natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Teachers' views between Finland and the Czech Republic have not been studied.
Opettajien ajatuksia Suomen ja Tšekin välillä ei ole tutkittu.
Writing brief notes was the most common means of planning.
Tiiviiden muistiinpanojen tekeminen oli tyypillisin tapa suunnitella.
The language teachers' work included both short-term and long-term instructional planning.
Kieltenopettajien työnsuunnitteluun kuului opetuksen suunnittelua pitkällä ja lyhyellä aikavälillä.
The teachers working in Finland included more technology in their planning and plans, talked more widely about curriculum work and had more scheduled co-planning time in comparison to their colleagues in the Czech Republic.
Suomessa työskentelevät opettajat hyödynsivät enemmän teknologiaa suunnittelussaan ja suunnitelmiensa sisällöissä, puhuivat laajemmin opetussuunnitelmatyöstä ja heillä oli enemmän aikataulutettua yhteissuunnitteluaikaa kuin heidän kollegoillaan Tšekissä.
Planning in Language Education : Basic School Teachers' Perceptions in Finland and the Czech Republic
Suunnittelu kieltenopetuksessa : opettajien käsityksiä suunnittelusta Suomessa ja Tšekissä
There were no striking differences in teachers' planning based on their years of experience.
Suunnittelussa ei löytynyt suuria eroja kokemusvuosien välillä.
There is only a little research on teachers' perceptions of planning; the prior research has been local and limited mostly to lesson planning.
Opettajien näkemyksiä työnsuunnittelusta on tutkittu vähän, tehdyt tutkimukset ovat olleet paikallisia ja rajoittuneet lähinnä tuntisuunnittelun kontekstiin.
Lower secondary teachers included the students' thoughts more, and teachers of more unusual languages or advanced groups created more materials than other teachers.
Yläluokkien opettajat ottivat oppilaita enemmän mukaan suunnitteluun ja harvinaisempien kielten tai edistyneempien ryhmien opettajat työstivät muita enemmän omia materiaaleja.
This study aims to find out what are the areas planning consists of, which factors affect them, how language teachers plan their work and what differences can be found in the language teachers' planning based on the country, teaching experience and the teaching context.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää, mitä näkemyksiä kieltenopettajilla on suunnittelusta 1.-9.-luokkien kieltenopetuksen kontekstissa.Tutkimus pyrkii selvittämään, mitä osa-alueita suunnitteluun kuuluu, mitkä tekijät vaikuttavat näihin, miten opettajat suunnittelevat työtään ja minkälaisia eroja kieltenopettajien suunnittelusta voidaan löytää työskentelymaan, työkokemuksen ja opetuksen kontekstin perusteella.
Five of them taught in the Czech Republic and seven in Finland.
Tutkimukseen osallistui yhteensä 12 ala- ja yläkoulun päätoimista kieltenopettajaa, joista viisi opetti Tšekissä ja seitsemän Suomessa.
The research data consisted of recorded and transcribed semi-structured interviews that were held individually either in person or in distance via phone or video calls.
Aineisto kerättiin puolistrukturoituina yksilöhaastatteluina sekä kasvotusten että etänä video- ja puhelinyhteyden avulla.
The data were analysed through qualitative content analysis by coding the transcripts based on both theory and the collected research data.
Aineisto analysointiin laadullisin sisällönanalyysin menetelmin koodaamalla se osittain aineisto- ja osittain teoriapohjaisesti sekä luokittelemalla syntyneet koodit viiden pääteeman alle.
Planning objectives, assessment, teacher's schedule and other work tasks were also included in planning.
Suunnittelu sisälsi myös arvioinnin, tavoitteiden, oman aikataulun sekä muiden työtehtävien suunnittelua, materiaalien hankkimista ja valmistamista sekä opetussuunnitelmien tai muiden koulun dokumenttien työstämistä.
The chosen parts of the data were first analysed as a whole and then grouped based on the teachers' background information.
Teemat jaettiin alaluokkiin, joihin kuuluvia haastattelupätkiä analysoitiin sekä kokonaisuutena että annettujen taustatietojen avulla.
In view of this, vatinoxan (previously known as MK-467 and L-659’066) a peripherally acting α2-adrenoceptor antagonist has been investigated.
Tämän vuoksi pääosin keskushermoston ulkopuolella vaikuttava vastavaikuttaja, α2-adrenoseptoriantagonisti vatinoksaani (joka on aikaisemmin tunnettu myös nimillä MK-467 sekä L659,066) on ollut tutkimusten kohteena.
Vatinoxan attenuates the negative cardiovascular effects of medetomidine in dogs while maintaining the sedative effects of the α2-adrenoceptor agonist.
Vatinoksaanin on osoitettu koirilla lievittävän α2-adrenoseptoriagonistien negatiivisia verenkiertoelimistöön kohdistuvia vaikutuksia säilyttäen niiden aiheuttaman sedaation.
Improved cardiovascular performance in α2-adrenoceptor agonist-medicated dogs probably affected the absorption via improved blood flow in the muscle.
Rauhoittavien vaikutustensa vuoksi eläinlääketieteessä käytössä olevan lääkeryhmän α2-adrenoseptoriagonistien käyttöä rajoittaa tähän lääkeryhmään liittyvät verenkiertoelimistön haitalliset vaikutukset, kuten verisuonten supistuminen sekä alhainen sydämen syke.
This thesis evaluated the effects of vatinoxan on the absorption and disposition of medetomidine and other selected drugs in laboratory and client-owned dogs following intramuscular administration; when the drugs were combined in the same syringe.
Vatinoksaanin aiheuttamat muutokset muiden lääkeaineiden plasmapitoisuuksissa voivat olla kliinisesti merkityksellisiä, koska ne voivat vaikuttaa sekä sedaation syvyyteen että kestoon: kun koira saa vatinoksaania lihaksensisäisesti, se sedatoituu nopeammin, mutta sedaation kesto lyhenee.
In conclusion, the increased absorption of concomitantly administered drugs by vatinoxan resulted in a quicker onset and shortened duration of the sedation.
Tämä selittyy vatinoksaanin aiheuttamilla muutoksiin lääkeaineiden imeytymisessä: kun lääkkeet imeytyvät nopeammin, sedaatio saavutetaan aikaisemmin, mutta toisaalta myös lääkeaineen poistuminen elimistöstä nopeutuu.
However, group-level results were unreliable due to small sample size.
Ryhmätasoiset tulokset olivat kuitenkin epäluotettavia pienen otoskoon vuoksi.
In addition, studies have shown that self-repair of speech is interrelated with linguistic recovery.
Lisäksi tutkimukset ovat osoittaneet, että puheen itsekorjaukset ovat yhteydessä kielelliseen toipumiseen.
Aphasia manifests itself as difficulties in understanding and producing spoken or written language.
Afasia ilmenee vaikeuksina ymmärtää ja tuottaa puhuttua tai kirjoitettua kieltä.
Rehabilitation from aphasia requires the ability to learn.
Afasiasta kuntoutumisessa tarvitaan oppimiskykyä.
Aphasia is a linguistic disorder most commonly caused by stroke.
Afasia on kielellinen häiriö, joka aiheutuu yleisimmin aivoverenkiertohäiriöstä.
Participants and methods.
Tutkittavat ja menetelmät.
Participants completed a computer-assisted learning experiment in which their aim was to learn the associations between novel words and images.
Oppimisaineisto kerättiin tietokoneavusteisesta oppimiskokeesta, jossa tutkittavien tavoitteena oli oppia uusien sanojen ja kuvien väliset assosiaatiot.
Previous studies have shown that individuals with chronic aphasia are able to learn and remember novel vocabulary in varying degrees.
Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että kroonisesti afaattiset henkilöt pystyvät oppimaan ja pitämään mielessä uutta sanastoa vaihtelevasti.
The objective of this thesis is to describe the self-repair of connected speech and novel word learning ability in aphasic individuals and to determine whether self-repair and the ability to learn novel words are interrelated in the subacute (0–3 months) and chronic (12 months) stages of aphasia.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on kuvata afaattisten henkilöiden spontaanipuheen itsekorjauksia ja uusien sanojen oppimiskykyä sekä selvittää, ovatko puheen itsekorjaukset ja uusien sanojen oppimiskyky yhteydessä toisiinsa afasiasta toipumisen subakuutissa (0–3 kk) ja kroonisessa (12 kk) vaiheessa.
The speech samples were transcribed according to the conventions used in conversation analysis and self-repairs were analyzed qualitatively and quantitatively at both points in time.
Spontaanipuhenäytteistä tehtiin keskustelunanalyyttiset notaatiot ja itsekorjauksia analysoitiin molemmissa aikapisteissä laadullisesti ja määrällisesti.
The relationship between self-repairs of speech and novel word learning in aphasia
Puheen itsekorjausten ja uusien sanojen oppimisen yhteys afasiassa
The learning ability in the subacute stage did not appear to predict the amount of self-repairs, nor the length of non-repaired problem sequences in the chronic stage.
Subakuuttivaiheen oppimiskyky ei vaikuttanut ennustavan itsekorjausten määrää eikä korjaamattomien ongelmajaksojen pituutta kroonisessa vaiheessa.
However, the relationship between self-repair of connected speech and novel word acquisition in the non-chronic and chronic stages of aphasia has not previously been studied.
Spontaanipuheen itsekorjausten ja uusien sanojen oppimisen välistä yhteyttä afasian ei-kroonisessa ja kroonisessa vaiheessa ei kuitenkaan tiettävästi ole aiemmin tutkittu.
Self-repairs of connected speech decreased and changed during the first year after stroke for all participants.
Tutkittavien spontaanipuheen itsekorjaukset vähentyivät ja muuttuivat vuoden aikana sairastumisesta.
The relationship between self-repair and novel word acquisition was analyzed on a case-by-case basis and a group-level basis using scatter graphs and regression plots.
Itsekorjausten ja oppimisen välistä yhteyttä analysoitiin tapauskohtaisesti sekä ryhmätasolla sirontakuvioiden ja regressiokuvaajien avulla.
At the group level, in the subacute stage, there was a weak positive correlation between learning ability and self-correction rates, which turned negative in the chronic stage.
Ryhmätasolla tarkasteltuna subakuuttivaiheessa oppimiskyvyn ja itsekorjausmäärien välillä havaittiin heikosti positiivinen yhteys, joka kääntyi heikosti negatiiviseksi kroonisessa vaiheessa.
Four aphasic individuals were examined 0–3 months and again 12 months post-stroke within the Opi Sanoja research project at the University of Helsinki.
Tutkimuksen aineisto muodostui neljästä eriasteisesti afaattisesta henkilöstä, jotka osallistuivat Helsingin yliopiston Opi Sanoja -tutkimukseen 0–3 kuukautta sairastumisesta ja uudelleen 12 kuukautta sairastumisesta.
On a case-by-case basis, no relationship was found between self-repair of connected speech and the ability to learn novel words in the subacute or chronic stages of aphasia.
Tapauskohtaisesti tarkasteltuna spontaanipuheen itsekorjausten ja uusien sanojen oppimiskyvyn välillä ei havaittu yhteyttä subakuuttivaiheessa eikä kroonisessa vaiheessa.
There appeared to be a weak negative correlation between the length of non-repaired problem sequences and the ability to learn in the subacute stage, which disappeared in the chronic stage.
Korjaamattomien ongelmajaksojen pituuden ja oppimiskyvyn välillä vaikutti olevan subakuuttivaiheessa heikosti negatiivinen yhteys, joka hävisi kroonisessa vaiheessa.
Connected speech was collected from participants’ speech samples in a picture narration task, a stroke narrative and a thematic interview.
Itsekorjausaineisto koottiin tutkittavien puhenäytteistä kuvakerrontatehtävästä, sairastumiskertomuksesta sekä teemahaastattelusta.
The ability to learn novel words varied among the participants, but some participants were able to learn new words in the subacute and chronic stages of aphasia.
Uusien sanojen oppimiskyky vaihteli tutkittavien välillä afasiasta toipumisen subakuutissa ja kroonisessa vaiheessa, mutta molemmissa vaiheissa osa tutkittavista pystyi oppimaan uusia sanoja.
The PAR design highlights a more democratic, inclusive, and balanced approach to research and, as such, aims to challenge the Western hegemony in academic knowledge production.
PAR-malli korostaa demokraattisempaa, osallistavampaa ja tasapainoisempaa lähestymistapaa tutkimukseen ja pyrkii sellaisenaan haastamaan länsimaista hegemoniaa akateemisen tiedon tuottamisessa.
The article points out the necessity of incorporating the emotional dimensions of educators’ lives as central elements in any educational development work.
Analyysissa nostetaan esiin tarve sisällyttää emotionaaliset ulottuvuudet keskeisiksi tekijöiksi missä tahansa koulutuksen kehittämistyössä.
The inquiry was guided by the following research questions: 1) What kinds of potentials and constraints does critical collaborative intercultural educational development work hold for a) music educators’ professional development, b) music teacher education practices and, c) music education scholarship?
Tutkimusta ovat ohjanneet seuraavat tutkimuskysymykset: 1) Millaisia mahdollisuuksia ja haasteita kriittinen, kulttuurienvälinen koulutuksen kehittämistyö sisältää a) musiikinopettajien ammatilliselle kehitykselle, b) musiikinopettajien koulutuskäytännöille ja c) musiikkikasvatuksen tutkimukselle?
Music educators need support to develop trust in their own abilities in uncertain situations, and they need to be seen as trusted active agents of change within their institutions.
Yhtäältä musiikinopettajat tarvitsevat tukea kehittääkseen luottamusta omiin kykyihinsä muuttuvissa toimintaympäristöissä, ja heidät olisi nähtävä luotettuina, aktiivisina muutoksen tekijöinä omissa organisaatioissaan.
Moreover, it is argued that music education research would benefit from developing trust in multivoiced knowledge production, which would be supported by critical, participatory, and interdisciplinary research approaches.
Lisäksi työssä argumentoidaan, että musiikkikasvatuksen tutkimukselle olisi hyötyä luottamuksesta moniääniseen tiedon tuotantoon, jota tuetaan kriittisillä, osallistavilla ja tieteidenvälisillä tutkimusmenetelmillä.
The empirical material of this inquiry was generated from 2013- 2019 during the process of manifold collaborative activities among Finnish and Nepali music educators working towards educational devel- opment at individual, institutional, and global levels.
Tutkimuksen empiirinen aineisto syntyi kriittisessä toimintatutkimuksessa vuosina 2013–2019, jonka puitteissa suomalaiset ja nepalilaiset musiikinopettajat työskentelivät kohti koulutuksen kehittämistä yksilöllisellä, institutionaalisella ja globaalilla tasolla.
2) What kinds of politics were involved in the critical intercultural educational development work between the Finnish and Nepali music educators and researchers?
ja 2) Millaista politiikkaa liittyy suomalaisten ja nepalilaisten musiikinopettajien ja tutkijoiden kriittiseen, kulttuurienväliseen koulutuksen kehittämistyöhön?
The institutional development in music teacher education calls for developing systematic collaborative practices that support the ability of music teacher institutions to act as innovative knowledge communities, both locally and globally.
Toisaalta musiikinopettajakoulutuksen kehittäminen edellyttää järjestelmällisten yhteistyökäytäntöjen kehittämistä, jotka tukevat musiikin opettajakoulutuslaitosten kykyä toimia innovatiivisina tietoyhteisöinä sekä paikallisesti että maailmanlaajuisesti.
Finally, the discussion offers a vision for a 21st-century globalizing music education, in which music education is elevated by providing music educators opportunities for ongoing critical collaborative professional learning in institutions that can be characterized as innovative knowledge communities.
Lopuksi väitöskirja esittää vision globaalista 2000-luvun musiikkikasvatuksesta, jossa musiikkikoulutusta kehitetään tarjoamalla musiikinopettajille mahdollisuuksia jatkuvaan, kriittiseen ja yhteistyöhön perustuvaan ammatilliseen oppimiseen organisaatioissa, joita voidaan luonnehtia innovatiivisiksi tietoyhteisöiksi.
The analysis utilises theoretical lenses from the disciplines of music and music teacher education research, intercultural (music) education research, professional learning, and organizational studies.
Analyysissä hyödynnetään teoreettisia linssejä musiikin ja musiikinopettajien koulutuksen, kulttuurienvälisen (musiikki)kasvatustutkimuksen, ammatillisen oppimisen ja organisaatiotutkimuksen aloilta.
Article II scrutinizes the Finnish-Nepali collaboration through the theoretical lenses of a professional learning community (PLC), and, explores how the features of PLC acted as catalysts or constraints in the process of intercultural educational development work.
Artikkelissa II tarkastellaan Suomen ja Nepalin välistä yhteistyötä ammatillisen oppimisyhteisön (PLC) käsitteen näkökulmasta ja tutkitaan, miten PLC:n ominaisuudet toimivat katalysaattoreina tai haasteina kulttuurienvälisessä koulutuksen kehittämistyössä.
This vision highlights the belief that engaging practitioners in critical, multivoiced, and collaborative research can provide a compelling environment for rejuvenating research ideas, and also contribute meaningfully to co-constructing the future of music education.
Visio korostaa uskoa siihen, että toimijoiden osallistaminen kriittiseen, moniääniseen tutkimukseen tarjoaa houkuttelevan ympäristön rohkeille tutkimusideoille ja samalla myötävaikuttaa merkittävästi kasvatuksellisesti mielekkään musiikin koulutuksen ja tutkimuksen tulevaisuuden rakentumiseen.
These research questions were answered in three peer-reviewed, single and co-authored articles published in international publications, each guided by their own sub-questions; the complete texts can be found in the appendices of this summary.
Tutkimuskysymyksiin vastattiin kolmessa vertaisarvioidussa artikkelissa, jotka on julkaistu kansainvälisissä jul- kaisuissa.
The inquiry is furthermore based on the conviction that the need for decolonising music teacher education is both real and imminent and can be effectively addressed through creating collaborative learning opportunities for educators from diverse backgrounds.
Lisäksi tutkimuksen taustalla on käsitys musiikinopettajien koulutuksen dekolonisaation tarpeesta, johon voidaan vastata muun muassa luomalla yhteistyömahdollisuuksia erilaisista taustoista peräisin oleville kouluttajille.
Article I illustrates how intercultural collaborative educational work is inevitably shaped by the affective actions and organisational micropolitics that are inherent to the process of the participating educators’ professional re-invention.
Artikkelissa I analysoidaan, kuinka kulttuurienvälistä ja yhteistyöhön perustuvaa koulutusyhteistyötä väistämättä värittävät erilaiset sosio-emotionaaliset ulottuvuudet, jotka asettavat tietyt reunaehdot osallistuvien opettajien ammatillisen kehittymisen prosesseille.
The inquiry is based on a social and educational vision according to which collaborative learning across national and institutional borders is seen as a powerful way for music teacher education to respond to the growing challenges of diversity.
Tutkimus perustuu sosiaalis-kasvatukselliseen näkemykseen, jonka mukaan kansalliset ja institutionaaliset rajat ylittävä, kollaboratiivinen oppiminen nähdään tapana vastata monimuotoisuudesta aiheutuviin haasteisiin musiikinopettajien koulutuksessa, opettajien ammatillisen kehittymisen prosesseissa sekä musiikkikasvatuksen tutkimuksessa.
The discussion then expands upon the potentials and constraints of the critical collaborative intercultural educational development work for music educators’ professional learning, professional education, and research.
Tiivistelmän diskussio laajentaa ymmärrystä kriittisen, kollaboratiivisen ja kulttuurienvälisen koulutuksen kehittämistyön mahdollisuuksista sekä haasteista musiikinopettajien ammatilliselle oppimiselle, ammatilliselle koulutukselle ja tutkimukselle.
The findings of article III highlight the potential for epistemic reflexivity in such intercultural interactions, but similarly illustrate how the colonial setting inevitably frames the dialogue and leaves the politics of reflexivity open, with no final answers being proffered.
Artikkeli III tarkastelee episteemisen refleksiivisyyden mahdollisuutta kulttuurienvälisessä ammatillisessa vuorovaikutuksessa ja analysoi, kuinka kolonialismi väistämättä värittää interkulttuurista dialogia.
Leaning on the work of Gert Biesta, it argues that ensuring music teaching that is educational requires supporting music educators to take a stance as critical knowledge workers that are supported in developing ethically engaged music teaching practices through research.
Gert Biestaa mukaillen väitöskirja argumentoi, että kasvatuksellisesti mielekkään musiikinopetuksen varmistaminen edellyttää, että musiikinopettajat nähdään kriittisinä tietotyöntekijöinä, joita tutkimuksellisuuteen kannustamisen avulla tuetaan eettisesti sitoutuneiden musiikin opetuskäytäntöjen kehittämisessä.Työn päätelminä esitetään, että globalisoituvan musiikkikasvatuksen jaettu kehittämistyö edellyttää luottamuksen kehittämistä yksilöllisellä, institutionaalisella sekä globaalilla ta- solla.
The research has been conducted as part of a larger research project, "Global visions through mobilizing networks: Co-developing intercultural music teacher education in Finland, Israel, and Nepal".
Tutkimus on toteutettu osana laajempaa tutkimushanketta "Globaaleja visioita verkostoitumalla".
This doctoral dissertation addresses the increasing diversity in globalising 21st-century societies through an intercultural, inter-institutional critical participatory action research (PAR) project that engaged music educators and teacher educators from Finland and Nepal in collaborative learning.
Tässä artikkelimuotoisessa väitöskirjassa raportoidaan kulttuurien ja instituutioiden välinen kriittinen, osallistava toimintatutkimus (PAR), joka käsittelee globalisoituvien 2000-luvun yhteiskuntien lisääntyvää monimuotoisuutta.
Following the works of Arjun Appadurai, we should consider the right to research a universal right, and by inclusively expanding its reach we can provide opportunities to navigate through different knowledge paths and realize the potential to rejuvenate music teacher education practices and research both locally and globally.
Inklusiivisuus akateemisessa tiedontuotossa ja tutkimuksellisen osaamisen kehittäminen mahdollistavat koulutus- ja tutkimuskäytäntöjen uudistamisen sekä paikallisesti että globaalisti.
Further to that point, article II illustrates the nature of learning that took place in the intercultural PLC and argues that collaborative learning should be embedded in the institutional structures of music teacher education.
Artikkeli II havainnollistaa suomalais-nepalilaisessa kulttuurienvälisessä PLC: ssä tapahtunutta oppimisen luonnetta.
They may, however, be so localised and their origins so temporary that the consequent magnetic fluctuations display strong spatial inhomogeneity and no coherency is observed in sheath magnetic fields at those scales.
Nämä fluktuaatiot ovat kuitenkin niin paikallisia ja niiden muodostuminen mahdollisesti niin väliaikaista, että ne eivät ilmennä spatiaalista yhtenäisyyttä välivyöhykkeiden turbulentissa plasmassa.
In this thesis, the fine structure and radial evolution of ICME sheaths are investigated particularly in terms of their magnetic field by performing in-situ studies that utilise spacecraft measurements taken at 1 AU and closer to the Sun.
Tässä väitöskirjassa tutkitaan koronan massapurkausten välivyöhykkeiden magneettikenttien hienorakennetta ja siinä tapahtuvia muutoksia planeettainvälisessä avaruudessa tarkastelemalla Maan etäisyydellä ja lähempänä Auringosta sijaitsevien avaruusluotainten suorittamia mittauksia.
The regular conditions in the solar wind flow are drastically disturbed by transients that originate from huge eruptions of plasma and magnetic flux in the Sun.
Aurinkotuulen tavanomaisiin olosuhteisiin poikkeuksen muodostavat Auringon koronasta peräisin olevat voimakkaat purkaukset.
Furthermore, magnetic fluctuations on smaller scales do result from different physical processes, more precisely, from plasma being regulated by plasma instabilities such as mirror and Alfveń ion cyclotron instabilities.
Väitöskirjan tutkimus osoittaa, että magneettikentän fluktuaatioita muodostuu välivyöhykkeissä erilaisista plasman epävakaisuuksien sääntelymekanismeista, joiden esiintymisessä shokkiaallon ominaisuuksilla on keskeinen rooli.