natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Taken together, Salmonella and EHEC infections are a major public health concern.
Salmonella ja EHEC aiheuttavat merkittäviä kansanterveysongelmia.
Salmonella is one of the most commonly reported foodborne pathogens and enterohaemorrhagic Escherichia coli (EHEC) is one of the most dangerous.
Salmonella on yksi yleisimmistä elintarvikevälitteisistä bakteeripatogeeneistä, enterohemorraaginen Escherichia coli (EHEC) yksi vaarallisimmista.
They both spread by zoonotic and person-to-person transmission routes.
Molemmat bakteerit ovat eläimen ja ihmisen välityksellä leviäviä ja tarttuvat myös henkilöstä toiseen.
This EHEC serotype had not been seen in Finland prior to this family-related outbreak and bacteremia caused by EHEC is exceptionally rare.
Kyseistä serotyyppiä ei ollut havaittu Suomessa aikaisemmin ja EHEC -bakteerin aiheuttamat verenmyrkytykset ovat kansainvälisestikin erittäin harvinaisia.
All Salmonella and EHEC isolates of domestic origin during 2007-2014 in Finland were studied.
Tutkimus käsitti kaikki kotimaiset vuosina 2007-2014 eristetyt salmonella- ja EHEC-kannat.
Th e majority of domestic Typhimurium and Enteritidis (60%) strains were susceptible to tested antimicrobials.
Suurin osa kotimaisista Typhimurium- (60 %) ja Enteritidiskannoista (60 %) olivat herkkiä testatuille mikrobilääkkeille.
15% of all Salmonella strains and 70% of all EHEC strains were considered domestically acquired.
Kaikista salmonellatartunnoista 15 % ja EHEC-tartunnoista 70 % oli kotimaista alkuperää.
The interpretation of XbaI-PFGE profiles can be challenging as demonstrated by a Finnish nationwide outbreak caused by S. Newport and S. Reading -contaminated iceberg lettuce.
XbaI-PFGE tulosten tulkitseminen saattaa olla haastavaa, minkä myös maanlaajuinen S. Newport/S.
Although 40% of the domestic EHEC strains were non-O157, only strains of serogroup O157 caused outbreaks in Finland.
Vaikka 40 % kaikista kotoperäisistä EHEC -infektioista oli non-O157 serotyyppien aiheuttamia, vain serotyyppi O157 aiheutti epidemioita Suomessa.
The majority of domestic EHEC strains (81%) were susceptible to all tested antimicrobials: 96% of O157:H7/H- and 60% of non-O157 strains.
Suurin osa kotimaista alkuperää olevista EHEC-kannoista (81 %) oli herkkiä testatuille mikrobilääkkeille: 96 % kaikista O157:H7 ja 60 % non-O157 kannoista.
The most common serovars were Typhimurium (32%), Enteritidis (15%) and group B (6%).
Niistä yleisimmät olivat Typhimurium (32 %), Enteritidis (15 %) ja ryhmä B (6 %).
However, non-O157 strains caused several family clusters and were linked with HUS.
Non-O157 kannat aiheuttivat kuitenkin perheensisäisiä tartuntoja ja yhdistettiin vakaviin jälkitauteihin (HUS).
EHEC isolates were analyzed using serotyping, phage typing, antimicrobial susceptibility testing, virulence gene detection (stx1, stx2, eae, hlyA and saa) and PFGE.
EHEC-kantojen tyypitykseen käytettiin O:H-serotyypitystä, faagityypitystä, mikrobilääkeherkkyysmääritystä, virulenssigeenien määritystä (stx1, stx2, eae, hlyA and saa) ja PFGE -menetelmää.
The most common ones were O26:H11, O103:H2 and O145:H-.
Yleisimmät non-O157 serotyypit olivat O26:H11, O103:H2 ja O145:H-.
Among non-O157, 22 distinct O:H serotypes were detected.
Non-O157 kannat tyypittyivät yhteensä 22 eri O:H serotyyppiin.
The majority of O157 strains (63%) were unable to ferment sorbitol.
Suurin osa EHEC O157 -kannoista (63 %) oli sorbitoli-negatiivisia.
Serotyping, phage typing, antimicrobial susceptibility testing, phenotype microarray, pulsed-field gel electrophoresis (PFGE) and multilocus variable-number tandem repeat analysis (MLVA) were applied as epidemiological typing tools for Salmonella isolates.
Salmonella-kantojen epidemiologiseen tyypittämiseen käytettiin neljää fenotyypitysmenetelmää, serotyypitystä, faagityypitystä, mikrobilääkeherkkyysmääritystä ja mikroarray testiä sekä kahta genotyypitysmenetelmää, pulssikenttägeelielektroforeesiä (PFGE) ja multilocus variable-number tandem repeat analysis (MLVA) testiä.
The MLVA method was found to be a powerful epidemiological tool for S. Typhimurium with discriminatory power similar to PFGE.
MLVA -menetelmä osoittautui toimivaksi epidemiologiseksi tyypitysmenetelmäksi, ja sen erottelukyky oli yhtä hyvä kuin aiemmin käytetyn PFGE -menetelmän.
The most frequently detected phage types among the domestically acquired S. Enteritidis infections were PT8 (17%), PT1B (14%) and PT4 (13%).
Kotimaista alkuperää olevien S. Enteritidis -kantojen yleisimmät faagityypit olivat FT8 (17 %), FT1B (14 %) ja FT4 (13 %).
During the study period, the number of domestically acquired Salmonella infections has decreased about one fifth compared to the previous decade whereas the number of domestic EHEC infections have increased about one third.Th e incidence of Salmonella infections was highest in 2012 (7.5/100,000 population) and lowest in 2014 (5.4/100,000 population).
Kotimaisten salmonellatartuntojen ilmaantuvuus oli korkeimmillaan vuonna 2012 (7.5/100 000 asukasta) ja alimmillaan vuonna 2014 (5.4/100 000 asukasta).
Most Salmonella infections are characterized by mild-to-moderate self-limited diarrhea but also serious disease resulting in death has been reported.Bloody diarrhea is a common symptom of human EHEC infection and the infection may lead to severe post-infection disease such as hemolytic uremic syndrome (HUS), thrombotic thrombocytopenic purpura (TTP) and even death.
Infektio saattaa johtaa myös vakaviin jälkitauteihin kuten hemolyyttisureemiseen oireyhtymään (HUS), tromboottiseen trombosytopeeniseen purppuraan (TTP) ja jopa kuolemaan.
In MLVA, the three most common profiles (3-16-NA-NA-0311, 3-15-NA-NA-0311 and 3-17-NA-NA-0311) counted for 47% of the strains showing that the lack of locus STTR6 and locus STTR10p was characteristic for domestic S. Typhimurium.
Noin puolet (47 %) kannoista kuului kolmeen yleisimpään MLVA -tyyppiin (3-16-NA-NA-0311, 3-15-NA-NA-0311 ja 3-17-NA-NA-0311).
Among Typhimurium strains, phage types DT1 (37%), RDNC (18%) and DT104 (9%) were the most common ones.
Kotimaisten S. Typhimurium -kantojen yleisimmät faagityypit olivat FT1 (37 %), NST (18 %) ja FT104 (9 %).
In contrast, 55% of non-O157 stains had stx1 gene and 76% carried eae and hlyA genes.
Kaikki O157 -kannat kantoivat geenejä stx2 (40 %:lla kannoista oli myös stx1 geeni), eae ja hlyA kun taas valtaosa non-O157 kannoista kantoi geeniä stx1 (55 %) ja 76 %:lla kannoista oli geenit eae ja hlyA.
Most of them were caused by serotype O157:H7 (60%).
Tutkimusaikavälillä todettiin 188 EHEC-tartuntaa, joista valtaosan aiheutti serotyyppi O157:H7 (60 %).
This thesis provides new information about the characteristics of Salmonella and EHEC strains isolated from domestically acquired infections in Finland and evidence that effective surveillance is needed for early detection and prevention of the spread of Salmonella and EHEC infections.
Tässä työssä saatiin merkittävää uutta tietoa Suomessa todettujen kotimaista alkuperää olevien salmonella- ja EHEC-infektioiden aiheuttajabakteereiden ominaisuuksista.
The purpose of this thesis was to investigate the diversity of Salmonella and EHEC strains isolated from domestically acquired infections using several pheno- and genotyping methods for surveillance and outbreak investigation purposes as well as evaluate certain epidemiological typing methods in Finland.
Tässä työssä tutkittiin salmonella- ja EHEC-kantojen ominaisuuksia useilla ilmiasuun (fenotyyppi) ja perimään (genotyyppi) perustuvilla menetelmillä.
In one out four EHEC O157 outbreaks, unpasteurized milk was found as the source of the infections.
Tutkimusaikavälillä havaittiin neljä EHEC -bakteerin aiheuttamaa epidemiaa ja useita perheensisäisiä rypäitä, joista yhdessä lähteeksi todettiin pastöroimaton maito.
Based on epidemiological information, all these different variants of the outbreak causing strains were considered as outbreak-related.
Kyseisessä epidemiassa S. Reading kannat jakaantuivat neljään eri PFGE -tyyppiin, joiden kuitenkin katsottiin epidemiologiseen tietoon perustuen liittyvän samaan epidemiaan.
The S. Reading strains had four diff erent XbaI-PFGE profiles.
Lokuksien STTR6 ja STTR10p puuttuminen oli tyypillistä kotoperäisille S. Typhimurium -kannoille.
Foodborne human isolates of Salmonella and Shiga toxin -producing Escherichia coli of domestic origin in Finland
Erityisesti oltiin kiinnostuneita niistä salmonella- ja EHEC-kannoista, joiden tartunta oli saatu Suomessa.
In other European countries the disease is quite rare, but sporadic outbreaks have been reported from various countries.
Muissa Euroopan maissa tauti on melko harvinainen, mutta yksittäisiä taudinpurkauksia on raportoitu useista maista.
Tularemia is a zoonotic disease caused by the facultative intracellular bacterium Francisella tularensis.
Jänisrutto (tularemia) on zoonoottinen, eli eläimestä ihmiseen tarttuva infektio, jonka aiheuttaja on Francisella tularensis bakteeri.
In addition, the public health impact of tularemia in Finland was analyzed and information on clinical features of the disease and patient characteristics was collected.
Lisäksi arvioitiin taudin kansanterveydellistä vaikutusta ja kerättiin tietoa taudin kliinisestä kuvasta.
Spatial and temporal epidemiology of tularemia in Finland was investigated based on notifications to the National Infectious Disease Register (study IV).
Jänisruton ilmaantuvuutta eri vuosina eri puolilla Suomea selvitettiin tartuntatautirekisteriin tehtyjen ilmoitusten perusteella.
Specific risk factors associated with ulceroglandular and pneumonic tularemia were investigated in a population-based case-control study presented in this thesis (study I).
Jänisruton eri tautimuotojen riskitekijöitä kartoitettiin laajassa tapaus-verrokki tutkimuksessa.
The pathogenesis of F. tularensis infection in wild voles was studied in an experimental infection (study III).
Kokeellisessa infektiossa F. tularensis bakteerin ossoitettiin leviävän laajalle metsä- ja peltomyyrien elimistössä aiheuttaen oireellisen infektion ja kuoleman.
Vole population peaks clearly preceded subsequent tularemia outbreaks one year later.
Tutkimuksessa osoitettiin, että jänisruttoepidemiat esiintyvät tyypillisesti runsasta myyrävuotta seuraavana vuonna..
Occurrence of F. tularensis in wild rodents was studied by screening a total of 547 wild small mammals from 14 locations around Finland for the presence of F. tularensis DNA by PCR analysis (study II).
Bakteerin esiintymistä jyrsijöissä kartoitettiin tutkimalla satojen luonnosta pyydettyjen pikkunisäkkäiden kudosnäytteitä geeninmonistusmenetelmällä, jolla osoitettiin suuria bakteerimääriä viiden peltomyyrän kudoksissa.
About 2% of the adult population has antibodies against F. tularensis.
Jänisrutto-vasta-aineita todettiin 2 %:lla aikuisväestöstä, osuus oli korkein Pohjois-Pohjanmaalla, vastaten tartuntatautirekisterin ilmoituksia.
Reported mosquito bites and farming activities were independently associated with ulceroglandular tularemia, whereas exposure to hay dust was associated with pneumonic tularemia.
Jänisruton keuhkomuodon todettiin olevan voimakkaasti yhteydessä heinäpölylle altistumiseen.
Incidence and seroprevalence are highest in Northern Ostrobothnia.
Jänisruttoa esiintyy lähinnä pohjoisella pallonpuoliskolla, ja taudin ilmaantuvuus on erityisen suuri Suomessa ja Ruotsissa.
Moreover, the kinetics of F. tularensis infection in voles and the occurrence of F. tularensis in wildlife in Finland are represented.
Todennäköisesti F. tularensis lisääntyy tehokkaasti runsaassa myyräpopulaatiossa, leviää ympäristöön ja päätyy veteen ja siinä kehittyviin hyttysiin, jotka tartuttavat bakteerin ihmisiin.
A rapid lethal clinical course, bacteremia and tissue necrosis were observed in the infected field voles and bank voles.
Myyrien osoitettiin erittävän bakteeria virtsaan ja ulosteeseen.
In conclusion, this thesis describes risk factors for tularemia as well as the clinical characteristics and epidemiology of the disease in Finland.
Tutkimuksen perusteella voidaan päätellä jänisruton esiintymisen olevan paitsi paikallista, myös syklistä ja syklien liittyvän jyrsijäkantojen vaihteluun.
Recurrent outbreaks with hundreds of cases are reported in Finland and Sweden every few years.
Taudin ilmaantuvuus on selvästi suurinta Pohjois- ja Etelä-Pohjanmaalla sekä Keski-Suomessa, mutta eri vuosina epidemiat esiintyvät eri paikkakunnilla.
The prevalence of F. tularensis antibodies in the adult general population was studied using serum samples from a nationwide population-based health survey (study IV).
Lisäksi tutkittiin jänisrutto-vasta-aineiden esiintyvyyttä aikuisväestössä.
A central goal in science is to learn from observations about the process that generated the observations.
Tilastotieteessä keskeinen päämäärä on kehitellä työkaluja, joilla aineistosta voidaan päätellä miten aineisto on syntynyt.
By utilizing the machinery of modern computational statistics different strategies for inference are formulated, which aim to take the special characteristics of each of the studied problem into account, while overcoming the previously mentioned challenges in computational studies.
Käytettyjen menetelmien filosofia pohjautuu Bayesläiseen tilastotieteeseen, jossa epävarmuuden eri lähteet pyritään ottamaan koherentisti huomioon, jolloin voidaan myös suoraan sanoa, kuinka epävarmoja esitetyt johtopäätökset ovat.
The obtained results unravel the mechanisms of seasonality in pneumococcal carriage, consequences of the host population structure and the nature of within-host competition between the bacterial strains.
Väitöskirjassa esitetään erilaisia strategioita, joiden avulla erilaisista havainnoista voidaan päätellä, millaista bakteerien tartunta- ja populaatiodynamiikka on. Siitä miten pneumokokkibakteerin eri kantoja esiintyy yksittäisissä lapsissa, kotitalouksissa tai päiväkodeissa päätellään millaisella intensiteetillä tartuntoja tapahtuu erilaisten yksilöiden välillä, miten pitkään bakteeria kannetaan, sekä miten nämä tekijät riippuvat esimerkiksi vuodenajasta.
In the thesis we present case-studies in which the datasets on bacterial diversity, mostly on Streptococcus pneumoniae, described in terms of either genotypes or serotypic strains, are analysed.
Lisäksi väitöskirjassa tarkastellaan, kuinka bakteerien genotyypeistä voidaan päätellä varsinaisia tartuntaketjuja, eli kuka tartutti taudin kellekin.
For instance, an approximate Bayesian computation scheme is formulated for analysing cross-sectional strain prevalence data and an importance sampling scheme for analysing transmission trees with a priori known complex features.
Eräs tapa tehdä näin on rakentaa matemaattinen malli tutkittavalle ilmiölle, tutkia kuinka hyvin malli sopii havaintoihin ja tarkastella millaiset malliparametrit vaikuttavat uskottavimmilta aineiston valossa.
In practice, lack of mathematical tractability, huge amounts of missing information, and the sensitivity of the conclusions on the assumptions made represent genuine challenges in the theoretically sound statistical framework.
Realistiset mallit ovat kuitenkin usein hankalampia analysoida, ja niiden vertaaminen havaintoihin asettaa myös aineistolle korkeat vaatimukset.
Poly(benzimidazobenzophenanthroline) (BBL), which may be doped into a p- and n-type semiconductor, has been chemically modified to enhance its processability.
Poly(bentsimidatsobentsofenantroliinia) (BBL), joka voidaan lisäaineilla saattaa n- tai p-tyypin puolijohteeksi, muokattiin kemiallisesti sen prosessoitavuuden parantamiseksi.
The bromine was then used as a functional group and replaced either directly with 2-ethyl-1-hexylamine or substituted with azide and reacted with 1-hexyne.
Liitettyä bromia käytettiin funktionaalisena ryhmänä ja se korvattiin joko suoraan 2-etyyli-1-heksyyliamiinilla tai vaihdettiin atsidiksi ja reagoitiin 1-heksyynin kanssa.
Elemental analysis showed that the extent of chain end substitution varied quite a lot when PEO was used.
Alkuaineanalyysi paljasti, että PEO:a liitettäessä pääteryhmien substituutio-aste vaihteli huomattavasti tuotteiden välillä.
Dispersibility in water and the colloidal stability of BBL-PEOs and BBL-PNIPAMs was attributed to electrostatic stabilization as the particles showed negative zeta-potentials.
Sekä BBL-PEO että BBL-PNIPAM blokkikopolymeerien kyky muodostaa stabiileja dispersioita johtuu elektrostaattisesta stabilisoinnista, mikä näkyi negatiivisina zeta-potentiaaleina.
BBL-PEOs could be processed into aqueous dispersions at concentrations ≥ 1.5 mg/ml by means of ultrasonication, and these dispersions were proven to be colloidally very stable.
BBL-PEO:t voidaan prosessoida vesidispersioiksi ultraäänellä alle 1.5 mg/ml konsentraatioissa, korkeampien konsentraatioiden johtaessa systeemin geeliytymiseen.
In its pristine form BBL is processable only in some concentrated acids and nitromethane/Lewis acid solutions.
Sellaisenaan BBL on prosessoitavissa ainoastaan joissain vahvoissa hapoissa sekä nitrometaanin ja Lewis-hapon muodostamassa liuoksessa.
The reason for the gelling is the packing of the polymer into nano-wire structures which then aggregate into 3D-network.
Geeliytyminen johtuu siitä, että polymeeri pakkautuu vedessä nanosäikeiksi ja säikeet aggregoituvat kolmiulotteiseksi verkkorakenteeksi.
It was also shown that thermogravimetric analysis (TGA) was not suitable to determine the fraction of PEO in BBL-PEO block-copolymers.
Tässä yhteydessä tuli myös ilmi, että termogravimetrinen analyysi ei sovi PEO:n määrän arvioimiseen tuotteessa.
In this work processable BBL derivatives have been prepared using two different approaches i) preparation of block-copolymers by attachment of water soluble polymers on BBL functional chain ends ii) attaching bulky side groups on one of the monomers and using that as a starting material in the polymerization reaction.
Tässä työssä BBL:sta on valmistettu liuosprosessoitavia johdoksia käyttäen kahta lähestymistapaa: i) BBL on syntetisoitu siten, että ketjujen päissä on halutut reaktiiviset ryhmät ja näihin on kiinnitetty lyhyitä vesiliukoisia polymeeriketjuja.
However, the extent of chain end substitution using PNIPAM was evaluated using TGA.
Toisaalta, PNIPAM:n määrän arvioimiseen lopputuotteessa käytettiin termogravimetriaa.
Short BBLs of DP 10 or 20 were prepared with functional chain ends and monofunctional poly(ethylene oxide) (PEO) or poly(N-isopropylacrylamide) of several different molecular weights were attached at the chain ends.
Lyhyitä BBL-ketjuja, pituudeltaan 10-20 toistuvaa yksikköä, valmistettiin halutuilla funktionaalisilla pääteryhmillä ja näihin ryhmiin liitettiin joko poly(etyleenioksidi)- (PEO) tai poly(n-isopropyyliakryyliamidi) (PNIPAM) -ketju.
The corrosiveness of these solvents and moisture sensitivity of the solutions severely limits the possibilities for the use of BBL as an electroactive material in organoelectronic devices and limit the possibilities for its post synthetic chemical modification.
Näiden liuottimien syövyttävyys ja herkkyys kosteudelle rajoittaa huomattavasti BBL:n käyttöä organoelektronisissa laitteissa.
Dispersible BBL-PNIPAMs were more stable due the high amount of dissociative groups originating from the partial degradation of the amide moieties during the coupling to BBL. One of the monomers used to prepare BBL, 1,4,5,8-naphthalenetetracarboxylic acid 1,8-monoanhydride, was successfully mono- and dibrominated.
Yksi BBL:n valmistamiseen käytetyistä monomeereistä, 1,4,5,8-naftaleenitetrakarb-oksyylihappo 1,8-monoanhydridi, saatiin mono- ja dibromattua.
The modified monomers were used in preparation of BBL. BBLs bearing either 2-ethyl-1-hexylamine or 4-butyl-1,2,3-triazole groups were found to be sparingly soluble in dimethylsulphoxide and N-methyl-2-pyrrolidone.
BBL:t joissa oli 2-etyyli-1-heksyyliamiini tai 1-heksyynin kanssa reagoitu atsidi olivat jossain määrin liukoisia dimetyylisulfoksidiin ja N-metyyli-2-pyrrolidoniin.
With higher PNIPAM fractions the polymers were dispersible and did not form gels in any of the studied concentrations.
Korkeamman PNIPAM:n massaosuuden tuotteet muodostavat dispersioita mutta eivät geeliydy.
Wire structures and gelation were also observed for aqueous dispersions of pristine BBL. BBL-PNIPAM block-copolymers were found to be indispersible in water with PNIPAM fractions lower than 35 mass %.
BBL-PNIPAM polymeerit, joissa PNIPAM:n massaosuus on pienempi kuin 35 %, eivät dispergoidu veteen mutta muodostavat geelejä ultraäänikäsittelyllä.
The dispersions could be used to spin- or drop cast films.
Valmistetut dispersiot olivat kolloidisesti stabiileja ja niistä pystyttiin valmistamaan kalvoja spin coating ja drop casting menetelmillä.
SEM- and cryo-TEM imaging confirmed the existence of wire-type structures.
Säikeet pystyttiin kuvaamaan elektronimikroskoopeilla (SEM ja cryo-TEM).
As a consequence, outcome remains poor with overall survival of 30-40%.
Tämän seurauksena AML:n hoitotulokset eivät ole edelleenkään toivotulla tasolla ja vain 30-40% potilaista paranee taudista.
Hence, in both leukemia types there is an unmet need for novel therapeutic strategies.
Näin ollen, sekä AML että CML ovat uusien terapiamenetelmien tarpeessa.
Clinical implementation of ISM data was plausible in approximately 80% of relapsed and refractory AML patient cases, and meaningful and evaluable responses were achieved in approximately 40% of cases.
ISM-tuloksia käytettiin hoitostrategian pohjana usean relapsisen ja refraktaarisen AML-potilaan hoidossa ja noin 40%:ssa tapauksista saavutettiin merkittävä DSRT-ennusteen mukainen lääkevaste.
Adult acute myeloid leukemia (AML) effectively illustrates the challenges of contemporary cancer drug discovery and development, as molecularly targeted therapies have not yet been translated in clinical practice.
Aikuisiän akuutti myelooinen leukemia (AML) on hyvä esimerkki haasteista, joita nykypäivän syöpälääkekehitys ja tutkimus joutuu kohtaamaan.
The genetic alterations that are associated with AML have been mapped, but the underlying disease mechanism is poorly defined due to large inter-patient heterogeneity.
Vaikka AML:ään liittyvät geenivirheet on kartoitettu laajasti , potilaiden välinen heterogeenisyys vaikeuttaa tautimekanismien tutkimista.
This resistance typically occurs through point mutations in the kinase domain of ABL1 such as the clinically challenging T315I mutation.
Lääkeresistenssin syynä on useimmiten pistemutaatio kinaasia ilmentävällä geenialueella, esimerkkinä T315I-mutaatio BCR-ABL1-proteiinissa.
In fact the standard therapy (cytarabine and an anthracycline) for AML has not been changed in over 40 years.
Yhtäkään AML:n hoitoon kehitettyä molekulaarista täsmähoitoa ei ole vielä hyväksytty hoitokäyttöön ja näin ollen AML:n standardi-induktiohoito, antrasykliini yhdistettynä sytarabiiniin, on pysynyt samana jo yli 40 vuotta.
A large number of approved and investigational anti-cancer compounds were tested and individualized selective responses were quantified with drug sensitivity scores (DSS).
DSRT:ssä seulotaan satoja jo potilaskäyttöön hyväksyttyjä ja tutkimuksen alaisia syöpälääkkeitä, joille määritetään lääkevasteen selektiivisyyttä kuvaava DSS-arvo (Drug Sensitivity Score).
The results of this thesis demonstrate how unbiased drug sensitivity profiling of patient-derived cancer cells is a powerful way to discern unforeseen drug-disease and drug-target links with clinical implications and provides a workable concept that can be implemented in routine clinical care of cancer patients in the future.
Tämän väitöskirjan tulokset osoittavat, että potilasnäytteiden lääkevastekartoituksessa voidaan tehokkaasti löytää lääke-taudinkuva ja lääke-lääkekohde -yhteyksiä sekä avustaa hoidollisessa suunnittelussa.
Finally, this study identified a number of kinase inhibitors that can be repositioned for specific subtypes of AML and CML, such as dasatinib in combination with a FLT3 inhibitor for AML patients with FLT3-ITD mutations and axitinib for patients with BCR-ABL1(T315I)-driven leukemia.
Esimerkkinä dasatinib-FLT3 yhdistelmähoito FLT3-ITD-mutatoituneen AML:n hoidossa ja axitinib BCR-ABL1(T315I) mutatoituneen CML:n hoidossa.