon ja solunsalpaajien kanssa, sekä tutkimalla kasvainresistenssin syitä ja uusia biomarkkereita.
Thus, we have identified HMGB1 as a novel prognostic and predictive biomarker for oncolytic immunotherapy, which may distinguish between immunologically inert and responsive cancer patients.
Päättelemme siten seerumin HMGB1 proteiinin olevan lupaava ennusteellinen biomarkkeri onkolyyttiselle immunoterapialle.
We identified upregulated interferon signaling in the resistant tumors by microarray, while pathway analyses suggested potential therapeutic targets, and myxovirus resistance protein A (MxA) was found a protein level indicator correlating with resistance to virus.
Identifioimme potentiaalisesti hyödyllisen biomarkkerin, myxovirus-proteiini A:n (MxA), joka korreloi virus-resistenssin kanssa.
We report safety, possible signs of efficacy, and immunological effects in altogether 238 patient treatments, and introduce promising biomarkers for oncolytic immunotherapy.
Väitöskirjatutkimuksemme edistää onkolyyttisen immunoterapian tehon ja turvallisuuden kehitystä erityisesti syövän yhdistelmähoidoissa, tarjoten perusteet kliinisiin jatkotutkimuksiin, ja esittelee uusia biomarkkereita jotka voivat auttaa paremmin kohdentamaan immunoterapeuttiset hoitomuodot niistä hyötyville syöpäpotilaille.
In study two, we established two ovarian cancer mouse models, where tumors relapse despite the presence of functional oncolytic adenovirus, with tumor stroma maintaining the virus resistance.
Toisessa osajulkaisussa tutkimme onkolyyttisiä adenoviruksia vastaan kehittyvää kasvainresistenssiä munasarjasyövän hiirimalleissa, joissa kasvaintukikudos näytti ylläpitävän vastustuskykyä.
Combination therapy was found safe in 41 treatments given to patients with refractory solid tumors in the context of an advanced therapy access program (ATAP).
41 yhdistelmähoitoa annettuna kokeellisessa ATAP-hoito-ohjelmassa pitkälle-edenneiden syöpäpotilaiden kasvaimiin osoittautuivat hyvin siedetyiksi.
Our results can help in designing clinical trials and developing oncolytic adenovirus treatments.
Tuloksemme valottavat viruksia vastaan kehittyvän kasvainresistenssin mekanismeja ja voivat auttaa sen taltuttamisessa.
Aspects of spectator fields in post-inflationary resonant particle production
Spektaattorikenttien aspekteja inflaation jälkeisessä resonanssi-hiukkastuotossa
Grounded in the increasingly accurate astronomical observations of the past few decades, the study of cosmology has produced a comprehensive account of the history of the universe.
Nojaten viime vuosikymmenien tähtitieteellisiin havaintoihin, kosmologian tutkimus on tuottanut kattavan kuvauksen maailmankaikkeuden historiasta.
Together inflation and the subsequent Big Bang evolution form the back bone of modern cosmology.
Yhdessä inflaatio ja sen jälkeinen alkuräjähdysmallin mukainen kehitys muodostavat kosmologian standardimallin.
Spectator fields - light scalar fields which are subdominant during inflation - may also play an important role during this epoch.
Myös spektaattorikentät - kentät jotka ovat merkityksettömiä inflaation aikana - voivat olla tärkeitä uudelleenlämmityksen aikana.
However, the transition between the inflationary epoch and the thermal state which characterizes the initial conditions of the Big Bang evolution is not well understood.
Kuitenkin, siirtyminen inflaatiosta alkuräjähdysmallin kuumaan alkutilaan ei ole hyvin ymmärretty.
While the Big Bang model has been extremely successful in being able to account for a wide array of cosmological data, it leaves unexplained the special initial conditions that are required in order to produce the universe we find ourselves in.
Vaikka kuuman alkuräjähdyksen malli on ollut hyvin menestyksekäs ja on pystynyt selittämään suuren määrän kosmologisia havaintoja, se myös vaatii erityisiä alkuehtoja maailmankaikkeuden kehitykselle, joita on vaikea motivoida.
The aim of this thesis is to showcase aspects of non-perturbative decay of scalar fields after inflation, focusing in particular on the role of spectator fields.
Tässä työssä on tutkittu skalaarikenttien hajoamista inflaation jälkeen keskittyen erityisesti spektaattorikenttien rooliin resonanssihajoamisessa.
Such initial conditions are, however, a natural consequence of a period of quasi-exponential expansion of the universe known as inflation.
Tällaiset alkuehdot ovat kuitenkin hyvin luonnollisia jos hyvin varhainen maailmankaikkeus koki kiihtyvän laajenemisen aikakauden.
This account is contained in the Hot Big Bang cosmological model which describes the expansion of a hot and dense state to become the universe as we observe it today.
Tämä kuvaus on kiteytetty kuuman alkuräjähdyksen mallissa, joka kuvaa maailmankaikkeuden laajenemista hyvin kuumasta ja tiheästä tilasta.
This process - dubbed reheating - involves the decay of the inflaton field into the particles of the Standard Model of particle physics, and may be highly non-trivial, with non-perturbative resonant processes playing a major role.
Tässä prosessissa, jota kutsutaan uudelleenlämmitykseksi, inflaation aiheuttama kenttä - inflatoni - hajoaa tavallisiksi hiukkasiksi, mikä voi tapahtua hyvin epätriviaalilla tavalla resonanssin kautta.
This includes the modulation of the non-perturbative decay of the inflaton by a spectator field, the non-perturbative decay of a spectator into the Standard Model Higgs, as well as the non-perturbative decay of the Higgs field itself.
Toisaalta resonanssi voi esiintyä myös itse spektaattorikenttien hajoamisessa, jolloin inlfatonin hajoaminen ja tämän tuottama lämpökylpy ratkaisevat hajoavatko spektaattorikentät vai ei.
Inflation also provides a natural mechanism for the production of primordial seeds of structure in the universe through the growth of the quantum fluctuations in the inflaton field to super-horizon scales.
Spektaattorikentät voivat tuottaa kaarevuusperturbaatioita mikäli ne moduloivat inflatonin hajoamista.
These memories were significant and they wanted to be passed on to their own children.
Nämä muistot olivat merkityksellisiä ja niitä haluttiin myös siirtää omille lapsille.
The questionnaire had mainly open-ended questions.
Kyselylomakkeessa oli pääsääntöisesti avoimia kysymyksiä.
They also wanted to maintain the Finnish food culture and teach it to their children.
He myös halusivat pitää yllä suomalaista ruokakulttuuria ja opettaa sitä lapsilleen.
The Swedish Finns are a heterogeneous group.
Ruotsinsuomalaiset ovat heterogeeninen joukko.