natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The insufficiently known northward transport of Arctic Intermediate Water (AIW) originating in the Nordic Seas is estimated using 2002 Oden expedition data.
Luoteis-Euroopan merillä muodostuvan Arktisen keskisyvän vesimassan (AIW) kuljetus pohjoiseen tunnetaan huonosti.
The main section, comprised of hydrographic stations, is located zonally at about 79 °N.
Tutkimuksen tärkein hydrografisista luotausasemista muodostuva poikkileikkaus kulkee Framin salmen poikki noin pitkin 79° pohjoista leveyspiiriä.
At the time of data collection, excess sulphur hexafluoride (SF6) was available, a tracer that besides a background anthropogenic origin derives from a mixing experiment in the Greenland Sea in 1996.
Tutkimuksessa AIW voidaan erottaa vuoden 2002 havaintoaineistosta Pohjoisella jäämerellä muodostuvasta keskisyvästä vesimassasta hyödyntäen vuoden 1996 Grönlanninmeren sekoittumiskokeesta peräisin olevaa rikkiheksafluoridia.
The oceanic exchanges through the Fram Strait as well as the water mass properties and the changes they undergo in the Fram Strait and its vicinity are studied from three decades of ship-based hydrographic observations collected from 1980-2010.
Tutkimuksessa tarkastellaan Framin salmen vedenvaihtoa ja Framin salmessa sekä sen läheisyydessä tavattavien vesimassojen ominaisuuksia ja vesimassoissa havaittuja muutoksia.
The excess SF6 can be used to distinguish AIW from the upper Polar Deep Water originating in the Arctic Ocean.
Framin salmessa tavataan sekä jäämereltä että Grönlanninmereltä peräisin olevia syviä vesiä.
Samples were considered as healthy if diagnostic criteria were not fulfilled.
Koepaloja, jotka eivät täyttäneet diagnostisia kriteerejä, pidettiin terveinä.
Histamine Receptor 4 (H4R) in Pathogenesis of Sjögren's Syndrome
Histamiinireseptori 4 (H4R) Sjögenin oireyhtymän patogeneesissa
Additionally, we were gifted by snap-frozen murine salivary glands from BALB/c, NOD, orhydectomized and intact HDC+/HDC+ lines.
Lisäksi saimme lahjaksi sylkirauhasten koepalat BALB/c- ja NOD-hiiriltä sekä kastroidulta ja lekkaamattomilta HDC+/HDC+ -hiiriltä.
In future, local use of low molecular weight H4R agonists may become an alternative for costly biologicals in the treatment of autoimmune diseases, including Sjögren´s syndrome.
Uskomme, että tulevaisuudessa pienimolekyylipainoiset H4R:n agonistit tulevat vaihtoehdoksi kalliille biologisille lääkkeille autoimmuunisairauksien hoidossa Sjögrenin oireyhtymä mukaan lukien.
Sjögren's syndrome (SS) is a chronic autoimmune disease with yet unknown etiology and partly unclear pathogenesis that affects exocrine glands.
Sjögrenin oireyhtymä on avorauhasia vahingoittava krooninen autoimmuunisairaus, jonka syy on edelleen tuntematon ja patogeneesi on osittain epäselvä.
Fas-apoptosis is considered as a key event in breach of autoimmune tolerance in SS.
Fas-apoptoosia on pidetty sairauden etenemisen kannalta keskeisenä tapahtumana, jonka seurauksena tapahtuu immunologisen toleranssin murtumista.
Two specific H4R agonists ST-1006 and HST-10 were used for in vitro functional (HSG), internalization and apoptosis (NS-SV-AC) cell line experiments.
Väitöskirjätyössä käytettiin kaksi H4R:n spesifistä agonistia ST-1006 ja HST-10 toiminnallista (HSG), internalisaatio- ja apoptoosi- tutkimusta (NS-SV-AC) varten.
To test this hypothesis the following objectives were studied: (1) expression of H4R in salivary glands of healthy and SS individuals; (2) H4R internalization and functionality upon specific agonist stimulation; (3) transport of histamine in HSG cells and expression of histamine metabolizing enzymes in salivary glands of healthy and SS individuals; (4) mechanisms of anti-apoptotic activity of H4R; (5) mRNA levels of moH4R in orchidectomized and intact male mice.
Hypoteesin tarkistamiseksi tutkittiin ja arvioitiin (1) H4R:n ekspessiota terveiden ja SS:ää sairastavien henkilöiden sylkirauhasissa; (2) spesifisen agonistin välittämää H4R:n toimintaa ja internalisaatiota in vitro; (3) histamiinin kuljetusta HSG-soluissa ja histamiininvaihduntaa vastaavia entsyymejä terveiden ja SS potilaiden sylkirauhasissa; (4) H4R:n antiapoptoottista tehoa NS-SV-AC -soluissa; (5) H4R:n mRNA:n tasoja kastroiduissa ja leikkaamattomissa hiirissä.
H4R has about 10000-fold higher affinity to histamine than conventional H1R and H2R.
H4R:n affiniteetti histamiiniin on 10000 kertaa isompi reseptoreihin H1 ja H2 verrattuna.
More recently, it has been reported that many cells throughout the human body synthesize histamine in small nanomolar quantities in a non-professional manner.
Taannoin paljastui, että ihmiskehon monet solut kuten dendriitti- ja T-solut pystyvät tuottamaan pieniä määriä histamiinia ei-ammattilaisena tehtävänä.
hrTNFα/IMD0354-induced apoptosis of NS-SV-AC cells ± HST-10 was analyzed with following techniques: Western blot to study late apoptosis marker cPARP, anti- and pro-apoptotic proteins BAX and Bcl-XL and phosphorylation of JNK and ERK MAPKs; flow cytometry to study Annexin-V and PI labeling of apoptotic and necrotic cells; phase-contrast microscopy to study morphological changes of apoptotic cells; additionally, BAX and Bcl-XL mRNA levels were studied by qRT-PCR.
hrTNFa/IMD0354-seoksen aiheuttama NS-SV-AC-solujen apoptoosia analysoitiin seuraavin menetelmin: Western blot (proteiinit cPARP, BAX, Bcl-2, pJNK/JNK ja pERK/ERK); virtaussytometria (Anneksiini-V:n ja propidiumjodidin kiinnittäminen apoptoottisiin ja kuolleisiin soluihin); faasikontrastimikroskopia apoptoottisten solujen morfologian tutkimusta varten; qRT-PCR -menetelmä (BAX:n ja Bcl-XL:n mRNA:t).
Levels of IL-8 and VEGF produced by HSG cells ± ST-1006 were analyzed by xMAP and ELISA assays.
HSG-solujen tuottamia IL-8- ja VEGF-tasoja analysoitiin xMAP- ja ELISA-menetelmillä.
In the beginning this discovery drew little attention until a new H4 receptor (H4R) was discovered in immune cells in 1994.
Tämä ilmiö ei ollut saanut huomiota siihen asti kunnes uusi histamiini reseptori H4 löydettiin on löytynyt.
Diminished expression of H4R in salivary epithelium in SS patients may also be aggravated by local/systemic androgen levels.
Matala H4R:n ekspressio SS-potilailla voi osittain pahentua alhaisesta paikallisista ja/tai systeemisistä androgeenitasoista.
It was hypothesized that H4R is involved in SS pathogenesis.
Väitöskirjatyön hypoteesina on, että H4R osallistuu Sjögrenin oireyhtymän patogeneesiin.
qRT-PCR and [3H]histamine transport experiments proposed OCT3 as the major histamine transporter in HSG cells.
Työn tuloksiin perustuen HSG-solujen OCT3 on ehdotettu histamiinin pääkuljettajaksi.
Mast-cell-derived high concentrations of histamine in SS salivary glands may excessively stimulate H4R, leading to an up-regulated production of pro-inflammatory IL-8 and VEGF, followed by a down-regulation of H4R.
On arvioitu, että syöttösolusta peräisin oleva histamiini voi liallisesti stimuloida H4-reseptoria, mikä taas johtaa proinflammatoristen interleukiinien IL-8 ja VEGF ylössäätöön, minkä jälkeen H4R joutuu alasäätöön.
Healthy ductal salivary epithelium is fully equipped with a histamine synthesizing, transporting and intracellular degrading machinery.
Väitöskirjatyössä todettiin myös, että terveiden henkilöiden sylkirauhasten duktaaliset epiteelisolut sisältävät molekylaarisen koneiston, joka tuottaa, kuljettaa ja degradoi histamiinia.
Salivary ductal epithelial cells are equipped with a HDC/OCT3/HNMT-machinery therefore considering them as non-professional histamine-producing cells.
Päädyimme siihen johtopäätökseen, että sylkirauhasten duktaaliset epiteelisolut ovat ei-ammattilaisia histamiinia tuottavia soluja, koska sisältävät HDC/OCT3/HNMT-koneiston.
hrTNFα/IMD0354-induced apoptosis of NS-SV-AC cells was successfully inhibited by HST-10-induced activation of H4R in a dose-dependent manner via inhibition of JNK MAPK pathways and up-regulation of Bcl-XL anti-apoptotic protein.
Totesimme, että NS-SV-AC solujen ekspressova H4R joutuu internalisoimaan, kun stimuloitu agonistilla HST-10 ja NS-SV-AC solujen H4R:n aktivaatio inhiboi hrTNFa/IMD0354:n aiheuttamaa apoptoosia JNK MAPK:n ja proteiinin Bcl-XL -ylössäädön kautta.
This discovery shortly became a hot topic and started a new era for studies of immunomodulatory histamine/H4R-mediated effects.
Löydöstä on tullut kuuma aihe, johon perustuvat tutkimukset histamiinin immunomodulaatiosta ja nykyiset kliiniset tutkimukset H4-reseptorinsalpaajien tehosta tulehduksellisten sairauksien hoidossa.
[3H]histamine transport in HSG cells ± OCT3 inhibitor MMP was analyzed by liquid scintillation technique.
Histamiinin kuljetusta HSG-soluissa tutkittiin nestetuikelaskennan avulla.
H4R-mediated locally produced low nanomolar levels of histamine maintain homeostasis of the salivary epithelium.
H4R:n välittämät nanomolaariset histamiinimäärät ylläpitävät sylkirauhasten epiteelisolujen homeostaasia ja H4R-aktivaatio suojaa soluja apoptoosilta.
mRNA levels of salivary moH4R relatively low in orhydectomized HDC+/HDC+ as compared to intact control.
H4R:n mRNA-taso kastroiduissa hiirissä on suhteellisen matala leikkaamattomiin hiiriin verrattuna.
Briefly, this study was performed on snap-frozen and/or paraffin-embedded biopsies of minor salivary glands from SS patients, which were routinely taken as a part of the diagnostic procedure.
Labiaalisylkirauhasten koepalat kerättiin SS-potilailta diagnostisten menettelyjen yhteydessä.
In vitro experiments showed time dependent up-regulated production of IL-8 and VEGF by HSG cell upon high-dose stimulation of H4R with ST-1006 agonist.
Tutkimuksissamme on todettu, että H4R:n agonistin ST-1006 isoin määrin stimuloidut HSG-solut pystyvät tuottamaan aikariippuvaisesti interleukiineja IL-8 ja VEGF.
SS salivary glands were characterized by drastically diminished expression of major histamine transporter OCT3 at both protein and mRNA levels.
SS-potilaiden sylkirauhasissa tärkeimmän histamiinin transmembraanikuljetusta vastaavan molekyylin OCT3 ekspressio on huomattavan matala.
Immunohistochemical staining showed relatively low H4R expression in samples from SS patients as compared to those from healthy controls.
Totesimme tutkimuksessa, että terveiden ihmissylkirauhasten epiteelisolut ekspressoivat H4R sekä proteiini- että mRNA-tasolla ja SS potilaiden sylkirauhasissa H4R-ekspressio on alempi.
Protein expression levels of histamine receptors, transporters and metabolizing enzymes in tissue samples and cell lines were tested by immunohistochemistry and immunofluorescence staining, mRNA were quantified by qRT-PCR technique (including TaqMan technology).
Proteiinien ekspressiota kudosleikkeissä tutkittiin immunohistokemiallisellä värjäysmenetelmällä ja immunofluoresenssimenetelmällä.
However, trials have showed ineffectiveness of H1 and H2 histamine receptor antagonists in the treatment of autoimmune diseases.
Sjögrenin syndroomassa, yhtä lailla kuin muissa autoimmuunisairauksissa, seerumihistamiinitaso on kohonnut, mutta tavalliset H1- ja H2-antihistamiinit ovat tehottomia tämän sairauden hoidossa.
Altered histamine transport together with decreased expression of H4R in salivary epithelium can contribute to SS pathogenesis by predisposing epithelial cells to an apoptotic pre-condition.
Väitöskirjatyön tulokset osoittavat, että puutteellinen histamiinin kuljetus voi madaltuneen H4R:n ekspression myötävaikutuksesta edesauttaa Sjögrenin oireyhtymän edistymistä.
Follow-up coverage was 98%.
Seurannan kattavuus oli 98%.
Between 1953 and 2009, 13,786 cardiac operations were performed on 10,964 pediatric patients in Finland.
Vuosien 1953 ja 2009 välillä Suomessa tehtiin 13 786 sydänleikkausta 10 694:lle lapsipotilaalle.
Early operative mortality was 5.6% for all operations.
Leikkauskuolleisuus oli yhteensä 5.6%.
The reason is multifaceted, including advances in diagnostic tools, perioperative care, intensive care, and surgical techniques, allowing earlier treatment of increasingly severe defects.
Syitä tulosten paranemiseen on useita, kuten diagnostisten menetelmien, pre- ja post-operatiivisen hoidon, tehohoidon, sekä leikkaustekniikoiden kehittyminen, jotka mahdollistavat aikaisemman hoidon yhä vaikeampia sydänvikoja omaaville potilaille.
Early mortality after pediatric heart transplantation was 10%, with a late outcome of 68% at 10 years after the transplantation.
Leikkauskuolleisuus lasten sydänsiirron jälkeen oli 10%, ja pitkäaikaisselviytyminen oli 68% 10 vuotta leikkauksesta.
Data was obtained from a national database containing all pediatric heart operations performed since 1953 in one of five university- and one regional hospital in Finland.
Tietokanta perustettiin vuonna 1995, ja se sisältää tiedot kaikista Suomessa tehdyistä lasten sydänleikkauksista vuodesta 1953 lähtien.
Sudden deaths and heart failure have markedly diminished, but remain a risk factor among patients with severe defects.
Äkkikuolemat ja kuolemat sydämen vajaatoiminnan seurauksena ovat vähentyneet merkittävästi, mutta ovat edelleen riski vaikeimpien sydänvikojen omaavien potilaiden keskuudessa.
The 60-year survival for the entire study was 70% versus 86% for the general population.
60 vuoden pitkäaikaisselviytyminen oli 70% kaikilla potilailla, ja 86% sukupuolen-, iän-, synnyinajan-, ja sairaanhoitopiirin suhteen samankaltaistetulla kontrolliväestöllä.
It also studies outcomes after the arterial switch operation (ASO) for treatment of transposition of the great arteries (TGA) and pediatric heart transplantation.
Tutkimuksessa tarkastellaan erikseen myös valtasuonten transposition (TGA) hoidossa käytetyn arterial switch menetelmän (ASO) ja lasten sydänsiirtojen pitkäaikaistuloksia.
The most common cause of death was heart failure, which decreased among the majority of defect groups.
Tavallisin kuolinsyy oli sydämen vajaatoiminta, jonka esiintyvyys väheni merkittävästi suurimmassa osassa sydänvikaryhmiä.
Sudden death was reduced to zero among patients with simple defects and TGA, but remained a challenge among patients with univentricular heart configurations.
Äkkikuolemien esiintyvyys laski nollaan yksinkertaisten sydänvikojen ja TGA-potilaiden keskuudessa, mutta muodosti huomattavan pitkäaikaisriskin yksikammioisen sydänvian vuoksi leikatuilla potilailla.
This thesis investigates the late outcome after surgery for congenital cardiac defects to assess the quality and progress of treatment during the last decades.
Tämä väitöskirja tarkastelee lapsena sydänleikattujen potilaiden pitkäaikaistuloksia hoidon laadun ja kehityksen arvioimiseksi.
CHD-related deaths were further divided into heart failure-, post-reoperative early-, cardiovascular-, and sudden deaths.
Kuolinsyyt on jaettu kardiogeenisiin ja ei- kardiogeenisiin, ja kardiogeeniset kuolinsyyt edelleen sydämen vajaatoimintaan, kardiovaskulaariseen, perioperatiiviseen ja äkilliseen kuolemaan.
ASO resulted in markedly improved early operative mortality and late outcome after correction of TGA when compared to the Mustard and Senning operations, with zero sudden deaths.
Mustard- ja Senning-menetelmiin verrattuna ASO-menetelmä paransi merkittävästi leikkaustuloksia ja pitkäaikaisselviytymistä TGA-potilailla, ja laski äkkikuolemien esiintyvyyden nollaan.
The number and proportion of severe cardiac defects increased in the 2000s, whereas surgery for simple defects decreased.
Vaikeiden sydänvikojen osuus kaikista leikatuista sydänvioista nousi tasaisesti 2000-luvulle asti, samalla kun yksinkertaisten sydänvikojen leikkaukset vähenivät.
Pediatric heart surgery aims to correct or palliate cardiac malformations, and to maximize the quality of life of the patients.
Hoitojen tavoittena on potilaan oireiden vähentäminen ja elämänlaadun parantaminen.
Outcome of pediatric cardiac surgery
Tutkimuksessa käytetään lasten sydänleikkausten tietokantaa, ProCardio:ta.
Long-term survival of all patients improved significantly during recent decades.
Leikkausikä pieneni ja leikkauskuolemat vähenivät merkittävästi kaikissa sydänvikaryhmissä, ja pitkäaikaisselviytyminen parani viime vuosikymmenten aikana leikattujen keskuudessa.
These results underscore the importance of long-term follow-up after surgery for severe defects.
Tulokset korostavat vaikean sydänvian omaavien lasten pitkäaikaisseurannan tärkeyttä.
The topic has proven to be crucial in planning and executing a curriculum of study in the contemporary age of pluralistic aesthetic intentions as any tool, as habitually understood, is ready-to-use according to its disclosed purpose and thus has, in a way, already solved some aspects of the singular research question posed between the artist and the prevailing world.
Aihe on osoittautunut oleellisen tärkeäksi moninaisten ja heterogeenisten esteettisten tavoitteiden nykyajassa, sillä jokainen työkalu, kuten se konventionaalisesti ymmärretään, on käyttövalmis jo aiemmin varmistetun päämäärän ja metodin mukaan, ja siten se on jo osittain ratkaissut yksittäisen ja erityisen taiteellisen kysymyksen taiteilijan ja maailman välillä.
The topic of tools turns out to be a wider question of contemporary poetics (techniques, methods, knowledge) and of ontological considerations of the nature of poiesis and artwork.
Kysymys ‘työkaluista’ taiteellisessa prosessissa näyttäytyy minulle laajempana poetiikan (tekniikoiden, menetelmien, tiedon) kysymyksensä sekä poiesiksen ja taideteoksen ontologiaan liittyvänä kysymyksensä.
This article reports some aspects of that discussion and elaborates on a traditionally widely used concept in choreography education—namely, composition.
Tämä artikkeli raportoi joitain aspekteja tuosta keskustelusta ja kehittelee edelleen koreografian opetuksessa perinteisesti keskeisen komposition käsitteen analyysia.
This article considers the ontological premises for tools in artists’ education, specifically in choreography studies at the master-of-arts level.
Artikkeli käsittelee ‘työkalujen’ ongelmallisuutta taiteilijan koulutuksessa, erityisesti MA tason koreografian opetuksessa.
Following this notion, I propose a view to composition as a certain togetherness in relatedness in which case the concept of composition might serve both as reflective knowledge of construction and as a deep research question in artists’ creative processes.
Esitän ajatuksen kompositiosta ‘yhteenkuuluvuus suhteisuudessa’ -tapahtumana ja että tällaista näkymää vasten komposition käsite voisi palvella taiteilijan, erityisesti koreografin, koulutuksessa sekä rakenteellisena reflektiona että syvällisenä taiteellisena tutkimuskysymyksenä.
The topic of contemporary poetics was extensively discussed in a 2011-2013 Erasmus Intensive project, which was an educational collaboration among six European master’s programmes in dance and physically based performance in which the writer took part.
Poetiikan teemaa käsiteltiin laajasti kuuden eurooppalaisen esittävän taiteen MA ohjelman Erasmus Intensive -projektissa vuosina 2011-2013.
The article tackles the complex issue of poetics and tools by, firstly, discussing poiesis and the causes to which artwork is indebted and, secondly, by searching in some ontological premises for the notion of composition.
Voidakseni käsitellä poetiikan, työkalujen ja taideteoksen kompleksista suhdetta, pohdin ensin teoksen luomisen kysymystä poiesis käsitteen avulla ja sen jälkeen komposition ontologiaa erityisesti Martin Heideggerin logos käsitteen avulla.
The availability of rapid diagnostics is also important when epidemics or pandemics emerge.
Diagnostiset pikatestit ovat myös tärkeitä epidemioiden tai pandemioiden hallinnassa.
This is most likely due to the multivalent nature of the antigen, which seems beneficial in FRET signal formation.
Tämä johtuu todennäköisesti SA:n multivalentista luonteesta, mikä vaikuttaisi edistävän FRET-signaalin muodostusta.
The three rapid diagnostic approaches introduced herein represent simplicity, and show that diagnostics need not be time-consuming.
Edellä kuvatut kolme pikatestiä ovat yksinkertaisia ja ne todistavat, että diagnostisen testin ei tarvitse olla aikaavievä.
Analysis of assay performance included a panel of 329 samples representing acute (n=101) or past (n=42) infection, and negative samples (n=186).
Työssä testattiin yhteensä 329 näytettä, jotka edustivat akuuttia vaihetta (n=101), vanhaa immuniteettia (n=42) ja PUUV:lle negatiivisia näytteitä (n=186).
When molecular determinants behind the FRET signals were examined, most of the FRET activity originated from fairly large immunocomplexes rather than from one IgG and two antigens.
Työssä tutkittiin muodostuvia FRET-signaaleja molekyylitasolla ja huomattiin, että suurin osa signaaleista oli peräisin isoista immuunikomplekseista, eikä niinkään kahdesta antigeenista ja yhdestä vasta-aineesta.
The LFRET and CFRET assays thus represent innovative tools for rapid antibody detection, and their potential in serodiagnosis of diverse microbial infections and possibly even in detection of auto- and anti-allergen antibodies calls for further exploration.
LFRET- ja CFRET-testit tarjoavat uraauurtavia mahdollisuuksia vasta-aineiden pikadiagnostiikkaan, ja niiden soveltuvuutta useiden eri taudinaiheuttajien diagnostiikkaan sekä auto- että anti-allergeeni vasta-aineiden tunnistamiseen tulisi tutkia lisää.
Not only is it important to receive appropriate treatment, but also to avoid unnecessary use of antibiotics.
Nopea diagnoosi varmistaa sen, että oikea hoito voidaan aloittaa mahdollisimman pian, ja samalla vältytään turhilta antibiooteilta.
In all, 211 serum samples underwent examination by the LFRET assay, representing acute (n=61) or past PUUV infection (n=27), and seronegative (n=123) individuals.
Työssä testattiin kaikkiaan 211 seeruminäytettä, jotka edustivat akuuttia vaihetta (n=61), vanhaa immuniteettia (n=27) ja PUUV:lle negatiivisia näytteitä (n=123).
The purpose of this project was to examine the applicability of Förster resonance energy transfer (FRET) in homogeneous immunoassays, and to develop new diagnostic approaches.
Tämän projektin tarkoituksena oli hyödyntää Förster resonance energy transfer (FRET) ilmiötä homogeenisten vasta-ainetestien kehittämisessä.
In this thesis, of the three FRET-based rapid immunoassays that were set up, two served in clinical diagnosis.
Tutkimuksen tuloksena pystytettiin kolme erityyppistä vasta-ainetestiä, joista kahta sovellettiin kliiniseen diagnostiikkaan.
Novel molecular tools for infectious disease diagnostics are constantly under development to reduce the time between onset of symptoms and diagnosis.
Tartuntatautien diagnostiikkaan kehitetään jatkuvasti uusia pikatestejä, jotta diagnoosi saataisiin mahdollisimman nopeasti oireiden ilmaannuttua.
If the clinical sample contains antibodies against the labeled antigen, they compete with the MAb for antigen binding, resulting in FRET signal decrease.
Jos seeruminäyte sisältää vasta-aineita, jotka sitovat kyseistä antigeenia, syntyy kilpailutilanne vasta-aineiden välille, mikä puolestaan johtaa FRET-signaalin laskuun.
Although the assays were optimized for accurate diagnosis of acute infection, both assays also recognized life-long immunity, albeit with lower sensitivity.
Vaikka sekä LFRET- että CFRET-testi kehitettiin tunnistamaan akuuttia infektiota, molemmat testit tunnistivat myös vanhaa immuniteettia, joskaan ei yhtä herkästi kuin akuuttia infektiota.
The assay was next optimized for virus diagnostics by use of Puumala virus (PUUV) nucleocapsid protein as antigen (III).
Myös tämä testi optimoitiin käyttäen SA:ia, jonka jälkeen ensimmäisenä virusantigeenina käytettiin Puumala-viruksen (PUUV) nukleokapsidiproteiinia.
The one-step CFRET assay performed at 99% specificity and 100% sensitivity in diagnosis of hantavirus disease compared to the reference tests, and with a rapid assay time of 30 minutes.
CFRET tunnisti akuuttia myyräkuumetta 99% tarkkuudella ja 100% herkkyydellä verrattuna referenssitestien tuloksiin.
Study I (I) examined the possibility of detecting antibodies by FRET-pair forming fluorophore-labeled antigens, which upon binding to an antibody would induce a FRET signal.
Ensimmäisessä osajulkaisussa (I) tutkittiin, voisiko vasta-aineita tunnistaa sellaisten fluorofori-leimattujen antigeenien avulla, jotka yhteen liittyessään muodostaisivat FRET-parin.