natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The purpose of the study is to examine what defines interactive and pedagogical practices of early childhood educators in relation to children with the need of socio-emotional support.
Tutkimuksen tavoitteena on selvittää, millaista varhaiskasvattajan vuorovaikutuksellinen ja pedagoginen toiminta on sosiaalis-emotionaalista tukea tarvitsevan lapsen kanssa haastavien kasvatustilanteiden aikana.
Research data was collected by the means of observation of the three child care groups.
Aineisto on kerätty havainnoimalla kolmea päiväkotiryhmää.
As a result, five different styles how an adult faced a child in challenging educational situations were formulated.
Haastavissa kasvatustilanteissa korostui viisi erilaista varhaiskasvattajan vuorovaikutustapaa.
In addition to the concept of interaction, the study aims to examine such pedagogical practices, which are applied in challenging educational situations by the early childhood educators.
Vuorovaikutuksen ohella tarkastellaan varhaiskasvattajan pedagogista toimintaa haastavien kasvatustilanteiden aikana tai niitä ennakoitaessa.
In recent years, new viruses, such as human bocaviruses (HBoVs) and human coronavirus (HCoV) types NL63 and HKU1, have been discovered.
Viime vuosina on löydetty useita uusia viruksia, kuten ihmisen bokavirukset ja ihmisen koronavirustyypit NL63 ja HKU1.
Occurrence and significance of human coronaviruses and human bocaviruses in acute gastroenteritis of childhood
Ihmisen koronavirusten ja bokavirusten esiintyvyys ja merkitys lasten gastroenteriittien yhteydessä
Acute gastroenteritis (AGE) remains an important cause of child hospitalization in Finland, although rotavirus vaccination has reduced the number of AGE hospitalizations significantly.
Akuutti gastroenteriitti eli äkillinen maha-suolitulehdus on edelleen tärkeimpiä syitä lasten sairaalahoitoon Suomessa, vaikka rotavirusrokotteen otto kansalliseen rokotusohjelmaan on enemmän kuin puolittanut sairaalahoitojen määrän.
A reverse transcription-polymerase chain reaction (RT-PCR) method designed to detect all known HCoV types was set up.
Ihmisen koronavirusten yhteyttä gastroenteriitteihin tutkittiin käänteiskopiointi polymeraasi ketjureaktio (RT-PCR) – menetelmällä, joka suunniteltiin tunnistamaan kaikki tunnetut ihmisen koronavirustyypit.
Before this study, only SARS (severe acute respiratory syndrome) CoV had been studied systematically from stool samples by molecular techniques.
Ennen tätä tutkimusta ainoastaan SARS-koronaviruksen esiintymistä ulosteissa oli tutkittu systemaattisesti.
In the first study, we found that all non-SARS HCoVs – including OC43, 229E, and the new types NL63 and HKU1 – were present in some stool samples of children hospitalized for AGE, but the overall detection rate was low, 2.5%.
Ensimmäisessä osatyössä ilmeni, että kaikkia yleisesti kiertäviä koronavirustyyppejä, OC43, 229E, NL63 ja HKU1, löytyi gastroenteriittiin sairastuneiden lasten ulosteista, mutta koronaviruspositiivisten näytteiden osuus tautitapauksista oli pieni, kokonaisuudessaan vain 2,5 %.
HBoV2 and 3 are mainly found in stool samples, and may be regarded as enteric viruses, but no association with AGE in the hospitalized children was found.
Bokaviruksista tyypit 2 ja 3 ovat pääasiassa suolistossa viihtyviä viruksia, mutta niiden yhteyttä lasten sairaalahoitoiseen gastroenteriittiin ei pystytty osoittamaan.
In addition, 1.8% of the control children without gastroenteritis harbored HCoVs in their stools, and several of the HCoV positive children with AGE also had respiratory symptoms.
Lisäksi joillakin kontrolliryhmän lapsilla, joilla ei ollut gastroenteriittiä, löytyi koronavirus-positiivisia ulostenäytteitä ja osalla gastroenteriittiä sairastavista koronavirus-positiivisista lapsista oli myös hengitystieinfektion oireita.
After the elimination of rotaviruses, noroviruses – and to a smaller extent adenoviruses – are the leading viral causes of the AGE in children.
Rotavirusten eliminoinnin jälkeen norovirukset ovat tulleet tärkeimmiksi lasten virusperäisen gastroenteriitin aiheuttajiksi Suomessa.
Despite the use of comprehensive diagnostic methods, there are still cases of AGE in children without a known causative pathogen.
Diagnostiikan kehittymisestä huolimatta kuitenkin osassa lasten gastroenteriittitapauksista taudinaiheuttaja jää tunnistamatta.
Two large datasets of prospectively collected patient materials were studied; they were collected at Tampere University Hospital in 2006-2008 and 2009-2011.
Tutkimuksessa käytettiin kahta Tampereen yliopistollisessa sairaalassa vuosina 2006-2008 ja 2009-2011 kerättyä aineistoa, joista ensimmäinen sisälsi vain ulostenäytteitä, ja toinen ulostenäytteitä, hengitystienäytteitä ja verinäytteitä.
HCoVs are principally respiratory viruses and findings in stools are probably remnants of the infection in the respiratory tract.
Koronavirukset ovat ensisijaisesti hengitystieinfektioita aiheuttavia viruksia ja ulostelöydökset liittyvät yleensä viruksen samanaikaiseen esiintymiseen hengitysteissä.
The aim of this dissertation was to investigate the occurrence of HCoVs and HBoVs in children hospitalized for AGE and to see if the virus detections in stools are associated with AGE.
Tässä väitöskirjatyössä selvitettiin ihmisen koronavirusten ja ihmisen bokavirusten esiintymistä sairaalahoitoon joutuneiden lasten ulosteissa sekä näiden virusten yhteyttä akuuttiin gastroenteriittiin.
HBoVs were studied by PCR, and in the third study, it was found that HBoV types 1, 2, and 3 were found in 5.6%, 3.3% and 0.9% of the stool samples of children with AGE respectively, but they were usually found together with known gastroenteritis viruses.
Väitöskirjan kolmannessa osatyössä todettiin bokavirustyyppien 1, 2 ja 3 esiintyvän gastroenteriittiin sairastuneiden lasten ulostenäytteissä, mutta useimmiten yhdessä jonkin tunnetun gastroenteriittiviruksen kanssa.
In the fourth study, both PCR and enzyme immunoassays (EIAs) were used to detect HBoV DNA and HBoV specific antibodies, respectively.
Ihmisen bokavirusten tutkimiseen käytettiin PCR-menetelmää ja neljännessä osatyössä myös ihmisen bokaviruksille spesifien vasta-aineiden tunnistamiseen EIA- menetelmää.
Some of the children had symptoms of both AGE and ARTI.
Osalla lapsista esiintyi yhtä aikaa sekä hengitystieinfektion että gastroenteriitin oireita.
In addition, if an HCoV was found in children with AGE, in most cases there was a known gastroenteritis virus, usually rotavirus or norovirus, in the same stool sample.
Koronaviruksia löytyi sekä hengitystieinfektiopotilaiden että gastroenteriittiin sairastuneiden potilaiden ulosteista ja gastroenteriittitapauksissa ulosteesta löytyi yleensä myös jokin tunnettu gastroenteriittia aiheuttava virus, kuten rotavirus tai norovirus.
In over 90% of the HBoV positive stool samples of children with AGE, a well established gastroenteritis virus was detected in the same sample.
Lisäksi gastroenteriittitapauksissa ulosteesta löytyi yli 90% tapauksista bokaviruksen lisäksi jokin tunnettu gastroenteriittiä aiheuttava virus, joka todennäköisimmin oli oireiden aiheuttaja.
HBoVs from both stool and nasal swab samples were studied in a similar way to the HCoVs, and it was found that HBoV2 and 3 were mainly detected in stools, whereas HBoV1 was commonly found in both stool and nasal swab samples.
Neljännessä osatyössä bokaviruksia tutkittiin koronavirusten tapaan ulostenäytteiden lisäksi myös hengitystienäytteistä ja voitiin todeta, että bokavirustyypit 2 ja 3 löytyvät pääasiassa ulostenäytteistä, kun taas tyyppi 1 esiintyy ulostenäytteiden lisäksi myös hengitystienäytteissä.
HBoV1 findings were associated with symptoms of respiratory tract infections, in line with being a respiratory virus, while HBoV2 and HBoV3 were found at similar rates in children with and without AGE.
Eri tutkimusryhmiä vertailemalla voitiin todeta, että ihmisen bokavirus 1:n esiintyminen näytteissä liittyy hengitystieinfektioihin, mutta ihmisen bokavirus 2:n ja ihmisen bokavirus 3:n esiintyminen ei eronnut tutkimusryhmien välillä merkittävästi.
In addition, some of the control children without symptoms of AGE harbored HBoVs.
Lisäksi myös osalla kontrolliryhmän lapsista löytyi bokaviruspositiivisia ulostenäytteitä.
Instead, it seems that a positive stool sample is associated with positivity in the nasal swab sample, and thus a finding of HCoV in the stool is rather a consequence of acute or recent respiratory tract infection.
Näiden kahden osatyön perusteella vaikuttaa siltä etteivät yleisesti kiertävät koronavirustyypit OC43, 229E, NL63 ja HKU1 ole lasten sairaalahoitoa vaativien gastroenteriittien aiheuttajia vaan positiivinen ulostenäyte liittyy viruksen läsnäoloon hengitysteissä ja on siten pikemminkin merkki akuutista tai aiemmin sairastetusta hengitystieinfektiosta kuin gastroenteriitistä.
There has been suggestive evidence that these new viruses might be associated with AGE, warranting further studies.
Näitä uusia viruksia on löydetty myös ulostenäytteistä.
Furthermore, if HCoV was found in the stool sample, in 90% of the cases it was found in the nasal swab sample as well.
Toisessa osatyössä selvisi, että koronaviruksen löytyessä ulosteesta myös hengitystienäyte oli 90 % tapauksista positiivinen.
In the second study, we studied both the stool and nasal swab samples of children with AGE and also the stool and nasal swab samples of children hospitalized for acute respiratory tract infection (ARTI).
Näytteitä tutkittiin sekä gastroenteriitin että hengitystieinfektion takia sairaalahoitoon joutuneilta lapsilta.
The strategic choices available to Makerere University implied that survival and adaptation were perpetual.
Makereren yliopistolle mahdolliset strategiset valinnat viittaisivat siihen, että selviytyminen ja muutos olivat jatkuvia.
The findings show that changes in legislation, declining funding to higher education and liberalization were significant in Uganda s higher education environment.
Tutkimustulokset osoittavat, että lainsäädännön muutokset, korkeakoulutuksen rahoituksen leikkaukset ja liberalisaatio olivat merkittäviä Ugandan korkeakouluympäristössä.
Subunits in the hard-applied fields were largely inclined to engage in national development.
Kovien soveltavien alojen edustajat olivat erityisesti taipuvaisia osallistumaan kansalliseen kehitykseen.
Through the use of institutional research, incompleteness of information was an effective management tool although the knowledge and skills of institutional researchers was at the lowest tier of organizational intelligence.
Institutionaalisen tutkimuksen alalla epätäydellinen informaatio oli tehokas hallinnan keino, vaikka institutionaalisten tutkijoiden tiedot ja taidot olivat organisaation älykkyyden alimmalla tasolla.
The study recommends that the responsive capacities of institutional management should be systemically revitalised taking into account the dynamic relationships between external contexts, unit- specific interests, and organization-wide practices.
Tutkimus suosittaa, että institutionaalisen ohjauksen reagointikykyä tulisi johdonmukaisesti kehittää ottamalla huomioon dynaamiset suhteet ulkoisen ympäristön, yksikkökohtaisten intressien ja koko organisaation laajuisten käytäntöjen välillä.
The learning organization concept illustrated a responsive university as an open system, as a cybernetic organization that defines what is essential for its survival, and in which organizational learning is integral.
Oppivan organisaation käsite havainnollistaa nopeasti reagoivaa yliopistoa avoimena systeeminä ja kyberneettisenä organisaationa, joka määrittää sen mikä on elintärkeää sen olemassaololle ja jossa organisaation oppiminen on keskeistä.
Moreover, the information needs of academic deans related mainly to management and were less strategic.
Lisäksi akateemisten dekaanien tiedontarve liittyi enemmän hallintoon kuin strategiaan.
This should entail capacity building for prospective and incumbent academic leaders and managers, entrenching institutional research at all organizational levels and improving the competence of institutional researchers.
Tämä tarkoittaa tulevien ja jo virassa olevien akateemisten johtajien kykyjen kehittämistä, institutionaalisen tutkimuksen vakiinnuttamista kaikilla organisaatiotasoilla ja instituutiotutkijoiden taitojen kehittämistä.
Subunits in the soft-applied fields concentrated on compliance to academic quality demands, and structural parameters related to financial management.
Pehmeiden soveltavien tieteenalojen yksiköt keskittyivät varmistamaan akateemisia laatuvaatimuksia ja mukautumaan talouteen liittyviin rakenteellisiin rajoitteisiin.
Yet, given the existence of a fragmented organization, the responsiveness of subunits was bound to differ, reinforced by the power or influence of the various interest groups.
Kuitenkin organisaation pirstaleisuuden takia yksiköiden reagointitavat olivat erilaisia ja niitä ohjailivat erilaisten sidosryhmien valta-asemat ja vaikutteet.
This study sought to assist institutional management to revitalise their institution s responsive capacities by utilising the learning organization concept.
Tämä tutkimus pyrkii tukemaan korkeakoulujohtoa korkeakoulun reagointikyvyn (responsiivisuuden) kehittämisessä hyödyntämällä oppivan organisaation käsitettä.
In such an organization, information is used to detect and correct anomalies, knowledge creation alters mental models and a double loop learning organization evolves incrementally.
Tiedon luominen muuttaa mentaalisia malleja ja kaksikehäisen oppimisen kautta organisaatiota kehitetään asteittaisesti.
Retrospective and real time data were used, including documents, archival data, and semi-structured interviews were conducted with key informants at the organizational level and academic deans to ascertain subunit perspectives.
Tutkimuksessa käytettiin sekä taannehtivaa että ajantasaista aineistoa, kuten dokumentteja arkistotietoja ja organisaatiotason avainhenkilöiden ja yksikkötason dekaanien puolistrukturoituja haastatteluita.
Using a constructed learning organization concept, theory-driven analysis was used to analyse the documents and interview data.
Kirjallinen ja haastatteluaineisto käsiteltiin konstruktiivista oppivan organisaation käsitettä ja teoriaohjautuvaa analyysiä hyödyntäen.
The data consists of two corpora.
Tilastot ovat kuvaavia kahden korpuksen vertailussa.
The qualitative analysis concentrates on the interactional meanings of the constructions.
Laadullisessa analyysissa on pohdittu ko. rakenteiden kontekstisidonnaisia merkityksiä.
In addition to Russian, they also spoke Finnish and/or Swedish.
Venäjän lisäksi he puhuvat myös suomea ja/tai ruotsia, joten venäjä saa harvemmin puhuttuna vaikutuksia suomen ja ruotsin kielistä.
The informants of the dialect corpus are speakers of a northern Russian dialect whose ancestors were transported to Finland in the first part of the 1700s.
Ensimmäisen korpuksen puhujat polveutuvat Suomen kaupunkeihin lähinnä 1700-luvulta 1900-luvun alkuun saapuneista venäläisistä.
Every case study starts with a contrastive analysis of the particular structure in Russian, Finnish and Swedish, the use of the Russian structure in earlier times and non-standard varieties and proceeds with qualitative and quantitative analyses of the two corpora.
Kieliaineiston analyysia edeltää käsittely saman rakenteen käytöstä suomessa, ruotsissa, puhutussa venäjässä ja venäjän murteissa sekä kuvaus ko. rakenteen historiallisesta kehityksestä.
The research provides evidence that morphosyntactic change in language contact starts in volatile points of language structure which are in the process of change for language-internal reasons.
Tutkimus osoittaa, että kontaktipohjaisen muutoksen juuret ovat mm. muuttuvassa kielessä: kielen rakenteet, jotka ovat tavalla tai toisella epävakaita, ovat alttiita muuttumaan, kun kieli joutuu kosketukseen toisten kielten kanssa.
The starting point of convergence is similarity between Russian structure and corresponding Finnish and Swedish structures.
Venäjässä on rakenteita, jotka ovat lähellä vastaavia rakenteita suomessa ja ruotsissa.
Three case studies consider converging structures.
Tätä prosessia sanotaan konvergenssiksi.
Chapter 1 accounts for the history of Finland Russians.
Suomessa vanhastaan asuneiden venäläisten historiaa on kuvattu väitöskirjan ensimmäisessä luvussa.
The data of the present research are tape-recorded informal research interviews with Finland Russian speakers.
Tutkimuksessa esitettyä rakenteiden vertailevaa analyysia voi myös soveltaa venäjän opetukseen suomalaisille sekä suomen opetukseen venäläisille.
In the fourth case study, (4) integration is shown in gender assignment of Swedish and Finnish nouns in Russian context.
Integraatiota edustaa suomen- ja ruotsinkielisten sanojen sovittaminen venäjän rakenteisiin, ja erityisesti suomen ja ruotsin nimisanojen suomenvenäjässä osoitettu kieliopillinen suku.
Morphosyntactic convergence and integration in Finland Russian
Nämä rakenteet ovat suomenvenäjässä konvergenssissa.
The other speakers, whose ancestors mainly lived in Finnish cities as civil servants, merchants and military officers, constitute the non-dialect corpus.
Seuraavassa neljässä luvussa on kussakin oma erillisaiheensa, lauseopillinen rakenne tai kategoria.
Displacements of Deconstruction - The Deconstruction of Metaphysics of Presence, Meaning, Subject and Method
Tarkoituksena on ollut selvittää mitä dekonstruktiolla tarkoitetaan ja mitä vaikutuksia sillä on kielen, merkityksen, subjektin ja metodin -käsitteille.
The present study is to a large extent structured so that first I discuss the effects of the deconstruction of the metaphysics of presence on being (Chapter 2), and then on meaning and language (Chapters 3 and 4), the subject (Chapter 5) and finally method (Chapter 6).
Tutkimuksen käytännön merkitykset ovat moninaiset: 1)Dekonstruktiivinen tapa hahmottaa kieltä ja merkitystä selventää myös arkikokemuksen tasolla mistä ajattelussa, kielenkäytössä ja merkitysten muodostamisessa on mahdollisesti kyse.
The object of my study is the philosophical side of deconstruction, that is to say, traditional epistemological, ontological and even metaphysical questions.
Tutkimuksen voidaan katsoa edustavan dekonstruktiota koskevaa filosofista perustutkimusta, jonka pohjalta voidaan edetä erityiskysymyksiin esimerkiksi etiikan luonteesta.
Deconstruction implies certain methodological ways of conceiving a text, where the object of study - the text - determines its reading and includes its own deconstruction.
Tutkimusmenetelmänä on käytetty hermeneuttista metodia (eli tekstien tulkintaan liittyvää tarkastelutapaa, jossa tekstejä tarkastellaan suhteessa toisiinsa ja pyritään ymmärtämään tekstien keskeinen sisältö) sekä käsiteanalyysia.
A deconstructive reading thus implies a certain openness to the deconstructive elements of the text.
Tutkimuksessa esitetään tulkinta siitä, mitä dekonstruktion teoria voisi olla esiin kirjoitettuna.
In Chapter 4 I have looked in more detail at Derrida's view of language from the point of view of what he terms grammatology.
Tutkimuksessa on analysoitu uudella tavalla Derridan kielikäsitystä ja osoitetaan, että Derrida ei edusta äärimmäisen kielipainotteista näkemystä kielestä, kuten Derridan filosofian usein katsotaan edustavan.
Derrida's deconstruction of the subject has an effect on at least five different conceptions of it. One can talk about the deconstruction of the meta-linguistic subject, the substantial subject, the present subject, the conscious subject and the internal subject.
Tutkimuksen tärkeimmät tulokset ovat: 1) Derrida esittää kirjoituksissaan filosofisesti perusteltavissa olevan ja koherentin näkemyksen kielen, merkityksen ja subjektin luonteesta, jolloin voidaan puhua dekonstruktiivisesta tavasta hahmottaa tietoteoreettisia kysymyksiä ja maailmaa.
I claim, however, that Derrida does not present an extreme language-centred view of meaning: instead, he argues that the `other' of language, which plays in language, is more complex than the traditional philosophical theories of meaning (such as the phenomenological theory of judgement) have presented it.
2) Derridan näkemykset kielen, merkityksen ja subjektin luonteesta muuntavat radikaalilla tavalla filosofisia peruskäsityksiä (erityisesti fenomenologisen filosofian käsityksiä)näiden luonteesta.
Also, I discuss what consequences this view has for referentiality and notions of truth in general.
Tästä näkemyksestä on kiistelty filosofien ja kirjallisuuden tutkijoiden piirissä.
How do the quasi-concepts of writing and textuality affect the traditional philosophical notion of meaning?
4) Dekonstruktiiviset käsitykset subjektista ja kielen luonteesta vaikuttavat myös eettisiin käsityksiin arvojen ja normien luonteesta.
In Chapter 2 I analyse the starting points of Derrida's quasi-concept of `deconstruction' as well as other quasi-concepts frequently occurring in his texts.
Samoin tutkimuksessa analysoidaan tarkemmin kuin aikaisemmassa tutkimuksessa, mitä tarkoitetaan subjektin dekonstruktiolla ja myös tämän analyysin kautta paljastuu, että Derridan subjektin dekonstruktio on paljon moniulotteisempi ja sofistikoidumpi kuin usein on esitetty.
Contrary to this notion of deconstruction, I discuss what Derrida means by the expression Other of language , and what its relation is to language and prepredicative experience.
Tutkimuksessa tuodaan esiin tarkemmin kuin aikaisemmassa Derrida tutkimuksessa kielen ja ei-kielellisen kokemuksen välistä suhdetta.
Derrida himself, and many other scholars of deconstruction, have sharply opposed such goals.
Derrida itse ei ole kirjoittanut dekonstruktion teoriaa ja kysymys dekonstruktion teoriasta ja hänen väitteidensä koherenttiudesta on kiistanalainen.
How does Derrida rethink the philosophical notions of subjectivity, perception, meaning, language and being parallel to his critique of other thinkers?
3) Dekonstruktiivinen käsitys subjektista tarjoaa kiinnostavan näkymän siihen mitä subjektius ja tietoisuus mahdollisesti ovat, nämä käsitykset puolestaan vaikuttavat myös arkikokemuksen tasolla siihen miten hahmotamme itseämme ja muita.
In Chapter 5 I discuss Derrida's deconstruction of the subject.
Tutkimuksen kohteena on ollut ranskalaisen nykyfilosofin Jacques Derridan (1930-) kirjoitukset.
(Strept)avidin has been used in medical applications to carry radionuclides and drugs selectively to cancer cells.
(Strept)avidiineja on käytetty syöpähoidoissa kuljettamaan terapeuttisia aineita syöpäsoluihin.
The novel avidins were shown to have a potential for biotechnological use either in improving existing (nano)biotechnological applications or creating new modes of application.
Väitöskirjatutkimuksessa löydetyt uudet avidiinit luovat mahdollisuuksia jo olemassa olevien sovellusten parantamiseen ja aivan uuden tyyppisten bio- ja nanoteknologisten sovelluksien kehittämiseen.
However, they may induce severe immunological responses when used more than once with the same patient.
Vaikka erittäin lupaavia tuloksia on saatu, ne aiheuttavat vakavia immunologisia reaktioita potilaille, mikä rajoittaa niiden tehokasta uudelleenkäyttöä.
Additionally rhizavidin and tetrameric bradavidin II have no tryptophan identical to the Trp110 in avidin, which is known to be one of the most important residues for tight biotin binding.
Toinen merkittävä löydös on se, että rhizavidiinilta ja bradavidiini II:lta puuttuu eräs aminohappo (tryptofaani), joka on tiukan biotiinin sitomisen kannalta yksi tärkeimmistä.
New tight biotin-binding avidins not recognized by polyclonal antibodies against avidin or streptavidin would therefore be needed.
Tärkeää on, että uudet avidiinit ovat immunologisesti erilaisia, eivätkä potilasvasta-aineet avidiinia tai streptavidiinia vastaan tunnista niitä.
Recently novel avidins have been discovered in Gram-negative bacteria such as Rhizobium etli, Bradyrhizobium japonicum, frog Xenopus tropicalis and mushroom Pleurotus cornucopiae.
Kaksi uusista proteiineista on peräisin bakteereista (Rhizobium etli ja Bradyrhizobium japonicum) ja yksi sammakosta (Xenopus tropicalis).
The most interesting findings were that rhizavidin is a dimer, not a tetramer as are all other avidins so far studied.
Yksi tärkeimmistä havainnoista on se, että rhizavidiini muodostuu vain kahdesta samanlaisesta alayksiköstä neljän sijaan.