natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Results were parameterized, and on the basis of these parameters the behaviour of various materials was evaluated and compared to the earlier literature.
Niiden avulla parametroitiin mittaustulokset, ja näiden parametrien perusteella arvioitiin eri aineiden käyttäytymistä ja verrattiin sitä aiemmin kirjallisuudessa.
The results obtained in static measurements, however, were quite inconsistent with previous research.
Staattisessa mittauksessa saadut tulokset sen sijaan olivat melko ristiriitaisia aiemman tutkimustiedon kanssa.
The results of these measurements were analysed with the parameterized function fit, after which the results were compared with earlier results presented in the literature.
Näiden mittausten tulokset parametroitiin funktiosovituksen avulla, jonka jälkeen tuloksia verrattiin aiemmin kirjallisuudessa esitettyihin tuloksiin.
It is possible to examine in many ways, whether material is plastic or fragmented.
Näitä muodonmuutosmekanismeja on mahdollista tutkia aineesta monella tavalla.
Sub-Saharan Africa (SSA) is one of the world´s most vulnerable regions to climate change.
Saharan eteläpuolinen Afrikka on yksi haavoittuvimpia alueita ilmastonmuutokselle.
The estimates are higher than those based on process-modelling studies.
Arviot ovat suuremmat kuin aikaisemmin prosessimalleihin perustuvat julkaisut.
Agroforestry led to 11.4 t ha-1, restrained grazing to 9.6 t ha-1 and terracing to 1.7 t ha-1 greater soil carbon stock than did their control plots.
Peltometsäviljelyllä saavutettiin 11.4 t ha-1, vapaan laidunnuksen rajoittamisella 9.6 t ha-1 ja viljellyillä terasseilla 1.7 t ha-1 suurempi maan hiilivarasto kontrollilohkoihin verrattuna.
The soil carbon sequestration potential in Ethiopian agriculture is greater than previously estimated.
Etiopian maatalouden maan hiilensidontapotentiaali on aikaisempia arvioita suurempi.
On the Ethiopian farms, 8 12% of the total harvested carbon was used for soil and 9 16% for food.
Viljelyjärjestelmissä korjatusta hiilestä 8 12 % päätyi maahan ja 9 16 % ruokaan.
The assessment of carbon flows was based on interviews and sampling.
Hiilivirtojen arviointi perustui haastatteluihin ja näytteenottoon.
Even though the proportion of greenhouse gas emissions produced in SSA is low, the agricultural sector has an enormous potential for climate change mitigation.
Vaikka osuus kasvihuonekaasujen tuottajana on maailmanlaajuisesti pieni, sisältää alueen maataloussektori suuren ilmastonmuutoksen hillintäpotentiaalin.
The difference probably resulted from the development and validation of process models under conditions that differ from those in East-Africa.
Ero johtunee siitä, että mallit on kehitetty Itä-Afrikan olosuhteisin nähden poikkeavissa olosuhteissa.
The largest carbon losses were due to biomass burning and livestock metabolism.
Suurimmat hiilen hävikit syntyivät biomassan poltosta ja kotieläinten aineenvaihdunnasta.
The focus of the study is to identify the determinants of this potential, to estimate the possibilities to increase the proportion of carbon ending up in soil and to quantify the soil carbon sequestration potential of agroecological practices in Ethiopia.
Tutkimuksen tavoitteet ovat tunnistaa tekijät, jotka vaikuttavat hillinnän mahdollisuuksiin edistää ruokaturvaa, arvioida mahdollisuuksia lisätä maahan päätyvän hiilen osuutta sekä arvioida agroekologisten menetelmien maaperän hiilensidontapotentiaalia Etiopiassa.
The primary factors enhancing food security were perceived to be increasing agricultural productivity and incomes from marketed crops.
Ensisijaisina ruokaturvaa edistävinä tekijöinä pidettiin maan tuottavuuden kasvattamista ja markkinoitavasta sadosta saatavia tuloja.
Alternative energy sources are needed to increase the flow of carbon to soil.
Vaihtoehtoisia energialähteitä lannalle ja oljelle on kehitettävä hiilivirtojen suuntaamiseksi maahan.
The aim here is to increase understanding of the potential of climate change mitigation to enhance food security.
Tämän väitöskirjan päämäärä on lisätä ymmärrystä ilmastonmuutoksen hillinnän mahdollisuuksista edistää ruokaturvaa.
Identification of the determinants of the potential of climate change mitigation to enhance food security was based on in-depth interviews and focus group discussions.
Ilmastonmuutoksen hillinnän ruokaturvaan vaikuttavien tekijöiden tunnistaminen perustui syvähaastatteluihin ja fokusryhmäkeskusteluihin.
Climate conditions and intercropping treatment should be incorporated into process models to improve their adequacy for farming systems in East Africa.
Ilmasto-olosuhteiden ja sekaviljelyn erityispiirteiden huomioiminen parantaisi prosessimallien soveltuvuutta Itä-Afrikassa.
The proportion of carbon used for soil could mainly be increased by reducing gaseous losses.
Maahan käytettävää hiiltä voitaisiin lisätä vähentämällä kaasumaisia hiilen hävikkejä järjestelmästä.
Material flow analysis and carbon balance counting was used for tracking the carbon flows and for estimating the carbon losses.
Hiilivirtojen jäljittämiseksi ja hiilen hävikkien arvioimiseksi hyödynnettiin materiaalivirta-analyysiä ja hiilitaselaskentaa.
Quantification of the carbon sequestration potential of the agroecological practices was based on comparison of the existing plot pairs, including a plot with an agroecological practice and an adjacent plot with a traditional practice.
Arviot hiilensidontapotentiaalista perustuivat olemassa olevien, agroekologisin ja perinteisin menetelmin viljeltyjen lohkojen hiilivarastojen koon vertailuun.
The proportion of carbon used for energy determines the proportion ending up in soil.
Energiaksi käytetty hiilen osuus määrittää maahan päätyvän hiilen osuuden: mitä vähemmän biomassan polttoa, sitä enemmän hiiltä päätyy maahan.
Soil carbon sequestration in agricultural soil was considered as the most important means to promote climate change mitigation and to enhance food security.
Tärkeimpänä ilmastonmuutoksen hillintää ja ruokaturvaa edistävänä keinona pidettiin maatalousmaan hiilensidontaa.
From the results it can be concluded that the most important means perceived as enhancing food security through climate change mitigation is improving food availability through soil carbon sequestration.
Tulosten perusteella voidaan päätellä, että maatalouden hillintätoimilla voidaan edistää ruokaturvaa, erityisesti parantamalla tuottavuutta ja lisäämällä ruoan saatavuutta sitomalla hiiltä maatalousmaahan.
This reaction, termed splicing, is carried out by an enormous macromolecular machine called the spliceosome, and is one of the most crucial steps in gene expression.
Tämän reaktion, jota kutsutaan silmukoimiseksi, suorittaa valtava makromolekyyliyhdisteiden muodostama koneisto nimeltä silmukoimisyksikkö ja on yksi kriittisimmistä vaiheista geenien ilmentymisessä.
For proper gene expression, introns must be removed accurately and the remaining protein coding parts, the exons, must be rejoined.
Asianmukainen geenien ilmentyminen vaatii että intronit poistettaan tarkasti ja proteiinia koodaavan osat eli eksonit liitetään yhteen.
However, studies investigating U12-type intron removal have provided us with an important clue; it appears that U12-type introns are spliced less efficiently than U2-type introns.
Tutkimukset U12-tyypin intronien poistamisesta ovat kuitenkin antaneet tärkeän vihjeen; vaikuttaa siltä että U12-tyypin intronit poistetaan tehottomammin kuin U2-tyypin intronit.
The presence of such enhancer elements is conserved from plants to animals, highlighting an extreme selection pressure for this regulatory mechanism.
Tämä säätelyelementti löytyy kasveista eläimiin, paljastaen äärimmäisen suuren valintapaineen kyseisen säätelymekanismin säilyttämiseksi.
These implications could offer a valuable explanation for the extraordinary conservation of the U12-type introns and the components that catalyze their excision.
Nämä viitteet voivat johtaa ratkaisuun, joka selittäisi tavattoman suuren konservaation U12-tyypin introneissa ja niissä komponenteissa jotka katalysoivat niiden poistamista.
There is currently not much known about the regulation of the minor spliceosome and this study aimed to address this issue.
U12-tyypin silmukoimisyksikön säätelystä tiedetään tällä hetkellä varsin vähän, ja tämä tutkimus pyrkii vastaamaan tähän puutteeseen.
We uncovered that binding of U11/U12 di-snRNPs on these elements leads to alternative splicing where an mRNA isoform is produced that is targeted for degradation or nuclear retention.
Olemme havainneet että U11/U12 di-snRNPn sitoutuminen näihin elementteihin johtaa vaihtoehtoisen silmukoimistuotteen muodostumiseen, joka hajotetaan tai pidätetään tumaan.
Furthermore, I uncovered the molecular mechanism by which the level of translational-competent U11/U12-65K mRNA is downregulated through U11/U12 di-snRNP enhancer binding.
Lisäksi paljastan molekulaarisen mekanismin, jolla U11/U12-65K lähetti-RNA:n määrää säädetään alas, U11/U12 di-snRNP säätelyelementin sitoutumisen kautta.
In the genes that encode these proteins, an ultraconserved sequence element can be found which consists of a tandem repeat of U12-type 5ʹ splice sites.
Näitä proteiineja koodaavissa geeneissä on ultrakonservoitunut sekvenssielementti, jossa on kaksi U12-tyypin 5 silmukoimiskohtaa muistuttavasta sekvenssiä peräkkäin toistuneena.
The protein coding information in our genome is located on genes which are very often interrupted by non-coding regions called introns.
Genomissamme oleva tieto proteiinien koodaamiseen sijaitsee geeneissä, jotka ovat usein katkonaisia informaation suhteen.
I have investigated the characteristics of a negative feedback loop that regulates the expression level of two essential and unique protein components of the minor spliceosome, the U11-48K and the U11/U12-65K proteins.
Olen selvittänyt negatiivista palautuskierrettä, joka säätelee kahden U12-tyypin silmukoimisyksikön proteiinikomponentin U11-48K ja U11/U12-65K, ilmentymistasoa.
I further investigated the role of the U11-35K protein, another protein uniquely associated with the minor spliceosome, in alternative splicing, and the functional requirements for enhancer binding.
Olen lisäksi tutkinut U11-35K proteiinia, joka on myös U12-tyypin silmukoimisyksikön komponentti ja sen roolia vaihtoehtoisessa silmukoinnissa ja säätelyelementtiin sitoutumisessa.
Two different intron types have been identified in eukaryotes, each removed by their own dedicated spliceosome; the U2-type (or major) introns, which constitute the majority of introns, and the U12-type (or minor) introns, of which ca. 700-800 have been identified in the human genome.
Suurin osa ihmisen genomin introneista on U2-tyyppiä (yleinen), kun taas U12-tyypin (harvinainen) introneita tunnetaan vain 700-800 kappaletta.
The presence of a second type of intron and spliceosome has always been enigmatic.
Syitä kahden erillisen introniluokan ja silmukoimisyksikön olemassa oloon on pidetty arvoituksellisena.
This suggests that their removal could be rate-limiting for the expression of the genes that harbor these introns, and it also offers the intriguing possibility that the activity of the minor spliceosome could be altered in response to changing cellular conditions.
Tämä viittaa siihen että U12-tyypin intronien poistaminen on geenin ilmentymisen nopeutta rajoittava tekijä, niissä geeneissä joissa tällainen introni sijaitsee.
The greatest amount of gases is observed at a depth of 970 m. In all sampling depths (180, 500, 970, 1470, 1820, 2350 and 2480 meters) all the gases seem to be dissolved in water.
Erillisiä kaasufaaseja ei näyttäisi esiintyvän näytesyvyyksillä (180, 500, 970, 1470, 1820, 2350 ja 2480 metriä), eli kaikki kaasut näyttäisivät olevan liuenneena veteen.
Maximum solubilities for methane, nitrogen, hydrogen and helium are determined for 273-323 K temperature, 1-300 bar pressure and 0-2 molal concentration salinities.
Metaanille, typelle, vedylle ja heliumille määritetään maksimiliukoisuuksia 273-323 K:n lämpötilassa, 1-300 barin paineessa ja 0-2 molaalisille suolaisuuksille.
The study of solubilities is also applied to the conditions of the 2,5 km deep Outokumpu Deep Drill Hole and samples obtained from it during 2011-2012.
Kaasujen liukoisuustarkastelua sovelletaan myös Outokummun 2,5 km syvän kairareiän olosuhteisiin ja vuosina 2011-2012 kairaireiästä otetuista näytteistä havaittuihin kaasupitoisuuksiin.
The gas samples have been collected with pressurized techniques that preserve the sampling depth in situ -pressure in the samples until they are released for the analysis in the laboratory.
Tarkastellut kaasunäytteet on otettu paineellisilla menetelmillä, jotka pystyvät säilyttämään näytteenottosyvyydellä vallitsevan paineen näytteissä siihen asti, kunnes kaasut vapautetaan analyysiä varten laboratoriossa.
Solubilities of gases in water at different conditions are studied here with physical chemistry, semiempirical models and gas solubility literature.
Kaasujen liukoisuutta veteen erilaisissa olosuhteissa tarkastellaan fysikaalisen kemian, semiempiiristen mallien ja kaasujen liukoisuusaineistojen avulla.
Saline groundwaters in crystalline bedrock may contain significant amounts of gases, most commonly methane, nitrogen, hydrogen and helium.
Kiteisessä kallioperässä havaitut suolaiset pohjavedet voivat sisältää huomattavia määriä kaasuja, joista yleisimpiä ovat metaani, typpi, vety ja helium.
Deeper in the drill hole the effect of pressure is so significant that all the gases are most likely dissolved in water at depths under 180 meters.
Syvemmällä kairareiässä paineen vaikutus kaasujen liukoisuuteen on niin merkittävä, että kaasut ovat todennäköisesti liuenneena veteen 180 metrin alapuolella.
This way accurate data of the gas amounts at certain depth is obtained, allowing reliable quantitative study of the gases and their solubilities.
Tämä mahdollistaa kaasujen luotettavan kvantitatiivisen tarkastelun, kun saadaan tarkkaa tietoa kaasumääristä näytesyvyyksillä.
In sampling depth 180 m the sum of the partial pressures of the gases (ca. 13 bar) is approaching the existing hydrostatic pressure (ca. 18 bar).
Näytesyvyydellä 180 metriä kaasujen osapaineiden summa (n. 13 bar) on melko lähellä tällä syvyydellä vallitsevaa hydrostaattista painetta (n. 18 bar), joten ollaan mahdollisesti lähellä tilannetta, jossa kaasuja irtoaa liuoksesta kaasumaiseen muotoon.
Increase in the salinity of the water usually decreases solubility, similarly increase in temperature usually decreases solubility.
Suolaisuuden kasvu vaikuttaa yleensä kaasujen liukoisuutta alentavasti, samoin kuin lämpötilan nousu.
In the Outokumpu Deep Drill Hole methane and nitrogen are the most represented gases.
Outokummun syväkairareiässä esiintyy eniten metaania ja typpeä, syvimmissä osissa vety on hallitseva kaasu.
Under normal atmospheric conditions the solubility of gases in water is much lower than deeper in the crust where pressure, temperature and salinity of the water affect the solubility.
Syvemmällä maan kuoressa paine, lämpötila ja veden suolaisuus vaikuttavat huomattavasti kaasujen liukoisuuteen.
For that reason it is important to find out the state of the gases when examining for example the origin or age of the groundwater.
Kaasut käyttäytyvät hyvin eri tavalla ollessaan liukoisena veteen kuin vapaana kaasuna, joten kaasujen olomuodon selvittäminen erilaisissa olosuhteissa on oleellista tutkittaessa esimerkiksi kaasujen ja pohjaveden alkuperää ja viipymisaikaa.
The solubility of gases increases most when the pressure is increased.
Paineen kasvaessa myös kaasujen liukoisuus veteen kasvaa.
The depth where gas bubbles escape from the solution and form a separate gas phase is likely 150 meters and above.
Todennäköisesti n. 150 metrissä ja sen yläpuolella kaasuja erkanee liuoksesta.
Cereal AX can be extracted, for example, from the side streams of cereal processing such as bran, husks/hulls, and straw.
Arabinoksylaaneja voidaan eristää esimerkiksi viljojen prosessoinnin sivuvirroista kuten leseestä, kuorista ja korsista.
In general, the sorbitol-plasticized films were stronger and had lower water vapor permeability (WVP) and oxygen gas permeability (OP) than the films plasticized with glycerol.
Yleisesti ottaen sorbitolilla pehmitetyt kalvot ovat vahvempia ja läpäisevät vähemmän vesihöyryä ja happikaasua kuin glyserolilla pehmitetyt kalvot.
This study revealed that AX, having relatively low arabinose substitution and molar mass, such as OsAX, in general needs plasticization for cohesive film formation.
Tässä tutkimuksessa todettiin, että arabinoksylaanit, joilla on pieni molekyylipaino ja jotka sisältävät vain vähän arabinoosi-sivuryhmiä, kuten kauran kuoren arabinoksylaani, tarvitsevat yleensä pehmittimen lisäyksen kalvon muodostukseen.
The film and sheet properties, such as mechanical and barrier properties as well as crystallinity and the physical state of the films, were investigated in order to evaluate the suitability of these materials for packaging.
Kalvoista tutkittiin mekaanisia ja läpäisyominaisuuksia, sekä kiteisyyttä ja kalvon fysikaalista tilaa.
In this study, all of the AX films showed low OP properties, which were further decreased by lowering the Ara/Xyl ratio or with plasticized films by decreasing the polyol content.
Tässä tutkimuksessa kaikilla kalvoilla oli alhainen hapenläpäisevyys, joka laski arabinoosi-sivuhaarojen määrän vähentyessä, sekä pehmitetyillä kalvoilla pehmitinpitoisuuden laskiessa.
In the current study, the main challenge of the AX films and sheets was their water sensitivity, and with the plasticized films, their decreased storage stability.
Suurin haaste oli kalvojen vesiherkkyys, sekä pehmitettyjen kalvojen rakenteen muuttuminen säilytyksen aikana.
It was found that the amount and type of plasticizer clearly affects the tensile and permeability properties of the films as well as their water sensitivity.
Valitulla pehmittimellä ja sen määrällä oli selkeä vaikutus kalvon mekaanisiin ja läpäisyominaisuuksiin, lisäksi sillä oli vaikutusta kalvon kosteusherkkyyteen.
Thus, AX films can be thought of as a potential choice for those applications where high oxygen barrier capacity is needed to prevent the oxidative deterioration of the packaged food product.
Arabinoksylaanikalvoja voidaankin pitää hyvinä happisuojina, joilla on käyttöä kun halutaan pakata hapettumiselle herkkiä tuotteita.
A storage study showed that the polyol-plasticized OsAX film properties changed during storage; possible reasons for this were lowered plasticization caused by glycerol migration out from the film matrix and/or formation of heterogeneous structures in the film with plasticizer-rich and polymer-rich areas.
Syynä muutokseen oli glyserolin kulkeutuminen ulos kalvosta ja/tai heterogeenisten polymeeri- ja pehmitinalueiden muodostumista kalvoon.
When the number of un-substituted xylose units was high, the water solubility of AX decreased and the formed films had a semi-crystalline structure.
Sen sijaan, kun suuri määrä sivuryhmiä poistettiin, arabinoksylaanien vesiliukoisuus pieneni ja kalvoihin muodostui kiteisyyttä, joka heikensi kalvojen lujuusominaisuuksia.
Structure correlation studies carried out with RAX and WAX showed that the AXs fine structure affects film formation and film properties.
Rukiin ja vehnän arabinoksylaanien avulla tutkittiin arabinoksylaanin rakenteen vaikutusta kalvojen ominaisuuksiin.
The usability of crude biomass extracts in larger-scale film/sheet preparation was studied via the sheet extrusion of two wheat bran extracts (WBEs), which contained similar amounts of AX and lignin, whereas their starch and protein contents differed depending on the purification process.
Viljojen arabinoksylaanien hyödyntäminen biohajoavissa pakkauskalvoissa Arabinoksylaanit ovat hemiselluloosiin kuuluvia haaroittuneita polysakkarideja, jotka yhdessä selluloosan ja ligniinin kanssa muodostavat kasvisoluseinän joustavan tukirakenteen.
Present study on AXs fine structure gave information that can be used when various structurally different agricultural side streams are considered as raw materials for film applications.
Tätä tietoa voidaan hyödyntää kun arvioidaan eri kasvinosista saatavien arabinoksylaanien soveltuvuutta pakkauskalvoiksi.
AXs are sustainable raw materials with a film-forming ability; they can therefore be utilized more efficiently in biodegradable packaging and coatings.
Arabinoksylaaneista voidaan valmistaa kalvoja, jotka ovat sekä biopohjaisia että biohajoavia ja siksi kiinnostavia vaihtoehtoja korvaamaan öljypohjaisia muoveja esimerkiksi elintarvikkeiden pakkausmateriaaleina.
AXs vary in their molecular structure depending on the plant source from which they are extracted.
Arabinoksylaanien rakenne (polysakkaridiketjun pituus ja sivuryhmien määrä) vaihtelee riippuen missä osassa kasvia ne sijaitsevat.
The structure function relationship of AXs in films was studied by comparing differently substituted rye and wheat flour arabinoxylan (RAX and WAX, respectively) and was further investigated by using specific arabinofuranosidases to tailor arabinose to xylose ratios and arabinose substitution patterns of RAX and WAX.
Luontaisesti rakenteeltaan erilaisten arabinoksylaanien sekä entsymaattisesti muokattujen arabinoksylaanien avulla saatiin tietoa arabinoksylaanin rakenteen vaikutuksesta kalvojen ominaisuuksiin.
With specific enzymatic tailoring, it was observed that the Ara/Xyl ratios of RAX and WAX did not contribute alone to the behavior of AXs in the films; instead, both the amount and distribution of arabinose side units in the xylan chain had a high impact on the results.
Entsymaattisen muokkauksen avulla todettiin, että sekä arabinoosi-sivuhaarojen määrällä, että niiden sijainnilla oli merkitystä kalvojen ominaisuuksiin.
In this thesis, structurally different cereal-based AXs were used in the film studies.
Tässä työssä tutkittiin viljaperäisten arabinoksylaanien hyödynnettävyyttä elintarvikepakkausten materiaalina.
The WBEs turned out to be potential raw materials in the up-scaled sheet preparation method, which was carried out with a single-screw extruder.
Sen sijaan sorbitolilla pehmitetyt kalvot pysyivät stabiilimpina säilytyksen aikana.Vehnäleseuutteesta saatiin pehmittimen avulla valmistettua kalvoa ekstruuderilla, mikä osoittaa tällaisen epäpuhtaammankin raaka-aineen hyödyntämismahdollisuuden suuremman mittakaavan kalvojen valmistuksessa.
Mild de-branching improved some film properties, for example, the tensile strength of the RAX films increased.
Kauran kuoren arabinoksylaanikalvoihin lisättiin pehmitintä edistämään kalvonmuodostusta ja lisäämään kalvojen joustavuutta.
Additionally, it was observed that the OP of the RAX and WAX films decreased along with the de-branching.
Lisäksi seurattiin pehmitettyjen kalvojen fysikaalista pysyvyyttä ajan funktiona.
Heterotrophic bacteria are essential for carbon cycling in water ecosystems as they bind dissolved organic carbon (DOC) to the biomass and return it to the classical food chain through microbial loop.
Toisenvaraiset bakteerit ovat tärkeitä hiilen kierrättäjiä vesiekosysteemeissä, missä ne palauttavat biomassaansa sitoman liuenneen orgaanisen hiilen (DOC) takaisin klassiseen ravintoketjuun mikrobisilmukan kautta.
DOC is the limiting factor for heterotrophic bacteria growth in the Gulf of Finland in the summer.
DOC, joka on DOM:n suurin osakomponentti, rajoittaa kesällä toisenvaraisten bakteerien kasvua Suomenlahdella.
The yearly DOC load from Viikinmäki wastewater treatment plant to the Gulf of Finland was estimated to be about 1460 tons which is approximately one fifth of the annual DOC load from River Vantaanjoki.
Viikinmäen jätevedenpuhdistamolta puhdistetun jäteveden mukana tuleva DOC-kuorma on noin 1460 tonnia/vuosi, mikä on noin viidennes vuosittaisesta Vantaanjoen mukanaan tuomasta DOC-kuormasta.
Urban wastewater DOM load and its biological degradation in the Gulf of Finland
Yhdyskuntajätevesien DOM-kuorma ja sen biologinen hajoaminen Suomenlahdella
As the bacteria exploit DOC, they consume oxygen and release carbon dioxide.
Hajottaessaan DOC:a, bakteerit kuluttavat happea ja tuottavat vastaavasti hiilidioksidia.
The disc filter decreased DOC concentrations 14 % in comparison to regularly treated wastewater.
Kiekkosuodattimen huomattiin poistavan 14 % DOC:sta verrattuna tavanomaiseen jätevedenpuhdistukseen.