natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Concerns regarding data security delay investment, and changing legacy processes and systems requires time; however, empirical results have indicated that the strongest inertia is related directly to people and decision making.
Huoli tietoturvasta hidastaa investointeja, ja olemassa olevien prosessien ja järjestelmien vaihtaminen on aikaa vievää.
The current management of the incumbents has little experience with these new elements, which have a major influence on industry dynamics.
Alustat ovat uusia elementtejä, joilla on merkittävä vaikutus toimialan dynamiikkaan, mutta perinteisten yritysten johdolla on harvoin omaan opiskeluun tai kokemukseen perustuvaa osaamista niistä.
Many of the impacts of digitalization are difficult to observe beforehand, as the impact rendered is systemic rather than a straightforward causal relation.
Systeemisyys yksinkertaisten syy–seuraus-suhteiden sijaan tekee vaikutusten ymmärtämisen ja ennustamisen vaikeaksi.
Potent therapies for MS, such as natalizumab (NTZ), have been associated with progressive multifocal leukoencephalopathy (PML).
Tehokkaat MS-taudin lääkehoidot, kuten natalitsumabi (NTZ), lisäävät progressiivisen multifokaalisen leukoenkefalopatian (PML) riskiä.
However, further studies with larger populations and longer follow-up times are required to confirm these results.
Tulosten varmentaminen edellyttää kuitenkin suurempaa potilasaineistoa ja pidempää seuranta-aikaa.
PML is a severe demyelinating disease caused by the reactivation of neurotropic JC virus (JCV).
PML on vakava demyelinoiva keskushermoston sairaus, jonka aiheuttaa neurotrooppisen JC- viruksen reaktivaatio.
Due to the risk of PML, the serological assessment of antibodies against JCV is performed before starting NTZ.
PML:n riskin vuoksi MS-potilailta tutkitaan JC-virusvasta- aineet ennen NTZ:n lääkehoidon aloitusta.
Moreover, the worsening of DTI metrics was primarily observed in the CIS group that converted to MS.
Lisäksi havaittiin, että DTI-arvojen huononeminen seurannassa oli yleisempää sellaisessa KEO- ryhmässä, joka eteni MS-tautiin.
Moreover, temporal changes in JCV serostatus should be considered in clinical practice.
JC-virusvasta-ainestatuksen vaihtelu on syytä huomioida kliinisessä toiminnassa.
Currently, magnetic resonance imaging (MRI) plays an important role in the diagnostic process and monitoring of the disease course in multiple sclerosis (MS).
Magneettikuvausta (MK) käytetään nykyään yleisesti multippeliskleroosin (MS) diagnostiikassa ja taudin seurannassa.
However, routinely used conventional MRI (T1- and T2-weighted sequences) is not specific to underlying MS pathology, and correlations between radiological findings and clinical measures are only modest.
Konventionaalinen MK (T1 ja T2 painotteiset sekvenssit) ei kuitenkaan ole spesifinen MS-taudin patologian suhteen.
The main goal of this four-year follow-up study was to determine changes in the brain using nonconventional MRI techniques, such as volumetric measurements and diffusion tensor imaging (DTI), in clinically isolated syndrome (CIS) and MS.
Väitöskirjatutkimuksen päätavoitteena oli tutkia uusien MK:een perustuvien kuvantamismenetelmien, volumetrian ja diffuusiotensorikuvauksen (DTI) avulla aivoparenkyymissä tapahtuvia muutoksia MS-potilailla ja kliinisesti eriytyneessä oireyhtymässä (KEO) neljän vuoden seurantatutkimuksessa.
Demographics, such as higher age and male gender, were associated with anti-JCV antibody seropositivity.
Korkeampi ikä ja miessukupuoli olivat yhteydessä JC-virusvasta-ainepositiivisuuteen.
The third part of the thesis showed a high seroprevalence of anti-JCV antibodies (57%) in a cohort of CIS and MS patients.
JC-virusvasta-aineiden merkitystä selvittävässä tutkimuksessa havaittiin korkea JC-virusvasta-aineiden seroprevalenssi sekä KEO- että MS-potilailla (57%).
The effect of demographic factors and MS therapies on JCV status was also determined.
Myös MS-taudin immunomoduloivan hoidon ja muiden kliinisten tekijöiden vaikutusta JC-viruksen esiintymiseen selvitettiin.
In the third part of this thesis, the seroprevalence of the anti-JCV antibodies and temporal changes in JCV serostatus in a Finnish cohort of patients with CIS and MS were evaluated.
Kolmannessa osatyössä tutkittiin JC-virusvasta-aineiden seroprevalenssia suomalaisessa MS-potilasaineistossa sekä selvitettiin JC-virusvasta- aineiden stabiliteettia neljän vuoden seurannassa.
In MS, a tendency for a correlation between the DTI metric in the corpus callosum (CC) and disability progression was observed.
MS-potilailla corpus callosumin DTI-arvojen ja kokonaistoimintakyvyn huononemisen välillä oli heikko yhteys.
In contrast, whole brain atrophy and volumes of focal lesions were not clearly correlated with disability progression over four years in MS. With regard to DTI, diffusivity changes in the brain were stronger in CIS and MS when compared to healthy controls.
Sen sijaan MS-potilailla aivoatrofia tai plakkien volyymi eivät selkeästi korreloineet kokonaistoimintakyvyn huononemiseen neljän vuoden seurannassa.
The results suggest a potential role for DTI in monitoring disease activity in CIS and MS. Volumetric measurements seem to be helpful in evaluating disease progression in CIS but not in MS.
Kuvantamistulokset viittaavat siihen, että DTI:lla on potentiaalia taudin aktivisuuden monitoroinnissa sekä KEO:ssa että MS-taudissa.
These observations are consistent with the reports from multinational studies and confirm high JCV seroprevalence in Finnish MS patients.
Yhteenvetona todetaan, että JC-viruksen seroprevalenssi suomalaisilla MS potilailla on korkea kuten muissakin maissa.
Whether volumetric and DTI-derived metrics could play prognostic roles in the prediction of the conversion of CIS to MS and whether these nonconventional measures correlate with disability progression expressed by an increase in the expanded disability status scale score in MS were also evaluated.
MS-potilailla selvitettiin myös korreloivatko havaitut muutokset toimintakyvyn huononemiseen expanded disability status scale-asteikon avulla mitattuna.
However, a clear correlation between baseline DTI metrics and the conversion to MS was not found.
Lähtötilanteen DTI-muutokset eivät kuitenkaan ennustaneet konversiota.
In the first and second part of this study, the higher baseline volumes of focal brain lesions related to MS pathology were associated with the conversion of CIS to MS.
Tuloksien mukaan suurempi MS-plakkien tilavuus lähtötilanteessa on yhteydessä progressioon KEO:sta MS-tautiin.
Towards the Sound.
Ääntä kohti.
They can be used as a means of distinction and identity like any music.
Soittoääniä voidaan käyttää erottumisen ja identiteetin välineinä samalla tavalla kuin muutakin musiikkia.
Urbaani ääniympäristö ja radion musiikkitarjonta [The Realm of Hearing.
Urbaani ääniympäristö ja radion musiikkitarjonta.
In both cases the acoustic communication of the community consisted of local activities, cultural meanings attached to them and sonically manifested features of national and global structures.
Molemmissa kylissä yhteisön akustinen kommunikaatio rakentuu paikallisille toimille, niihin liittyville kulttuurisille arvoille ja äänellisesti ilmeneville kansallisille ja globaaleille tekijöille.
The dissertation approaches the issues of sonic environment from the standpoints of acoustic communication, ethnomusicology and cultural studies of communication.
Väitöskirjatutkimuksessa tarkastellaan ääniympäristöä akustisen kommunikaation, etnomusikologian ja viestinnän kulttuurisen tutkimuksen näkökulmasta.
Even if the quality of ringing tones is inferior to the original interpretation of a tune they can still be considered to be music, because of their personal and collective associations.
Vaikka äänen laatu poikkeaa alkuperäisestä enemmän kuin sivustakuulijan mielestä olisi kenties luvallista, soittoäänet ovat miellettävissä musiikiksi niihin liitettävien henkilökohtaisten ja yhteisten mielleyhtymien vuoksi.
Sointulan siirtokunnan ääniympäristön muutos [Away from the Din of the World.
Sointulan siirtokunnan ääniympäristön muutos.
It turned out that the sounds, past and present, attach the community to broader historical and global contexts.
Kadonneiden ja ympäristössä kuuluvien äänten välityksellä yhteisö liittyy osaksi laajempia historiallisia ja globaaleja rakenteellisia muutoksia.
The change manifests itself firstly via telephone conversations which have spread from private premises to public places and secondly via interchangeable ringing tones.
Muutos ilmenee puhelinkeskusteluina, joka ovat siirtyneet yksityistilasta julkiseen sekä matkapuhelinten soittoääninä.
This multidisciplinarity is applied to issues of hearing/listening, meanings of environmental sounds and the change of various soundscapes.
Monitieteistä lähestymistapaa sovelletaan kuulemisen/kuuntelun, ympäristöäänten merkitysten ja äänimaisemien historiallis-kulttuuristen muutosten tutkimukseen.
Listening, change and the meaning in the sonic environment.
Ääniympäristön kuuntelu, muutos ja merkitys
Present radio channels have made a virtue out of this: drawing on a case study of listings of National Airplay Chart the article argues that the same songs dominate on major Finnish channels.
Nykyradiot ovat tehneet välttämättömyydestä hyveen: tapaustutkimuksen perusteella näyttää siltä, että samat esitykset soivat kerta toisensa jälkeen suurimmilla suomalaisilla radioasemilla ja asemaketjuilla.
The deregulation put life into aired music when the channels started to compete who would be the first one to broadcast the latest hit songs.
Kaupalliset paikalliskanavat ryhtyivät kilpasille siitä, kuka soittaa ensimmäiseksi uusimmat kappaleet.
Drawing on research carried out among cellular phone users the article argues that the ringing tones are selected on the basis of musical taste, so they can no longer be regarded as impersonal telephone signals.
Soittoäänet valitaan musiikillisten mieltymysten mukaan eikä niitä voi siten tarkastella persoonattomina signaaleina.
The last three articles concentrate on transphonic or schizophonic phenomena i.e. how the electroacoustic technology have moulded our sonic environment and what their cultural implications are.
Nykypäivän ääniympäristöä lähestytään äänen tallennettavuuden, muokattavuuden ja toistettavuuden näkökulmasta ts. kuinka sähköakustiset innovaatiot ovat muokanneet ympäristöä ja mitkä muutosten kulttuuriset vaikutukset ovat muiden muassa kuuntelemiseen.
Auditory cognition and cognitive musicology and their possible contribution to research of sonic environment are discussed in more detail.
Tapaustutkimuksissa tarkastellaan muutoksia kylä- ja työyhteisöissä sekä arvioidaan musiikin uusien käyttötapojen vaikutuksia ääniympäristöön.
The Change of Sonic Environment in the Colony of Sointula, B.C., Canada] are concentrating on the historical and cultural changes in environmental sounds.
Ääniympäristön historiallisia ja kulttuurisia muutoksia tarkastellaan skotlantilaisessa Dollarin kylässä ja kanadansuomalaisten Brittiläisessä Kolumbiassa sijaitsevassa Sointulan siirtokunnassa.
Towards the Sound is composed of an introduction and seven articles refereed and published in international (2) and domestic (5) scientific journals and edited volumes.
Työ koostuu seitsemästä tieteellisestä artikkelista ja teoreettisesta johdannosta, ja se on ensimmäinen ääniantropologian/äänimaisematutkimuksen alaan kuuluva väitöskirjatason tutkimus Suomessa.
Urban Sonic Environment and Radio Music Policy] is an article concerning the music policies in Finnish radio after the deregulation of broadcasting in 1985.
Kuuntelumahdollisuudet lisääntyivät suomalaisen populaarimusiikin suhteen radiotoiminnan vapautumisen yhteydessä kahdeksankymmentäluvun puolessa välissä.
The Narrated Past of the Scottish Village] and Pois maailman mellakasta.
Kärjä Antti-Ville ja Aho Marko (toim.) Etnomusikologian vuosikirja 16.
Drawing on research among the radio listeners the article argues that the radio enables the selection of music and thus makes somewhat tedious tasks more endurable.
Esimerkiksi radion työpaikkakäyttö avokonttorissa ei riipu ainoastaan musiikki- tai muusta ohjelmatarjonnasta, vaan sitä säätelevät ajan myötä muodostuneet konventiot ja samassa tilassa työskentelevien musiikilliset mieltymykset, minkä vuoksi kollektiivinen kuunteleminen ei ole aina täysin ristiriidatonta.
eded to use a Walkman and earphones.
Teoksessa Järviluoma Helmi & Wagstaff Gregg (eds.)
For instance Radio 957, previously owned by the Student Union of Tampere University, was converted to format radio.
Jyväskylä, Jyväskylän yliopisto, 2004, 598­625.
Questions of sound and power are also in focus, since there was virtually no silent place in a commonly shared room.
Musiikinkäyttöä tulisi tarkastella myös laajemmassa yhteydessä: taustamusiikkina julkisessa tilassa sekä ympäristön äänellisenä yhdenmukaistumisena ja ennen muuta suhteessa siihen, kenellä on valta rakentaa äänellä yhteistä ääniympäristöä.
In other words: micro, meso and macro levels are all manifested sonically in an environment and should also be researched together.
Samalla tavalla kun ääniympäristössä ovat läsnä menneisyys ja nykyhetki, siihen vaikuttavat yksilön toimet, kulttuuriset ja rakenteelliset tekijät sekä näiden kaikkien vuorovaikutus.
This thesis consists of four studies.
Tutkimukseen osallistui yhteensä 40 tehohoitopotilasta.
In Study III, additional blood clotting parameters were analyzed; these included prothrombin fragment 1+2 (F1+2), antithrombin, fibrinogen, and D-dimer.
Kolmatta osatyötä varten potilailta kerättiin pakasteverinäytteitä, joista määritettiin tarkempia veren hyytymistä kuvaavia verikokeita, kuten protrombiinifragmentti (F1+2), D-dimeeri ja trombiinin muodostuminen.
Nonetheless, despite pharmacological thromboprophylaxis, the incidence of DVT is still 5–15%.
Käytetystä estolääkityksestä huolimatta laskimotukoksia ilmaantuu 5–15 %:lle potilaista tehohoidon aikana.
The increment in blood coagulation seemed to be further associated with a worse neurological outcome.
Lisääntynyt hyytymistaipumus oli myös yhteydessä myöhäisen aivoiskemian ilmaantuvuuteen ja sen seurauksena huonompaan neurologiseen selviytymiseen.
The main objective of this thesis was to study how to make thromboprophylaxis safer and more effective in critically ill patients.
Väitöskirjatutkimuksen tavoitteena on selvittää, miten laskimotukoksia ehkäisevä hoito voitaisiin toteuttaa nykyisiä hoitomuotoja tehokkaammin ja turvallisemmin.
In Study IV, coagulation changes after aSAH were examined by rotational thromboelastometry (ROTEM).
Neljännessä osatyössä tarkasteltiin prospektiivisella seurantatutkimuksella SA- vuodon aiheuttamia muutoksia veren hyytymiseen kokoverestä tehtävillä trombolelastometria-analyyseillä (ROTEM).
This study was a prospective observational study conducted in 17 aSAH patients and 16 elective neurosurgical patients as controls.
Tutkimukseen osallistui 17 SA-vuotoon sairastunutta tehohoitopotilasta ja vertailuryhmän muodostivat 16 elektiivistä aivoleikkauspotilasta.
The main result was that after aSAH, the blood coagulation increased, and this could be measured by ROTEM.
Päälöydöksenä todettiin, että SA- vuoto lisää veren hyytymistaipumusta, joka on havaittavissa ROTEM-mittauksella.
The guidelines for thromboprophylaxis are based on studies conducted in medical and surgical patients whereas much less data are available from ICU patients.
Tämän hetkiset hoitosuositukset pohjautuvat lähinnä vuodeosastopotilailla tehtyihin tutkimuksiin ja näyttöä LMWH-valmisteiden käytöstä tehopotilailla on vähän.
In addition, the association of critical illness with blood coagulation was investigated.
Lisäksi tutkitaan miten kriittinen sairaus vaikuttaa veren hyytymiseen ja miten tätä muutosta voitaisiin monitoroida parhaiten.
Critical illness increases blood coagulation and therefore patients in the intensive care unit (ICU) are prone to venous thromboembolism (VTE), including deep vein thrombosis (DVT) and pulmonary embolism (PE).
Useimmat tehohoitoon johtaneet sairaustilat lisäävät veren hyytymistaipumusta ja altistavat potilaat laskimotukoksille ja keuhkoveritulpille.
It is recommended to use thromboprophylaxis, most commonly with low-molecular-weight heparins (LMWHs), as a part of critical care.
Tämän vuoksi tehohoitopotilailla suositellaan käytettäväksi laskimotukoksia ehkäisevänä lääkityksenä pienimolekyylisiä hepariineja (LMWH).
When LMWH thromboprophylaxis was given as an SCB, the maximum anti-Xa concentrations were higher than with CII.
Annettaessa enoksapariinia jatkuvana suonensisäisenä tiputuksena veren hyytymistaipumus väheni merkitsevästi ihonalaiseen annosteluun verrattuna.
Study I was a systematic review of the literature, examining 18 original publications where LMWH thromboprophylaxis had been monitored with an anti-Xa level measurement in critically ill patients.
Väitöskirja koostuu neljästä osatyöstä, joista ensimmäisessä tutkittiin systemaattisen kirjallisuuskatsauksen avulla, osoittaako veren hyytymistekijä X:n aktiivisuuden estovaikutus LMWH-estolääkityksen tehoa.
The anti-Xa levels in critically ill patients were lower in comparison with ward patients.
Tutkimuksessa todettiin, että anti-Xa pitoisuudet olivat tehopotilailla suositeltuja matalammat, mutta nämä eivät olleet yhteydessä lisääntyneeseen tukostaipumukseen.
In Study II, the maximum concentration of anti-Xa was higher with SCB dosing of enoxaparin at 0–24 and 0–72 hours than attained with CII.
Tutkimuksessa todettiin, että ensimmäisen vuorokauden aikana veren anti-Xa:n huippupitoisuus oli suurempi ihonalaista annostelua saaneilla.
However, at the final trough level at 72 hours, the anti-Xa level was higher with CII.
Suonensisäistä annostelua saaneilla pitoisuudet pysyivät kuitenkin tasaisempina tutkimuksen ajan ja 72 tunnin kohdalla suuremmalla osalla oli havaittavissa veren hyytymisen estovaikutusta vertailuryhmään nähden.
These effects of CII suggest that it results in more continuous anticoagulation in ICU patients than can be attained with SCB.
Alustavissa tutkimuksissa on saatu viitteitä, että käytettäessä LMWH-valmisteita muilla potilasryhmillä sopiviksi havaituilla annoksilla, saattaa niiden veritulppia ehkäisevä vaikutus jäädä tehohoitopotilailla odotettua heikommaksi.
However, standard thromboprophylaxis in critically ill patients may lead to ineffective anticoagulation.
Väitöskirjatutkimuksen ensimmäinen osatyö osoitti, ettei tavanomainen laskimotukoksia ehkäisevä hoito saavuta riittävää estovaikutusta tehohoitopotilailla.
At the same time, the risk of bleeding persists, which makes the delivery of anticoagulation particularly challenging.
Tätä tarkastellaan erityisesti äkilliseen lukinkalvonalaisen verenvuotoon (subraknoidaalivuoto, SA-vuoto) sairastuneilla tehohoitopotilailla, joiden laskimotukoksia ehkäisevän hoidon toteuttaminen on haastavaa samanaikaisesti ilmenevän kohonneen verenvuotoriskin vuoksi.
Moreover, the formation of thrombin was assessed with a calibrated automated thrombogram from a subset of patients.
Osatyön neljä perusteella voidaan todeta ROTEM-analyysin soveltuvan lisääntyneen hyytymistaipumuksen tunnistamiseen.
Minor negative symptoms, low level of education, and high delusion scores predicted diagnostic discrepancy.
Harhaluulo-oireet, alhainen koulutustaso ja vähäiset psykoosin puutosoireet olivat yhteydessä eroavaisuuksiin hoito- ja tutkimusdiagnoosien välillä.
The mortality rate compared with a general mortality in schizophrenia was equal in the AOC group, whereas the non-AOC group showed a tendency on excess mortality.
Kuolleisuus kotihoitoryhmässä oli skitsofreniapotilaiden keskimääräiseen kuolleisuuteen verrattuna samalla tasolla, mutta vertailuryhmässä sitä korkeampi.
No changes were seen in the levels of functioning.
Potilaiden toimintakyvyssä ryhmien välillä ei ollut eroja.
The third patient sample comprised 41 long-term schizophrenia patients with recurrent non-compliance and relapses.
Hoidon tuloksellisuutta ja sairaalahoitojen määrää arvioitiin sairauskertomustietojen perusteella 41 skitsofreniaa sairastavalla pitkäaikaispotilaalla, joilla oli toistuvia sairausjaksoja.
In first-episode patients, eleven (19 %) of the 59 patients involved in the three months follow-up showed non-compliance with medications.
Kolmen kuukauden seuranta-aikana viidennes potilaista poikkesi annetuista lääkehoito-ohjeista.
Manic episode, high neuroleptic dose, and negative view of medication effects among the doctors were predictive of higher patient rating compared with the doctor s view.
Potilaan optimistiseen arvioon lääkkeiden käytöstään lääkärin arvioon verrattuna liittyi maaninen psykoosi, suuriannoksinen lääkitys ja kielteiset asenteet lääkehoitoa kohtaan lääkärin arvioimana.
In first-episode psychosis, the patients at risk for non-compliance can be identified.
Hoitoaan todennäköisesti laiminlyövät potilaat voidaan tunnistaa jo ensimmäisen psykoosin aikana.
Both groups of long-term schizophrenia patients had significantly lower rates of hospitalisations during follow-up than before it, but no differences between the groups were found.
Neljän vuoden aikana sairaalahoitojen määrä väheni molemmissa ryhmissä selvästi, kotihoitoa saavilla lähes viidennekseen vertailujaksoon nähden.
Home-based outpatient care may ensure continuity and prevent premature deaths in a certain group of patients with long-term schizophrenia.
Hoitamaton psykoosi lisää varhaisen kuoleman ja somaattisen sairastumisen riskiä.
Compliance in Psychotic Disorders
Miksi vaikeiden mielenterveyshäiriöiden hoito on vaikeaa?
Problems with non-compliance are closely related with treatment outcome.
Hoito-ohjeista poikkeamisen säännöllinen seuranta on tärkeää hyvän hoitotuloksen varmistamiseksi.
On the other hand, many symptoms of psychosis may result in distorted views about the purpose of both medication and other forms of psychiatric treatment.
Psykoosi on vaikea-asteinen mielenterveyden häiriö, johon voi liittyä havainnoinnin, ajattelun sekä muisti- ja päättelytoimintojen häiriintymistä siten, että käsitys todellisuudesta vääristyy.
In psychoses, the patients are often incapable in recognising their symptoms and seeking medical help.
Potilaan vaikeus tunnistaa oireitaan saattaa johtaa hoidon viivästymiseen tai keskeytymiseen.
The aims of the present study were (1) to develop a quantitative rating scale for the assessment of compliance related attitudes and to validate the scale in 106 patients on anti-psychotic medication.
Kyselyn toimivuus testattiin 106 antipsykoottista lääkitystä käyttävällä psykiatrisen erikoissairaanhoidon potilaalla.
The diagnoses of patients with symptoms of schizophrenia, or solely with delusions should be carefully evaluated during the first months of treatment.
Vaikeiden mielenterveyshäiriöiden hoitoa hankaloittavat potilaan kielteiset asenteet lääkitystä kohtaan voidaan arvioida luotettavasti yksinkertaisten kyselyjen avulla.
Medication side-effects, male gender, young age, and lack of social activities were predictive of observed non-compliance over three months.
Hoito-ohjeista poikkeaminen oli todennäköisintä nuorilla miespotilailla, joilta puuttui sosiaaliset kontaktit.
Problems with non-compliance appear in all areas of medicine.
Lääkityksen epäsäännölliseen käyttöön tai sen keskeyttämiseen liittyi haittaoireiden kokeminen.
The self-rating scale developed for attitudes towards neuroleptic medication (ANT) showed high internal consistency and fair test-retest validity.
Resurssien harkittu kohdentaminen vaikeiden mielenterveyshäiriöiden hoitoon voi varmistaa hoidon jatkuvuuden ja vähentää kuolleisuutta.
The compliance ratings of the patients and the doctors were in concordance in 79 % of the cases.
Hoito- ja tutkimusdiagnoosit olivat yhteneviä alle puolella tutkituista.
Compliance is a multi-factorial phenomenon representing the patient s contribution to the treatment of illness.
Lisäksi lääkkeiden käytön säännöllisyys arvioitiin vertaamalla potilailta saatua tietoa hoitavien lääkäreiden arvioon.
Renal Cell Carcinoma and Long-term Prognostic Factors
Munuaissyövän ennusteelliset tekijät pitkäaikaisseurannassa