natgillin/translations-raw huggingface dataset:
We aimed to create a model of KATPHI based on patient iPSC derived beta-like cells (BLCs) to allow future studies for improved management of KATPHI.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on kehittää uusi tautimalli KATP-HI:n tutkimukseen, mikä mahdollistaisi laajamittaiset lääkekokeet.
Cells were derived from a patient with a homozygous ABCC8V187D -mutation, leading to loss of KATP -channel membrane expression due to loss of the SUR1 subunit, causing diazoxide unresponsive diffuse CHI.
Yleisimmin se johtuu beetasolun KATP-kanavan mutaatiosta (KATP-HI) mikä johtaa beetasolun kykenemättömyyteen aistia verensokeritasoa ja jatkuvaan insuliinineritykseen.
Quantification of the in vitro differentiated endocrine populations showed increased differentiation to beta- and delta cells in the SUR1-mutants.
Kantasoluja erilaistettiin beetasoluiksi maljalla antamalla niille sikiönaikaista kehitystä jäljitteleviä kasvutekijöitä.
The proliferation of insulin positive cells was also increased in the SUR1-mutants.
Näitä beetasoluja siirrettiin myös immuunipuutteisiin hiiriin.
Mice carrying implants of SUR1-mutant islet-like clusters developed hyperinsulinemic hypoglycemia and their grafts failed to shut down insulin secretion during hypoglycemia.
Beetasolun tehtävä kehossa on aistia verensokeritasoa ja erittää verensokeria laskevaa insuliinia.
In a randomized, crossover study with three phases, 10 healthy volunteers ingested once daily placebo for 7 days, 300 mg allopurinol for 7 days, or placebo for 3 days followed by 120 mg febuxostat for 4 days, and a single 10 mg dose of rosuvastatin on day 6.
Kolmivaiheisessa, satunnaistetussa vaihtovuoroisessa tutkimuksessa 10 vapaaehtoista tutkittavaa otti esilääkityksenä suun kautta joko seitsemän päivän ajan lumevalmistetta, seitsemän päivän ajan 300 mg allopurinolia tai kolmen päivän ajan lumevalmistetta ja neljän päivän ajan 120 mg febuksostaattia.
The aim of this study was to investigate possible effects of febuxostat and allopurinol, another xanthine oxidase inhibitor, on rosuvastatin pharmacokinetics.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää febuksostaatin ja toisen kihtilääkkeen, allopurinolin vaikutuksia rosuvastatiinin farmakokinetiikkaan.
Concomitant use of febuxostat may increase the risk of rosuvastatin-induced muscle toxicity.
Febuksostaatin käyttö yhdessä rosuvastatiinin kanssa saattaa lisätä rosuvastatiiniin liittyvien lihashaittojen riskiä.
Allopurinol, however, had no effect on rosuvastatin pharmacokinetics.
Allopurinolilla ei sen sijaan ollut tilastollisesti merkitsevää vaikutusta rosuvastatiinin pitoisuuksiin.
The xanthine oxidase inhibitor febuxostat was recently found to inhibit the breast cancer resistance protein (BCRP) in vitro.
Kihtilääke febuksostaatin on havaittu solukokeissa estävän rintasyöpäresistenssiproteiinin toimintaa.
Febuxostat increased the peak plasma rosuvastatin concentration 2.1-fold (90% confidence interval 1.8-2.6; P=5·10-5) and the area under the plasma rosuvastatin concentration-time curve 1.9-fold (1.5-2.5; P=0.001).
Tutkimuksessa havaittiin, että febuksostaatti nosti rosuvastatiinin huippupitoisuuden plasmassa yli kaksinkertaiseksi ja rosuvastatiinin pitoisuus-aikakäyrän alle jäävän pinta-alan lähes kaksinkertaiseksi.
Rosuvastatin is a substrate of BCRP and genetic variability in BCRP markedly affects rosuvastatin pharmacokinetics.
Febuksostaatin ja rosuvastatiinin yhteisvaikutus on todennäköisesti seurausta febuksostaatin kyvystä estää rintasyöpäresistenssiproteiinin toimintaa ohutsuolessa.
These findings suggest that febuxostat inhibits BCRP-mediated rosuvastatin efflux in the small intestine.
Se voi pienentää kuljettamiensa lääkeaineiden kuten kolesterolilääke rosuvastatiinin pitoisuuksia verenkierrossa.
Most congenitally infected infants are asymptomatic, and their prognosis is clearly better.
Valtaosa sikiöaikana infektoituneista lapsista on kuitenkin syntyessään oireettomia ja heidän ennusteensa on selvästi parempi.
However, the morbidity of the symptomatic infection was remarkable.
Oireisen infektion aiheuttama sairastavuus oli kuitenkin huomattavaa.
The prevalence was only 2 in 1,000, and the outcome of the asymptomatic infants was favourable.
Esiintyvyys oli ainoastaan 2/1000 ja oireettomien lasten ennuste oli suotuisa.
Cytomegalovirus (CMV) is the most common congenital infection in developed countries.
Sytomegalovirus (CMV) on yleisin sikiöaikainen infektio.
Confirmed cCMV infection occurred in 40 children, corresponding to a prevalence of 2 in 1,000 (95% CI 1.4–2.6).
CMV-infektio todettiin 40:lla lapsella, joten esiintyvyys väestössämme oli 2/1000 (95%CI 1.4-2.6/1000).
About half of these symptomatic infants will develop long-term sequelae, such as hearing loss or neurological impairment.
Noin puolelle heistä jää jokin pitkäaikaishaitta, kuten kuulovaurio tai neurologinen vamma.
In conclusion, the disease burden of cCMV was relatively low in Finland.
CMV-infektion aiheuttama tautitaakka oli Suomessa suhteellisen pieni.
In the positive screening samples, the genotype distribution for CMV glycoproteins gB, gH, and gN was similar to that reported from other populations and does not therefore explain the low burden of the disease in Finland.
Seulontanäytteissä CMV-virusten genotyyppijakauma glykoproteiinien gB, gH ja gN suhteen ei eronnut kirjallisuudessa kuvatuista muista aineistoista, eikä se siten selitä pientä tautitaakkaamme.
No differences in the Griffiths Mental Development Scales or hearing outcome could be found between cCMV positive and healthy controls at 18 months age.
Seulonnassa löytyneiden CMV-positiivisten lasten ja terveiden verrokkien välillä ei todettu eroa suoriutumisessa Griffithsin kehitysseurantamenetelmän testeissä eikä kuulontutkimuslöydöksissä 18 kuukauden iässä.
Long-term sequelae occurred in 58% (15/26), neurologic abnormality in 50% (12/24), and hearing loss in 42% (8/19) of the children.
Lapsista, joilla oli vuosina 2000–2012 diagnosoitu oireinen cCMV, yli puolet (58%,15/26) kärsi jostain pitkäaikaispulmasta, 50%:lla (12/24) oli neurologinen poikkeavuus ja 42%:lla (8/19) kuulovaurio.
The aim of this doctoral thesis was to evaluate the burden of congenital CMV infection (cCMV) in Finland.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa selvitimme synnynnäisen CMV-infektion (cCMV) aiheuttamaa tautitaakkaa Suomessa.
To evaluate the prevalence of cCMV, and the outcome of asymptomatic cCMV, we screened 19,868 infants with a saliva CMV PCR test in four Helsinki area hospitals from September 2012 to January 2015.
Synnynnäisen CMV-infektion esiintyvyyttä ja syntyessään oireettomien lasten ennustetta selvitimme seulomalla 19 868 vastasyntynyttä syljestä otettavalla CMV-nukleiinihapon osoitustestillä.
Of the children whose mothers had experienced non-primary CMV infections during the pregnancy, 64% (9/14) developed long-term sequelae.
Poikkeavuuksia esiintyi myös lapsilla, joiden äidin CMV ensi-infektio oli tapahtunut jo ennen tätä raskautta (64%, 9/14), muttei kenelläkään niistä 5 lapsesta, joiden äidin ensi-infektio oli ollut raskauden ensimmäisen kolmanneksen jälkeen.
The outcome of symptomatic cCMV infection was evaluated retrospectively from a cohort of 26 children diagnosed in Finnish tertiary hospitals from 2000 to 2012.
Oireisen CMV-infektion ennustetta selvitimme takautuvasti potilaspapereista kaikista Suomen yliopistosairaaloista.
Over half of the infants from the retrospective cohort with CMV-related symptoms at birth developed long-term sequelae.
Yli puolella syntyessään oireisista lapsista oli joku pitkäaikaispoikkeavuus.
Of the children whose mothers had suffered from primary CMV infections in the first trimester, 86% (6/7) developed long-term sequelae.
Pitkäaikaispulmia esiintyi valtaosalla (86%, 6/7) lapsista, joiden äiti oli sairastanut CMV ensi-infektion raskauden alkuvaiheessa.
In addition, no CMV-related findings were detected in the ophthalmologic examinations.
Kenelläkään ei todettu kuulonkuntoutusta vaativaa kuulovikaa eikä CMV-infektioon liittyviä silmäpoikkeavuuksia.
The seropositivity rate decreased significantly from 84.5% (95% CI 78.7–89.2) in 1992 to 71.5% (95% CI 64.7–77.6) in 2012.
Seerumipankkinäytteistä totesimme, että Suomessa vuonna 1992 raskaana olevista naisista 84,5% oli sairastanut CMV ensi-infektion jo ennen raskautta, kun osuus vuonna 2012 oli pienentynyt 71,5%:iin.
At 18 months age all urine samples tested (33/33) were positive for CMV culture, but only 24% (9/37) saliva samples had positive CMV PCR.
Sikiöaikana sairastetun infektion jälkeen viruseritys virtsaan jatkui 18 kk iässä kaikilla tutkituilla, mutta sylkeen ainoastaan 24%:lla lapsista.
Congenital cytomegalovirus infection in Finland
CMV-infektion yleisyys väestöissä vaihtelee.
We here compare diverse approaches for avidity calculation, and introduce for clinical use a new, highly sensitive and specific one.
Tässä työssä vertaamme toisiinsa erinäisiä aviditeettilaskentamenetelmiä ja esittelemme kliiniseen käyttöön uuden, tarkan ja herkän, menetelmän.
The new approach was further validated with extensive serum panels for cytomegalovirus, Toxoplasma gondii, rubella and Epstein–Barr virus (AUC 0.990-1.000).
Uuden menetelmän suorituskyky vahvistettiin lisäksi kattavilla sytomegalovirus-, Toxoplasma gondii-, vihurirokkovirus- ja Epstein-Barr virusseerumiaineistoilla (AUC 0,990-1.000).
Enzyme immune assay (EIA) absorbance data from 135 parvovirus B19 IgG-positive sera were analyzed in parallel with the new and two reference methods (Avidity1.2 software representing gold standard methodology; avidity index (AI) widely used due to its simplicity).
Entsyymi-immuunimääritys tulokset (EIA-absorbanssit) 135:stä parvorokkovirus-IgG-positiivisesta seeruminäytteestä tutkittiin rinnakkain sekä uudella että kahdella verrokkimenetelmällä (Avidity1.2-ohjelmisto perustuu luotettavimpana pidettyyn mittausperiaatteeseen ja aviditeetti-indeksi (AI) puolestaan on laajalti käytössä yksinkertaisuutensa vuoksi).
When the samples were reanalyzed at either lower or higher absorbance levels, avidity status (low, borderline or high) was altered, on the average, in 3.7 % of the samples with the new method, in 5.6 % with Avidity1.2 and in 28 % with AI.
Kun näytteet tukittiin uudestaan joko matalammalla tai korkeammalla absorbanssitasolla, aviditeettitulos (matala, raja-arvoinen tai korkea) muuttui keskimäärin uudella menetelmällä 3,7 %:ssa näytteistä.
When sample dilutions were selected on the basis of optimal EIA absorbances, all three approaches performed equally (receiver operating characteristic area-under-curve, AUC, discriminating primary infection from past immunity 0.969-0.971).
Kun näytelaimennokset valittiin sopivien EIA-absorbanssien perusteella, ei menetelmien välillä havaittu eroa (receiver operating characteristic-testin kuvaajan alapuolinen pinta-ala (AUC) akuutin ensi-infektion ja vanhan immuniteetin erottamisessa toisistaan oli 0,969–0,971).
In diagnosis of many viral and some other microbial infections, measurement of IgG avidity is a globally emerging approach for identifying primary infections and estimating the time of clinical onset.
Monien virusinfektioiden sekä lisäksi joidenkin muiden mikrobi-infektioiden diagnostiikassa IgG-aviditeetti on tärkeässä roolissa.
It allows for accurate measurement of antimicrobial IgG avidity even from samples with low IgG level, while the globally popular AI approach provides an alternative for samples with sufficiently high IgG level.
Suosittu AI-menetelmä puolestaan on vaihtoehtona näytteille, joiden IgG-pitoisuus on riittävän korkea.
While many calculation methods have been introduced for conversion of the raw data into a numerical avidity value, little information exists on their comparison and whether the complex and laborious ones show superior performance.
Tätä laskennallista toimenpidettä varten on julkaistu useita eri menetelmiä, mutta näitä ei juurikaan ole suoraan verrattu toisiinsa.
Every year 150-200 children are born after oocyte donation treatment and 300 children after sperm donation treatment.
Joka vuosi Suomessa syntyy n. 150-200 lasta onnistuneen lahjamunasoluhoidon jälkeen ja n. 300 lasta lahjasiittiöhoidon jälkeen.
The use of donated gametes has made parenthood possible for those women and men who are unable to conceive with their own gametes.
Luovutettujen sukusolujen käyttö lapsettomuushoidoissa on mahdollistanut raskauden ja lapsen vanhemmille, jotka eivät voisi saada lasta omilla sukusoluilla.
Of parents, 40% intended to tell or had already told the child (16 %) about his/her genetic background.
Lahjamunasoluhoidon jälkeen 60 % vanhemmista ja lahjasiittiöhoidon jälkeen 40% oli kertonut tai aikoi kertoa lapselle hänen alkuperästään.
The study group was the same as in the first study.
Tutkimuksesta saadut tulokset ovat rohkaisevia.
The fourth questionnaire study examined parents´ disclosure plans after sperm donation treatment and their experiences of donor treatment.
Tämän väitöstutkimuksen tavoite oli kyselytutkimuksilla selvittää äitien kokemaa synnytyspelkoa ja synnytyskokemusta onnistuneen lahjamunasoluhoidon jälkeen.
One of the most important questions in gamete donation is whether the child should be informed about his/her genetic background.
Keskeinen kysymys onnistuneen lahjasukusoluhoidon jälkeen on, mitä vanhemmat kertovat lapselle ja lähipiirille lapsen alkuperästä.
Parental psychological health has scarcely been addressed during pregnancy and soon after delivery.
Tutkimuksia, joissa olisi tutkittu lahjasukusoluhoidolla raskaaksi tulleitten vanhempien hyvinvointia raskauden aikana ja heti synnytyksen jälkeen, on hyvin vähän.
60% of parents had already told or intended to inform the child about his/her genetic background.
Lisäksi tavoitteena oli selvittää, ovatko vanhemmat kertoneet lapselle tai aikovatko kertoa lapselle lahjasukusoluhoidosta lahjoitetuilla munasoluilla tai lahjasiittiöillä.
Parents with younger children were more inclined to openness than parents with older children.
Totesimme, että mitä nuorempi lapsi oli, sitä avoimempia vanhemmat olivat lahjasukusoluhoidosta riippumatta siitä, oliko hoito tehty lahjamunasoluilla tai - siittiöillä.
In the second study we compared mental health symptoms between parents after oocyte donation, IVF/ICSI with own gametes and after spontaneous pregnancy.
Lisäksi selvitimme lahjamunasoluhoidolla raskaaksi tulleiden äitien ja heidän puolisoittensa mielenterveyttä raskausaikana ja synnytyksen jälkeen.
Parents with younger children were more willing to tell the child compared to parents with older children.
Löydökset antavat hyvän pohjan vanhemmuudelle varsinkin kun yo. tekijöitä voidaan pitää riskitekijöinä vanhemman ja lapsen väliselle suhteelle.
Acute operative delivery associated with dissatisfaction only among oocyte donation mothers.
Tämä on erityisen tärkeää, kun äidin ja lapsen välillä ei ole geneettistä yhteyttä.
The study suggests that the development of suburban housing estates is closely linked to broader societal changes and particularly to the development of their wider regions.
Lähiöiden kehitys näyttää olevan läheisesti yhteydessä laajempiin yhteiskunnallisiin muutoksiin ja erityisesti niitä ympäröivien seutujen kehitykseen.
Although suburban housing estates are currently topical in Finland, as they are often associated with various problems, there has been little research concerning their development in the country at large during the last few decades.
Lähiöiden ongelmista on puhuttu viime aikoina paljon Suomessa, mutta niiden kehitystä on tutkittu valtakunnallisesti vähän viime vuosikymmeninä.
The study examines what was characteristic of such estates in 1990 and 2010, and what kind of changes can be seen in their socio-economic and demographic position during this time span.
Tutkimuksessa tarkastellaan kyseisten lähiöiden ominaispiirteitä vuonna 1990 ja 2010 sekä lähiöiden sosioekonomisia ja demografisia muutoksia näiden vuosien välillä.
Also the attractiveness of these types of neighborhoods has gradually decreased over time.
Lisäksi kyseisten asuinalueiden vetovoima on heikentynyt tarkasteluajanjaksolla.
The research findings show that Finnish suburban housing estates dating from the 1960s and 1970s were usually relatively average neighborhoods in 1990, but since then they have generally witnessed noticeable socio-economic decline along with profound demographic changes.
Tutkimuksen mukaan 1960- ja 1970-lukujen lähiöt olivat yleisesti ottaen keskivertoasuinalueita vielä vuonna 1990, mutta kyseisen vuoden jälkeen lähiöiden sosioekonominen kehitys on ollut huomattavan epäedullista ja myös väestökehityksessä on tapahtunut merkittäviä muutoksia.
For conducting the analysis, a GIS-based approach was developed for defining, identifying and locating housing estates dating from the 1960s and 1970s within the whole Finnish territory.
Väitöskirjassa esitetään lähiöiden määrittelyä ja paikantamista varten luotu paikkatietopohjainen tutkimusmenetelmä, jonka avulla 1960- ja 1970-luvun lähiöt tunnistetaan koko Suomen alueella.
This underlines that housing estates are far from homogenous and that their development paths have been highly diverse.
Lähiöistä ei siis voi puhua yhdenmukaisina asuinalueina, sillä niiden kehityspolut voivat olla hyvin erilaiset.
The purpose of this study is to overcome this shortage by analyzing the socio-economic and demographic development of suburban housing estates within the whole of Finland and in different types of regions.
Tämän tutkimuksen tarkoitus on tuottaa tietoa lähiökeskustelun pohjaksi analysoimalla lähiöiden sosioekonomista asemaa ja väestökehitystä koko Suomen alueella sekä erityyppisillä seuduilla vuosina 1990–2010.
Furthermore, the research examines suburban housing estates in three different sub-regional types: growing, stable and shrinking sub-regions.
Lähiöiden kehitystä tarkastellaan myös väestöltään kasvavilla, vakailla ja taantuvilla seuduilla.
Although decline is evident in most Finnish housing estates, it is notable that not all estates are socio-economically disadvantaged.
Vaikka useimmat suomalaiset lähiöt ovat selvästi taantuneet, on myös lähiöitä, joiden sosioekonominen asema on hyvä.
This PhD study in urban geography focuses on a distinct neighborhood type in Finland, namely suburban housing estates (lähiö).
Tämä kaupunkimaantieteen alan väitöskirjatutkimus tarkastelee suomalaisia lähiöitä.
The focus is on suburban housing estates dating from the 1960s and 1970s, which was the main period of housing estate construction in Finland.
Tutkimuskohteina ovat lähiörakentamisen kultakaudella eli 1960- ja 1970-luvuilla rakennetut lähiöt.
The discourses are in part conflicted, emphasizing the tensions that have been present in earlier consumer studies, such as passive/active and individual/mass.
Toisaalta blogitekstien puhe on osittain ristiriitaistakin, nostaen esiin aiemmassakin kuluttajuustutkimuksessa esiin tulleita jännitteitä, kuten aktiivisuus/passiivisuus sekä yksilö/ryhmä.
Green consumerism was especially a part of careful clothing maintenance.
Vihreä kuluttajuus erityisesti vaatteiden huoltamisessa korostui.
Four discourses of sustainable fashion consumption were found.
Aineistosta analysoitiin neljä kestävän muodin kuluttajuuden diskurssia.
The inductive qualitative study was carried out by applying the methods of discourse analysis.
Tutkielma toteutettiin aineistolähtöisesti laadullisena tutkimuksena, ja siinä sovellettiin dis-kurssianalyysiä.
Discourses of sustainable consumption in blog texts of sustainable fashion
Kestävän kuluttajuuden diskurssit kestävän muodin blogiteksteissä
The discourse of consumer ideal was constructed on the ideas of responsibility, reasonability and well-thought decisions.
Kuluttajaihanne: Kestävän muodin kuluttajuus rakentui vastuullisuuden, järkevyyden ja pohtimisen toimintoihin.
The blog texts were collected from the internet sites of the three Finnish blogs.
Aineisto koostui kolmen suomalaisen kestävää muotia käsittelevän blogin blogiteksteistä (n=11) ja ne kerättiin blogien internet-sivuilta.
The aim was to contribute to the discussion of the construction of sustainable consumption in media texts, especially from the viewpoint of sustainable fashion consumption in the blog texts.
Tavoitteena oli osallistua mediateksteissä rakentuvan kuluttajuuden diskurssien tarkasteluun blogitekstien kontekstissa, erityisesti kestävän muodin kuluttajuuden näkökulmasta.
The discourse of passive consumption was constructed on the emotional and informational manipulation and domination of the marketing, businesses and advertising over the consumers.
Passiivinen kuluttajuus: Kestävän muodin kuluttajuus nähtiin markkinoiden, yritysten ja mainonnan vaikutuksen alaisena rakentuvaksi, jossa tunteiden ja tiedon manipulointi, vaatteiden heikko laatu ja viherpesu vaikuttivat kuluttajiin alistavana.
The study was built on the theorical aspects of the sustainability in consumer culture, such as sustainable development and the phenomena around it such as sustainable consumption and fashion.
Tutkielma rakentui kestävän kehityksen ja siitä pohjautuvien käsitteiden, kuten kestävän kuluttajuuden ja kestävän muodin ympärille.
The discourse of alternative consumption constructed on the thoughts of circular economy activities such as product-service systems, active change agents, system change and reduction of consumption.
Vaihtoehtoinen kuluttajuus: Kuluttajuus rakentui ak-tiivisen kuluttajuuden, sekä vaihtoehtoisten kulutusmahdollisuuksien varaan, kuten kiertotalouteen sekä vaatekulutuksen vähentämiseen.
The discourse of unaware consumer constructed the consumer who is unconscious of the sustainability knowledge and doesn’t know how to act right, and the information the texts offer, are solution to that gap.
Tietämätön kuluttaja: Kulutta-jasta rakentui kestävän muodin osalta ymmärtämätön ja tietoa tarvitseva subjekti, jota blogien asiantuntijat ylhäältä päin paikkaavat omalla kestävyystiedollaan.
Special to this data was the tension between the facts and "not-knowing" of the consumer.
Erityistä tässä aineistossa oli tiedon ja tietämättömyyden jännite, jossa blogitekstien avulla kuluttajasta koulutetaan vastuullisempaa kuluttajaa.
The data was analysed by searching expressions that could embody sustainability or sustainable fashion consumption.
Aineistoa analysoitiin etsimällä mahdollisia kestävän muodin kuluttajuuteen liittyviä puhetapoja, joista muodostettiin yhtenäi-siä kestävän muodin kuluttajuuden diskursseja.
The blog texts construct a multidimensional phenomenon of the sustainable fashion consumption.
Kestävän muodin kuluttajuudesta rakentuu blogiteksteissä moniulotteinen ilmiö.
Lately the discussion of fast fashion’s impacts on the climate and environment has got more coverage on the Finnish media.
Viime aikoina pikamuodin ilmiö on saanut näkyvyyttä suomalaisessa mediassa ja media keskittyykin usein yksilön vastuisiin kuluttajana.
The purpose of this study was to research the discourses of sustainable fashion consumption in Finnish blog texts that concentrate on sustainable fashion.
Tässä tutkielmassa tarkasteltiin kestävän muodin kuluttajuuden rakentumista kestävän muodin blogiteksteissä, erityisesti sitä, millaisia diskursseja kestävän muodin kontekstissa rakentuu kuluttajuudesta.
The research method was qualitative.
Tutkimusmenetelmä oli kvalitatiivinen.
Total milk consumption has been declining for decades and consumption decreased by nearly 30 litres per person between 2012 and 2016.
Maidon kokonaiskulutus on ollut laskussa jo vuosikymmeniä ja kulutus vuosien 2012 ja 2016 välillä väheni lähes 30 litralla henkilöä kohden.
At the same time, plant-based drinks have entered the market to replace dairy products.
Samaan aikaan kasvipohjaiset juomat ovat tulleet markkinoille korvaamaan maitotuotteita.
Milk is a significant part of Finnish food culture and milk has received media publicity in the 2010s.
Maito on merkittävä osa suomalaista ruokakulttuuria ja maito on saanut mediajulkisuutta 2010-luvulla.
Additionally, ethical reasons, such as the welfare of animals, and diseases, such as irritable bowel syndrome and lactose intolerance, have reduced milk consumption.
Myös eettiset syyt, kuten eläinten hyvinvointi sekä erilaiset sairaudet, kuten ärtyvän suolen oireyhtymä ja laktoosi-intoleranssi olivat vaikuttaneet maidon käytön vähentämiseen.