natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The aims of this study were to determine whether the increased risk of work disability predicts the participants’ likelihood to be granted ASLAK® rehabilitation and to assess the effectiveness of the programme in decreasing the risk of work disability and modifying health-risk behaviours.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli arvioida ennustaako kohonnut työkyvyttömyysriski pääsyä kuntoutukseen, sekä arvioida ASLAK® kuntoutuksen vaikuttavuutta mitattuna työkyvyttömyyden riskitason sekä terveyskäyttäytymisen muutoksilla.
During the 5-year follow-up, increased levels of the risk factors for work disability did not predict participation in the rehabilitation programme.
Työkyvyttömyyden riskitekijöiden kohonneet esiintymisluvut eivät ennustaneet yksilön pääsyä kuntoutukseen viiden vuoden seurannassa.
The results suggest that potential participant recognition, mainly taking place in occupational health care, may fail to identify those with a higher risk of work disability.
Tulokset viittaavat siihen että pääasiallisesti työterveyshuollon kautta tapahtuva ohjautuminen ASLAK® ohjelmaan saattaa olla puutteellinen niiden yksilöiden kohdalla joilla on korkeampi riski joutua työkyvyttömäksi.
There was no evidence of ASLAK® being effective in changing participants’ health-risk behaviours or in improving perceived general or mental health.
ASLAK® ohjelman vaikuttavuudesta kuntoutujien terveyskäyttäytymiseen tai yleiseen tai psyykkiseen terveyteen ei saatu tutkimukseen valittujen mittareiden mukaan näyttöä.
No evidence on the effectiveness of the programme was found in the study cohort when measured by the selected indicators.
Tutkitussa väestössä käytetyillä arviointimenetelmillä ASLAK® kuntoutuksen vaikuttavuudesta ei saatu näyttöä.
The findings of this study are quite consistent with prior research reviewed.
Tutkimuksen tulokset ovat hyvin johdonmukaiset suhteessa aikaisempiin tutkimuksiin.
How do practical approaches diverge from theory?
Miten käytännön mallit eroavat teoriasta?
The purpose of this thesis is to examine the following considerations: Can the CAPM be utilized in company valuations?
Tämän tutkielman tarkoitus on käsitellä seuraavia harkintoja: Voiko CAPM:ia käyttää yritysten arvonmäärityksissä?
Do theoretical frameworks enhance practical valuations?
Edistävätkö teoreettiset kehykset käytännön arvonmäärityksiä?
The prior being a more controversial figure which requires consideration.
Näistä ensimmäinen on kiistanalainen estimaatti, ja täten vaatii huomiota.
Do valuations of small private companies require pricings of unsystematic risks?
Vaativatko pienyhtiöiden arvonmääritykset epäsystemaattisia komponentteja?
The discount rate is typically determined by estimating a weighted average cost of capital, comprised of two different costs, the cost of equity and the cost of debt.
Diskonttokorko tyypillisesti määritetään arvioimalla pääoman keskimääräinen kustannus, mikä muodostuu kahdesta eri pääoman kustannuksesta, oman pääoman kustannuksesta ja vieraan pääoman kustannuksesta.
Regardless, of its shortcomings, all interviewees support the usage of a modified CAPM.
CAPM:in heikkouksista huolimatta kaikki haastateltavat tukevat modifioidun mallin käyttöä.
The model typically includes at least three standard inputs, the risk-free rate, the beta factor, and the equity risk premium.
Malli sisältää tyypillisesti ainakin kolme traditionaalisesta komponenttia, riskittömän koron, betan, ja markkinariskipreemion.
However, even though practitioners commonly agree that the CAPM is a generally accepted model, the premiums included in the model may vary from practitioner to another.
Siltikin vaikka asiantuntijat ovat yksimielisiä siitä, että CAPM on yleisesti hyväksytty malli, malliin sisällytettävät preemiot vaihtelevat asiantuntijasta toiseen.
Furthermore, it is found that the modified CAPM can be utilized to determine the cost of equity, as long as the model also considers unsystematic components.
Tutkimus toteaa, että modifioitua CAPM:ia voidaan hyödyntää oman pääoman kustannuksen määrittämisessä, sillä ehdolla että malliin sisällytetään myös epäsystemaattisia tekijöitä.
While many aspects in financial theory and practices have been standardized over time, the determination of the cost of equity can still be performed using various models and inputs.
Siinä missä moni seikka sekä kirjallisuudessa että käytännössä on kyetty standardisoimaan, oman pääoman kustannus voidaan edelleen määrittää vaihtoehtoisilla malleilla ja komponenteilla.
The empirical evidence of the study in this thesis is gathered by interviewing four experienced corporate finance professionals by the means of semi-structured interviews.
Tämän tutkielman tutkimuksen empiiriset havainnot on kerätty haastattelemalla neljää asiantuntijaa.
Even though financial literacy has provided multiple asset pricing models that should better the CAPM, due to practical difficulties the latter, or a version of it, is still favored by most practitioners.
Vaikka teoriat ovat tuottaneet monia estimointimalleja, joiden pitäisi tuottaa parempia tuloksia kuin CAPM, käytännön yleistettävyysongelmien johdosta versio CAPM:ista on edelleen asiantuntijoiden suosiossa.
In the most distinctive valuation method DCF, the first letter stands for discount rate, and as such has a major impact on the EVs obtained using the model.
Tunnistetuimmassa arvonmääritysmenetelmässä DCF ensimmäinen kirjain tarkoittaa diskonttokorkoa.
In addition, most models commonly include at least one unsystematic component, a size premium, while some also incorporate a country risk premium.
Näiden lisäksi monet mallit usein sisältävät myös ainakin yhden epäsystemaattisen tekijän, kokopreemion.
While theoretical frameworks are important, the practices applied by the interviewees do diverge traditional foundations.
Vaikka teoreettisia kehyksiä pidetään arvostuksessa, asiantuntijoiden hyödyntämät mallit eroavat osittain teoriasta.
While estimating the cost of equity for private valuations, the modified CAPM is the most applied asset pricing model.
Oman pääoman kustannuksen määrittämisessä modifioitu CAPM on suosituin arviointimalli.
The latter being a risk that divides both academics and practitioners on whether it is diversifiable or not.
Lisäksi toiset saattavat sisällyttää myös maariskipreemion, jonka hajauttamismahdollisuudet jakaa sekä akateemikot että asiantuntijat.
Only a few came because of work.
Vain muutama oli tullut työn vuoksi.
Approximately 170 000 foreign citizens were living in Finland in 2010.
Vuonna 2010 Suomessa asui lähes 170 000 ulkomaan kansalaista.
A small, although increasing number of people move due to work or studies.
Pieni, joskin kasvava joukko muuttaa työn tai opiskelun vuoksi.
The research data include survey and interview material.
Tutkimuksen aineisto muodostuu kysely- sekä haastatteluaineistosta.
However, the study found that gaining employment was difficult for immigrants despite a good education.
Tutkimuksessa kuitenkin havaittiin, että työllistyminen oli maahanmuuttajilla vaikeaa hyvästä koulutuksesta huolimatta.
As the number of foreign citizens increases, Finland faces many challenges related to immigration, of which employment questions are not the least significant.
Ulkomaan kansalaisten lisääntyessä Suomessa on jouduttu kohtaamaan monenlaisia maahanmuuttoon liittyviä haasteita, joista työllistymiseen liittyvät kysymykset eivät ole vähäisimpiä.
This was also evident in professional choices: for example, study places were often chosen based on which location was safe at any given time.
Tämä näkyi myös ammatinvalinnassa: opiskelupaikka oli saatettu valita esimerkiksi sen perusteella, missä oli milloinkin turvallista opiskella.
Based on these criteria, the data were divided into three groups, which were named prosperers, meanderers and survivors.
Näiden kriteerien pohjalta aineisto jakaantui kolmeen ryhmään, jotka nimettiin pärjääjiksi, harhailijoiksi ja sinnittelijöiksi.
The purpose of the survey data (n=99) is to create a quantitative image of employment opportunities of higher educated immigrants in Finland.
Kyselyaineiston (n=99) tarkoituksena on luoda määrällistä kuvaa korkeakoulutettujen maahanmuuttajien työllistymisestä Suomessa.
Even a good education does not always guarantee immigrants work in a new country because an obtained degree or know-how may not be easily transferable from one country to another.
Hyväkään koulutus ei aina takaa maahanmuuttajille työtä uudessa maassa, sillä hankittua tutkintoa ja osaamista ei ole helppo siirtää maasta toiseen.
<b>Educated immigrants in employment markets.
Koulutetut maahanmuuttajat työmarkkinoilla.
Only a few respondents (6 %) gained employment by the end of the year following their move to Finland, about a third (35 %) were employed three years after moving to Finland, and in 2004, when the data werecollected, 38 % of the respondents were employed.
Kyselyaineistoon vastanneista vain muutama (6 %) oli työssä heti Suomeen muuttovuoden lopussa, kolme vuotta Suomessa asuttuaan työssä oli runsas kolmannes (35 %) ja aineistonkeruuhetkellä eli vuonna 2004 työssä oli 38 % vastaajista.
<i>Meanderers</i> found it more difficult to find their own place.
<i>Harhailijoille</i> oman paikan löytyminen oli puolestaan hankalampaa.
Usually employment in Finland corresponded to the education obtained in the country of origin.
Useimmiten työt Suomessa vastasivat lähtömaassa hankittua koulutusta.
Higher educated immigrants’ career starts in Finland can be categorized into three groups, each of which is further divided into two subgroups so that there are altogether six different types of career starts: <i>stable</i> and <i>stabilizing career</i> corresponding to education, <i>mixed career</i> and <i>declining career</i> partially corresponding to education, as well as entry career and unemployment, not corresponding to education.
Korkeakoulutettujen maahanmuuttajien työuran alut Suomessa voidaan tyypitellä kolmeen ryhmään, joista kukin jakaantui vielä kahteen alaryhmään siten, että kaiken kaikkiaan saatiin kuusi erilaista työuran alun tyyppiä: koulutusta vastaava vakaa ja vakiintuva ura, koulutusta osittain vastaava <i>sekaura</i> ja <i>laskeva ura</i> sekä koulutusta vastaamaton <i>sisääntuloura</i> ja <i>työttömän ura</i> .
Respondents were usually employed temporarily and in the short-term.
Työsuhteet olivat tutkittavilla useimmiten määräaikaisia ja kestoltaan lyhyitä.
In the worst case, a higher degree obtained in a foreign country can be completely annulled in a new country and any acquired know-how based on that degree becomes completely worthless.
Pahimmassa tapauksessa vieraassa maassa suoritettu korkeakoulututkinto voi kokonaan mitätöityä uudessa maassa ja korkeakoulututkinnon myötä hankittu osaaminen menettää täysin arvonsa.
The process of moving to Finland was also different compared to the other two groups because departure from home usually happened with very short notice and without any advance planning when the situation quickly became critical.
Myös Suomeen muutto erosi kahdesta aikaisemmasta ryhmästä, sillä lähtö entisestä kotimaasta oli tapahtunut usein hyvinkin yllättäen vailla etukäteissuunnittelua tilanteiden kärjistyttyä nopeasti.
This is a question of wasting the individual’s, as well as the society’s, resources in a situation where educated immigrants who reside in the country permanently work either in unstable positions that have little resemblance to their education, in and out of the employment markets, or are completely outside of the employment market.
Kyse on niin yksilön kuin yhteiskunnankin resurssien tuhlaamisesta tilanteessa, jossa maassa pysyvästi asuvat koulutetut maahanmuuttajat työskentelevät tavalla tai toisella koulutustaan vastaamattomissa epävakaissa töissä, työmarkkinoiden laitamilla tai ovat kokonaan työmarkkinoiden ulkopuolella.
Interviewees were also satisfied with their own career choices at a later date.
Omiin uravalintoihin oltiin myöhemmin myös tyytyväisiä.
<i>Prosperers’</i> stories were formed via a certain positive cycle: professional choices made in the country of origin as well as the shaping of careers in Finland occurred relatively easily.
<i>Pärjääjien</i> kertomukset muotoutuivat tietyllä tavalla myönteisen kehän kautta: niin lähtömaassa tehdyt ammatinvalinnat kuin työuran muotoutuminen Suomessa tapahtuivat suhteellisen vaivattomasti.
For respondents in this group, most of their lives in their countries of origin were tinged by war and unrest.
Tämän ryhmän lähes koko elämä lähtömaassa oli sodan ja levottomuuksien sävyttämää.
However, a positive finding was that if higher educated immigrants succeeded at finding employment in Finland, the work was usually completely or partially relevant to their degrees.
Myönteistä kuitenkin oli, että mikäli korkeakoulutetut maahanmuuttajat onnistuivat Suomessa työllistymään, vastasi työ usein joko kokonaan tai ainakin osittain hankittua korkeakoulututkintoa.
It was difficult for survivors to become employed in Finland and at the time of the interview, many were still in the beginning stages.
Suomessa työelämään pääseminen oli kaikille sinnittelijöille vaikeaa ja haastatteluhetkellä useilla vielä hyvin alkutekijöissä.
Certain difficulties when making choices and dissatisfaction with earlier decisions were distinctive in this group.
Leimallista tälle ryhmälle oli tietynlainen valintojen vaikeus sekä tyytymättömyys omiin aikaisemmin tehtyihin ratkaisuihin.
The spectrum of nationalities, educational backgrounds and professions is also large among immigrants.
Myös kansalaisuuksien, koulutustaustojen, ammattien jne. kirjo muuttajien joukossa on suuri.
As education is one of the main factors that determine one’s status in the employment markets, educated immigrants should be placed in positions warranted by their degrees.
Koulutuksen ollessa yksi keskeisimmistä työmarkkina-asemaa määräävistä tekijöistä, tulisi koulutettujen maahanmuuttajien sijoittua hankitun tutkinnon oikeuttamiin tehtäviin.
Some people regretted career choices made at a young age so much so, that they decided to obtain a completely new profession after arriving in Finland.
Jotkut harmittelivat nuorena tekemiään uravalintoja niin, että päättivät Suomessa hankkia kokonaan uuden ammatin.
The immigrants in these data came to Finland mainly because of marriage, remigration and refugee reasons.
Aineistoissa mukana olevat maahanmuuttajat olivat pääosin avioliiton, paluumuuton sekä pakolaisuuden vuoksi Suomeen tulleita.
Additionally, careers comprised substantial periods of unemployment and education.
Lisäksi työurat koostuivat runsaasta työttömyydestä sekä koulutukseen osallistumisesta.
The central themes distinguishing the interviews were managing life in Finland and in the Finnish employment markets, and on the other hand what life was like in the country of origin and specifically what career choices and professional choices were made there, as well as related experiences and circumstances in life.
Haastatteluja toisistaan erottelevina keskeisinä teemoina olivat toisaalta pärjääminen Suomessa ja suomalaisilla työmarkkinoilla toisaalta elämän muotoutuminen lähtömaassa ja nimenomaan siellä tehdyt ura- ja ammatinvalinnat ja niihin liittyvät kokemukset ja elämäntilanteet.
The most common reasons for moving to Finland are marriage, remigration and refugee reasons.
Tavallisimmin Suomeen muutetaan avioliiton, paluumuuton tai pakolaisuuden vuoksi.
Additionally, the study observes how the different situations, circumstances and choices in these immigrants’ countries of origin have shaped their careers in Finland.
Lisäksi tutkimuksessa tarkastellaan, miten maahanmuuttajien lähtömaan erilaiset elämäntilanteet, olosuhteet ja valinnat ovat vaikuttaneet työuran muotoutumiseen Suomessa.
Immigrants’ employment status is usually explained by their resources, such as language skills, education, work experience, the quality and the number of social relationships and networks.
Maahanmuuttajien työmarkkina-asemaa selitetään usein maahanmuuttajien resursseilla, kuten kielitaidolla, koulutuksella, työkokemuksella, sosiaalisten suhteiden ja verkostojen laadulla ja määrällä jne. Myös maahanmuuttajiin kohdistuvilla syrjivillä ja ennakkoluuloisilla asenteilla on keskeinen merkitys työllistymisessä.
The purpose of the study is to determine how well immigrants with higher education have become employed in Finland, what their career starts were like and how they have managed to capitalize on their education in a new country.
Tutkimuksen tarkoituksena on selvittää, miten korkeakoulutetut maahanmuuttajat ovat Suomessa työllistyneet, minkälaisia heidän työuriensa alut ovat Suomessa olleet ja miten he ovat onnistuneet uudessa maassa hyödyntämään lähtömaassa hankkimaansa koulutusta.
The second set of data, in the form of usable biographical interviews (n=20), makes it possible to visualize those individual career and educational choices that the interviewees have made in their countries of origin and in Finland, as well as the situations and circumstances in which the interviewees lived in their countries of origin, based on which they have arrived in Finland and in the Finnish employment markets.
Toisena aineistona hyödynnettävän elämäkerrallisen haastatteluaineiston (n=20) kautta on mahdollista tehdä näkyväksi ne tutkittavien yksilölliset työ- ja koulutusuraan liittyvät valinnat, joita maahanmuuttajat ovat tehneet niin lähtömaassa kuin Suomessa sekä ne tilanteet ja olosuhteet, joissa tutkittavat ovat lähtömaassa eläneet ja joiden pohjalta he ovat tulleet Suomeen ja Suomen työmarkkinoille.
Compared to the other two groups, <i>survivors</i> told a completely different story, starting from the very beginning.
Muutto Suomeen merkitsi useimmille ammatillisen aseman laskua.<i> Sinnittelijät</i> kertoivat jo lähtökohdiltaan kahteen muuhun ryhmään nähden hyvin erilaista tarinaa.
A study on higher educated immigrants’ employment opportunities and career starts in Finland</b> The number of immigrants in Finland did not significantly increase until the 1990s and the early 21st century.
Maahanmuuttajien määrä on Suomessa merkittävämmin lisääntynyt vasta 1990- ja 2000-luvuilla.
The interview data are used to observe higher educated immigrants’ individual life careers, starting from their career choices and professional choices made in the country of origin and continuing through the move to Finland and the shaping of their careers in Finland.
Haastatteluaineiston kautta tarkastellaan korkeakoulutettujen maahanmuuttajien yksilöllisiä elämänuria lähtien liikkeelle korkeakoulutettujen maahanmuuttajien lähtömaassa tekemistä ura- ja ammatinvalinnoista jatkuen Suomeen muuton kautta aina työuran muotoutumiseen Suomessa.
This study focuses on immigrants who obtained higher education in their country of origin, followed by employment and career starts in Finland.
Tutkimuksessa tarkastellaan lähtömaassaan korkeakoulututkinnon suorittaneiden maahanmuuttajien työllistymistä ja työuran alkua Suomessa.
However, immigrants’ individual experiences regarding employment and how their careers are formed remain invisible and hidden behind numerical data.
Numerotietojen taakse jää kuitenkin näkymättömiin tieto maahanmuuttajien yksilöllisistä kokemuksista liittyen työllistymiseen ja työuran muotoutumiseen uudessa maassa.
The study was conducted in three phases between September 2008 and April 2012.
Tutkimus tuotettiin kolmessa vaiheessa syyskuun 2008 ja huhtikuun 2012 välisenä aikana.
In particular, seclusion/restraint was considered unnecessary.
Erityisesti eristäminen/ sitominen koettiin tarpeettomina.
However, patients received getting nurses’ time.
Kuitenkin potilaat saivat hoitajien aikaa.
In the third phase, data were collected from electronic databases.
Kolmannessa vaiheessa tutkimusaineisto kerättiin sähköisistä tietokannoista.
Patients also felt that their concerns were not well enough understood.
Potilaiden mielestä heidän huoliaan ei ymmärretty riittävästi.
In the first phase, the instrument Secluded/ Restrained Patients’ Perception of their Treatment (SR-PPT) was developed and validated in Japan in cooperation with a Finnish research group (n = 56).
Ensimmäisessä vaiheessa instrumentti Secluded/Restrained Patients’ Perception of Their Treatment (SR-PPT) kehitettiin ja validoitiin Japanissa yhteistyössä suomalaisen tutkimusryhmän kanssa (n = 56).
The patients felt that they benefited from the isolation in treating their problems more than they needed it, even if the benefit was seen to be minor.
Potilaat kokivat hyötyvänsä eristämisestä ongelmiensa hoidossa enemmän kuin tarvitsevansa sitä, vaikka myös hyöty siitä nähtiin vähäisenä.
A research ethical weakness is conceded as regards descriptions of the ethical review process (44 %) and informed consent (32 %).
Tutkimuseettisenä heikkoutena ilmeni puutteellinen kuvaus eettisestä ennakkoarvioinnista (44 %) ja informoidun suostumuksen käsittelystä (32 %).
The connection between treatment decisions and a patient’s quality of life should be evaluated more structurally in practice.
Hoitopäätösten yhteyttä potilaan elämänlaatuun tulee arvioida strukturoidummin käytännössä.
However, no conclusion is drawn to the effect that the better quality of life assessment is attributable to the seclusion/restraint because patients’ treatment period after the isolation was long and because of many other factors, as rehabilitation, medication, diagnostic differences, and adaptation.
Kuitenkaan johtopäätöksenä ei voida todeta, että parempi elämänlaadun arvio olisi seurausta eristämisestä, koska potilaiden hoitoaika eristämiskokemuksen jälkeen oli pitkä ja koska muut tekijät, kuten kuntoutus, lääkitys, diagnostiikka, sopeutuminen, mahdollisesti vaikuttivat tuloksiin.
During hospitalization secluded/restrained patients evaluated their quality of life, however, better than did non-secluded/restrained patients.
Sairaalahoidon aikana eristetyt/sidotut potilaat arvioivat elämänlaatunsa kuitenkin paremmaksi kuin ei-eristetyt/sidotut potilaat.
The goal was moreover to identify methodological challenges related to studies from the perspective of coerced patients.
Lisäksi tavoitteena oli tunnistaa metodologisia haasteita tutkimuksissa koskien potilaiden näkemystä pakosta psykiatriassa.
Methodological and ethical issues were reviewed (n = 32) using systematic review method.
Metodologiset ja eettiset aiheet tarkasteltiin systemaattisen kirjallisuuskatsauksen menetelmällä (n = 32).
Patients perceived that co-operation with the staff was poor; patients’ opinions were not taken into account, treatment targets collated and treatment methods were seen in different ways.
Potilaat kokivat yhteistyön henkilöstön kanssa heikkona; potilaiden mielipiteitä ei otettu huomioon, hoidon tavoitteita ei asetettu yhdessä ja hoitokeinot nähtiin eri tavoin.
Patients and their family members will be consulted in plans of preventive and alternative methods for seclusion and restraint.
Potilaiden ja omaisten tahtoa tulee kuulla kehitettäessä ennaltaehkäiseviä ja vaihtoehtoisia menetelmiä eristämiselle ja sitomiselle.
It can be concluded that patients in psychiatric hospital care and having a voice as an equal expert require special attention to clinical nursing, decision-making and service planning.
Voidaan todeta, että psykiatrista sairaalahoitoa vaativan potilaan kohtaaminen ja kuuleminen tasa-arvoisena oman hoitonsa asiantuntijana vaatii erityistä huomiota niin kliinisessä hoitotyössä, päätöksenteossa kuin palveluiden suunnittelussa.
The study supports the theory that in ethical decision-making situations account should be taken of medical indications, in addition to the patients’ preferences, the effect of treatment on quality of life, and this depends on other factors.
Tutkimus tukee näkökulmaa, että eettisissä päätöksentekotilanteissa tulee tapauskohtaisesti huomioida lääketieteellisten indikaatioiden lisäksi potilaan näkemys, hoidon vaikutus elämänlaatuun ja tilanteeseen vaikuttavat muut tekijät.
Changing treatment culture towards patients’ involvement will support daily life in nursing and service planning taking into account improvements in patients’ quality of life.
Hoitokulttuurin muutosta kohti potilaan osallisuutta tulee tukea hoitotyön arjessa ja palveluiden suunnittelussa huomioiden yhteys elämänlaadun paranemiseen.