natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In wood of both untreated and fertilised trees, the average shape of the cell cross-section changed from circular via ambiguous to rectangular as the cambial age increased.
Selluloosamikrofibrillien suuntajakauman keskiarvo ja moodi siirtyivät kohti solujen pitkittäissuuntaa jälsisolukon iän kasvaessa.
Cellulose crystallites were found to be 192 284 Å long and 28.9 33.4 Å wide in chemically untreated wood and they were longer and wider in mature wood than in juvenile wood.
Kiteisen selluloosan muodostamat selluloosakristalliitit olivat keskimäärin pidempiä ja leveämpiä pintapuussa kuin nuorpuussa.
The Poisson ratio was negative in kraft cooked wood and positive in chemically untreated wood.
Sen sijaan solukon tiheydellä oli selvä vaikutus kemiallisesti käsittelemättömien näytteiden murtolujuuteen ja kimmomoduliin.
The mass absorption coefficient for x-rays was higher in wood of fertilised trees than in that of untreated trees and wood of fertilised trees contained more of the elements S, Cl, and K, but a smaller amount of Mn. Cellulose crystallites were longer in wood of fertilised trees than in that of untreated trees.
Toisaalta puusolukon tiheys oli pienempi, alkuainekoostumus muuttui ja selluloosakristalliitit olivat pidempiä lannoituksen aikana muodostuneessa puussa.
X-ray diffraction (XRD) was used to determine the orientation of cellulose microfibrils (microfibril angle, MFA), the dimensions of cellulose crystallites and the average shape of the cell cross-section.
Lannoituksella ei ollut vaikutusta mikrofibrillien suuntajakaumaan tai solujen poikkileikkauksen muotoon.
The Poisson ratio νca of crystalline cellulose in Norway spruce wood was shown to be largely dependent on the surroundings of crystalline cellulose in the cell wall, varying between -1.2 and 0.8.
Ligniinin poisto solukosta sulfaattikeitolla vaikutti tähän siten, että selluloosaketjujen venymisen ohella niiden välimatka kristalliiteissa kasvoi.
Tensile testing with in situ XRD was used to characterise the mechanical properties of wood and the deformation of crystalline cellulose within the wood cell walls.
Soluseinän rakenneyksiköiden välisten vuorovaikutusten tuntemus auttaa ymmärtämään, miksi puusolujen rakenne on juuri sellainen kuin on, ja miten puun tilavuuden ja massan vuosittainen kasvu heijastuu kulloinkin muodostuvien soluseinien rakenteeseen.
Tensile tests parallel to the cells showed that if the mean MFA is initially around 10 degrees or smaller, no systematic changes occur in the MFA distribution due to strain.
Mikrofibrillien suuntajakauma ei systemaattisesti muuttunut venytyksen aikana eikä suuntajakauma suoraan selittänyt näytteiden murtolujuutta tai kimmomodulia.
Crystalline cellulose elongated much less than the entire samples.
Kemiallisesti käsittelemättömien näytteiden vetokokeissa selluloosakristalliittien selluloosaketjut venyivät ja samanaikaisesti niiden välimatka pieneni.
In chemically untreated wood, νca was larger in mature wood and in latewood compared to juvenile wood and earlywood.
Mittaukset suoritettiin Helsingin yliopistossa, Metsäntutkimuslaitoksella, Kielin yliopistossa sekä synkrotronisäteilylaboratorioissa Grenoblessa (European Synchrotron Radiation Facility ESRF) ja Hampurissa (Hamburger Synchrotronstrahlungslabor HASYLAB).
Studies on the Cell Wall Structure and on the Mechanical Properties of Norway Spruce
solukon rakenteeseen ja etsittiin yhteyksiä rakenteen ja mekaanisten ominaisuuksien välillä.
In electronics applications, carbon nanotubes have to be interconnected to the macroscopic world via metal contacts.
Elektroniikan sovelluksissa hiilinanoputket täytyy kytkeä makroskooppiseen maailmaan metallikontaktien kautta.
Thus, the results of this thesis not only address practical aspects of irradiation-mediated engineering of nanosystems, but also contribute to our understanding of the behaviour of point defects in low-dimensional nanoscale materials.
Siksi tämän väitöskirjan tulokset antavat tietoa nanojärjestelmien säteilytyksen vaikutuksista ja myös lisäävät ymmärrystä hilavirheiden käytöksestä matalaulotteisissa nanomateriaaleissa.
As traditional silicon-based devices are reaching the level of miniaturisation where leakage currents become a problem, these properties make nanotubes a promising material for applications in nanoelectronics.
Koska perinteisten piihin perustuvien puolijohdelaitteiden koon pienennys alkaa saavuttamaan rajan, jolloin vuotovirrat aiheuttavat ongelmia, hiilinanoputket ovat lupaava materiaali nanoelektroniikan sovelluksiin.
Interactions between the nanotubes and metal particles are also essential for nanotube synthesis, as single walled nanotubes are always grown from metal catalyst particles.
Hiilinanoputkien ja metallinanopartikkeleiden vuorovaikutukset ovat myös olennaisia hiilinanoputkien kasvun ymmärtämiselle, sillä yksiseinäiset hiilinanoputket kasvavat aina metallisista katalyyttihiukkasista.
Carbon nanotubes, seamless cylinders made from carbon atoms, have outstanding characteristics: inherent nano-size, record-high Young’s modulus, high thermal stability and chemical inertness.
Hiilinanoputket ovat hiiliatomien muodostamia saumattomia sylintereitä, joiden luontainen nanokoko, ennätyksellinen jäykkyys, vakaus korkeissa lämpötiloissa ja kemiallinen reagoimattomuus tekevät niistä erittäin lupaavia sovellusten kannalta.
Surface curvature and the size of metal nanoparticles is demonstrated to determine the local carbon solubility in these particles.
Metallinanopartikkelin pintakaarevuuden ja koon näytetään määräävän hiilen liukoisuuden näihin partikkeleihin.
They also have extraordinary electronic properties: in addition to extremely high conductance, they can be both metals and semiconductors without any external doping, just due to minute changes in the arrangements of atoms.
Lisäksi hiilinanoputkien sähköiset ominaisuudet ovat erityislaatuisia: korkean sähkönjohtavuuden lisäksi hiilinanoputket voivat olla joko johteita tai puolijohteita ilman ulkoisten epäpuhtauksien lisäämistä.
In this thesis, the possibility of using ion and electron irradiation as a tool to introduce defects in nanotubes in a controllable manner and to achieve these goals is explored.
Tässä väitöskirjassa tutkitaan ioni- ja elektronisäteilytyksen käyttöä hallitun hilavirheiden muodostamisen työkaluna näiden ongelmien ratkaisemiseksi.
However, several obstacles must be overcome for the development of nanotube-based nanoelectronics.
Kuitenkin monia kehitysaskeleita tarvitaan ennen kuin hiilinanoputkia voidaan soveltaa nanoelektroniikassa.
The extensive simulation results for various types of defect make it possible to unequivocally identify defects in single walled carbon nanotubes by combining electronic structure calculations and scanning tunneling spectroscopy, offering a reference data for a wide scientific community of researchers studying nanotubes with surface probe microscopy methods.
Lisäksi esitetään muodostuvien hilavirheiden vaikutus elektronirakenteeseen ja näytetään miten hilavirheet voidaan tunnistaa erittäin tarkasti käyttäen esitettyjä elektronirakennelaskuja ja tunnelointimikroskooppia.
It is shown that, indeed, by energy selective irradiation the conductance can be controlled.
Tässä väitöskirjassa tutkitaan hiilinanoputkien säteilyvastetta ja osoitetaan, että valikoimalla säteilytysenergia hiilinanoputkien sähkönjohtavuutta voidaan muokata.
One of them is the ability to modify locally the electronic structure of carbon nanotubes and create reliable interconnects between nanotubes and metal contacts which likely can be used for integration of the nanotubes in macroscopic electronic devices.
Esimerkiksi sähköisten ominaisuuksien paikallinen muokkaaminen ja metallikontaktien luominen hiilinanoputkien ja niiden ympäristön välille on oltava mahdollista.
In this thesis, both growth and creation of nanotube-metal nanoparticle interconnects driven by electron irradiation is studied.
Tässä väitöskirjassa tutkitaan elektronisäteilytyksen ajamaa hiilinanoputkien kasvua metallinanopartikkeleista sekä hiilinanoputkien ja metallipartikkeleiden välisten rajapintojen muodostumista.
Defects are known to modify the electronic properties of carbon nanotubes.
Hilavirheiden tiedetään muuttavan hiilinanoputkien sähköisiä ominaisuuksia ja niiden vaikutus sähkönjohtavuuteen riippuu hilavirheen lajista.
Since different types of defects have very different effects on the conductivity, knowledge of their abundance as induced by ion irradiation is central for controlling the conductivity.
Siksi on tärkeää tietää ionisäteilyksessä muodostuvien hilavirheiden määrä ja laji, jotta ionisäteilytystä voitaisiin käyttää sähkönjohtavuuden muokkaamiseen.
It is shown that structural defects created by the electron beam and efficient reconstruction of the nanotube atomic network, inherently related to the nanometer size and quasi-one dimensional structure of nanotubes, are the driving force for junction formation.
Hilavirheiden luomisen ja niiden hiilinanoputkien koosta ja yksiulotteisesta luonteesta aiheutuvan uudelleen järjestäytymisen näytetään olevan välttämätöntä rajapintojen muodostumiselle.
Protein conformations and dynamics can be studied by nuclear magnetic resonance spectroscopy using dilute liquid crystalline samples.
Tässä työssä on tutkittu proteiinien rakenteellisten ja dynaamisten ominaisuuksien tulkintaa ydinmagneettisella resonanssispektroskopialla mitatuista tuloksista.
It was discovered that unfolded proteins without any additional structure beyond that of a mere polypeptide chain exhibit residual dipolar couplings.
Siinä on osoitettu, että vastoin aiempaa käsitystä myös täysin rakenteettomista proteiineista saadaan mitattua jäännösdipolikytkennäksi kutsuttu suure, joka antaa ainutlaatuista tietoa molekyylin atomien välisistä suhteista.
Protein dynamics were shown to modulate the effective molecular alignment in a dilute liquid crystalline medium.
Työssä on myös osoitettu riittämättömäksi vallitseva tapa kohdella proteiinia kuin kiinteää molekyyliä sen keskimääräistä asentoa määritettäessä.
Residual dipolar couplings offer an attractive possibility for the direct observation of protein conformational preferences and dynamics.
Tutkimuksen tulokset mahdollistavat entistä tarkemman kuvan saamisen proteiinien rakenteellisista ja dynaamisista ominaisuuksista.
A computational method for rapid prediction of unfolded protein residual dipolar couplings was also developed.
On olemassa myös rakenteellisesti epävakaita proteiineja, jotka ottavat toiminnallisen muotonsa vasta vuorovaikutuksessa.
It was noted that dynamics induced alignment is significant especially for the interpretation of molecular dynamics in small, globular proteins.
Proteiineihin liittyvät häiriöt ovat syypää mm. sellaisiin vakaviin saurauksiin kuin Alzheimerin ja Creutzfeldt-Jakobin taudit.
Head and neck cancers constitute the seventh most common cancer group worldwide.
Pään ja kaulan syövät ovat maailman seitsemänneksi yleisin syöpätyyppi.
Their incidence has been declining in the Western world, along with the decrease in tobacco smoking.
Niiden esiintyvyys länsimaissa on laskenut tupakoinnin vähentyessä.
The first part of the present study analyzed the treatment and outcome in two patient series treated over a ten-year period.
Tämän tutkimuksen ensimmäisessä osakokonaisuudessa analysoitiin vuosien 2000-2009 aikana annettuja hoitoja ja hoitotuloksia kahdessa potilassarjassa.
The incidence of oropharyngeal squamous cell carcinoma (OPSCC) has been rising over the last two to three decades in many Western countries.
Suunielusyöpä on kuitenkin yleistynyt monessa länsimaassa viimeisen muutaman vuosikymmenen aikana.
The only well-validated prognostic biomarkers in OPSCC are HPV and protein p16, reflecting HPV involvement.
Ainoat validoidut ennusteelliset merkkiaineet ovat HPV ja proteiini p16, joka on HPV-assosiaation osoittamiseen käytettävä sijaismerkkiaine.
The outcome of lateral-wall OPSCC (tonsil) remained similar compared to an earlier Finnish nationwide report, but the outcome of anterior-wall disease (base of tongue) slightly improved.
Aikaisempaan kansalliseen suunielusyöpätutkimukseen verrattuna nielun sivuseinämän (nielurisan) taudin ennuste oli pysynyt muuttumattomana, mutta nielun etuseinämän (kielen tyven) taudin ennuste oli hieman parantunut.
The second part of this thesis study (Studies III and IV) evaluated the role of TLRs in OPSCC.
Tutkimuksen toisessa osakokonaisuudessa (osatyöt III-IV) tutkimme TLR:n merkitystä suunielusyövässä.
Study II revealed that the relative rate of neck dissections had decreased while the delivery of definitive oncological treatment had increased.
Toisen osatyön tulosten mukaan kauladissektioiden suhteellinen määrä väheni samalla kun definitiivinen kemosädehoito yleistyi.
HPV-positive OPSCC differs from the HPV-negative form in various aspects: Patients are younger, and they typically have less tobacco and alcohol consumption.
Potilaat, jotka sairastuvat taudin HPV-positiiviseen muotoon ovat nuorempia, tyypillisesti tupakoivat vähemmän ja käyttävät vähemmän alkoholia.
As a pilot study, we analyzed TLR 2, 3, 4, 5, 7, and 9 expression, p16 expression, and HPV status in 35 OPSCC samples.
Analysoimme ensin TLR 2, 3, 4, 5, 7 ja 9 sekä p16 ilmentymisen ja HPV-statuksen 35:sta suunielusyövästä.
The findings indicated that high TLR 5 expression and low TLR 7 expression were related to poor disease-specific survival in the group of HPV-positive OPSCC patients.
Sen lisäksi havaitsimme, että voimakas TLR 5 ja matala TLR 7 ilmentyminen olivat yhteydessä korkeaan tautikuolleisuuteen HPV-positiivista tautimuotoa sairastavilla potilailla.
However, the regional control rate had not worsened.
Taudin uusiutumismäärät kaulalla eivät kuitenkaan lisääntyneet.
Validated predictive biomarkers could aid in the treatment individualization of OPSCC.
Kliiniseen käyttöön sopivien ennusteellisten biomerkkiaineiden löytäminen voisi mahdollistaa suunielusyöpäpotilaiden yksilöllisempien hoitojen suunnittelun.
Regional failures occurred in patients with class cN2b or higher and they often developed on the contralateral side of the neck, including in patients with an ipsilateral primary tumor.
Kaulan alueen uusiutumat kehittyivät potilaille, joiden kaulan kliininen luokitus oli N2b tai korkeampi ja ne kehittyivät usein emokasvaimen vastakkaiselle puolelle.
In HPV-associated cervical carcinoma, alteration in the expression of TLRs has been observed.
HPV-infektion pitkittyessä kohdunkaulassa ja myös kohdunkaulan syövässä on todettu, että usean TLR:n ilmentyminen on poikkeavaa.
Based on these results, we evaluated the association of TLR 5, 7, and 9 with clinicopathological and outcome data in a cohort of 202 OPSCC patients.
Näiden tulosten perusteella selvitimme TLR 5, 7, ja 9 merkitystä laajemmassa 202 potilaan aineistossa verraten näiden proteiinien ilmentymistä potilaisiin ja tautiin liittyviin tekijöihin sekä taudin ennusteeseen.
They tend to have smaller primary tumors but more advanced disease in the neck.
Lisäksi emokasvain on yleensä pienempi, mutta kaulalle on usein kehittynyt enemmän etäpesäkkeitä.
Study I included all OPSCC patients treated at the Finnish university hospitals, and Study II focused on the management of the neck in cN+ disease of patients treated at the Helsinki University Hospital.
Ensimmäiseen osatyöhön oli kerätty kaikki Suomen viidessä yliopistosairaalassa hoidetut suunielusyöpäpotilaat.
Toll-like receptors (TLRs) are receptors, which initiate immunological cascades.
Tollin kaltaiset reseptorit (TLR) aloittavat tulehdusreaktiota, mutta niillä on myös todettu olevan yhteys syövän kehittymiseen.
Patients with HPV-positive tumors have better odds of survival, but their post-treatment lifetime may be harmed by major treatment-related morbidity.
HPV-positiivista tautia sairastavat potilaat ovat usein nuorempia ja heillä on suurempi todennäköisyys välttyä taudin uusiutumalta, joten osa heistä joutuu kärsimään pitkään hoitojen jälkeisistä haittavaikutuksista.
TLR 5, 7, and 9 expression varied according to p16 and HPV status.
TLR 5, 7 ja 9 ilmentyminen erosi p16-positiivisten ja –negatiivisten sekä HPV-positiivisten ja –negatiivisten suunielusyöpien välillä.
The cohort included 674 patients, and during the study period, the incidence of this disease increased, which mainly occurred in the group of patients carrying a HPV-associated tumor.
Tauti, ja erityisesti sen HPV:hen liittyvä muoto lisääntyi tutkimusajanjakson aikana.
Therefore, these receptors could have a role in HPV-associated OPSCC.
Tällä perusteella voidaan olettaa, että TLR:llä voisi olla keskeinen merkitys myös suunielusyövässä.
This trend is attributed to human papillomavirus (HPV), which is responsible for the majority of OPSCC cases, whereas, the incidence of HPV-unrelated OPSCC has decreased.
Muutoksen taustalla on ihmisen papilloomaviruksen (HPV) aiheuttamien suunielusyöpätapausten merkittävä lisääntyminen.
To solve this technical/instrumental constraint, this thesis presents a new methodology that facilitates the direct estimation of PAR absorption.
Tämän teknisen/instrumentaalisen rajoitteen ratkaisemiseen väitöskirja esittelee uuden metodologian, joka helpottaa PAR-absorption suoraa arviointia.
This thesis classifies the sources of variability in terms of methodological (i.e. over-simplification and technical/instrumental constraints) and spatiotemporal limitations.
Vaihtelulähteet luokitellaan metodologisten (liiallinen yksinkertaistaminen ja tekniset/instrumentaaliset rajoitteet) ja spatiotemporaalisten rajoitteiden mukaan.
Biochemical and physiological processes help to achieve this balance, as certain processes regulate the activity of light-dependent photochemical reactions, whilst others regulate the activity of temperature-dependent biochemical reactions.
Biokemialliset ja fysiologiset prosessit edesauttavat tasapainon muodostumista, sillä jotkut prosessit säätelevät valoriippuvaisten valokemialllisten reaktioiden aktiivisuutta, kun taas toiset säätelevät lämpötilariippuvaisten biokemiallisten reaktioiden aktiivisuutta.
Despite the caveats highlighted in this thesis, the potential to monitor the dynamics of photosynthetic activity by optical means is unquestionable, and the results presented here can contribute to reducing uncertainty in the characterisation of photosynthesis by optical means at varying spatio-temporal scales.
Huolimatta väitöskirjassa esiin tuoduista varauksista optisten menetelmien potentiaali fotosynteesiaktiivisuuden dynamiikan seurannassa on kiistaton, ja tässä esitetyt tulokset voivat osaltaan pienentää epävarmuutta, joka liittyy fotosynteesin kuvaamiseen optisin menetelmin eri spatiotemporaalisilla kaaloilla.
Biochemical and physiological processes also modulate the absorbed energy available for photosynthesis by diverting a fraction into non-photochemical pathways that dissipate energy as heat and fluorescence.
Biokemialliset ja fysiologiset prosessit mukauttavat myös fotosynteesiin käytettävissä olevaa absorboidun energian määrää ohjaamalla osan energiasta ei-valokemiallisille reaktiopoluille, jotka hajauttavat energiaa lämpönä ja fluoresenssina.
This thesis also demonstrates that certain LOPs appear to be insensitive to detecting the dynamics of certain biochemical and physiological processes over time.
Väitöskirjassa myös osoitetaan, että eräät optiset ominaisuudet näyttävät olevan tunnottomia, kun pyritään mittaamaan tiettyjen biokemiallisten ja fysiologisten prosessien dynamiikkaa.
Photosynthesis requires a balance between its light-dependent and light-independent reactions so that the energy input through photochemistry matches its consumption.
Fotosynteesin edellytyksenä on sen valoriippuvaisten ja -riippumattomien reaktioiden välinen tasapaino, jolloin valokemian kautta tapahtuva energian sisäänvirtaus vastaa kulutusta.
PAR absorption is generally considered to be chlorophyll concentration-dependent, yet this thesis shows it to be additionally modulated by the effect that waxes have on needle PAR reflectance.
PAR-absorptiota pidetään yleisesti klorofyllikonsentraatiosta riippuvaisena, mutta tässä väitöskirjassa osoitetaan, että absorptiota säätelee myös vahojen vaikutus neulasten PAR-reflektanssiin.
However, it also identifies sources of variability that cause the correlations between photosynthesis and LOPs to break down.
Työssä myös tunnistetaan vaihtelulähteitä, jotka voivat rikkoa fotosynteesin ja optisten ominaisuuksien välisen korrelaation.
Due to the difficulties of directly measuring needle PAR absorption, PAR reflectance was used as a proxy of PAR absorption.
Koska neulasten PAR-absorption suora mittaaminen on vaikeaa, PAR-reflektanssia käytettiin PAR-absorption korvikemuuttujana.
Yet, how solid is our knowledge concerning the biochemical and physiological processes influencing LOPs, and how accurately do LOPs and the biochemical and physiological processes behind photosynthetic dynamics correlate when investigated across various spatio-temporal scales?
Mutta kuinka tukevalla pohjalla näihin ominaisuuksiin vaikuttavia biokemiallisia ja fysiologisia prosesseja koskeva tietämyksemme on, ja miten hyvin lehtien optiset ominaisuudet ja fotosynteesin dynamiikan taustalla vaikuttavat biokemialliset ja fysiologiset prosessit korreloivat, kun niitä tarkastellaan erilaisilla spatiotemporaalisilla skaaloilla?
This thesis investigated whether reflectance-based and fluorescence-based LOPs adequately correlate with the biochemical and physiological processes behind photosynthetic dynamics, and whether their correlations hold true at various spatio-temporal scales.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin, korreloivatko lehtien reflektanssiin ja fluoresenssiin perustuvat optiset ominaisuudet riittävän hyvin fotosynteesin dynamiikkaan vaikuttavien biokemiallisten ja fysiologisten prosessien kanssa, ja pätevätkö nämä korrelaatiot eri spatiotemporaalisilla skaaloilla.
This thesis demonstrates the validity of reflectance-based and fluorescence-based LOPs as optical proxies for investigating the dynamics of photosynthesis.
Tässä väitöskirjassa osoitetaan lehtien reflektanssiin ja fluoresenssiin perustuvien optisten ominaisuuksien sopivuus fotosynteesin dynamiikan tutkimiseen sopiviksi optisiksi korvikemuuttujiksi.
Interestingly, certain biochemical and physiological processes behind the dynamics of photosynthesis correlate with leaf optical properties (LOPs), which represent an approach to characterising the dynamics of photosynthesis.
On kiinnostavaa, että tietyt fotosynteesin dynamiikkaan vaikuttavat biokemialliset ja fysiologiset prosessit korreloivat fotosynteesin dynamiikkaa luonnehtivien lehden optisten ominaisuuksien (LOP) kanssa.
The over-simplification of processes behind the dynamics of photosynthesis and LOPs was addressed by studying the absorption of photosynthetically active radiation (PAR) by conifer needles.
Fotosynteesidynamiikan taustalla olevien prosessien ja lehtien optisten ominaisuuksien liiallista yksinkertaistamista tarkasteltiin tutkimalla PAR-säteilyn absorptiota männynneulasiin.
This was true for the photochemical reflectance index (PRI), which failed to detect zeaxanthin independent processes behind the thermal dissipation of the absorbed PAR. Lastly, this thesis shows that LOPs can also be influenced by leaf morphology, which could affect the optically-based monitoring of larger-than-leaf scales.
Tämä päti valokemialliseen reflektanssi indeksiin (PRI), jonka avulla ei pystytty havaitsemaan zeaksantiinista riippumattomia, absorboidun PAR-säteilyn lämpöhajaantumisen taustalla olevia prosesseja.
This study, conducted at a regional scale (c. 1000 km), concentrates on unicellular stream diatoms, which are widely used in biomonitoring.
Tutkimus toteutettiin koko Suomen mittakaavalla (noin 1000 km) tutkimalla virtavesissä eläviä yksisoluisia piileviä, joita käytetään vedenlaadun indikaattoreina.
The ongoing climate change and increasing anthropogenic pressure threaten the biodiversity on Earth.
Ilmastonmuutos ja lisääntyvä maankäyttö uhkaavat vesiekosysteemien monimuotoisuutta.