natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A heuristic algorithm based on spectral properties of the data is given and some of its properties are explored.
Laattojen etsimistä varten kuvataan datan spektraalisiin ominaisuuksiin perustuva heuristiikka, jonka eräitä ominaisuuksia tutkitaan.
The answer is twofold: in theory, the worst-case bound for the algorithm is very large, and a construction is given that shows the bound to be tight; but in practice, the approximations tend to be much closer to the correct answer than in the worst case.
Väitöskirjassa annetaan kaksi vastausta: Teoriassa algoritmin pahimman tapauksen raja on hyvin suuri, ja vastaesimerkillä osoitetaan, että raja on tiukka.
While some other algorithms based on frequent itemsets yield even better approximations, they are not as widely applicable.
Arvioita vertaillaan eräisiin muihin algoritmeihin, joiden tulokset ovat vielä parempia mutta jotka eivät ole yhtä yleisesti sovellettavissa.
The first question is raised by a method for approximating logical queries by an inclusion-exclusion sum truncated to the terms corresponding to the frequent itemsets: how good are the approximations thereby obtained?
Ensimmäinen liittyy algoritmiin, jolla arvioidaan loogisten kyselyjen tuloksia laskemalla inkluusio-ekskluusio-summa pelkästään kattavilla joukoilla; kysymys on, kuinka hyviä arvioita näin saadaan.
First, dense itemsets are defined in a manner similar to the usual frequent itemsets and can be found using a modification of the original itemset mining algorithm.
Ensinnäkin tiheät kattavat joukot määritellään samanlaiseen tapaan kuin tavalliset kattavat joukot, ja ne voidaan löytää samantyyppisellä algoritmilla.
Frequent itemsets are one of the best known concepts in data mining, and there is active research in itemset mining algorithms.
Yksi tiedon louhinnan tunnetuimmista käsitteistä ovat kattavat joukot, ja niiden etsintäalgoritmeja tutkitaan aktiivisesti.
The second question concerns extending the definition of frequent itemsets to relax the requirement of perfect co-occurrence: highly correlated items may form an interesting set, even if they never co-occur in a single record.
Toinen kysymys koskee kattavien joukkojen määritelmän yleistämistä siten, että täydellisen yhteisesiintymisen vaatimuksesta tingitään.
Cost structure and maximum capacity of flexible manufacturing system
Joustavan tuotantojärjestelmän kustannusrakenteen ja maksimikapasiteetin selvittäminen
A model for a digital mobility marketplace for on-demand autonomous road transportation
Tulevaisuuskuva kysyntäohjautuvan autonomisen tieliikenteen tilauspalvelusta
Modern on-demand transportation services offer a more flexible mode of transportation compared to traditional public transportation while simultaneously being more affordable than owning and operating a private vehicle.
Uudenlaiset kysyntäohjautuvat liikennemuodot voivattarjota perinteistäjoukkoliikennettä joustavamman ja yksityisautoilua edullisemman matkustustavan.
The object of the thesis is to evaluate the possibilities of advancing on-demand autonomous road transportation with IntelligentTransportationSystems(ITS)and administrative based solutions in order to curbthe increaseofexternal costs ofroad transportation causedby autonomous road vehicles.
Työntarkoituksenaolitutkiamahdollisuuksiaedistääkysyntäohjautuvaa autonomista tieliiken- nettä äly liikenteen tietoteknisten sekä hallinnollisten ratkaisujen avulla siten, että ilman kuljettajaa toimivienautonomistenautojenyleistymineneijohtaisiyksityisautojen ulkoishaittojen kasvuun.
The mobility marketplace would enable a user to utilize all the on-demand transportation modes within a given area of operation through a common digital user interface.
Esitetty tilauspalvelu mahdollistaa kaikkien toiminta-alueensa kysyntäohjautuvien liikennemuotojen käyttämisen yhteisen sähköisen tilausjärjestelmän avulla.
Moreover, several automotive and technology companies have released information about self-driving car development projects that aim to develop completely autonomous road vehicles in the near future.
Viime vuosina useat toimijat ovatjulkistaneetkorkeastiautomatisoitujen henkilöautojen kehitysprojekteja, jotka tähtäävät täysin ilman kuljettajaa liikkuvien autonomisten autojen kehittämiseen.
The system has a potential to drastically lower the external costs of road transportation and channel self- driving cars to be used as part ofon-demand transportation.
Järjestelmä- kokonaisuudellaonpotentiaali vähentää huomattavasti yksityisautoilun ulkoishaittoja ja ohjata automatisoituja autoja käytettäväksi osana kysyntäohjautuvaa liikennettä, mutta vaikutukset riippuvatsaavutettavasta markkinaosuudesta.
Accordingly, advancement of a digital mobility marketplace for on-demand autono- mous road transportation became an essential aspect of the study.
Liikennepoliittisten tavoitteidentukemiseksijatieliikenteenulkoishaittojen lisääntymisen hillitsemiseksi työn kannalta keskeiseen asemaan nousi kysyntäohjautuvan autonomisen tieliikenteen tilauspalvelun edistäminen.
Various aims and challenges for the mobility marketplace were recognized based on an extensive literaturereview and six interviews of experts in the field of ITS.
Haasteet ja tavoitteet perustuvat kirjallisuus- ja haastatteluaineistoihin, joiden pohjalta tarkasteltiin kysyntäohjautuvan liikenteen ja automatisoitujen autojen nykytilaa ja luotiin katsaus matkan suunnittelu- ja tilausjärjestelmiin.
To adv ance the mobility marketplace and to respond to the challenges faced by the system a set of actionable items and measures was given.
Tulevaisuuskuvan yhteydessä esitettiin toimenpiteet tilauspalvelun edistämiseksi ja järjestelmää koskeviin haasteisiin vastaamiseksi.
Originating from these aims, a model was formulated for a digital mobility marketplace for on-demand autonomous road trans- portation.
Työssä tunnistettiin haasteita ja määriteltiin tavoitteita tilauspalvelun ja autonomisen tieliikenteen yhdessä muodostamalle kokonaisuudelle.
However, as self-driving cars enable a myriad of currently unviable use cases and individual mobility to a wider demographic than traditional automobiles, self-driving cars can possibly increase the overall vehicle kilometers traveled and thus the external costs of road transportation imposed on society.
Automatisoidut autot voivat kuitenkin vapaamman käytettävyytensä ansiosta lisätä yksityisautoilunliikennesuoritettajanäinollentieliikenteen ulkoishaittoja.
The fifth calculation method used, the Minden formula, was excluded from the final calculations, as it became apparent that it is not suited for speeds over 160 km/h.
Viides laskentamenetelmä, Mindenin kaava, jätettiin lopulta tarkastelun ulkopuolelle, sillä se ei sovellu yli 160 km/h nopeuksille.
The new values were calculated for speeds 110...220 km/h in steps of 10 km/h, since freight trains and other train types traveling at 100 km/h or slower were excluded from the work.
Uudet arvot laskettiin nopeusalueella 110...220 km/h 10 km/h välein, sillä tavarajunat sekä muut korkeintaan 100 km/h nopeudella kulkevat junat rajattiin tutkimusalueen ulkopuolelle.
These requirements become especially important in exceptional situations where some of the brakes on a train are out of order.
Jarrutuskykyvaatimuksilla on merkitystä erityisesti poikkeustilanteissa, joissa osa kaluston jarruista on toimintakyvyttömiä.
Using these four methods, the required minimum braking ability was calculated as a function of the initial speed of the train so that the stopping distance would extremely rarely, if ever, exceed 2400 m or 3600 m. These numbers are based on the distances over which the currently used train control system transmits information to the trains.
Näitä neljää menetelmää käyttäen laskettiin vaadittu minimijarrutuskyky lähtönopeuden funktiona siten, ettei jarrutusmatka koskaan ylitä 2400 m tai 3600 m. Nämä matkat perustuvat tiedonsiirtoetäisyyksiin, joilla nykyisin käytössä oleva JKV-kulunvalvontajärjestelmä lähettää junille tietoa.
Inspecting the requirements for the braking ability of long distance passenger trains
Kaukoliikenteen henkilöjunien jarrutuskykyvaatimusten tarkastaminen
In addition, a new formula for braking distance calculation was created by the author based on physical formulae and other available literature.
Lisäksi työn yhteydessä laadittiin uusi laskentamenetelmä fysikaalisten kaavojen ja kirjallisuuden pohjalta.
Before any of the models can be taken into use, a comprehensive cost-benefit analysis of each model must be conducted.
Ennen mahdollista virallistamista tulisi vielä tehdä kattava kustannushyötyanalyysi työssä esitetyille vaihtoehdoille.
Furthermore, many of the suggested models also require additional research concerning track infrastructure, driver training and validating of the calculations both theoretically and experimentally.
Suurin osa työssä annetuista vaihtoehdoista edellyttää myös muita selvityksiä koskien rataverkon varustusta, kuljettajien koulutuksen järjestämistä ja laskennan tulosten validointia teoreettisesti sekä koeajojen avulla.
According to the current requirements, in these situations the speed of the train must often be limited to a smaller value than the physical maximum speed of the train, leading to serious delays.
Tällöin nykyisin voimassa olevat vaatimukset rajoittavat junan suurimman sallitun nopeuden huomattavasti kaluston rakenteellista huippunopeutta alhaisemmaksi.
The objective of this thesis was to inspect the requirements for the braking ability of long distance passenger trains in Finland.
Työn tavoitteena oli tutkia Suomen rataverkolla liikennöivien kaukoliikenteen henkilöjunien jarrutuskykyvaatimusten päivittämistä.
The requirements currently in use are presented and new, updated values for the required braking ability are calculated.
Työssä esitellään tämänhetkiset vaatimukset ja lasketaan uudet arvot vaaditulle jarrutuskyvylle.
To further examine the phenomena behind the braking event, a simulation model was created using the Matlab/SIMULINK software.
Jarrutustapahtumaan liittyvien ilmiöiden tarkempaa tutkimista varten työssä laadittiin myös simulaatiomalli.
The required braking ability must be high enough to ensure that certain maximum braking distances are rarely, if ever, exceeded.
Junan jarrutuskyvyn täytyy olla niin suuri, että tietty maksimijarrutusmatka ei ylity.
The external conditions of the braking event were adjusted to represent the worst-case scenario, which includes a steep downhill gradient and a poor coefficient of friction in the wheel–rail interface.
Jarrutustapahtuman ulkoiset parametrit määriteltiin vastaamaan huonointa mahdollista tilannetta jarrujen kannalta.
Four alternative models for updating the requirements are presented, and their benefits and disadvantages are discussed.
Työssä annetaan neljä erilaista ehdotusta uusiksi vaatimuksiksi sekä pohditaan niiden tuomia hyötyjä ja haittoja.
One of the main focuses of the study is to collate the most important methods, formulae and parameters associated with train braking, as well as to clarify the effects of the alterations to the requirements.
Yksi työn pääpainoista oli koota yhteen tärkeimmät jarrutuskykylaskelmiin liittyvät menetelmät, kaavat ja parametrit sekä selvittää jarrutuskykyvaatimusten päivittämisen vaikutuksia.
According to the results obtained in this study, the requirements should be updated, as the current requirements proved to be unnecessarily strict.
Käytössä olevat vaatimukset osoittautuivat laskelmissa paljon tarvittua korkeammiksi.
The new requirements were calculated using five methods, which include the braking distance algorithms used by the Finnish and European train control systems, JKV and ETCS, respectively.
JKV- ja ETCS-menetelmät ovat vastaavannimisten kulunvalvontalaitteistojen käyttämiä laskenta-algoritmeja.
The basis for defining the requirements for braking ability is calculating the braking distances of trains.
Jarrutuskykyvaatimusten määrittelyn pohjana on jarrutusmatkan laskeminen kaluston ja ympäristön ominaisuudet huomioiden.
Very little documentation exists on the origins of the current requirements.
Tämänhetkisten vaatimusten pohjalla olevia laskelmia on aikanaan dokumentoitu hatarasti.
The status of the teeth is stored in a database.
Hampaiden tila tallennetaan tietokantaan.
Letter error rates for the report transcription task varied between 1.3 % and 17 % depending on the speaker, with no obvious explanation for so radical inter-speaker variability.
Kirjainvirheiden osuus hoitokertomusten sanelussa vaihteli 1,3 ja 17 prosentin välillä puhujasta riippuen, ilman selvää syytä näin jyrkälle puhujien väliselle vaihtelulle.
Aalto University has developed an unlimited vocabulary speech recognizer that is particularly well suited for Finnish free speech recognition, but it has previously been used mainly for research purposes.
Aalto-yliopisto on kehittänyt rajoittamattoman sanaston puheentunnistimen, joka soveltuu erityisen hyvin suomenkielisen vapaamuotoisen puheen tunnistamiseen, mutta sitä on aikaisemmin käytetty lähinnä tutkimustarkoituksiin.
The system accepts a restricted set of spoken commands that identify a tooth or teeth and describe their condition.
Järjestelmä hyväksyy rajoitetun joukon puhuttuja komentoja, jotka identifioivat hampaan tai hampaat ja kuvaavat niiden tilaa.
Finnish Language Speech Recognition for Dental Health Care
Suomenkielinen puheentunnistus hammashuollon sovelluksissa
A significant portion of the work time of dentists and nursing staff goes to writing reports and notes.
Hammaslääkärien ja hoitohenkilökunnan työajasta huomattava osa kuluu raportointiin ja muistiinpanojen tekemiseen.
This thesis studies how automatic speech recognition could ease the work load.
Tämä lisensiaatintyö tutkii kuinka automaattinen puheentunnistus voisi helpottaa tätä työtaakkaa.
The status commands and the report dictation language model are Finnish.
Status-komennot ja hoitokertomusten kielimalli ovat suomenkielisiä.
In addition to dentition status dictation, it was surveyed how well automatic speech recognition would be suited for dictating patient treatment reports.
Hampaiston tilan sanelun lisäksi tutkittiin kuinka hyvin automaattinen puheentunnistus sopisi potilaiden hoitokertomusten saneluun.
In this project we experimented with adapting the recognizer to grammar-based dictation, and real end user environments.
Tässä projektissa tutkimme tunnistimen sovittamista kielioppipohjaiseen tunnistukseen ja todellisiin käyttöympäristöihin.
Including a corpus of literary Finnish did not improve the results.
Kirjakielisen aineiston sisällyttäminen ei parantanut tunnistustulosta.
The primary objective was to develop and evaluate an automatic speech recognition system for dental health care that records the status of patient's dentition, as dictated by a dentist.
Ensisijaisena tavoitteena oli kehittää automaattinen puheentunnistusjärjestelmä hammashuollon tarpeisiin, joka tallentaa potilaan hampaiston tilan hammaslääkärin sanelemana, ja arvioida järjestelmän toimivuutta.
Instead of typing reports with a keyboard, a dentist could dictate them to speech recognition software that automatically transcribes them into text.
Näppäimistöllä kirjoittamisen sijaan hammaslääkäri voisi sanella hoitokertomukset puheentunnistusohjelmistolle, joka automaattisesti purkaisi puheen tekstimuotoon.
Language model for report transcription was estimated using a collection of dental reports.
Kielimalli hoitokertomusten sanelulle laskettiin kokoelmasta hammaslääkärien kirjoittamia raportteja.
The vocabulary and grammar in such a system is, in principle, unlimited.
Tämän kaltaisessa järjestelmässä sanasto ja kielioppi ovat periaatteessa rajoittamattomat, minkä takia tekstiä on huomattavasti vaikeampaa tunnistaa tarkasti.
Nearly perfect recognition accuracy was obtained for dentition status dictation.
Hampaiston tilan sanelussa saavutettiin lähes täydellinen tunnistustarkkuus.
However, it can be stated that with certain materials and certain circumstances, it is possible for the sealing to last for at least three years.
Voidaan todeta, että tietyissä olosuhteissa ja tietyillä materiaaleilla tiiviys on mahdollista saavuttaa ainakin kolmen vuoden ajaksi.
The old sealings were studied in seven different buildings by making 26 structural openings.
Vanhoja tiivistyksiä tutkittiin seitsemässä rakennuksessa tehden yhteensä 26 rakenneavausta ilmatiiviystutkimuksineen.
The results showed that all the sealings that were installed correctly retained a good adhesion to the surface, whereas the ones that were installed incorrectly did not, or they leaked due to other reasons.
Tulokset osoittivat, että kaikki oikein tehdyt pinnoitukset olivat tiiviitä ja lujasti kiinni alustassaan, kun taas väärin tehdyt olivat irtoilleet tai vuotivat muista syistä.
Some of the sealings were installed in a different way for comparison.
Osa pinnoituksista tehtiin vertailun vuoksi ohjeista poiketen.
The materials onto which they were applied to were: concrete, cementitious subfloor levelling compound, porous wall filler, planed wooden board, painted planed wooden board, plastic vapour barrier, and plastic floor membrane.
Alustapintoina olivat betoni, sementtipohjainen tasoite, huokoinen seinätasoite, höylätty puu, maalattu puu, höyrynsulkumuovi sekä muovimatto.
A total of 30 different combinations of these materials and sealing materials were formed.
Erilaisia tiivistysmateriaali–alusta-yhdistelmiä oli kaikkiaan 30.
This research was initiated by the need to study the long-term durability of air leakage sealings related to indoor air quality renovations.
Tutkimuksen käynnisti tarve selvittää sisäilmaongelmaisiin rakennuksiin tehtävien sisäpuolisten ilmavuototiivistysten pitkäaikaiskestävyyttä.
It was suspected that the sealings cannot be used for achieving permanent airtightness for structures because they are prone to start leaking over time.
Taustalla oli epäily siitä, että korjaustoimenpiteillä ei saavuteta pysyvää ilmatiiviyttä, vaan tiivistykset alkavat ajan myötä vuotaa.
The airtightness was measured by a gaseous sulphur hexafluoride tracer.
Ilmatiiviystutkimukset tehtiin rikkiheksafluoridimerkkiainekaasulla.
The primary goal was to determine the kind of durability that can be expected from air sealings.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, millaista pitkäaikaiskestävyyttä tiivistyksiltä voidaan odottaa.
The current state and airtightness of sealings made one to four years ago were studied in order to examine the reasons that lead to success or failure in terms of long-term durability.
Tiivistysten onnistumiseen ja epäonnistumiseen johtaneiden syiden kartoittamiseksi tutkittiin 1–4 vuotta vanhojen ilmavuototiivistysten nykykuntoa ja tiiviyttä.
The tests that were carried out to study the tensile adhesion properties showed that a much stronger adhesion can be expected of newly installed sealings than what was found studying the old, incorrectly installed air sealings.
Tartuntavetolujuustarkastelut puolestaan osoittivat, että tiivistysmateriaaleilta voidaan ainakin vasta asennettuina odottaa huomattavasti parempaa tartuntaa alustaan kuin mitä vanhoilla tiivistyksillä tutkimushetkellä oli.
The effect of installation methods on the durability of air-sealings on the inner surface of a building envelope
Toteutustavan vaikutus ulkovaipparakenteen sisäpinnan ilmavuototiivistysten pysyvyyteen
The sealing materials studied included: water proofing pastes, epoxy resins, plastic coatings, fabric bands and butyl rubber tapes.
Tutkimuksen tiivistysmateriaalit olivat muovi- ja epoksipinnoitteita, vedeneristemassoja, joustavia teippejä ja vahvikekankaita.
An additional goal was to determine the best manner to install the sealings ensuring the maximum period of durability.
Lisäksi tavoitteena oli selvittää, miten toteutustavalla voitaisiin vaikuttaa siihen, että tiivistykset kestäisivät ilmatiiviinä mahdollisimman pitkään.
In addition, the tensile adhesion properties of typical sealing materials were studied by installing them on structures that typically need sealing.
Lisäksi tiivistysmateriaalien ja tyypillisten tiivistettävien rakenteiden alustapintojen välisiä tartuntavetolujuuksia tutkittiin laboratorio-olosuhteissa tehdyistä koepinnoituksista.
Furthermore, the results indicate that the best long-term durability for sealings is achieved when the manufacturers' instructions for the sealing materials are carefully followed in the installation process.
Paras tartunta alustaan saavutetaan, kun tiivistysmateriaalien asennuksessa noudatetaan tiivistysmateriaalivalmistajan ohjeita.
The manufacturers' instructions for sealing materials were followed when installing the sealings.
Pinnoitukset tehtiin noudattaen alustan käsittelyssä ja tiivistysmateriaalien asennuksessa tiivistysmateriaalien valmistajien tarjoamia ohjeita.
The tensile adhesion strengths were tested by a pulling test for all combinations, except the ones where the sealing material was applied to a plastic vapour barrier and plastic floor membrane.
Tiivistysmateriaalien ja alustojen väliset tartuntavetolujuudet mitattiin irtivetolaitteella kaikista muista paitsi höyrynsulkumuoville ja muovimatolle tehdyistä pinnoituksista, joita tutkittiin aistinvaraisesti.
Advanced conclusions on the long-term durability of air leakage sealings cannot be made based on this research, as only one correctly installed air leakage sealing was found.
Koska täysin oikein toteutettuja tiivistyksiä löydettiin vain yksi, tutkimuksen perusteella ei voida tehdä tiivistysten pitkäaikaiskestävyydestä pitkälle meneviä päätelmiä.
Future-oriented System for Monitoring the Business Environment of an Industrial Company
Erään teollisuusyrityksen tulevaisuussuuntautunut ympäristönseurantajärjestelmä
The achieved efficiency ensures that the computation of the sensitivity gradients could be carried out at the same resolution as the flow physics even in industrial scale applications.
Tehokkuuden ansiosta liittotilaratkaisijalla on mahdollista laskea herkkyysgradientit samalla resoluutiotasolla kuin virtausfysiikka, jopa teollisten sovellusten mittakaavassa.
The flexibility of the approach is then highlighted by deriving a recipe for the adjoint Spalart-Allmaras turbulence model and implementing it in the baseline solver in a modular fashion.
Seuraavaksi menetelmän joustavuus tuodaan esille johtamalla Spalart-Allmaras turbulenssimallin liittotilalle reseptinomainen kuvaus sen ohjelmiston rakenteesta ja liittämällä se modulaarisesti osaksi perusratkaisijaa.
A Modular Framework for Generation and Maintenance of Adjoint Solvers Assisted by Algorithmic Differentiation - with Applications to an Incompressible Navier-Stokes Solver
Modulaarinen menetelmä diskreettien liittotilaratkaisijoiden kehittämiseen ja ylläpitoon - sovelluksia kokoonpuristumattomaan Navier-Stokes ratkaisijaan
A new approach for the development of discrete adjoint solvers is presented.
Väitöskirjassa esitellään uusi menetelmä diskreettien liittotilaratkaisijoiden kehittämiseen.
Relevant issues concerning the handling of external linear system solvers in the adjoint code and the use of AD in a library-based programming environment are addressed.
Tämän yhteydessä väitöskirjassa käsitellään asioita, jotka liittyvät erillisen ratkaisukirjaston käyttöön liittotilaratkaisijassa sekä AD-työkalun hyödyntämiseen kirjastorakenteisessa ohjelmointiympäristössä.
This contributes to the adjoint solver's low overhead in memory consumption and computational time.
Tämä myötävaikuttaa siihen, että kehitetyn ohjelmiston vaatima lisä laskenta-ajassa ja muistin kulutuksessa jää alhaiseksi.
The implementation of the flow solver is thoroughly documented to illustrate how its algorithm can be decomposed into an instructive procedural description.
Virtausratkaisijan toteutus on perusteellisesti dokumentoitu, jotta sen ratkaisuproseduurin rakenteellinen hajotelma voidaan osoittaa oikeelliseksi ja informatiiviseksi.
Surface forces and power loss across the system are used as objectives and mesh nodes on specified boundary patches as design variables.
Kohdefunktioina käytetään pintavoimia sekä virtaussysteemin tehohäviötä ja riippumattomina muuttujina laskentaverkon solmuja määrätyillä pinnoilla.