natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this cohort study we assessed the relationship between statins and development of diabetes in a Finnish diabetes prevention study.
Tässä kohorttitutkimuksessa arvioitiin statiinien yhteyttä diabeteksen kehittymiseen sekä vaikutuksia veren glukoosiarvoihin suomalaisessa diabeteksen ehkäisytutkimuksessa.
The diabetes risk associated with statins was evaluated by a parametric survival-analysis and the impact on blood glucose levels by a mixture model.
Statiinien diabetesriskiä analysoitiin parametrisellä elinaikamenetelmällä ja vaikutusta veren glukoosiarvoihin sekamallinnuksen avulla.
Statins were associated with a slight increase in risk of developing diabetes and an increase in fasting plasma glucose and 2 h glucose levels.
Statiinien havaittiin lievästi lisäävän diabetesriskiä ja vaikuttavan paastoglukoosi- sekä kahden tunnin glukoosiarvoja nostaen.
Develoment of diabetes should be a pre-specified endpoint and blood glucose and insulin levels monitored during follow-up.
Statiinitutkimuksia suunniteltaessa diabeteksen kehittyminen tulisi huomioida ennalta määritetyissä päätetapahtumissa ja seurannan aikana tulisi seurata muutoksia veren glukoosi- ja insuliiniarvoissa.
Participants with impaired glucose tolerance were randomly assigned to the intervention group or the control group.
Tutkimushenkilöillä oli heikentynyt glukoosinsieto ja heidät jaettiin satunnaisesti tehostettua, yksilöllistä elämäntapaohjausta saavaan interventioryhmään sekä tavanomaista ohjausta saavaan vertailuryhmään.
Common adverse events associated with statins are myopathy and an increase in liver enzymes.
Statiinien yleisimpiin haittavaikutuksiin lukeutuvat lihasvaivat ja maksa-arvojen nousu.
There were seven procurement groups.
Eri hankinta-alueita oli seitsemän.
All respondents answered to the most of the questions.
Suurimpaan osaan kysymyksistä saatiin kaikilta vastaajilta vastaukset.
Procurement criteria varied a lot, but the main criterion in all the responses was price or total cost-effectiveness.
Hankintakriteerit olivat laajat, mutta pääkriteeri oli lääkkeen kokonaistaloudellisuus tai hinta.
Each of the 20 hospital districts have a central hospital pharmacy.
Jokaisessa Suomen 20 sairaanhoitopiirissä on keskussairaalan sairaala-apteekki.
Every hospital district is a member of one of the five regional hospital groups (called erva-alue).
Sairaanhoitopiirit kuuluvat johonkin viidestä erityisvastuualueesta (erva-alue).
Most of the questions were open-ended enabling the respondents to reflect their opinions.
Kysymykset olivat avoimia ja mahdollistivat mielipiteiden esiintuomisen.
Hospital pharmacies and drug centers are responsible for pharmaceutical services for inpatient care in the public health care in Finland.
Sairaala-apteekit ja lääkekeskukset vastaavat julkisten terveydenhoitopalveluiden lääkehuollosta.
Purchasing period was generally two years.
Hankintakauden pituus oli useimmilla (67%) kaksi vuotta.
The survey instrument was reviewed by selected experts and revised according to their comments before it was sent to the respondents.
Ennen tutkimuksen lähettämistä asiantuntija arvioivat kysymyksiä ja niitä muokattiin palautteen pohjalta.
The study was carried out as a postal survey which was sent to the head pharmacists of all 20 hospital districts in spring 2012.
Tutkimus toteutettiin laadullisena kyselytutkimuksena kaikkien 20 sairaanhoitopiirien sairaala-apteekkareille.
The pharmacies that had a three-year or longer period explained its length by drug safety.
Pidemmän, 3-4 vuoden alueet painottivat mm. lääkitysturvallisuutta.
The response rate was 90% (n=18).
Vastauksia saatiin 18 sairaala-apteekkarilta, joten vastausprosentti oli 90%.
The respondents reported that drug safety was considered in the procurement but its inclusion as a purchasing criterion was challenging.
Myös lääkitysturvallisuus oli otettu huomioon lääkehankinnoissa, mutta sen huomioimista pidettiin melko haastavana.
The areas also differed in the way they involved specialists in selecting pharmaceutical products and making final decisions.
Eroavaisuuksia oli siinä, miten lopulliset lääkehankintapäätökset tehdään.
Particularly, the respondents reported that workloads had decreased because of the cooperation in procurement.
Etenkin työmäärät hankintojen osalta muilla kuin hankinnan tekevällä alueella ovat vähentyneet.
The hospital pharmacies that had two years purchasing periods reasoned the duration of the period most commonly by cost savings.
Alueet, joilla on kahden vuoden kausi, pitivät lyhyttä kautta tärkeänä etenkin kustannussyistä.
Only Helsinki University Hospital's (HYKS) regional cooperation group did not procure and organize a tender competition together.
Kaikki muut alueet paitsi HYKS-erva-alue kilpailuttivat hankintansa yhdessä muiden erva-alueeseen kuuluvien sairaanhoitopiirien kanssa.
Most of the regional cooperation groups procured drugs together.
Monet erva-alueet myös kilpailuttavat lääkehankintansa yhdessä.
Most of them were satisfied with the current cooperation and purchasing policies and were ready to continue and develop the cooperation.
Erva-yhteistyöhön oltiin tyytyväisiä ja sitä haluttiin kehittää jatkossakin mm. erilaisten koulutusten ja yhteisten käytäntöjen avulla.
The objective was to explore drug purchasing process in hospital pharmacies and related cooperation in regional groups.
Tutkimuksen tavoitteena oli lääkehankintaprosessin ja siihen liittyvän yhteistyön selvittäminen erva-alueilla.
In each regional hospital group the area's university hospital is responsible for the specialized hospital care.
Erva-alueella järjestään alueen erikoissairaanhoito yliopistollisessa sairaalassa.
However, cost savings were believed to be significant.
Myös itse kilpailutus tuo säästöjä.
This study deals with drug purchasing policies in hospitals and regional hospital group cooperation in Finland.
Tämä tutkimus käsittelee sairaaloiden lääkehankintoja ja yhteistyötä erityisvastuu-alueella.
The drug purchasing policies need to be in line with the legislation regulating public sector's purchasing policies.
Sairaanhoitopiirien sairaala-apteekkien lääkehankintojen kilpailutuksessa tulee soveltaa julkisten hankintojen lainsäädäntöä.
Few of the respondents reported having studied cost savings of using purchasing groups.
Vain muutama sairaanhoitopiiri oli tutkinut kustannushyötyä hankintarenkaan käytöstä, mutta suurin osa piti hyötyjä merkittävinä ilman tutkimuksiakin.
Usually procurement and organizing a tender competition are coordinated by university hospitals.
Kilpailutus tehdään yleensä hankintarenkaassa, jossa yksi yksikkö kilpailuttaa hankinnat muiden puolesta.
The study achieved its goal in exploring drug purchasing policies and cooperation between hospitals in Finland.
Tutkimus luo perustan hankintojen tutkimiselle ja toimii tietolähteenä hankinnoista sairaala-apteekin toimintaympäristössä.
Some changes were reported to happen in the drug procurement processes of some purchasing groups.
Muutoksia oli tulossa eräille alueille mm. kynnysarvon käyttöönotolla.
Gene transfer can be performed by ex vivo or in vivo method.
Geeninsiirto suoritetaan joko ex vivo - tai in vivo -menetelmällä.
This is partly due to the interaction between serum components and nonviral vectors.
Tämä johtuu muun muassa nonviraalisten geeni-vektorikompleksien interaktioista seerumin komponenttien kanssa.
Nonviral gene transfer agents have so far been less efficient in vivo than the viral vectors.
Nonviraaliset geenivektorit ovat toistaiseksi olleet virusvektoreita tehottomampia in vivo -geeninsiirroissa.
The secondary goal in this study was to develop an in vitro model which could be used to predict the gene transfer efficiency of gene vectors in vivo.
Tavoitteena työssä oli lisäksi kehittää in vitro -mallia, jonka avulla voisi ennustaa geeninsiirtovektoreiden in vivo -geeninsiirtotehoa.
The biggest challenges in the clinical trials so far have been the limited gene transfer efficiency of the currently used gene vectors, the short duration of the transgene expression and the side-effects in viral-mediated gene transfer.
Ongelmia kliinisissä geeniterapiakokeissa ovat aiheuttaneet mm. nykyisten geenivektoreiden rajallinen geeninsiirtoteho, siirtogeenin ilmentymisen lyhytkestoisuus ja virusvälitteisissä geenihoidoissa ilmenneet haittavaikutukset.
The majority of the clinical trials have so far been cancer trials.
Lukumääräisesti eniten kliinisiä kokeita on suoritettu syöpäsairauksien hoidoissa.
Gene therapy is an experimental technique that involves inserting therapeutic genes into the target cells to treat diseases.
Geeniterapia on kokeellinen hoitomenetelmä, jossa sairauksien hoitamiseksi potilaiden kohdesoluihin siirretään terapeuttisia geenejä.
Ex vivo method means transferring the therapeutic gene in laboratory to the cells that are removed from the patient, after which the cells are returned to the patient.
Ex vivo -menetelmässä elimistöstä eristettyihin soluihin siirretään terapeuttinen geeni laboratoriossa, jonka jälkeen solut palautetaan elimistöön.
In the in vivo method the gene transfer is performed directly to the target tissue inside the patient's body.
In vivo -menetelmässä geeninsiirto suoritetaan suoraan elimistöön kohdekudokseen.
Gene therapy clinical trials have been carried out to treat many diseases.
Geeniterapia on edennyt kliinisiin kokeisiin lukuisten sairauksien kohdalla.
The results suggest that PEI22K is more suitable than PEI22K/Dosper combination for in vivo gene transfer.
Tulosten perusteella PEI22K soveltuu PEI22K/Dosper-yhdistelmää paremmin in vivo -geeninsiirtoon.
The main purpose of this study was to investigate the effect of serum to the gene transfer efficiency of a nonviral vector polyethyleneimine PEI22K and the combination of PEI22K and cationic liposome Dosper in vitro in the SMC-cells.
Työssä tutkittiin seerumin vaikutusta lineaarisen polyetyleeni-imiini PEI22K:n sekä PEI22K:n ja kationisen lipidivektorin, Dosperin, yhdistelmän geeninsiirtotehoon in vitro SMC-soluissa.
Nevertheless, the most promising results have been established in treating diseases that arise from mutations in a single gene, i.e. monogenic diseases.
Parhaita hoitotuloksia on kuitenkin toistaiseksi saatu monogeenisten, yhden geenivirheen aiheuttamien sairauksien, kuten esimerkiksi hemofilian ja vaikeiden perinnöllisten immuunipuutossairauksien, hoidoissa.
The combination of PEI22K and Dosper resulted in a synergistic increase in the transfection efficiency in serum-free transfection.
PEI22K:lla ja Dosperilla havaittiin synergistinen yhteisvaikutus geeninsiirtotehoon seerumittomissa transfektio-olosuhteissa.
1-10% serum concentrations did not significantly affect PEI22K`s transfection efficiency, but dramatically decreased the efficiency of PEI22K/Dosper combination.
Seerumilla ei ollut suurta vaikutusta PEI22K:n geeninsiirtotehoon seerumipitoisuuksilla 1-10 %, mutta PEI22K/Dosper-yhdistelmän geeninsiirtoteho heikkeni huomattavasti seerumipitoisissa transfektio-olosuhteissa.
The potential synergistic increase in the transfection efficiency of PEI22K/Dosper combination was also studied.
Lisäksi selvitettiin PEI22K:n ja Dosperin yhdistelmän mahdollista synergististä yhteisvaikutusta geeninsiirtotehoon.
In the presence of serum the efficiency of PEI22K was higher than the efficiency of PEI22K/Dosper combination.
Seerumipitoisessa transfektiossa PEI22K osoittautui geeninsiirtoteholtaan PEI22K/Dosper-yhdistelmää paremmaksi.
Special attention should also be paid to the risk groups recognized in this study.
Tukitoimien suunnittelussa tulisi myös ottaa huomioon tässä tutkimuksessa esiin tulleet riskiryhmät.
A total of 992 to 1734 responded to the cross-sectional surveys.
Vastaajien määrä vaihteli 992:n ja 1734:n välillä.
In both occupations, the most frequent form of violence was psychological violence (63% of police officers and 39% of security guards had encountered insults at least once a month during the past year).
Molemmat ammattilaiset kohtasivat työssään psyykkisen väkivallan muodoista eniten solvaamista (poliiseista 63 % ja vartijoista 39 % ilmoitti kohdanneensa sitä vähintään kerran kuukaudessa).
Based on pilot interviews, a questionnaire was sent between 2002-2009 to police officers and security guards.
Tutkimus perustuu vuosina 2002 -2009 tehtyihin poikkileikkaustutkimuksiin.
Lack of psychological support after violent encounters may increase alcohol consumption, which was found in the study of police officers.
Henkisen tuen saamisella väkivaltakokemusten jälkeen voi olla myös merkitystä, koska vähäinen tuki oli poliisin tutkimuksessa yhteydessä lisääntyneeseen alkoholinkäyttöön.
Among security guards, the corresponding risk factors were male gender, younger age, shorter tenure, working in the metropolitan area, working morning and evening shifts, and time pressure at work.
Vartijan työssä useammin näitä molempia väkivallan muotoja olivat kokeneet miehet, nuoremmat työntekijät, vähemmän aikaa vartijan työssä olleet, pääkaupunkiseudulla työskentelevät, aamu- ja iltavuoroissa työskentelevät ja kiirettä työssään kokeneet.
Abstract The aim of this thesis was to examine the prevalence of encounters of work-related violence among police patrol officers and security guards in Finland and the association between these and psychological health.
Tiivistelmä Tässä väitöskirjassa tutkittiin poliisipartiotyötä tekevien poliisien ja yksityisten vartiointiliikkeiden vartijoiden työssä kokemaa väkivaltaa ja sen yhteyksiä psyykkiseen hyvinvointiin.
Because violence seems to be a threat to mental well-being in security work, the prevention of violence and the way in which violent situations are handled are of great importance.
Väkivallan ehkäisy ja oikea toiminta uhkaavissa tilanteissa ovat erityisen tärkeitä.
Physical violence was also common in both occupations (unarmed physical attacks at least once a month; 44% and 15 % respectively).
Useat vastaajista olivat kokeneet myös fyysistä väkivaltaa työssään, eniten lyömistä tai potkimista (poliiseista 44 % ja vartijoista 15 % vähintään kerran kuukaudessa).
Five per cent of police officers reported that their alcohol consumption had increased due to violent encounters or threats of encounters and this increase was associated with a lack of debriefing, a lack of personnel to handle violent situations, and insufficient training in how to handle violent situations.
Lisääntyneeseen alkoholinkäyttöön olivat yhteydessä myös psyykkisen tuen puuttuminen väkivaltakokemusten jälkeen, vähäinen poliisien määrä tilanteiden hoidossa sekä kokemus omien taitojen puutteellisuudesta toimia tilanteessa.
However, longitudinal studies are needed in order to prove whether the associations are causal.
Tulevaisuudessa on syytä myös tehdä seurantatutkimus, jotta saadaan selville, ovatko yhteydet väkivallan ja psyykkisen oireilun välillä kausaalisia.
The studies showed that physical violence was associated with psychological ill health (psychological distress symptoms).
Poliiseihin kohdistunut tutkimus myös osoitti, että työssä koetusta väkivallasta johtuva vammautuminen on yhteydessä psyykkiseen oireiluun.
In addition to these, among those who had a physical injury due to work-related violence during the past year (843 of all police officers; 49%), a high frequency of injuries and their severity, as expressed by need for medical treatment, was associated with an increased risk of psychological distress, fear of future violence, and increased alcohol consumption.
Heistä useamman kerran vammautuneilla ja lääkärinhoitoa tarvinneilla poliiseilla oli kasvanut riski oman alkoholinkäyttönsä lisääntymiseen, psyykkiseen oireiluun sekä pelkoon tulevaisuudessa tapahtuvasta väkivallasta työssä.
In conclusion, this study showed that physical violence at work, as well as injuries caused by violence in police work, are associated with the psychological ill health of police officers and security personnel.
Johtopäätöksenä todetaan, että fyysinen väkivalta on uhka psyykkiselle hyvinvoinnille poliisin ja vartijan työssä.
Among police officers, both psychological and physical violence were more common experiences among those of a younger age, those working in the metropolitan area and those who reported time pressure at work.
Poliisin työssä erityisesti nuori ikä, työskentely pääkaupunkiseudulla ja kiire työssä olivat yhteydessä sekä psyykkiseen että fyysiseen väkivaltaan.
Laboratory Diagnostics of Dyslipidemi : From Cholesterol to Apolipoproteins
Dyslipidemioiden laboratoriodiagnostiikka : kolesterolista apolipoproteiineihin
Apolipoprotein A-I (apoA-I) is the main apolipoprotein of atheroprotective HDL particles and apoB is the main apolipoprotein in all other atherogenic lipoprotein particles.
Apolipoproteiini A-I (apoA-I) on HDL-partikkeleiden tärkein apolipoproteiini ja apoB vastaavasti kaikkien muiden sydän- ja verisuonitautien riskiä lisäävien lipoproteiinien (esim. LDL) tärkein apolipoproteiini.
Participating in the external quality assessment programs with target values measured by the reference methods was essential, when interpreting the effects of the systematic errors on the population lipid trends.
Osallistuminen ulkoisen laadunarvioinnin kierroksiin, joissa käytetään referenssimenetelmiin jäljitettäviä tavoitearvoja, on välttämätöntä, jotta muutoksia väestön lipiditasoissa pystytään tulkitsemaan oikein.
Finally, two direct HDL-C methods and two turbidimetric apoA-I methods in two independent laboratories were compared to discover the concordance between these methods.
Lopuksi verrattiin kahta suoraa HDL-kolesterolimenetelmää ja kahta apoA-I-menetelmää kahdessa eri laboratoriossa.
During this time systematic error for cholesterol and triglyceride measurements remained within the range of 4% but for HDL-C error was larger.
Tutkittuna aikana kolesteroli- ja triglyseridimittausten systemaattinen virhe pysyi n. 4 %:n vaihteluvälin sisällä, mutta HDL-kolesterolimittauksissa oli suurempaa vaihtelua.
Obese men and women had the highest apoB concentrations and apoB/apoA-I ratios compared to the healthy reference group.
Lihavilla miehillä ja naisilla havaittiin korkeimmat apoB-pitoisuudet ja korkeimmat apoB/apoA-I suhteet verrattuna terveeseen viitearvoaineistoon.
The concentration-dependent differences in homogeneous HDL-C methods may cause misclassificatios in the risk assessment of cardiovascular disease.
Suorissa HDL-kolesterolimenetelmissä havaitut konsentraatiosta riippuvaiset tulostasoerot voivat aiheuttaa virheellisiä tulkintoja sydän- ja verisuonitautien riskin arvioinnissa.
The first aim of this study was to assess the systematic errors in cholesterol, triglycerides, and HDL-C measurements.
Väitöstyön tavoitteena oli arvioida systemaattisen virheen vaikutuksia kolesteroli-, triglyseridi- ja HDL-kolesterolimäärityksissä sekä paaston pituuden vaikutuksia triglyseridipitoisuuksiin.
The data for estimating accuracy of cholesterol, triglycerides, and HDL-C measurements was obtained from different external quality assessment (EQA) programs, in which the Laboratory of Analytical Biochemistry at the National Institute for Health and Welfare has participated since 1978.
Kolesteroli-, triglyseridi- ja HDL-kolesterolimenetelmien systemaattisen virheen arviointiin käytettiin Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) analyyttisen biokemian laboratorion laadunarviointikierrosten sekä FINRISKI-tutkimusten lipidi- ja lipoproteiinimittausten tuloksia vuosilta 1978 2012.
An increased number of apoB-containing particles and low HDL-C together with almost normal LDL-C is a common feature in obesity, metabolic syndrome, and type 2 diabetes.
Lisääntynyt apoB:n määrä ja alentunut HDL-kolesteroli, mutta normaali tai vähän koholla oleva LDL-kolesteroli on tyypillinen ilmiö ylipainossa, metabolisen oireyhtymässä ja tyypin 2 diabeteksessa.
At low HDL-C concentrations difference between methods was negative -12.0 %, but at higher concentrations turned out to be positive: +9.0 %.
Nykyisin käytössä olevien kahden suoran HDL-kolesterolimenetelmän vertailussa havaittiin konsentraatioriippuvainen ero: matalilla HDL-kolesterolipitoisuuksilla menetelmien välinen ero oli negatiivinen -12 % mutta korkeammilla HDL-kolesterolipitoisuuksilla ero oli keskimäärin +9 %.
Men with self-reported cardiovascular disease (CVD) or diabetes had lower apoB concentrations and apoB/apoA-I ratio than the averages in the healthy reference group.
Niillä miehillä, joilla oli jo todettu sydän- ja verisuonitauti tai diabetes, oli matalammat apoB-pitoisuudet ja apoB/apoA-I suhde kuin terveillä, mutta naisilla tilanne oli päinvastainen.
The reference intervals for apoA-I, apoB, and apoB/apoA-I ratio were calculated and they were compared with the traditional lipid and lipoprotein concentrations in different pathophysiological conditions.
Tavoitteena oli myös määrittää apoA-I:n, apoB:n ja apoB/apoA-I-suhteen viitearvot suomalaisessa väestössä ja verrata niitä kolesteroli-, LDL-kolesteroli-, HDL-kolesteroli- ja triglyseridipitoisuuksiin eri tautiryhmissä.
Dyslipidemia - high serum cholesterol, LDL-cholesterol (LDL-C), or triglycerides or low HDL-cholesterol (HDL-C) concentration - is one among the most important factors increasing the risk for cardiovascular disease.
Dyslipidemialla tarkoitetaan seerumin kohonnutta kokonaiskolesteroli-, LDL-kolesteroli- tai triglyseridipitoisuutta tai alentunutta HDL-kolesterolipitoisuutta sekä näiden yhdistelmiä.
Because an increased number of apoB-containing lipoproteins but a normal or even low LDL-cholesterol is a common feature in obesity, metabolic syndrome and type 2 diabetes, apoB measurements may produce more specific information in the risk assessment for CVD in these conditions than total cholesterol and LDL-C measurements.
ApoB:n määrityksellä voidaan saada tarkempaa tietoa sydän- ja verisuonitautiriskistä kuin kolesteroli- tai LDL-kolesterolimäärityksillä erityisesti ylipainoisilla, metabolista oireyhtymää sairastavilla tai tyypin 2 diabeetikoilla.
This study investigates how can the natural gas markets in Finland be opened by constructing a natural gas pipeline from Norway through Sweden to Finland in a manner that would be beneficial under financing laws and the law of security interests.
Tutkimuksesta yleensä Tutkimuksessa on pyritty hakemaan vastausta siiten, miten Suomeen voitaisiin luoda maakaasumarkkinat rahoitus- ja vakuusoikeudellisesti kannattavalla tavalla rakentamalla putki Norjasta Ruotsin läpi Suomeen.
The question discussed in this section is whether it is advisable for the project company to allow the constructor to build the pipeline on its own account or whether the project company would benefit from an agreement under which the pipeline would be constructed in parts and the ownership of individual segments of the pipeline would be transferred to the project company upon their completion.
Sillä, toimiiko urakoitsija rakennuttajana omaan lukuunsa niin, että maakaasuputken ja kompressoriasemien omistusoikeus luovutetaan projektiyhtiölle vasta niiden valmistuttua vai rakennetaanko putki suoraan projektiyhtiön lukuun niin, että omistusoikeus maakaasuputkeen ja kompressoriasemiin siirtyy sitä mukaa kuin ne valmistuvat, on ratkaiseva merkitys.