natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Few studies have aimed at preventing excessive pregnancy-related weight gain by counselling women on diet and physical activity during or after pregnancy.
UKK-instituutissa tutkittiin, voidaanko äitiys- ja lastenneuvoloissa toteutettavalla tehostetulla elintapaneuvonnalla ehkäistä liiallista painonnousua raskauden aikana ja heti sen jälkeen.
Among the postpartum participants, the intervention group increased the proportion of high-fibre bread of the total amount of bread (a difference of 16.1 (95% CI 4.3-27.9) %-units between the groups, p=0.008) and returned to their pre-pregnancy weight by 10 months postpartum mor!
Synnyttäneistä neuvontaan osallistuneista äideistä puolet palautui raskautta edeltävään painoonsa 10 kuukautta synnytyksen jälkeen, mutta vertailuryhmästä vain 30 %.
In conclusion, the mean gestational weight gain has increased after the 1960s, which may increase the risk of pregnant women for postpartum weight retention and subsequent overweight.
80-luvun puolivälin jälkeen keskimääräinen raskauden aikainen painonnousu on pysynyt samalla tasolla.
Pre-pregnancy weight was self-reported, but the other weight data were based on measurements.
Kuitenkin neuvonta auttoi jatkamaan vähintään kohtuullisesti rasittavaa liikuntaa raskauden loppuun, kun taas vertailuryhmä siirtyi kevyempään liikuntaan.
No significant effects were observed regarding the intake of high-sugar snacks, total LTPA or proportion of participants exceeding the recommendations for gestational weight gain.
Raskauden aikaiseen painonnousuun tai vapaa-ajan liikunnan kokonaismäärään neuvonnalla ei ollut vaikutusta.
We give variations on this theorem by restricting the frame classes (to finite or image-finite frames) and by generalizing the modal language (with the path quantifier and/or counting modalities).
Näitä on saavutettu kahdella tavalla: rajaamalla tarkasteltavia kehysluokkia ja toisaalta laajentamalla käytettävää modaalilogiikan kieltä.
The second part of this work (Chapter 5) generalizes the concept of definability, which is given in terms of validity of formulas.
Työn omaperäisin osa koostuu luvusta 5, jossa esitellään luonnollinen laajennus kehysvalidisuudelle.
The Goldblatt-Thomason theorem characterizes elementary frame classes that are modally definable to be exactly those that are closed under p-morphic images, generated subframes and disjoint unions, and that in addition reflect ultrafilter extensions.
Alkuperäisenä lähtökohtana tälle tutkimukselle oli Goldblatt-Thomasonin lause, jonka mukaan ensimmäisen kertaluvun logiikassa määriteltävät kehysluokat ovat määriteltävissä tavallisessa modaalilogiikassa täsmälleen silloin kuin nämä kehysluokat ovat suljettuja tiettyjen kehyskonstruktioiden suhteen.
We introduce a new concept of validity that allows, from the perspective of second order logic, quantification over (binary) relations.
Siinä missä tavallinen kehysvalidisuus vastaa kvantifiointia osajoukkojen yli, siirrytään tässä uudessa validisuuden käsitteessä tarkastelemaan tapausta, jossa on mahdollista kvantifioida myös osa kaavan tulkinnassa käytettävistä relaatioista.
The validity on the level of frames corresponds to formulas of monadic second order logic, that is, quantification over sets of the universum.
Kaava on validi kehyksessä, mikäli se on tosi kehyksen jokaisessa tilassa propositiosymboleille annetusta tulkinnasta riippumatta.
The progress of clinical pharmacy has been slow in both countries.
Kliinisen farmasian kehitys on molemmissa maissa ollut hidasta.
The traditional and new values coexist and create tension and conflict within the field.
Uudet ja perinteiset arvot elävät yhdessä ja luovat jännitteitä ja ristiriitoja työhön.
These include accuracy, diligence, cleanliness, hygiene, orderliness, precision, and seriousness.
Näitä arvoja ovat tarkkuus, huolellisuus, puhtaus, järjestys, perusteellisuus ja vakavuus.
The main jurisdictions of pharmacy work on Finland and Sweden are fairly similar despite differences in the system of pharmacy services.
Farmaseuttisen työn keskeiset toimivalta-alueet ovat Suomen ja Ruotsin sairaaloissa varsin samanlaisia apteekkijärjestelmien erilaisuudesta huolimatta.
Qualitative content analysis was used as a methodological tool.
Tutkimusote oli laadullinen ja metodina tutkimuksessa oli sisällön analyysi.
These values are rooted in the ideology of clinical pharmacy and in the culture of healthcare practices that emphasizes client-orientation and multi-professional collaboration.
Nämä arvot tulevat yhtäältä kliinisen farmasian ideologiasta, toisaalta ne ovat peräisin terveydenhuollon asiakaskeskeisyyttä ja eri ammattilaisten yhteistyötä korostavasta toimintakulttuurista.
The traditional professional and cultural values of assistant pharmacists and pharmacists and the separateness of pharmacy work are evident also in the Swedish data.
Farmaseuttien ja proviisorien perinteiset ammattikulttuuriset arvot ja farmaseuttisen työn erillisyys tulevat esille myös ruotsalaisessa tutkimusaineistossa.
However, the development and creation of practice patterns within ward/clinical pharmacy have been slow.
Osastofarmasian/kliinisen farmasian kehitys ja sen toimintatapojen luominen on kuitenkin ollut hidasta.
Ward pharmacy/clinical pharmacy is a new jurisdiction in the professional domain of hospital pharmacy, and assistant pharmacists and pharmacists work to build and consolidate it.
Osastofarmasia/kliininen farmasia on uusi toimivalta-alue, jota farmaseutit ja proviisorit ovat rakentamassa ja vakiinnuttamassa.
The hospital pharmacy and the medical dispensary are examined as a professional domain from the perspective of pharmacy personnel and their fellow professionals, physicians and nurses.
Tutkimuksessa sairaala-apteekkia ja lääkekeskusta tarkasteltiin ammatillisena kenttänä farmaseuttisen henkilökunnan ja heidän lähiammattilaistensa, lääkärien ja sairaanhoitajien näkökulmista.
The mission is to provide pharmacy services safely, efficiently, and economically.
Toiminta-ajatuksena on huolehtia lääkehuollosta turvallisesti, tehokkaasti ja taloudellisesti ja niin että potilas saa parasta mahdollista lääkehoitoa.
The professional culture of assistant pharmacists and pharmacists is characterized by features typical of bureaucratic and professional organizations.
Ammattikulttuuri piirtyy byrokraattis-professionaalisena, mikä on tyypillistä terveydenhuollon organisaatioille.
The new professional and cultural values of pharmacy work highlight openness, collaboration with fellow health care professionals, and patient-centeredness.
Farmaseuttisen työn uusia ammattikulttuurisia arvoja sekä Suomessa että Ruotsissa ovat avoimuus, yhteistyö lähiammattilaisten kanssa ja potilaskeskeisyys.
The traditional professional and cultural values, norms and basic assumptions regarding the work of assistant pharmacists and pharmacists are uniform.
Farmaseuttien ja proviisorien arvot, normit ja työtä koskevat perusolettamukset ovat yhdenmukaisia.
The study focuses on the professional jurisdiction and professional culture of assistant pharmacists and pharmacists in the hospital context.
Tutkimuksen kohteena oli farmaseuttien ja proviisorien toimivalta-alue ja ammattikulttuuri sairaalaympäristössä.
The three main professional jurisdictions of pharmacy work are drug preparation, drug logistics, and drug information.
Lääkehuollon keskeiset osat ovat lääkevalmistus, lääkelogistiikka ja lääkeinformaatio.
The study also sought to compare the hospital pharmacy systems in Finland and Sweden.
Lisäksi suomalaista sairaalafarmasiaa kontrastoitiin ruotsalaiseen.
Pharmaceutical expertise is founded on scientific evidence.
Työssä farmaseutit ja proviisorit korostavat tieteellistä tietoa ja esittävät itsensä lääkealan asiantuntijoina.
Various documents were collected as an additional data source.
Työ koostuu monista tehtävä-alueista.
Drug preparation has traditionally been the essence of pharmacy work.
Farmaseutit ja proviisorit määrittelevät lääkehuollosta huolehtimisen ydintehtäväkseen.
Drug information has grown in importance in the work of physicians and nurses, and patients expect more information on drugs.
Farmaseuttien ja proviisorien yhteistyö sairaanhoitajien ja lääkäreiden kanssa on viime vuosina lisääntynyt.
The professional culture is changing both internally and externally, as a consequence of societal changes and changing organizational practices.
Kulttuuria leimaa etnosentrisyys, mutta kulttuuri on muuttunut avoimempaan ja eri ammattiryhmien yhteistyötä painottavaan suuntaan.
The division of labour is hierarchic and highly differentiated, and the work is based on rules and regulations.
Fyysinen ja sosiaalinen etäisyys ja erillisyys vaikeuttavat keskinäistä yhteistyötä ja tämä tulee esille myös lääkärien ja sairaanhoitajien taholta.
Hormone-refractory tumors showed, on average, 6-fold higher expression of the AR than androgen-dependent tumors or the BPH (p Next, the expression of 16 AR coactivators and co-repressors (SRC1, b-catenin, TIF2, PIAS1, PIASx, ARIP4, BRCA1, AIB1, AIB3, CBP, STAT1, NCoR1, AES, cyclin D1, p300, and ARA24) was measured.
Spesifisesti pyrittiin selvittämään AR-geenin mutaatioiden esiintyvyyttä, AR-geenin ekspressiota eturauhassyövässä, androgeenireseptorin kanssa vuorovaikutuksessa olevien ns.koaktivaattorien ja korepressorien ekspressiota eturauhassyövässä sekä ERa ja ER b geenien ekspressiota eturauhassyövässä Keskeisiä löydöksiä olivat mm. se, että AR-geenin pistemutaatiot ovat suhteellisen harvinaisia paikallisesti uusiutuneissa eturauhassyövissä (osatyö 1).
In addition, recent studies have suggested that an androgen receptor (AR) signaling pathway becomes reactivated during the failure of hormonal therapy.
Lisäksi kaikki syövät ekspressoivat PSA:ta viitaten siihen, että AR-signalointireitti on aktiivinen myös hormonirefraktorisissa eturauhassyövissä.
The aim of this study was to investigate the alterations in AR and other genes related to steroid hormone action in prostate cancer.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää AR-geenin osuutta eturauhassyövän uusiutumisessa.
Alterations in androgen receptor, estrogen receptors and their coregulatory genes in prostate cancer
Androgeenien vaikutukset eturauhassoluihin välittyvät tumassa sijaitsevan transkriptiotekijän (eli toisten geenien ilmentymistä säätelevä proteiinin), androgeenireseptorin kautta.
Androgens are known to be essential for the development of prostate cancer.
On esitetty, että androgeenireseptoria koodaava geeni olisi osallisena erityisesti syövän uusiutumiseen johtavassa kehityksessä.
However, the amplification of the SRC1, although being rare, indicates that the coregulator genes could be affected by the genetic alterations in prostate cancer.
Uusiutuneen eturauhassyövän riippumattomuus verenkierron androgeenipitoisuudesta antaa aihetta olettaa, että jotkin androgeenien säätelyreitin muutokset voisivat olla osallisina syövän uusiutumisessa.
The expression of both ERs was detected in all specimens studied.
Monistumafrekvenssi on yhtenevä aikaisempien tutkimusten kanssa.
In the hormone-refractory carcinomas, the mean expression of the ERb was about half of that in the BPH or androgen-dependent carcinomas.
AR geenimonistuma havaittiin noin 30 %:ssa hormonirefraktorisista syövistä.
Fluorescence in situ hybridization (FISH) was performed to detect AR and steroid receptor coactivator-1 (SRC1) gene copy number alterations.
Osatyössä IV tutkittiin a ja b- estrogeenireseptorien ekspressiota eturauhassyövässä.
The level of expression was similar to that observed in breast carcinomas found to be negative for an ERa protein by immunohistochemistry.
Osatyössä III selviteltiin, liittyvätkö AR:n kanssa vuorovaikuttavien proteiinien ekspressiomuutokset eturauhassyövän etenemiseen hoidolle resistentiksi taudiksi.
No common overexpression of the AR coregulators, ERa or ERb was found.
Hoitamattomista kasvainnäytteistä vastaavaa AR-geenin monistumaa ei ole löydetty.
However, the expression of the PIAS1 and SRC1 was significantly (p=0.048, and 0.017, respectively) lower in the hormone-refractory than untreated prostate tumors.
Sen sijaan osoitimme, että AR ekspressoitui keskimäärin kuusi kertaa enemmän hormonirefraktorisissa kuin hormoniriippuvaisissa eturauhassyövissä (osatyö II).
The mutation analysis of 32 hormone-refractory prostate carcinomas, obtained from patients treated with castration alone, revealed one previously detected missense mutation and a somatic contraction of CAG repeat in the AR gene.
Myös AR-geenin mutaatioiden ja siten androgeenireseptorin muuttuneen transaktivaatiokyvyn on ajateltu mahdollisesti vaikuttavan syövän kehittymiseen hormonihoidolle resistentiksi muodoksi.
Next, the expression of the AR gene was measured in benign prostate hyperplasias (BPH), untreated and hormone-refractory locally recurrent prostate carcinomas as well as in 10 prostate cancer xenografts.
Osatyössä II kuvattiin myös ensimmäiset AR-geenimonistuman sisältävät hiiressä ylläpidettävät ihmisen eturauhassyövän vierassiirre- eli xenograftmallisysteemit.
In conclusion, our findings emphasize the central role of the AR in the progression of prostate cancer.
Yhteenvetona tulokset korostavat androgeenireseptorin keskeistä osaa eturauhassyövän uusiutumiseen vaikuttavana tekijänä, vaikkakin spesifinen mekanismi onkin vielä tuntematon.
Most of the coregulators studied were expressed at equal levels in BPH, untreated and hormone-refractory carcinomas.
Säätelyn eri vaiheisiin osallistuu useita muita proteiineja, jotka toimivat joko vahvistaen (koaktivaattorit) tai vaimentaen (korepressorit) AR-välitteistä säätelyä.
However, this role was gendered in various ways in medieval communities.
Tämä rooli näytetään sukupuolitetun hyvin eri lailla eri yhteisöissä.
The construction of gender seems to have been fairly flexible in the interaction with the saint.
Sukupuolen tuottaminen ja uusintaminen pyhimyksen kanssa käydyssä vuorovaikutuksessa näyttää olleen varsin joustavaa.
This role could have been made visible in the public sphere, too, by various devotional practices, like ascetic pilgrimages.
Toisaalta hoivarooli saatettiin tehdä näkyväksi myös julkisessa tilassa esimerkiksi askeettisin pyhiinvaelluksin.
The caregiving role was closely connected to the authority within the domestic sphere.
Hoivarooli oli tiukasti kytköksissä myös arvovaltaan yksityisessä tilassa.
Since the saint's help was often needed in the middle of the daily tasks, social roles, responsibilities and opportunities are depicted in the depositions.
Koska pyhimyksen apua tarvittiin useimmiten juuri arjen ongelmissa, korostuvat lausunnoissa maallikoiden, niin miesten kuin naistenkin, sosiaalisten roolien vastuu, vaatimukset ja mahdollisuudet.
In Italian urban context the caregiving role appear differently: it was feminine privilege and responsibility.
Sen sijaan Italian kaupungistuneilla alueilla hoivarooli näyttäytyy feminiinisten etuoikeuksien ja velvollisuuksien kenttänä: äidit olivat vastuussa lasten hyvinvoinnista.
The caregiver chose between different modes of healing and took responsibility of the interaction with the intercessor.
Hoivaaja valitsi eri hoitomuotojen välillä, kutsui itsenäisesti pyhimystä ja otti myös vastuun vastalahjasta.
The depositions emphasise the collaboration of parents in invocation, votive offerings as well as in reminiscence of the event.
Lausunnot korostavat perheen yhtenäisyyttä ja vanhempien yhteistyötä niin pyhimyksen apuun kutsumisessa, ihmeestä kiittämisessä kuin tapahtuman muistelemisessakin.
The presence of fathers is not marked.
Isät eivät olleet paranemisihmeissä vahvasti läsnä.
In English peasant families both fathers and mothers were active in taking care of their children.
Esimerkiksi englantilaisissa talonpoikaisperheissä hoivarooli näyttää kuuluneen yhtälailla isille kuin äideillekin.
They had the ability to heal and protect.
Jumalallisilla välittäjillä oli voima luonnon yli - kyky pelastaa ja parantaa.
This study focuses on the construction of gender in the interaction of men and women with each other and with the heavenly intercessor.
Väitöksessä tarkastellaan sukupuolen tuottamista ja uusintamista yhteisön sisäisessä ja pyhimyksen kanssa käydyssä vuorovaikutuksessa.
Thus an interrogatory of putative saint's life and miracles was to be held before official canonisation.
Kirkolliselle hierarkialle oli tärkeää todentaa ihmeet ja niiden suorittajat, joten ennen kanonisointia, virallista pyhimykseksijulistamista, tuli suorittaa kysely kandidaatin elämästä ja ihmeistä.
Mothers took care of their children, invoked saint for help and personally engaged in exchange of gifts with the intercessor.
Äidit saattoivat esimerkiksi luvata nimetä lapsen auttavan pyhimyksen mukaan tai luovuttaa lapsen vastalahjaksi luostariin.
The gendering of different responsibilities or qualities was mutable ­ the categories were not exclusive.
Vastuu ja velvollisuudet eivät olleet jäykkiä ja ennalta-asetettuja.
To apply to saint's help was a social strategy for medieval Christians since the heavenly intercessors had power over nature.
Keskiajan kontekstissa avun pyytäminen pyhimykseltä sairaudessa tai onnettomuuden uhatessa oli rationaalinen ja looginen toimintastrategia.
Children were especially numerous as beneficiaries of miracles.
Näissä haastatteluissa maallikotkin saivat yleensä muotoilla lausuntonsa suhteellisen vapaasti, etenkin todistaessaan kokemistaan ihmeistä.
We found that the use of covering ileostomy seemed to protect against major complications.
Havaitsimme, että suojaavan ileostooman käyttö näytti suojaavan merkittävimmiltä komplikaatioilta.
Traditionally it has been estimated that approximately 30% of UC patients will require surgery at some point.
Perinteisesti on arvioitu, että noin 30% potilaista tarvitsee kirurgiaa jossain vaiheessa sairautta.
The first study examined how our surgical technique has evolved since its introduction in 1985.
Väitöskirjan ensimmäisessä työssä tarkastelimme, miten käyttämämme kirurginen tekniikka on kehittynyt alun 1985 jälkeen.
Indications for surgery were acute colitis 45%, chronic colitis 48% and cancer or risk of cancer 7%.
Indikaatiot J-pussileikkauksiin olivat akuutti koliitti 45 %, krooninen koliitti 48 % ja syöpä tai syöpäriski 7 %.
Preliminary population-based studies suggest lower rates of surgery in the era of new biological medication.
Viimeaikaiset ensimmäiset väestöpohjaiset tutkimukset viittaavat kirurgisen hoidon vähentyneen biologisten lääkkeiden aikakaudella.
We found that out of 491 IPAA patients, 53 (10.8%) experienced pouch failure (10 women, 43 men).
Havaitsimme, että 491:stä J-pussipotilaasta 53 (10,8 %) pussi oli poistettu käytöstä; naisia 10 ja miehiä 43.
Anastomosis stricture was twice as common in poorly functioning pouches as in well- functioning pouches.
Anastomoosin striktuura oli lähes kaksi kertaa yleisempi huonosti toimivien pussien potilailla kuin hyvin toimivien.
This thesis aimed to study the surgical outcomes of IPAA patients in the second biggest centre performing IBD surgery in Finland, Tampere University Hospital.
Tämän väitöskirjan tarkoitus on raportoida J-pussileikkausten tulokset Tampereen yliopistollisessa sairaalassa (TAYS), joka on Suomen toiseksi suurin IBD kirurgiaa suorittava keskus.
In patients who had Crohn´s disease diagnosed after IPAA 47% experienced pouch failure.
Potilaat, joilla diagnosoitiin Crohnin tauti J-pussin teon jälkeen, 47 %:lla pussi ei ollut enää käytössä.
The functional outcomes were assessed by Öresland score.
J-pussin toiminnallinen tulos tutkittiin käyttämällä Öreslandin kaavaketta.
The second and third studies consist of questionnaires evaluating HRQoL and the functional outcomes of the IPAA patients.
Toinen ja kolmas työ olivat kyselytutkimuksia, joissa selvitettiin J-pussipotilaiden elämänlaatua ja J-pussin toiminnallisia tuloksia.
We changed our anastomosis technique from hand-sewn to stapled anastomosis and the use of covering ileostomy has become a standard.
Olemme siirtyneet saumanteon tekniikassa alkuperäisestä käsisaumasta saumauslaitteella tehtävään anastomoosiin.
The typical reasons for pouch failure were septic events that led to poor function.
Tyypillisimmät syyt poistoon olivat tulehdukselliset tapahtumat, jotka johtivat J-pussin toiminnan huononemiseen.
Indications for surgery and early and late morbidity after surgery are reported.
Raportoimme myös indikaatiot leikkaukseen sekä leikkauksen jälkeiset varhais- ja myöhäisvaiheen komplikaatiot.
IPAA patients with good functioning pouch had HRQoL similar to those with non- operated UC patients in remission or with mildly active disease.
Sairausspesifisellä kyselyllä mitattuna havaitsimme, että niillä potilailla, joiden J-pussin toimi hyvin, elämälaatu oli vastaava kuin leikkaamattomilla potilailla, joiden sairaus remissiossa tai taudinkuva lievä.
In our results, the serious pouch complications were comparable to those reported in the literature, with leakage occurring in 12.5%.
Tuloksemme komplikaatioiden suhteen on verrattavissa kirjallisuudessa esitettyihin lukuihin.
No statistically significant connection was found between early pouch complications and poor pouch function.
Hyvin ja huonosti toimivien pussin välillä ei löytynyt tilastollisesti merkittävää eroa IPAA leikkauksen jälkeisissä varhaisissa J-pussi-komplikaatioissa.
In conclusion, this thesis is a comprehensive research entity on long-term IPAA surgical results for UC in a tertiary referral centre in Finland.
Tässä väitöskirjassa selvitetään J-pussileikkauksen pitkäaikaistuloksia isossa suomalaisessa keskuksessa.
No reasons were found to account for the preponderance of men in the failure group.
Syytä siihen miksi pussinpoisto oli yleisempää miehillä ei löytynyt.
The results for complications after surgery and the functional outcomes of the J-pouches and HRQoL are in line with earlier reports and the technique we use is justifiable.
Yhteenvetona voimme sanoa, että sairaalamme J-pussikirurgian tulokset niin leikkauskomplikaatioiden, kuin J-pussin toiminnallisten tulosten kuin elämänlaadunkin suhteen ovat hyväksyttävät ja tekniikkamme perusteltua.
Not only the surgery itself but also the postoperative complications and their care may have serious effects on the functional outcomes of these patients and therefore also on health-related quality of life (HRQoL).
J-pussileikkauksella ja etenkin sen jälkeisten mahdollisten komplikaatioiden hoidolla voi olla kauaskantoiset seuraamukset J-pussin toiminnallisiin tuloksiin ja sitä kautta elämänlaatuun.
UC is limited to the rectum and colon and can therefore be cured surgically in case of failure of medical therapy or if there is a risk of cancer.
Tauti rajoittuu paksu- ja peräsuoleen ja on sen vuoksi parannettavissa leikkauksella.
With this operation permanent stoma is avoided and an acceptable bowel movement frequency can be achieved.
Tällä leikkauksella vältetään pysyvä suoliavanne ja saavutetaan yleensä hyvä toiminnallinen tulos ja elämänlaatu.
These were good for the majority (70%) of patients and remained stable over time.
J-pussien toiminnalliset tulokset olivat hyvät 70 %:lla potilaista pitkässäkin seurannassa.
We also explored the pouch excision operations, of which were 52 (98% of pouch failures) and found that morbidity after the operation is common but complications mainly minor in nature.
Yhdellä potilaalla pussi jäi paikoilleen, mutta muilta 52 (98 %) potilailta pussi poistettiin kirurgisesti.
The first choice of management is medical treatment in ulcerative colitis (UC).
Haavaisen paksusuolen tulehduksen ensilinjan hoitomuoto on lääkehoito.
The majority of the patients had HRQoL comparable to that in general population.
Valtaosalla J-pussipotilaista havaittiin olevan yhtä hyvä elämänlaatu kuin väestöllä, yleisellä 15D elämänlaatukyselyllä mitattuna.
Restorative proctocolectomy (RPC) and ileal pouch-anal anastomosis (IPAA) is the preferred procedure for most UC patients.
Tavallisin leikkausmenetelmä on paksu- ja peräsuolen poisto ja ileumista rakennettu J-pussi ja ileoanaalinen anastomoosi (IPAA).
The reasons for this and the life cycle of the pouch were analysed.
Neljännessä työssä tutkimme mikä on leikkaamiemme J-pussien poistoprosentti, katsoimme syitä pussien poistoon ja analysoimme pussien elinkaarta.