natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is important to know the origin and properties of aerosols to efficiently reduce their harmful effects.
Jotta hiukkasten haitallisia vaikutuksia voitaisiin torjua mahdollisimman tehokkaasti, tarvitaan entistä tarkempaa tietoa niiden ominaisuuksista ja lähteistä.
In both size fractions, strong internal mixing of chemical components was typical for LRT particles.
Suurin osa kaukokulkeutuneesta hiukkasmassasta kuului pienhiukkasten kokoluokkaan.
The in-depth studies of selected LRT episodes in southern Finland revealed that biomass burning in agricultural fields and wildfires, occurring mainly in Eastern Europe, deteriorated air quality on a continental scale.
Myös muut Itä-Euroopan ihmistoiminnasta peräisin olevat päästöt (mm. energiantuotannosta, liikenteestä, teollisuudesta ja pienpoltosta) aiheuttivat melko voimakkaita kaukokulkeumajaksoja Etelä-Suomessa.
The hypotheses are connected to the toxicity of the species, to the factors determining toxicity, to the consequences of toxicity and to the transfer of toxins in the aquatic food web.
Hypoteesit liittyvät lajien myrkyllisyyteen, myrkyllisyyteen vaikuttaviin tekijöihin, myrkyllisyyden seurauksiin, ja levämyrkkyjen siirtymiseen ravintoverkossa.
Harmful algae in the planktonic food web of the Baltic Sea
Haitalliset levät Itämeren planktisessa ravintoverkossa
The estimated proportion of the microbial food web in nodularin transfer was 22-45 % and 71-76 % in our two experiments, respectively.
Mikrobisilmukan kautta hankajalkaisiin siirtyneen nodulariinin osuus oli toisessa kokeessamme 22-45 % ja toisessa 71-76 %.
The cellular nutrient ratios were tightly related to the toxicity.
Solunsisäiset ravinnepitoisuudet olivat tiukasti sidoksissa solujen myrkyllisyyteen.
This study deals with algal species occurring commonly in the Baltic Sea: haptophyte Prymnesium parvum, dinoflagellates Dinophysis acuminata, D. norvegica and D. rotundata, and cyanobacterium Nodularia spumigena.
Tutkimus käsittelee Itämeressä esiintyviä haitallisia planktonleviä: Prymnesium parvum -tarttumalevää, Dinophysis acuminata-, D. norvegica- ja D. rotundata -panssarisiimaleviä, sekä Nodularia spumigena -syanobakteeria.
D. norvegica was found mainly around the thermocline (max. 200 cells L-1), whereas D. acuminata was found in the whole mixed layer (max. 7 280 cells L-1).
Seuratessamme näiden panssarisiimalevien esiintymistä huomasimme, että D. norvegica esiintyi yleensä lähellä lämpötilan harppauskerrosta (max. 200 solua L-1), kun taas D. acuminata esiintyi koko sekoittuvassa vesipatsaassa (max. 7280 solua L-1).
The stoichiometric flexibility for cellular phosphorus quota was higher than for nitrogen, and nitrogen limitation led to decreased biomass.
Fosforipitoisuus vaihteli soluissa huomattavasti enemmän kuin typpipitoisuus, ja typen puute johti biomassan vähenemiseen.
Toxins in the sediment trap corresponded to 1 % of DTX-1 and 0.01 % PTX-2 of the DSP pool in the suspended matter.
Pohjan lähelle asennettuun sedimentaationoutimeen laskeutui noin 1 % ja 0.01 % vesipatsaan DTX-1- ja PTX-2 -myrkyistä.
We found that nodularin, produced by Nodularia spumigena, was transferred to the copepod Eurytemora affinis through three pathways: by grazing on filaments of small Nodularia, directly from the dissolved pool, and through the microbial food web by copepods grazing on ciliates, dinoflagellates and heterotrophic nanoflagellates.
Syanobakteeri Nodularia spumigenan tuottama nodulariini-myrkky siirtyi Eurytemora affinis hankajalkaiseen kolmea reittiä pitkin: Hankajalkaiset söivät pieniä Nodularia-rihmoja, hankajalkaisiin siirtyi veteen liuennutta nodulariinia, ja mikrobisilmukka toimi linkkinä niin, että nodulariinia siirtyi hankajalkaisiin, kun ne söivät ripsieläimiä, panssarisiimaleviä ja heterotrofisia siimaeliöitä.
This highlights the potential role of the microbial food web in the transfer of toxins in the planktonic food web.
Mikrobisilmukan rooli myrkkyjen siirtymisessä planktisessa ravintoverkossa voi siten olla merkittävä.
This indicates that the majority of the DSP toxins does not enter the benthic community, but is either decomposed in the water column, or transferred to higher trophic levels in the planktonic food chain.
Tämä viitaa siihen, että suurin osa näistä myrkyistä ei tavoita pohjaeläimistöä, vaan joko hajoaa ennen vajoamistaan tai siirtyy ravintoverkossa eteenpäin.
ranged from 0.2 to 149 pg DTX-1 cell-1 and from 1.6 to 19.9 pg PTX-2 cell-1 in the Gulf of Finland.
Löysimme Suomenlahden Dinophysis-panssarisiimalevistä DTX-1 -myrkkyä (0.2-149 pg solu-1) ja PTX-2 -myrkkyä (1.6-19.9 pg solu-1).
Since the Baltic Sea is severely eutrophicated, the fast-growing haptophytes have potential in causing toxic blooms.
Nopeasti kasvavat tarttumalevät voivat hyötyä Itämeren rehevöitymisestä ja muodostaa myrkyllisiä leväkukintoja.
In our studies, the toxicity (as haemolytic activity) of the haptophyte P. parvum was highest under phosphorus-limited conditions, but the cells were toxic also under nitrogen limitation and under nutrient-balanced growth conditions.
Tutkimuksissamme Prymnesium parvum -tarttumalevä oli myrkyllisin silloin, kun fosforin puute rajoitti sen kasvua.
Negative allelopathic effects on another algae (Rhodomonas salina) could be observed already at low P. parvum cell densities, whereas immediate lysis of R. salina cells occurred at P. parvum cell densities corresponding to natural blooms.
Korkeammissa solutiheyksissä, jotka vastasivat luonnossa havaittuja kukintoja, R. salina -solut hajosivat välittömästi joutuessaan kosketuksiin P. parvumin kanssa.
Our results were the first reports on DSP toxins in Dinophysis cells in the Gulf of Finland and on PTX-2 in the Baltic Sea. Cellular toxin contents in Dinophysis spp.
Panssarisiimalevien myrkkyjä ei ole aiemmin mitattu Suomenlahden levistä, ja PTX-2 -myrkkyä löydettiin nyt ensimmäisen kerran Itämeren panssarisiimalevistä.
Release of dissolved organic carbon from the R. salina cells was measured within 30 minutes, and an increase in bacterial number and biomass was measured within 23 h. Because of the allelopathic effect, formation of a P. parvum bloom may accelerate after a critical cell density is reached and the competing species are eliminated.
Tämän seurauksena liuenneen orgaanisen hiilen pitoisuus kasvoi vedessä 30 minuutissa, ja bakteerien lukumäärä ja biomassa kasvoivat 23 tunnin sisällä.
A P. parvum bloom indirectly stimulates bacterial growth, and alters the functioning of the planktonic food web by increasing the carbon transfer through the microbial loop.
Tällöin ravintoverkon hiilen virtaus muuttuu ja mikrobisilmukan merkitys voimistuu.
My results show that the area and openness of agricultural areas are key determinants of farmland bird abundance and distribution.
Tulokseni osoittavat, että maatalousmaiseman avoimuus ja laajuus ovat ensiarvoisen tärkeitä peltolinnuston runsaudelle ja levinneisyydelle.
A major problem for farmland bird conservation in Finland is the conflict between landscape structure and agricultural management.
Peltolinnuston kannalta suurin ongelma Suomen maatalousympäristöissä on maantieteellinen ristiriita maiseman rakenteen ja maatalouden tuotantosuuntien välillä.
I found that in boreal agroecosystems farmland birds favour fields with springtime vegetative cover, especially agricultural grasslands and set-asides.
Tulosteni mukaan boreaalisessa maatalousympäristössä peltolinnut suosivat keväällä kasvipeitteisiä peltoja, ennen kaikkea nurmia ja kesantoja.
A landscape composition with enough open farmland combined with key habitats such as farmyards and wetland is likely to provide essential prerequisites for the occurrence of a rich farmland avifauna.
Monimuotoinen maisemakoostumus, jossa on riittävästi avointa peltoa ja lisäksi muita avainelinympäristöjä, kuten maatilojen piharakennuksia ja kosteikkoja, on peltolinnuston monimuotoisuudelle optimaalinen.
In Finland, the majority of large areas suitable for open habitat specialists are located in southern and western parts of the country.
Suomessa peltolinnustolle sopivimmat laajat peltoalueet ovat runsaimpia maan etelä-, lounais-, ja länsirannikon seuduilla.
During the past decades agricultural intensification has caused dramatic population declines in a wide range of taxa related to farmland habitats, including farmland birds.
Maatalouden tehostuminen viime vuosikymmeninä on aiheuttanut laajamittaista maatalousluonnon köyhtymistä, ja myös peltolinnut ovat huomattavasti vähentyneet.
The most urgent action aiming to preserve farmland biodiversity would be to support re-introducing and sustaining cattle farming by environmental subsidies.
Parhaiten peltolinnuston tilaa voitaisiin kuitenkin kohentaa tukemalla karja- ja sekamaatalouden harjoittamista ja myöskin uudelleenkäynnistämistä.
Areas with mixed and cattle farming are virtually absent from the large agricultural plains of southern and south-western Finland, where the landscape structure is more likely to be favourable for rich farmland bird assemblages.
Peltolinnuston monimuotoisuutta edistävä karjatalous on lähes hävinnyt Etelä- ja Lounais-Suomen laajoilta peltoaukeilta, joissa maiseman avoimuus suosii runsasta peltolinnustoa.
This would be especially beneficial in the southern parts of Finland, where the landscape characteristics and abundance of agricultural areas are most suitable for farmland birds and where cattle farming is currently rare.
Linnuston kannalta erityisen hyödyllistä se olisi maan etelä- ja lounaisosien suurilla peltoalueilla, joilla karjatalous nykyisin on vähäistä.
On the other hand, mixed and cattle farming is still rather frequent in northern and central parts of the country, where the landscape structure is not suitable for many farmland specialist birds requiring open landscapes.
Karjataloutta taas harjoitetaan runsaammin pohjoisempana ja idempänä, jossa taas maiseman rakenne ei ole riittävän avoin monimuotoiselle peltolintuyhteisölle.
In this thesis, I studied how boreal farmland landscape characteristics and agricultural land use affect the abundance and diversity of farmland birds using extensive field data collected by territory mapping of breeding farmland birds in various parts of Finland.
Väitöskirjassani tutkin, miten boreaalisen maatalousympäristön maiseman ja peltojen käytön erityispiirteet vaikuttavat peltolinnuston runsauteen ja monimuotoisuuteen.
My results provide useful guidelines for farmland bird conservation, and imply that considerable attention needs to be paid to landscape factors when selecting areas for various conservational management actions, such as agri-environment schemes.
Maisematekijät olisi syytä ottaa huomioon erilaisten maatalousluonnolle hyödyllisten toimenpiteiden sijoittamisessa.
Small-scale non-crop habitats, especially ditches and ditch margins, are also important for many bird species in the Finnish agroecosystems, but have dramatically declined during the last decades.
Myös viime vuosikymmeninä dramaattisesti vähentyneet avo-ojat ja pientareet ovat linnustolle tärkeitä.
It is likely that the decrease of crops providing vegetative cover in the spring, such as permanent grasslands, cultivated grass, and autumn-sown cereals, has greatly contributed to the declines of Finnish farmland birds.
Siten kevätviljavaltaisessa Suomessa kasvipeitteisten peltojen väheneminen karjatalouden vähenemisen myötä vaikuttaa olevan yksi keskeinen syy peltolinnuston taantumiseen.
This flexibility may be evolutionarily and mechanistically important.
Havaittu transpositiokoneiston joustavuus voi olla sekä evolutiivisesti että mekanistisesti tärkeää.
They are abundant residents in virtually all the genomes studied, for instance, the genomic portion of TEs is approximately 3% in Saccharomyces cerevisiae, 45% in humans, and apparently more than 70% in some plant genomes such as maize and barley.
Kaikkien eliöiden perimä koostuu geeneistä jotka ohjeistavat elintärkeitä toimintoja, sekä ns. toistuvista DNA-jaksoista joiden osuus perimästä vaihtelee, ollen bakteereilla n. 3%, ihmisellä 45% ja joillain kasveilla jopa yli 70%.
Despite the diversity of transposable elements they all use a fundamentally similar mechanism called transpositional DNA recombination (transposition) for the movement within and between the genomes of their host organisms.
Huolimatta transposonien monimuotoisuudesta ne kaikki käyttävät hyvin samanlaista liikkumismekanismia, transpositiota.
The Mu core machinery displayed surprising flexibility in substrate usage, as it was able to utilize Hin-Mu end specific DNA substrates and to process Mu end DNA hairpin substrates.
Tutkimuksemme osoitti, että Mu:n transpositiokoneisto on niin joustava että se kykenee ottamaan erilaisia silmukkarakenteisia DNA substraatteja koneistona osaksi, avaamaan suljetut DNA silmukat, ja liittämään ne uuteen kohde DNA:han.
The Hin-Mu core machinery components were identified and shown to be functional.
Hin-Mu on ensimmäinen Mu:n kaltainen profaagi jonka transpositiokoneisto on tunnistettu ja osoitettu toiminnalliseksi.
Yet, the minimal core machinery required for transposition comprises a multimer of transposase or integrase proteins and their binding sites at the element DNA ends only.
Transposonit kokoavat transpositiokoneiston jossa yksinkertaisimmillaan transposaasi proteiinit ovat sitoutuneet transposoni DNA:n päihin muodostaen DNA-proteiinikompleksin (ydinkoneiston).
Characterization of the molecular components and function of BARE-1, Hin-Mu and Mu transposition machineries
Etsimme ohran solu-uutteista BARE-1:n VLP-koneiston komponentteja sekä koottuja VLP-koneistoja.
The hairpin processing reaction by MuA was characterized in detail.
DNA:n silmukkarakenteen (hairpin).
The transposition reactions take place within the context of a transposition machinery, which can be particularly complex, as in the case of the VLP (virus like particle) machinery of retroelements, which in vivo contains RNA or cDNA and a number of element encoded structural and catalytic proteins.
Ensimmäisessä osassa tutkimme ohran retrotransposonia, BARE-1:a, jonka elämänkiertoon oletettavasti kuuluu RNA välivaihe ja viruksen kaltaiset partikkelit (VLP:t), jotka muistuttavat rakenteeltaan ja toiminnaltaan viruksia ja toimivat retrotransposonin transpositiokoneistona.
The components or their activity required for functional BARE-1 VLP machinery and retrotransposon life cycle were present in vivo and VLP-like structures could be detected.
Työmme tulokset viittaavat siihen että BARE-1 voi olla aktiivinen retrotransposoni, joka kokoaa VLP-koneiston ja käyttää sitä liikkumiseen ohran perimässä.
This work focuses on the identification, characterization, and functional studies of the molecular components of the transposition machineries of BARE-1, Hin-Mu and Mu. For BARE-1 and Hin-Mu transpositional activity has not been shown previously, whereas bacteriophage Mu is a general model of transposition.
Tässä työssä määritimme Hin-Mu:n ydinkoneiston proteiini ja DNA komponentit, tuotimme ja puhdistimme ko. komponentteja ja tutkimme niiden ominaispiirteitä vertaamalla niitä Mu:n vastaaviin komponentteihin, ja osoitimme Hin-Mu:n ydinkoneiston olevan toiminnallinen vastaavissa koeputkiolosuhteissa joissa Mu:n transpositiota tutkitaan.
Transposons plays essential role in genome evolution, in lateral transfer of antibiotic resistance genes among bacteria and in life cycle of certain viruses such as HIV-1 and bacteriophage Mu.
Bakteereilla antibioottien vastustuskykyä koodaavat geenit siirtyvät usein solusta toiseen transposonien välityksellä.
The function of Mu core machinery was studied for its ability to use various DNA substrates: Hin-Mu end specific DNA substrates and Mu end specific hairpin substrates.
Tutkimme Mu:n koneiston kykyä käyttää hyväkseen tällaisia silmukkamuotoisia DNA substraatteja.
Transposable elements, transposons, are discrete DNA segments that are able to move or copy themselves from one locus to another within or between their host genome(s) without a requirement for DNA homology.
Tässä kompleksissa transposaasi katalysoi kemialliset reaktiot, DNA:n katkaisun ja uudelleen liittämisen, ja tämän koneiston avulla transposoni liikkuu paikasta toiseen.
In the case of Hin-Mu, which is a Mu-like prophage in Haemophilus influenzae Rd genome, the components of the core machinery (transposase and its binding sites) were characterized and their functionality was studied by using an in vitro methodology developed for Mu.
Tässä työssä tutkittiin kolmen transposonin transpositiokoneistoja, tunnistettiin niiden molekulaariset (proteiini ja DNA) komponentit, sekä tutkittiin niiden ominaispiirteitä ja toiminnallisuutta.
The components of the Mu and Hin-Mu core machineries were partially interchangeable, reflecting both evolutionary conservation and flexibility within the core machineries.
Työmme myös osoitti, että Mu:n ja Hin-Mu:n transpositiokoneistot ovat rakenteeltaan hyvin samankaltaisia, mutta omaavat tiettyjä toiminnallisia erilaisuuksia.
The DNA breakage and joining reactions that underlie their transposition are chemically similar in virtually all known transposition systems.
Se kuinka nämä koneistot kootaan ja kuinka ne molekyylitasolla toimivat määrittää monia ominaisuuksia transposonin elinkierrossa.
For BARE-1, which is a retroelement of barley (Hordeum vulgare), the protein and DNA components of the functional VLP machinery were identified from cell extracts.
Osoitimme että kaikki proteiini ja DNA komponentit jotka tarvitaan toiminnalliseen VLP-koneistoon voidaan havaita puhdistetuista ohran solu-uutteista.
DNA Packaging and Host Cell Lysis : Late Events in Bacteriophage PRD1 Infection
DNA:n pakkaus ja isäntäsolun hajotus : Bakteriofaagi PRD1 -infektion loppuvaiheen tapahtumat
The object of this study is a tailless internal membrane-containing bacteriophage PRD1.
Tämän tutkimuksen kohteena on eräs bakteereja infektoiva virus, PRD1.
The two least characterised steps of the PRD1 life-cycle, the genome packaging and virus release are investigated here.
Työssä on keskitytty PRD1:n elinkierron kahteen viimeiseen vaiheeseen: viruksen genomin pakkaamiseen ja isäntäsolun hajotukseen.
However, this phage has some fascinating individual peculiarities, such as DNA packaging into a membrane vesicle inside the capsid, absence of apparent portal protein, holin inhibitor and procapsid expansion.
Viruksen perimäaineksen, pitkän DNA- tai RNA-molekyylin, pakkaaminen tiukasti hyvin pieneen, suojaavaan proteiinikuoreen eli kapsidiin edelleen kuljetettavaksi seuraavaan kohteeseen on kiehtova prosessi.
A model for PRD1 DNA packaging was also proposed.
Tässä työssä on tutkittu PRD1:n perimäaineksen eli genomin pakkaamista kapsidiin.
PRD1 shares the main principles of virion assembly (DNA packaging in particular) and host cell lysis with other dsDNA bacteriophages.
PRD1:n rakenne on bakteerivirukseksi poikkeuksellinen, ja se on osittain samankaltainen adenoviruksen kanssa.
Another part of this study covers the lysis of the host cell.
Toivon mukaan tämä väitöskirjatyö voi omalta osaltaan tuoda lisävalaistusta käsityksiimme näistä bakteerivirusten perustavanlaatuisista prosesseista.
We managed to purify the procapsids for an in vitro packaging system, optimise the reaction and significantly increase its efficiency.
Kun viruksen genomi on monistettu solussa ja uudet viruspartikkelit on koottu, on niiden päästävä ulos solusta infektoimaan uusia isäntäsoluja.
Among the patients, 50% of the specimens were taken on a clinical basis, 43% on a screening basis after exposure to MRSA, 3% on a screening basis because of hospital contact abroad, and 4% for other reasons.
Kolmannesta kyselytutkimuksesta selvisi, että puolet MRSA-positiivisten potilaiden seulontanäytteistä oli otettu kliinisillä perusteilla, 43 % MRSA-altistumiseen liittyvillä seulontaperusteilla, 3 % ulkomaan sairaalakontakteihin liittyvillä seulontaperusteilla, ja 4 % jonkin muun syyn takia.
MRSA has been established as a major hospital pathogen, but has also been found increasingly in long-term facilities (LTF) and in communities of persons with no connections to the health-care setting.
MRSA on ollut jo kauan sairaaloiden vaivana, mutta nykyään sitä löydetään yhä useammin myös pitkäaikaislaitospotilailta sekä henkilöiltä, joilla ei tiedetä olleen yhteyttä terveydenhuollon laitoksiin.
Molecular typing has revealed numerous outbreak strains of MRSA, some of which have previously been associated with community acquisition.
Molekyylibiologisten menetelmien avulla on tunnistettu useita MRSA-epidemioita, joista jotkut viittaavat mahdollisiin avohoitoperäisiin tartuntoihin.
Surveys, which focused on the MRSA situation in long-term facilities in 2001 and on the background information of MRSA-positive persons in 2001-2003, were also carried out.
Lisäksi arvioitiin MRSA-diagnostisia menetelmiä kliinisen mikrobiologian laboratorioissa, sairaanhoitopiirien MRSA-seulonta-aktiviteettia, ja pitkäaikaishoitolaitosten MRSA-tilannetta vuonna 2001, sekä MRSA-positiivisten henkilöiden näytteenottoperustetta vuosina 2001-2003 kyselytutkimusten avulla.
Those strains were also one cause of the strikingly increasing invasive MRSA findings.
Nämä kaksi kantaa vallitsivat myös jyrkästi lisääntyneissä verilöydöksissä.
The increasing proportion of elderly population carrying MRSA suggests that MRSA is an emerging problem in Finnish long-term facilities.
Toisen kyselytutkimuksen perusteella voitiin todeta, että MRSA:n lisääntyminen vanhusväestössä viittaa sen aiheuttamaan lisääntyvään ongelmaan vanhainkodeissa.
Combining the use of enrichment broth and perineal swabbing, in addition to nostrils and skin lesions swabbing, may be an alternative for throat swabs in the nursing home setting, especially when residents are uncooperative.
Toisessa tutkimuksessa todettiin, että perineum-näytteiden otto sekä rikasteviljelyn käyttö yhdistettynä nenä- ja haavanäytteiden ottoon voisi olla vaihtoehto nielunäytteiden otolle.
In Finland, the annual number of MRSA isolates reported to the National Infectious Disease Register (NIDR) has constantly increased, especially outside the Helsinki metropolitan area.
Suomessa Kansanterveyslaitoksen (KTL) tartuntatautirekisteriin (ttr) ilmoitettujen MRSA-tapausten lukumäärä on lisääntynyt selkeästi viime vuosina.
Both the Geno Type® MRSA and EVIGENETM MRSA Detection tests are usable, accurate, cost-effective, and sufficiently fast methods for rapid MRSA confirmation from a pure culture.
Lisäksi todettiin, että kaksi yleisesti käytettyä kaupallista molekyylibiologista sovellusta olivat yhtä herkkiä ja tarkkoja kuin kotitekoinen menetelmä, mutta lisäksi nopeampia ja yksinkertaisempia toteuttaa MRSA:n tunnistamisessa bakteeripuhdasviljelystä kuin kotitekoinen menetelmä.
The predominant MRSA strains changed over time and place, but two internationally spread epidemic strains of MRSA, FIN-16 and FIN-21, were related to the increase detected most recently.
Eri molekyylibiologisten menetelmien avulla KTL:n asiantuntijalaboratoriossa todettiin, että vallitsevat MRSA-kannat ovat vaihdelleet vuosittain eri puolilla Suomea, mutta viimeaikaisen nousun takana oli kaksi kansainvälisesti levinnyttä MRSA-epidemiakantaa.
The cefoxitin disk diffusion method was superior to that of oxacillin disk diffusion and to the MIC tests in predicting mecA-mediated resistance in S. aureus when incubating at +35°C with or without the addition of NaCl to the test medium.
Todettiin, että kefoksitiini-antibioottikiekkotesti oli ylivertainen ennustamaan S. aureuksen vastustuskykyä metisilliinille verrattuna perinteisiin, oksasilliini-antibiootilla tehtäviin herkkyystesteihin.
With questionnaires, the diagnostic methods used for MRSA identification in Finnish microbiology laboratories and the number of MRSA screening specimens studied were reviewed.
Väitöskirjassa arvioitiin lisäksi laboratoriodiagnostisia menetelmiä, jotka olisivat tarkoituksenmukaisia MRSA:n tunnistamisessa sekä sen ulkoasun että perimän perusteella kliinisen mikrobiologian laboratorioissa.