natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The main components in this were chauvinism, imperialism, and militarism, together with racism and anti-Semitism.
Tutkimukseni osoittaa, että kansallissosialistinen kasvatus ammensi juurensa Saksan yhteiskuntahistorian ja siihen nivoutuneen kasvatuksen synkästä synteesistä, jonka keskeisiä ainesosia olivat olleet niin sovinismi, imperialismi ja militarismi kuin rasismi ja antisemitismi.
My aim in this is to examine the fundamental structure of National Socialist educational ideology and its pedagogics.
Sen tarkoituksena on tarkastella kansallissosialistisen kasvatusideologian ja sen pedagogiikan sekä niihin perustuneen sosialisaation perusrakennetta ja niiden opinkappaleita kansallissosialistisen ihmisen kasvattamiseksi.
With this method, it was verified that T. neapolitana was an active member of the synthetic co-culture.
Menetelmän avulla varmistettiin, että T. neapolitana oli metabolisesti aktiivinen synteettisessä yhteisviljelmässä.
The use of molecular methods is thus important as it helps to create a link between the microbial community structure and observed hydrogen production.
Molekyylibiologisten menetelmien hyödyntämien bioprosessien seurannassa onkin tärkeää, koska ne auttavat luomaan yhteyden mikrobiyhteisöjen koostumuksen ja mitatun vedyntuoton välille.
The highest hydrogen yield (2.8 ± 0.1 mol H2 mol-1 glucose) was obtained with a synthetic co-culture which resulted in a 3.3 or 12% increase in hydrogen yield when compared to pure cultures of C. saccharolyticus or T. neapolitana, respectively.
Yhteisviljelmällä saavutettiin suurin vetysaanto (2,8 ± 0,1 mol-H2/mol-glukoosia), joka oli 3,3 % korkeampi kuin C. saccharolyticus puhdasviljelmän vetysaanto ja 12 % korkeampi kuin T. neapolitana puhdasviljelmän vetysaanto.
Furthermore, quantitative polymerase chain reaction (qPCR) based method for monitoring the growth and contribution of T. neapolitana in synthetic co-cultures was developed.
Lisäksi tämän kokeen yhteydessä kehitettiin kvantitatiiviseen polymeraasiketjureaktioon (qPCR) perustuva menetelmä T. neapolitana:n kasvun seuraamiseksi sekaviljelmissä.
The number gene copies of T. neapolitana measured with qPCR was higher at the highest initial glucose concentrations.
T. neapolitana:n geenikopioiden määrä bioaugmentoidussa viljelmässä qPCR:llä mitattuna oli suurin korkeimmilla glukoosipitoisuuksilla.
The addition of new species into the native consortium significantly improved hydrogen production both during and after the fluctuations.
Näiden mikrobien lisääminen sekaviljelmään tehosti vedyntuotantoa niin lämpötilamuutosten aikana kuin niiden jälkeenkin.
The use of molecular methods such as qPCR and high-throughput sequencing also helped to understand the role of certain species in the microbial consortia and improved the understanding of the microbial community dynamics during stress conditions.
Molekyylibiologiset menetelmät kuten qPCR ja suurimittakaavainen DNA-luenta myös lisäsivät ymmärrystä eri mikrobilajien roolista sekaviljelmissä ja mikrobiyhteisöjen muutoksista simuloiduissa häiriötilanteissa.
However, further research and development is required to improve the efficiency and stability of the process.
Pimeäfermentatiivisen vedyntuotannon mahdollistamiseksi teollisessa mittakaavassa prosessin tehokkuutta ja vedyntuotannon vakautta pitää kuitenkin vielä parantaa.
Thus, the results demonstrated that the use of a single strain with the required properties needed in a biological system can be sufficient for improving dark fermentative hydrogen production.
Tulokset siis osoittivat, että yhden mikrobin lisääminen viljelmään voi tehostaa sekaviljelmän vedyntuottoa.
On the contrary, upward temperature shifts from 55 to 65 or 75 °C had more significant negative effect on dark fermentative hydrogen production as the yield remained significantly lower (54-79%) for the exposed cultures compared to the control culture.
Altistuminen korkeammille lämpötiloille (65 ja 75 °C) vaikutti matalia lämpötiloja merkittävämmin vetysaantoihin, sillä näiden viljelmien tuottama vetysaanto oli 55 °C:een palauttamisen jälkeen vain 54-79% kontrolliviljelmän keskimääräisestä vetysaannosta.
To improve the stability of hydrogen production during temperature fluctuations and to speed up the recovery, mixed microbial consortium undergoing a period of either downward or upward temperature fluctuation was augmented with a synthetic mix culture containing well-known hydrogen producers (Thermotoga, Thermoanaerobacter, Thermoanaerobacterium, Caldicellulosiruptor and Thermocellum spp.)
Sekaviljelmiin, joita altistettiin lämpötila-vaihteluille, lisättiin tunnettuja vedyntuottajamikrobeja (Thermotoga, Thermoanaerobacter, Thermoanaerobacterium, Caldicellulosiruptor ja Thermocellum spp.)
To study the effects of sudden short-term temperature fluctuations, batch cultures initially incubated at 55°C (control) were subjected to downward (from 55°C to 35°C or 45°C) or upward (from 55°C to 65°C or 75°C) temperature shifts for 48 h after which they were incubated again at 55°C for two consecutive batch cycles.
Lyhytaikaisten lämpötilavaihtelujen vaikutusta vedyntuotantoon ja mikrobiyhteisön koostumukseen tutkittiin panoskokeissa, joissa 55 °C:ssa kasvatetun sekaviljelmän kasvatuslämpötilaa muutettiin äkillisesti joko kylmemmäksi (35 tai 45 °C) tai lämpimämmäksi (65 tai 75 °C) 48 tunnin ajaksi.
Dark fermentation of organic waste materials such as organic fraction of municipal waste and agricultural wastes is a promising technology to produce renewable hydrogen.
Pimeäfermentaation avulla orgaanisista jätemateriaaleista voidaan tuottaa biologisesti vetyä mahdollistaen samanaikainen jätteiden käsittely ja energiatuotanto.
This study also investigated the dynamics between pure cultures and co-cultures of highly specialized hydrogen producers, Caldicellulosiruptor saccharolyticus and Thermotoga neapolitana.
Tässä työssä korkein vetysaanto saavutettiin synteettisellä yhteisviljelmällä (Caldicellulosiruptor saccharolyticus ja Thermotoga neapolitana).
In summary, this study showed that thermophilic dark fermentative hydrogen production can be enhanced by using synthetic co-cultures or bioaugmentation.
Yhteenvetona voidaan kuitenkin todeta, että tämän työn perusteella synteettiset yhteisviljelmät ja bioaugmentointi ovat lupaavia tapoja tehostaa termofiilista pimeäfermentatiivista vedyntuotantoa.
Compared to the control (without T. neapolitana), bioaugmentated culture resulted in higher hydrogen yields in almost all the concentrations studied even though hydrogen yield decreased the feed glucose concentration was increased.
Molemmilla viljelmillä glukoosipitoisuuden nostaminen laski vetysaantoa, mutta bioaugmentoidulla viljelmällä saavutettiin suuremmat vetysaannot lähes kaikilla tutkituilla glukoosipitoisuuksilla.
Cultures exposed to downward temperature fluctuation recovered more rapidly enabling almost similar hydrogen yield (92-96%) as the control culture kept at 55 °C.
Sekaviljelmissä, jotka altistettiin alhaisemmille lämpötiloille (35 ja 45 °C), palautuivat lämpötilamuutoksesta suhteellisen hyvin ja näiden viljelmien tuottama vetysaanto oli 55 °C:een palauttamisen jälkeen lähes yhtä korkea (92-96 %) kuin vakiolämpötilassa kasvatetun kontrolliviljelmän keskimääräinen vetysaanto.
The aim of this thesis was to enhance thermophilic dark fermentative hydrogen production by using microbial strategies (bioaugmentation and synthetic co-cultures) and by increasing the understanding on the microbial community dynamics especially during stress conditions such as fluctuating temperatures and elevated substrate concentrations.
Tämän työn tavoitteena oli tehostaa termofiilista vedyntuotantoa lisäämällä vetyä tuottaviin sekaviljelmiin tunnettuja vedyntuottajaorganismeja (bioaugmentointi) ja hyödyntämällä kahden vedyntuottajamikrobin muodostamia synteettisiä yhteisviljelmiä.
The results showed that sudden, temporal upward and downward temperature fluctuations had a direct impact on the hydrogen yield as well as the microbial community structure.
Tulokset osoittivat, että kaikki tutkitut äkilliset, lyhytaikaiset lämpötilamuutokset pienensivät vetysaantoja ja aiheuttivat muutoksia mikrobiyhteisön koostumuksessa verrattuna kontrolliviljelmään, jota kasvatettiin koko ajan panosviljelmänä 55 °C:ssa.
The effect of different feed glucose concentrations (from 5.6 to 111.0 mmol L-1) on hydrogen production was investigated with and without augmenting the culture with T. neapolitana.
Kohonneen kuormituksen vaikutusta vedyntuottoon termofiilisellä sekaviljelmällä ja T. neapolitana:lla bioaugmentoidulla sekaviljelmällä tutkittiin nostamalla käytettävää glukoosi-pitoisuutta asteittain 5,5 mmol/L:sta 110 mmol/L:iin.
The highest hydrogen yield in this study was obtained with the synthetic co-culture, although it should be considered that the incubation conditions differed from those used for the mixed cultures in this study.
On kuitenkin syytä huomioida, että kasvatusolosuhteet tämän työn eri panoskokeissa poikkesivat toisistaan, eivätkä tulokset siis ole täysin vertailtavissa.
However, when the bioaugmentation was applied during the temperature fluctuation, hydrogen production was enhanced.
Bioaugmentointi lämpötilamuutoksen aikana kuitenkin altisti myös bioaugmentoinnissa hyödynnetyt mikrobit lämpötilamuutoksille, mikä hiukan vähensi bioaugmentoinnin vedyntuottoa tehostavaa vaikutusta suhteessa lämpötilavaihtelun jälkeen tehtyyn bioaugmentointiin.
Adverse Childhood Experiences, Psychopathology, and Self-Harming Behavior : A study of Finnish adolescent inpatients and their age- and gender-matched non-referred controls
Lapsuusiän kuormittavat elämäntapahtumat, psykopatologia ja itsetuhoinen käyttäytyminen : Tutkimus suomalaisista nuorista osastopotilaista ja heidän iän ja sukupuolen suhteen kaltaistetuista verrokeistaan
Most ACEs were associated with both internalizing and externalizing disorders.
Suuri osa eri elämäntapahtumista oli yhteydessä sekä sisäänpäin- että ulospäin suuntautuviin oireisiin.
Only alcohol use was not a significant mediator.
Sen sijaan alkoholin käyttö ei näyttäytynyt merkitsevänä mediaattorina ja jätettiin sen vuoksi pois jatkotutkimuksista.
The SCL-90 questionnaire proved to be mostly unidimensional, but was a useful tool for screening overall psychopathology in adolescents, and thus, it was included in further studies to measure adolescents’ psychiatric symptoms.
Tutkimuksessa testattiin psyykkisen oiremittari SCL-90 käytettävyyttä nuorilla ja todettiin, että mittari on lähinnä yksiulotteinen, mutta hyvä mittari nuorten yleisen psyykkisen oireilun mittaamiseen.
Suicidal Behavior (SB) was related to diagnoses of depression and bipolar disorders and self-reported depression and psychoticism.
Itsetuhoinen käyttäytyminen oli tämän tutkimuksen mukaan yhteydessä diagnosoituun depressioon ja bipolaarihäiriöön, sekä itseraportoituun depressiivisyyteen ja psykoosioireiluun.
Studies concerning adverse childhood experiences are mostly retrospective and contain adult samples, and many investigate only one or two adversities at the same time.
Tutkimukset ovat olleet pääosin retrospektiivisiä ja tutkittavat henkilöt aikuisia.
Multiple mediation analysis revealed that psychiatric symptoms followed by impulsivity were the most significant mediators between ACEs and suicidality.
Kun testattiin mediaattoreiden vaikutusta yhtäaikaisesti monimediaattorimallissa, todettiin että vain koetut psyykkiset oireet ja impulsiivisuus olivat merkitseviä mediaattoreita kuormittavien elämäntapahtumien ja itsetuhoisuuden välillä.
Altogether 206 adolescent inpatients and 203 sex- and age-matched adolescents in the community participated in the study.
Verrokkiaineiston muodosti saman sairaanhoitoalueen kuntien koululaiset ja opiskelijat (N=203), jotka olivat kaltaistettu iän ja sukupuolen mukaan.
Adversities in childhood have been demonstrated to be associated with later psychopathology and suicidality.
Lapsuus- ja nuoruusiässä koettujen kuormittavien elämäntapahtumien on todettu olevan yhteydessä aikuisiän psyykkisiin ongelmiin ja itsetuhoisuuteen.
Further, to shed light on the risk factors related to adolescent inpatient suicidality, suicidality was divided into the categories of "no self-harming behavior", "suicidal behavior", "non-suicidal self-injury", and "suicidal behavior with non-suicidal self-injury".
Itsetuhoisuutta tutkittiin sekä summamuuttujana, että jaoteltuna itsetuhoiseen käyttäytymiseen, ei itsemurhatarkoituksessa tapahtuvaan itsensä vahingoittamiseen ja näiden yhdistelmään.
Additionally, the mediating roles of psychiatric symptoms, impulsivity, alcohol misuse, and family and social dysfunction between adverse childhood experiences and suicidality were evaluated.
Psyykkisten oireiden määrä, impulsiivisuus, heikko sosiaalinen toimintakyky ja heikko perheen toimintakyky toimivat kaikki mediaattoreina kuormittavien elämäntapahtumien ja itsetuhoisuuden välillä.
All participants were interviewed with the Schedule for Affective Disorders and Schizophrenia for School-Age Children-Present and Lifetime version (K-SADS-PL) to assess psychiatric diagnoses.
Diagnosoinnissa ja itsetuhoisuuden arvioinnissa käytettiin puolistrukturoitua K-SADS-PL haastattelua.
SB with Non-Suicidal Self-Injury (SB with NSSI) was related to sexual abuse, impulsivity, and self-reported symptoms of depression and psychoticism.
Seksuaalinen hyväksikäyttö, impulsiivisuus ja itseraportoitu depressiivisyys ja psykoosioireilu olivat yhteydessä itsetuhoiseen käyttäytymiseen, jossa oli mukana myös ei itsemurha tarkoituksessa tapahtuvaa itsensä vahingoittamista.
ACEs were associated with adolescent inpatient status, and the odds ratio was greater with those who had more cumulative number of ACEs.
Tutkimuksessa havaittiin, että osastopotilaat olivat kokeneet kuormittavia elämäntapahtumia huomattavasti enemmän kuin verrokit, ja kuormittavien elämäntapahtumien kasautuminen lisäsi riskiä olla osastopotilas.
Adolescent psychiatric inpatients more often than adolescents in the community have been exposed to adverse childhood experiences.
Kuormittavilla elämäntapahtumilla on merkittävä yhteys nuorten pahoinvointiin.
Adolescence is known as a second chance, and information to predict adolescents’ psychopathology and suicidality or treat adolescents and the whole family is needed to prevent adulthood psychopathology and suicidality.
On tärkeää, että koko perhe on mukana hoidossa ja saa tarvittavaa ohjausta ja neuvontaa, kun nuori oireilee kuormittavien elämäntapahtumien johdosta.
This study aimed to investigate whether adverse childhood experiences are related to adolescents’ psychopathology or to severe psychiatric disorders in inpatients and whether there are special adversities linked to either internalizing or externalizing disorders.
Koska tutkitut kuormittavat elämäntapahtumat koskevat pääsääntöisesti perheessä ilmeneviä ongelmia, on tärkeää, että kuormittavista elämäntapahtumista kysytään haastateltaessa nuorta niin perustasolla kuin erikoissairaanhoidossakin.
Further, it is not clear why some individuals exposed to adversities successfully go through adolescence while others fail.
Kuormittavien elämäntapahtumien yhteyttä nuoruusikäisten itsetuhoisuuteen ja itsetuhoisuuden eri muotoihin on myös tutkittu vähän.
The study finds four forms of boundary-work.
Tutkimuksessa löydettiin neljä erilaista rajatyön muotoa.
Boundary-work and the Vulnerability of Academic Status: the Case of Finnish Nursing Science
Rajatyö ja akateemisen aseman haavoittuvuus: tapauksena suomalainen hoitotiede
It debates the social, political, cultural and economic benefits and harms of the discipline, and analyses its relationship with societal actors and social movements.
Siinä tuodaan esiin tieteenalan yhteiskunnallisia, poliittisia, kulttuurisia ja taloudellisia hyötyjä ja haittoja sekä alan suhteita yhteiskunnallisiin toimijoihin.
The thesis was published as a book, the publisher of which received the Finnish Association of Sceptics’ annual Humbug Award.
Gradu julkaistiin kirjana ja kirjan julkaisija sai sen johdosta Skepsis-yhdistyksen Huuhaa-palkinnon.
Boundary-work between science and other knowledge systems concerns the relationship of science with non-science, religion, magic, irrationality, New Age and other systems of knowledge considered unscientific.
Tieteen ja muiden tiedon järjestelmien välinen rajatyö käsittelee tieteen suhdetta uskontoon, magiaan, irrationaalisuuteen, new age -liikkeeseen sekä muihin epätieteellisinä pidettyihin tiedon järjestelmiin.
Intradisciplinary boundary-work defines a discipline’s boundaries, norms and principles, and does disciplinary identity work.
Tieteensisäisessä rajatyössä määritellään tieteenalan rajoja, normeja ja periaatteita sekä tehdään tieteenalan identiteettityötä.
The concept of boundary-work, adopted from Thomas Gieryn, refers to the ways in which science is separated from other spheres of life.
Vuolannon väitöskirjassa jalostetaan Thomas Gierynin kehittämää rajatyön käsitettä, jolla tarkoitetaan tieteen erottamista muista elämänalueista.
In this context the academic status of the then small and emerging female-dominated field with professional bonds seems vulnerable.
Kiistojen perusteella pienen ja tutkimustoiminnaltaan kehkeytymässä olevan naisvaltaisen ja ammattisuuntautuneen tieteenalan akateeminen asema vaikuttaa haavoittuvalta.
Boundary-work between science and society defines the social role, status and relevance of the discipline.
Tieteen ja yhteiskunnan välisessä rajatyössä pohditaan tieteen yhteiskunnallista roolia, asemaa ja merkitystä.
In the boundary-work between science and society, nursing science was presented as having a wide and significant societal impact in order to justify its position.
Tieteen ja yhteiskunnan välisessä rajatyössä varsinkin hoitotieteen edustajat kuvaavat alansa yhteiskunnallisen vaikuttavuuden laajana ja merkittävänä, jotta ala saisi oikeutuksen.
In the boundary-work between science and other knowledge systems nursing science was presented as unscientific, and was depicted as a route by which unscientific knowledge might enter science.
Tieteen ja muiden tiedon järjestelmien välisessä rajatyössä muun muassa skeptikkoliikkeen edustajat luonnehtivat hoitotiedettä epätieteelliseksi väyläksi, jota kautta epätiede pääsee tunkeutumaan tieteen alueelle.
The evening news on Finland’s main television channel stated that the thesis was groundbreaking, and that fasting had been scientifically proven to be healthy, but the thesis’s opponents criticised the thesis and the practices applied in the research.
Väitöspäivänä television pääuutislähetyksessä todettiin, että väitöskirja on läpimurto ja että paasto on tieteellisesti todistettu terveelliseksi.
The Finnish Association of Sceptics also publicly criticised the thesis.
Vastaväittäjät ja Skepsis-yhdistys kuitenkin kritisoivat väitöskirjaa ja sen käytännön toteuttamista.
That same year in the same department of nursing science, a Masters thesis concerning the concept and practice of ‘therapeutic touch’ aroused another conflict.
Toisen kohun sai aikaan pro gradu -tutkielma terapeuttisen kosketuksen käsitteestä ja käytännöistä.
It characterises disciplinarity versus multi-, trans- and interdisciplinarity.
Siinä luonnehditaan tieteenalakohtaisuutta ja verrataan alaa monitieteisiin, poikkitieteisiin tai tieteidenvälisiin lähestymistapoihin.
In intradisciplinary boundary-work in the conflicts over fasting and therapeutic touch the vulnerability of nursing science’s academic status was evident in that the discipline needed to be legitimated as unambiguously strong, precise and scientific.
Tieteensisäisessä rajatyössä tämä näkyy siten, että etenkin hoitotieteen edustajat pyrkivät oikeuttamaan hoitotieteen aseman esittämällä sen kiistattoman vahvana, täsmällisenä ja tieteellisenä tieteenalana.
In particular, references to the works of the then popular nursing theorist Rosemarie Rizzo Parse were no longer to be accepted.
Erityisesti kiellettiin viittaukset hoitotieteen teoreetikko Parsen teoksiin.
This was a crisis for the nursing science community in Tampere, and after the award, the departmental committee for nursing science decided to ban certain books and theories.
Palkinnon myöntämisen jälkeen hoitotieteen laitosneuvosto päätti kieltää tiettyjen teosten ja teorioiden käyttämisen hoitotieteen opinnäytteissä.
It distinguishes between insiders and outsiders, and identifies right and wrong, accepted and unaccepted knowledge forms and schools of thought within the discipline.
Siinä myös erotellaan tieteenalan sisäisiä ja ulkoisia tahoja sekä eri tietomuotoja ja koulukuntia.
The first conflict occurred as a PhD thesis on fasting was publicly defended in nursing science in 1996.
Ensimmäisen kiista käsittelee hoitotieteen väitöskirjaa paastosta.
In the interdisciplinary boundary-work nursing science appeared as ‘a little sister’ in need of protection and guidance, an unstable newcomer short of acceptance from other disciplines, and consequently, a discipline that was subordinate especially to medicine.
Hoitotieteestä luodaan kuva uutena ja epävakaana alana, joka on riippuvainen toisten tieteenalojen hyväksynnästä ja on alisteinen eritoten lääketieteelle.
The study contributes to the sociology of science by addressing a discipline that has previously been neglected and produces new knowledge about its status in the academic world and in the broad socio-cultural context.
Väitöskirja tuottaa uutta tietoa hoitotieteen asemasta akateemisessa maailmassa ja yhteiskunnassa.
Interdisciplinary boundary-work situates the discipline among other disciplines and views it in relation to them.
Tieteidenvälinen rajatyö puolestaan kuvaa tieteenalaa suhteessa muihin tieteenaloihin.
In the documentary material, newspaper articles and scientific discussions analysed for the study, the different forms of boundary-work interrelate and overlap so that the same argument or text can be used in two or more forms of boundary-work.
Nämä kiistat tuottivat runsaan keskusteluaineiston virallisissa dokumenteissa, uutisselosteissa, sanomalehtikirjoituksissa ja tieteellisissä keskusteluartikkeleissa.
This study focuses on how the boundaries of nursing science have been defined and how its academic status has been challenged and defended in the course of two conflicts at the University of Tampere.
TtM Pia Vuolannon väitöskirja pureutuu kahteen Tampereen yliopiston hoitotieteen opinnäytteistä syntyneeseen kiistaan vuodelta 1996 ja tuottaa uutta tietoa hoitotieteen asemasta.
Hospice care is based on the dying patient s physical, psychological, social and spiritual needs.
Saattohoidon peruslähtökohtana on potilaan fyysisten, psyykkisten sosiaalisten, henkisten ja hengellisten ulottuvuuksien tarpeista lähtevä hoito.
The care of dying patients in the form of hospice care began in Finland in the late 1980s, when the first of Finland s four hospices was opened.
Saattohoitokodit aloittivat toimintansa Suomessa 1980-luvulla.
The family is supported by contacting them in different ways after the patient s death.
Perhettä tuetaan myös potilaan kuoleman jälkeen.
The ideology adopted in Finnish hospices stems from that used in British hospices.
Kiinnostava kysymys on, millaisen muodon brittiläisestä hospice-ideologiasta lähtöisin oleva hoitomuoto suomalaisissa saattohoitokodeissa saa.
The support and involvement of those who are not members of the actual hospice community are an essential element of hospice care.
Siihen kuuluu olennaisena osana myös varsinaiseen saattohoitoyhteisöön kuulumattomien henkilöiden tuki ja osallisuus, mikä merkitsee suomalaisittain, että veljeä ei jätetä.
The centre is also open to home hospice patients and their families.
Hoidon keskiössä potilas ja perhe Suomalaisen saattohoidon keskiössä on potilas ja hänen perheensä.
The dying patient s family is emphasized as a care resource.
Rauhallinen kuolema on saattohoidon keskeinen tavoite.