natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The features are associated directly to some geometric quantity, and this makes it easier to express the geometric constraints in a natural way, as shown in the thesis.
Piirteet liittyvät suoraan johonkin geometriseen suureeseen, ja tämä helpottaa luonnollisella tavalla geometristen rajoitteiden käsittelyä, kuten väitöstyössä osoitetaan.
The first example is curvature of surfaces, which has met renewed interest since the introduction of ubiquitous point cloud data and the maturation of the discrete differential geometry.
Ensimmäinen esimerkki on pintakaarevuus, joka on uudelleen virinneen kiinnostuksen kohde kaikkialle saatavissa olevan datan ja diskreetin geometrian kypsymisen takia.
This content could be discovered and modeled to some degree by such machine learning (ML) approaches like deep learning, but either a direct coverage of geometry in samples or addition of special geometry invariant layer is necessary.
Tämä sisältö voitaisiin jossain määrin löytää ja mallintaa koneoppimisen keinoin, esim. syväoppimisen avulla, mutta joko geometria pitää kattaa suoraan näytteistämällä tai tarvitaan neuronien lisäkerros geometrisia invariansseja varten.
Geometric content is central when there is a need for direct observations of spatial variables, or one needs to gain a mapping to a geometrically consistent data representation, where e.g. outliers or noise can be easily discerned.
Geometrinen sisältö on keskeinen, kun tarvitaan suoraa avaruudellisten suureiden havainnointia, tai kun tarvitaan kuvaus geometrisesti yhtenäiseen dataesitykseen, jossa poikkeavat näytteet tai melu voidaan helposti erottaa.
Another tradition relies on statistical nature of vast quantity of data, where geometric regularity is intrinsic to data and statistical models usually grasp this level only indirectly.
Toisessa perinteessä nojataan suuren datamäärän tilastolliseen luonteeseen, jolloin geometrinen säännönmukaisuus on datan sisäsyntyinen ominaisuus, joka hahmotetaan tilastollisilla malleilla ainoastaan epäsuorasti.
In this thesis we consider transformation of original input data to a geometric feature space in two example problems.
Tässä työssä tarkastellaan datan muuntamista geometriseen piirreavaruuteen kahden esimerkkiohjelman suhteen.
There exists a tradition using precise geometric modeling, where uncertainties in data can be considered noise.
Geometriassa käytetään perinteisesti tarkkoja malleja, jolloin datassa esiintyvät epätarkkuudet edustavat melua.
This work focuses on point cloud data of natural resources and the silhouette recognition from video input as two real world examples of problems having geometric content which is intangible at the raw data presentation.
Tämä työ keskittyy kahteen esimerkkiin: luonnonvaroja kuvaaviin pistepilviin ja videohahmontunnistukseen.
However, multilevel efforts can be directed to minimise it as much as possible.
Kuitenkin monella tasolla voidaan ryhtyä toimiin sen minimoimiseksi.
It is an enduring phenomenon that will continue in various forms.
Se on ikuinen ilmiö, joka jatkuu eri muodoissaan.
It is premature to conclude that the digital divide can ever be fully bridged.
On ennenaikaista päätellä, että digitaalista jakoa voi koskaan täysin poistaa.
Results indicate that the digital divide is a much more complex phenomenon than previously understood.
Tulokset osoittavat, että digitaalinen jako on paljon monimutkaisempi ilmiö kuin mitä aiemmin on ymmärretty.
Results of empirical investigation clarified the quite confused debate between socio-economic indicators and ICT relationships worldwide.
Empiirisen tutkimuksen tulokset selkeyttivät hyvin sekaantunutta väittelyä yhteiskunnallis-taloudellisten indikaattoreiden sekä tietotekniikan suhteesta maailmanlaajuisesti.
To understand this multilevel phenomenon, Finland and Pakistan were taken as reference countries to represent ICT situation in one developed and one developing country.
Jotta olisi mahdollista ymmärtää tätä monitasoista ilmiötä, Suomea ja Pakistania käytettiin vertailumaina edustamaan tietotekniikan tilannetta kehittyneessä ja kehittyvässä maassa.
Based on analysis of findings and literature, a systematic solution to minimize the digital divide in Pakistan has been proposed.
Analyysiin ja kirjallisuuteen perustuen ehdotetaan systemaattista ratkaisua minimoimaan digitaalista jakoa Pakistanissa.
ICT and wellbeing are fundamental concerns in information systems science but seem to have an uncertain place in policy and academic groups.
Tietotekniikka ja hyvinvointi ovat keskeisiä kiinnostuksenkohteita tietojärjestelmätieteessä, mutta niiden asema politiikassa ja akateemisissa piireissä vaikuttaa vakiintumattomalta.
Role of ICT in healthcare and social welfare should be a key practical agenda worldwide.
Tietotekniikan roolin terveydenhoidossa ja sosiaalihuollossa pitäisi olla käytännössä pääosassa keskusteluissa globaalisti.
Although developed countries have overpassed developing countries in terms of ICT penetration and infrastructure, there are considerable digital divides in developed regions.
Vaikka kehittyneet maat ovat kehittyviä maita edellä tietotekniikan levinneisyyden ja infrastruktuurin suhteen, kehittyneillä alueilla on huomattavia digitaalisia jakoja.
In spite of the six decades of critical research that has been conducted on the digital divide, misconceptions about the phenomenon still abound, even within prominent research groups, as witnessed by inconsistent definitions of the term.
Huolimatta runsaasta määrästä digitaalista jakoa koskevasta kriittisestä tutkimuksesta, jota on tehty kuuden vuosikymmenen ajan, ilmiöstä on edelleen havaittavissa runsaasti väärinkäsityksiä, jopa merkittävissä tutkimusryhmissä, kuten termin yhtäpitämättömät määritelmät osoittavat.
Multivariate regression analysis was used to examine large chunks of World Bank data from 191 countries.
Monimuuttujaregressioanalyysiä käytettiin tilastollisena menetelmänä Maailmanpankin 191 maata kattavavan suuren tietoaineiston analysoinnissa.
While the shrinkage in prices of basic ICT equipment has enabled ICT access to masses, the trend of the digital divide has wandered into another direction: a constellation of divides based on skills, type and quality of ICT tools.
Samaan aikaan kun tietotekniikan hintojen lasku on mahdollistanut tietotekniikan saatavuuden massoille, digitaalisen jaon kehitys on mennyt toiseen suuntaan: on olemassa joukko jakoja, jotka perustuvat tietotekniikkatyökalujen taitoihin, tyyppeihin ja laatuun.
Recently, a considerable deal of literature has emerged around the theme of the digital divide; admittedly, weaving an intricate web of hypothetical assumptions about the nature of the problem.
Viime aikoina merkittävä määrä kirjallisuutta on kasvanut "digitaalisen jaon" teeman ympärille, mikä on luonut kompleksisia hypoteettisia oletuksia ongelman luonteen ympärille.
The World Bank was a major source of data, in addition to systematic literature review on the digital divide.
Tutkimus perustuu Maailmanpankin tietoihin sekä systemaattiseen kirjallisuuskatsaukseen digitaalisesta jaosta.
Holistic research design was best suited to address the nature of research questions raised in the research design.
Kokonaisvaltainen tutkimus oli sopivin tapa käsitellä tutkimuskysymyksiä.
To remedy these limitations, this research assigns itself a mandate to rethink the phenomenon of the digital divide critically and arrive at a solution.
Nämä rajoitukset ja haasteet silmällä pitäen, tämä tutkimus arvioi kriittisesti ja ratkaisukeskeisesti digitaalisen jaon ilmiötä.
Simultaneously, a new form of the digital divide related to elderly people is actively raising its head globally, which has been labelled as the grey digital divide in the literature.
Samanaikaisesti digitaalisen jaon uusi muoto "harmaa digitaalinen jako", joka liittyy ikäihmisiin, on aktiivisessa kasvussa maailmanlaajuisesti.
The prime narrative constructed throughout the body of this dissertation centres on the solution to the long awaited problem of the digital divide.
Tämä tutkielma keskittyy ensisijaisesti pitkään odotettuun digitaalisen jaon ongelman ratkaisuun.
To bridge further gaps in existent literature, an ongoing literature review which was actively conducted throughout the dissertation writing process continually provided new insights into the topic.
Koko väitöskirjaprosessin jatkunut kirjallisuuskatsaus lisäsi jatkuvasti ymmärrystä aiheesta pyrkien täyttämään aukkoja olemassa olevassa kirjallisuudessa sekä antamaan uusia näkemyksiä teemaan liittyen.
Future work on this topic must continue globally and procedures to form a universal assessment mechanism for the digital divide should begin in earnest.
Erityisesti pitäisi aloittaa toimenpiteet, joilla pystyttäisiin arvioimaan digitaalista jakoa kansainvälisesti.
The findings indicate that morally grey areas emerge in situations where people are oppressed and they are forced to make decisions against their ethical principles.
Tulosten mukaan moraalisesti harmaita alueita esiintyy tilanteissa, joissa ihmisiä painostetaan ja joissa heidät pakotetaan tekemään päätöksiä eettisten näkemystensä vastaisesti.
What kinds of carceral spaces do these practices and processes produce?
Millaisia vankeustiloja nämä käytännöt ja prosessit muodostavat?
The control and confinement may be implemented by the regime and the law or through individuals and social groups.
Kontrolli ja rajoittaminen voivat toteutua hallinnon tai lakien, mutta myös sosiaalisten ryhmien tai yksilöiden toimesta.
The findings suggest that peoples’ lives are controlled for various reasons.
Väitöskirjatutkimukseni osoittaa, että ihmisten elämää rajoitetaan moninaisista syistä.
Cognitively impaired individuals are especially vulnerable since a lack of short-term memory exposes them to mistreatment.
Myös muistisairaat ovat haavoittuvassa asemassa, sillä lyhytkestoisen muistin puute voi altistaa heidät kaltoinkohtelulle.
In the study, the significance of the working community is recognised in relation to the production of carceral spaces.
Tutkimuksessa on huomioitu myös työyhteisön merkitys vankeustilojen tuottamisessa.
How can carceral spaces be conceptualised further in human geography?
Kysyn myös, miten vankeustiloja voidaan edelleen määritellä ihmismaantieteessä.
The questions I ask are: What kind of carceral practices and processes can be identified in spaces of confinement?
Kysyn: Millaisia vankeuskäytäntöjä ja prosesseja rajoitetuista tiloista voidaan tunnistaa?
The spatiotemporal control emphasises the meaning of space and spatial solutions, especially in institutions, by defining who can be where and when.
Ajallinen ja tilallinen kontrolli määrittelee kuka voi olla missä ja milloin, mikä korostaa erityisesti instituutioissa tilan ja tilallisten ratkaisujen merkitystä.
Confinement is strongly linked to power relations, whether it is the power of the state, the power of authorities or the power of individuals over others.
Rajoittaminen liittyy vahvasti valtasuhteisiin, joihin liittyvät valtiovalta ja auktoriteetit, mutta myös yksilön vallankäyttö.
Thus, some groups are more vulnerable than others to mistreatment and carceral practices.
Tietyt ihmisryhmät joutuvat alttiimmin vankeuskäytäntöjen kohteiksi ja kaltoin kohdelluiksi.
Carceral riskscape elaborates the relationship between risk and carceral space and how perceptions of risk may produce carceral practices and spaces.
Toiseksi riskien ja vankeustilojen välisen suhteen (carceral riskscape) tutkiminen paljastaa, miten näkemykset riskeistä saattavat tuottaa vankeuskäytäntöjä ja -tiloja.
Moreover, the findings suggest that these spaces are unequal.
Tutkimuksen löydökset osoittavat, että rajoitetut tilat ovat epätasa-arvoisia.
The thesis suggests, that spaces of confinement are heterogeneous, and they appear in different forms and levels.
Tutkimus osoittaa, että rajoitetut tilat ovat heterogeenisiä ja voivat ilmetä eritasoisina ja erilaisissa muodoissa.
In this thesis, I study spaces of confinement, particularly from the perspective of carceral geography.
Käsittelen väitöskirjassani rajoitettuja tiloja erityisesti vankeusmaantieteen (carceral geography) näkökulmasta.
In the thesis, I explore spaces of confinement through different environments: an alternative community, nursing homes and a geropsychiatric ward.
Väitöskirjassani tarkastelen rajoitettuja tiloja vaihtoehtoisessa yhteisössä, vanhainkodissa ja vanhuspsykiatrisella osastolla.
In addition, mistreatment cases may not be reported due to the employee experiencing the risk of either being excluded from the working community or losing their job entirely.
Kaltoinkohtelusta ei myöskään välttämättä raportoida eteenpäin, jos se aiheuttaa riskin työpaikan menetyksestä.
The layers suggest that carceralities may accumulate spatiotemporally and create spaces that are more carceral than others.
Ensinnäkin vankeustilojen kerroksellisuuden (carceral layers) tarkastelu osoittaa, että vankeuselementit voivat kasaantua ajallis-tilallisesti ja synnyttää tiloja, jotka ovat enemmän vankeustilojen kaltaisia kuin toiset.
The recent discussions about mistreatment in elderly care and psychiatric care have increased the importance of expanding our knowledge about these spaces in order to ensure that these institutions provide a good quality of care and proper living conditions.
Viime vuosien väärinkäytökset vanhusten hoivassa ja psykiatrisessa hoidossa ovat kasvattaneet tarvetta tuottaa tietoa rajoitetuista tiloista.
This subdiscipline of human geography is relatively new and has been rarely used in the Nordic context.
Ihmismaantieteeseen kuuluva vankeusmaantiede on verrattain uusi tutkimussuuntaus Pohjoismaissa, eikä sitä ole aiemmin käytetty suomalaisia hoivainstituutioita koskevassa tutkimuksessa.
Thus, the thesis provides a novel viewpoint from which to understand spatiality in spaces of confinement and carceral spaces in a Nordic context.
Väitöskirjani tarjoaakin uudenlaisen näkökulman rajoitettujen tilojen tutkimukseen pohjoismaisessa kontekstissa.
Physical immobility may expose people to spatial mistreatment, for example being left alone for protracted periods of time.
Erityisesti liikuntarajoitteiset voivat joutua hoivalaitoksissa olemaan pitkiä aikoja yksin.
Furthermore, the experiences of carceral spaces may remain with people after the actual confinement and continue to have an influence on their perceptions of risks and their ability to cope in mundane life.
Lisäksi kokemukset vankeustiloista saattavat vaikuttaa ihmisen elämään varsinaisen rajoittamisen jälkeenkin.
Thus, I find considering this approach worthwhile when institutions and new care forms are developed.
Nämä näkökulmat auttavat ymmärtämään rajoitettujen tilojen monimutkaisia tilallisia ominaisuuksia sekä ovat hyödyksi uusia hoitomuotoja ja –tiloja suunnitellessa.
In the thesis, I have provided two concepts to be used in carceral geography and with which to explore the essence and production of carceral spaces.
Väitöskirjani tarjoaa kaksi uutta näkökulmaa rajoitettujen tilojen tarkasteluun.
Thalidomide PNP is predominantly sensory, but motor fibers are also slightly affected.
Talidomidi-PNP on pääasiassa sensorinen, mutta motoriset syyt ovat lievästi vaurioituneet.
In the diagnosis of small-fibre PNP, the skin biopsy and quantitative sensory tests complement each other.
Ohutsäieneuropatian diagnostiikassa ihobiopsia ja kvantitatiiviset tuntokynnysmittaustestit täydentävät toisiaan.
<b>Subjects and methods:</b> (I) 21 uremic patients, sensory and motor conduction studies, vibratory- and thermal detection thresholds before and after dialysis.
<b>Aineisto ja menetelmät:</b> I: Tutkittiin 21 uremiapotilaan sensoristen ja motoristen hermojen vasteet, värinä- sekä lämpötuntokynnykset ennen ja jälkeen hemodialyysin.
<b>Backround: </b>Polyneuropathy (PNP) is a disorder of the peripheral nervous system that causes widespread, usually symmetric, abnormalities of peripheral nerves.
<b>Tausta:</b> Polyneuropatia (PNP) on ääreishermoston sairaus, joka aiheuttaa laaja-alaisia, yleensä symmetrisiä vaurioita ääreishermostossa.
Positive PNP symptoms in uremic patients correlated with vibratory perception threshold and sensory neurography.
Positiiviset PNP oireet uremiassa korreloivat värinätunto-kynnyksen sekä sensoristen hermojen neurografialöydösten kanssa.
(II) 12 myeloma patients with thalidomide therapy, the methods were the same as in study I. (III) 12 patients with Fabry disease, same methods as in studies I and II, also skin biopsy for the detection of intraepidermal nerve fibre density.
II:12 talidomidi hoitoa saavaa myeloomapotilasta, tutkimuksen menetelmät olivat samat kuin tutkimuksessa I. III: 12 Fabryn tautia sairastavaa potilasta, edellä mainittujen neurofysiologisten tutkimusten lisäksi potilailta otettiin ihobiopsia säären alueelta.
Numerous underlying conditions can cause PNP.
PNP:aan johtavia syitä on satoja.
(IV) 32 uremic patients, autonomic nervous system was studied with time-domain measures, thick myelinated fibers were studied with sensory neurography.
IV: 32 uremiapotilaan autonomisen hermoston toimintaa tutkittiin sydämen sykevaihtelun aikatason analysillä, paksujen myelinoituneiden säikeiden toimintaa tutkittiin perifeeristen sensoristen hermojen mittauksilla toistetusti noin 2.9 vuoden aikana.
Another aspect of the study was to determine the correlation between subjective symptoms and neurophysiologic and neuropathologic findings in patients with PNP.
Tutkimuksissa kartoitettiin lisäksi PNP:n aiheuttamien subjektiivisten oireiden korrelaatio neurofysiologisten ja neuropatologisten löydösten kanssa.
In uremic patients, the aim was also to study the effect of one dialysis session on neurophysiologic parameters.
Munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla tavoitteena oli tutkia dialyysihoidon tehon vaikutusta autonomisen hermoston toimintaan sekä yhden dialyysikerran vaikutusta neurofysiologisiin löydöksiin.
<b>Aims:</b> To evaluate the subjective PNP symptoms and the most useful neurophysiologic tests for the diagnosis of uremic PNP, thalidomide induced PNP in myeloma patients, and PNP in Fabry disease.
<b>Tavoitteet: </b>Löytää parhaat neurofysiologiset menetelmät uremian, myelooman hoidossa käytettävän talidomidin sekä Fabryn taudin aiheuttaman PNP:n diagnosoimiseksi.
The clinical findings and subjective symptoms were studied using a standardized questionnaire.
Subjektiiviset PNP oireet kartoitettiin kyselykaavakkeella.
<b>Results:</b> The F- wave parameters, vibratory perception threshold from lower limbs, and the sural amplitude were the best parameters in the diagnosis of uremic PNP.
<b>Tulokset:</b> Ureemisen PNP:n diagnostiikassa herkimmät tutkimukset ovat F-aaltojen parametrit alaraajojen motorisista hermoista, värinätuntokynnys alaraajoista sekä suralishermon amplitudi.
The subjective sensory PNP symptoms did not correlate with neurophysiologic findings.
Talidomidi PNP:ssa subjektiiviset oireet korreloivat huonosti neurofysiologisten löydösten kanssa.
Effective dialysis therapy had a positive effect to cardiac autonomic function.
Tehokas dialyysi parantaa autonomisen hermoston toimintaa uremiapotilailla.
The patient’s subjective symptoms, family history and clinical findings give valuable information, and should always be evaluated together with the neurophysiologic tests.
PNP:n aiheuttamat oireet ja kliiniset löydökset pitää aina tutkia, mutta yksin ne eivät ole herkkiä PNP:n diagnostiikassa.
In Fabry disease, women had more PNP symptoms than expected.
Fabryn taudissa naisilla on oletettua enemmän ohutsäieneuropatian aiheuttamia oireita ja löydöksiä.
Neurophysiologic diagnosis, clinical symptoms and neuropathologic findings in polyneuropathies
Fabryn taudissa tutkin lisäksi ohutsäieneuropatian aiheuttamia neuropatologisia löydöksiä iholta otetusta koepalasta.
The neurophysiologic test can be done either before or after dialysis.
Neurofysiologisten tutkimusten ajankohdalla dialyysiajankohtaan nähden ei ole merkitystä.
Thick myelinated fibers are not affected in Fabry disease.
Paksujen säikeiden löydöksiä ei tullut esiin.
<b>Conclusions:</b> When diagnosing PNP, it is important to use standardized neurophysiologic tests that reflect the function of different types of nerve fibres.
<b>Päätelmät: </b>Erityyppisten polyneuropatioiden diagnostiikassa pitää etukäteen valita PNP tyypille oikeat tutkimusmenetelmät raskaiden tutkimuspatterien vähentämiseksi sekä diagnostiikan parantamiseksi.
An exporter of bulk products had become an exporter of high technology.
Bulkkituotteiden viejästä tuli korkean teknologian viejä.
Accession to the European Union in 1995 is the most important decision in Finnish foreign politics after the Second World War.
Euroopan unionin jäsenyys vuonna 1995 on Suomen merkittävin ulkopoliittinen päätös toisen maailmansodan jälkeen.
The final decision on Finnish EU membership was a two-phase process.
Päätös EU-jäsenyydestä oli kaksivaiheinen.
The ten year period 1984–1994 prior to Finland’s EU membership was an extremely active time in business life.
EU-jäsenyyttä edeltänyt kymmenvuotiskausi 1984–1994 oli elinkeinoelämälle tavattoman vilkas.
Especially export-intensive companies needed more profound inte-gration.
Erityisesti vientikauppaa käyneet yritykset tarvitsivat aiempaa pidemmälle menevää integraatiota.
Their aim was to secure Finnish companies with a solid competitive position - especially in relation to companies in Sweden.
Etujärjestöjen tavoitteena oli turvata yrityksille kunnon kilpailuasema erityisesti suhteessa ruotsalaisyrityksiin.
In 1992 the leadership of Finnish foreign policy decided to apply for the membership of the European Union, after which the people voted for membership in autumn 1994.
Valtiojohto päätti vuonna 1992 hakea Euroopan unioniin, jonka jälkeen kansa sai äänestää jäsenyydestä syksyllä 1994.
Interest groups strove to actively affect both deci-sions, often by using the media.
Molempiin ratkaisuihin etujärjestöt pyrkivät vaikuttamaan vahvasti, usein julkisuuden kautta.
Despite long-term work on the western integration on low politics, high politics created frameworks for interest groups.
Huolimatta pitkäjänteisestä työstä länsi-integraation puolesta matalan politiikan (low politics) tasolla, varovaiseksi luonnehdittu ulkopolitiikka loi korkean politiikan (high politics) kehykset etujärjestöjen toiminnalle.
After its re-start in the mid 1980’s the western integration reappeared fairly simultaneously in the agenda of various interest groups.
Virkistyttyään länsi-integraatio palasi 1980-luvun puolivälissä verraten samanaikaisesti etujärjestöjen toimintaan.
Economic goals were their pri-mary concern, whereas security political dimensions remained a secondary, albeit not an insignifi-cant goal.
Taloudelliset tavoitteet hallitsivat perusteluja, kun taas EU-jäsenyyden turvallisuuspoliittiset ulottuvuudet olivat etujärjestöille toissijaisia, joskaan eivät merkityksettömiä.
The close collaboration for integration between the organizations culminated in a victorious election campaign just before the EU referendum.
Järjestöjen saumaton integraatioyhteistyö huipentui voitokkaassa vaalikampanjassa EU-kansanäänestyksen alla.
Contrary to what is often presented in public, the decision about EU was not solely "a project of Aho’s Government" or "primarily a security policy solution".
Tiedotusvälineet tapaavat tiivistää, että päätös oli Ahon hallituksen hanke tai presidentti Koiviston ensisijaisesti turvallisuuspoliittinen ratkaisu.
During that time three parallel developmental streams took place: (1) changes in busi-ness life, most of all internationalization, the rise of technology-intensiveness, and the structural changes in export, (2) changes in the trade policy environment, characterized by the weakened east-ern trade and the revival of western integration and (3) upheavals in the European political scheme, as the Soviet Union and the Eastern Bloc disappeared.
Ajanjaksolla vaikutti kolme rinnakkaista kehityskulkua: 1. yritystoiminnan muutokset, joista keskeisimpinä elinkeinoelämän kansainvälistyminen, teknologian merkityksen kasvu ja viennin rakennemuutos.