natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The results of the present study suggest that leisure time physical activity is associated with different psychosocial determinants in men and women.
Tulokset osoittavat, että miesten ja naisten vapaa-ajan fyysisen aktiivisuuden taustalla on erilaisia psykososiaalisia tekijöitä.
However, this association disappeared within men (Beta = -0.043, p=0.063), but not in women (Beta = -0.073, p< 0.001) after self-efficacy for healthy lifestyle and outcome expectancies for healthy lifestyle, age, and education were added into the model.
Kyynisen epäluottamuksen ja vapaa-ajan fyysisen aktiivisuuden välinen todettu yhteys pysyi merkitsevänä naisilla (Beta = -0.073, p< 0.001), muttei kuitenkaan miehillä (Beta = -0.043, p=0.063), kun pystyvyys, tulosodotukset, ikä, koulutus, painoindeksi, terveyden tila sekä tupakointi lisättiin regressiomalliin.
Women's leisure time physical activity was associated with lower levels of cynical distrust, self-efficacy for healthy lifestyle, higher outcome expectancies for healthy lifestyle, education, lower BMI, and non-smoker status.
Naisilla tas korkeampaa fyysisen aktiivisuuden tasoa ennustivat matala kyynisen epäluottamuksen taso, pystyvyyden tunne elää terveellisesti, positiiviset tulosodotukset terveellisestä elämäntavasta, korkeampi koulutus, pienempi painoindeksi ja tupakoimattomuus.
Past research has shown that the risk of cardiovascular disease is significantly lower among those with higher levels of physical activity.
Viimeaikaisten tutkimuksien tulokset osoittavat, että ihmisillä, jotka ovat fyysisesti aktiivisia on fyysisesti inaktiivisempia ihmisiä pienempi riski sairastua sydän- ja verisuonitauteihin.
In addition, the effects of age, body mass index (BMI), health status, education, and smoking were adjusted.
Tutkimuksessa huomioitiin myös osallistujien iän, koulutus, painoindeksi, terveyden tila, koulutus sekä tupakointi.
This cross-sectional population study (n=4957) examined if cynical distrust is related to leisure time physical activity.
Tässä poikkileikkauksellissa väestötukimuksessa tarkasteltiin kyynisen epäluottamuksen yhteyttä vapaa-ajan fyysiseen aktiivisuuteen.
Also, it was explored if the associations of cynical distrust, self-efficacy on healthy lifestyle and outcome expectancies on healthy lifestyle together are associated with leisure time physical activity.
Tutkimuksessa tarkasteltiin myös kyynisen epäluottamuksen, pystyvyyden tunteen sekä tulosodotusten yhteyttä vapaa-ajan fyysiseen aktiivisuuteen.
Men's leisure time physical activity is associated with self-efficacy for healthy lifestyle, outcome expectancies for healthy lifestyle, education, positive health status, lower BMI, and non-smoker status.
Miehet, jotka kokevat pystyvänsä elämään terveellisesti, omaavat positiiviset tulosodotukset terveellisiltä elämäntavoilta, ovat koulutetumpia, terveitä, omaavat pienemmän painoindeksin eivätkä tupakoi olivat todennäköisemmin fyysisesti aktiivisia.
Also, high-self-efficacy and positive outcome expectancies have been found to promote one's physical activity.
Pystyvyyden tunteen ja positiivisten tulosodotuksien on todettu olevan merkitseviä selittäjiä liikuntakäyttäytymisessä.
The study is a qualitative one by nature.
Tutkimus on kvalitatiivinen.
The method used in the study can be compared to 'observing participation'.
Tutkimusmenetelmää voi rinnastaa osallistuvaan havainnointiin.
In 2001, the proportional support of the Party was at the same level as in 1962 (23-24 %).
Puolueen kannatus oli vuonna 2001 suhteellisesti samalla tasolla (23 - 24 %) kuin vuonna 1962.
The catastrophe in the 1970 general election drove the Party to re-establish its identity in the 1970s.
Vuoden 1970 vaalikatastrofi pakotti puolueen kokoamaan 1970-luvulla uudelleen identiteettinsä.
The study contains also components of the grounded theory, due to a wide and many-sided material and the background of the author.
Siinä on myös aineistolähtöisen teorian aineksia johtuen sekä laajasta ja monitahoisesta aineistosta että tutkijan taustasta.
The aim is to analyze the strategic choices of the Party and their origin, basically from the point of view of the Party leadership.
Kysymys on puolueen strategisten valintojen ja niiden syntyprosessin analyysista, pääosin puoluejohdon näkökulmasta katsoen.
The strategies are approached with a chronological disposition by analyzing them in the light of questions that are based on party theories.
Strategioita lähestytään kronologisen jäsennyksen mukaisesti analysoiden niitä puolueteorioista johdettujen kysymysten pohjalta.
"A man reaps what he sows" : The strategic choices of Centre Party 1964-2001
Sitä niittää, mitä kylvää : Keskustan strategiset valinnat 1964-2001
The Party leadership has not only developed strategies based on the concept of a catch-all party, but also utilized the originality of the party both in the political-ideological and the organizational work.
Puoluejohto on paitsi rakentanut strategioita yleispuolue-konseptin varaan myös hyödyntänyt omintakeisuutta niin poliittis-ideologisessa kuin järjestöllis-toiminnallisessa katsannossa.
The main conclusion is that, although the Centre Party has to a large extent become a catch-all party, consistent with the party theories, it has always contained strategic elements of difference and originality, arising from the core identity of the Party.
Pääjohtopäätös on, että vaikka Keskustan puoluekehitys on noudatellut paljossa puolueteorioiden mukaista yleispuoluesuuntausta, se on kuitenkin sisältänyt merkittävästi lähinnä puolueen syväidentiteetistä nousevia erilaisuuden ja omintakeisuuden strategisia elementtejä.
A strategic choice of a party is composed of a political-ideological core, which is supported by several activities.
Puolueen strateginen valinta koostuu poliittis-ideologisesta kärjestä ja sitä vahvistavista tukiaktiviteeteista.
The study aims also to analyze the internal reforms of the Centre party by comparing them to party theories Duverger, Kirchheimer, Panebianco, Katz & Mair).
Tutkimus tähtää Keskustan puoluemuutosten kartoittamiseen puolueteorioihin (Duverger, Kirchheimer, Panebianco, Katz & Mair) verrattuna ja puoluejohtajien roolin selvittämiseen strategian rakentamisessa.
As a result of this process, the Party changed from a class party to a catch-all party of the regions.
Tässä prosessissa puolue muuntautui intressipuolueesta maakuntien yleispuolueeksi.
The study applies to the strategic choices and aims of the Agrarian Union / Centre Party between years 1964-2001.
Tutkimus kohdistuu Maalaisliitto / Keskustapuolue / Suomen Keskustan strategisiin valintoihin vuosien 1964 ja 2001 välisenä aikana.
The development towards a catch-all party - a long-term strategic choice - was strengthened in 1962-1999 when also the support of the Party increased tenfold in the cities and the share of the Party of votes that were cast in the cities increased fivefold.
Yleispuoluesuuntaus - puolueen pitkän linjan strateginen valinta - vahvistui samaan aikaan, kun puolueen kaupunki kannatus kymmenkertaistui ja puolueen kaupunkiäänten osuus kaikista kaupungeissa annetuista äänistä lähes viisinkertaistui 1962 - 1999.
The strategy to reform the Agrarian Union as a Centre Party (1964-1970) pushed the Party to become a catch-all party.
Maalaisliiton keskustapuolueistaminen - strategia (1964 - 1970) sysäsi puolueen yleispuoluekehityksen tielle.
The basic source material of the study are the minutes (including the annexes) from all official meetings of all party organs from 1964 to 2001.
Tutkimuksen peruslähteenä ovat Keskustan kaikkien puolue-elinten kaikkien virallisten kokousten kaikki pöytäkirjat tausta-aineistoineen vuosilta 1964 - 2001.
The opposition strategy of the late 1990s, characterised by the 'labour reform', strengthened the Party as a party of different projects with the aim to gain electoral support.
1990-luvun lopun työreformivetoinen oppositiostrategia vahvisti puoluetta vaali- ja projektipuolueena.
The only thing that had remained of the components of the previous pivotal position, was the support.
Aiemman vahvan keskusaseman komponenteista on jäljellä runsaan viidenneksen kannatus.
After these strategies that were implemented under the leadership of Dr Johannes Virolainen, the Party chose in the 1980s, under the leadership of Mr Paavo Väyrynen, a strategy of a high profile.
Näiden Johannes Virolaisen toteuttamien strategioiden jälkeen puolue valitsi 1980-luvulla Paavo Väyrysen johdolla korkean profiilin strategian, joka muokkasi puoluetta ideologisesti virittyneen joukko- ja yleispuolueen suuntaan ja jolla puolue haastoi Sdp:n johtoaseman maan politiikassa.
Also the archives of Dr Urho Kekkonen, Dr Johannes Virolainen and Dr Ahti Karjalainen as well as material produced by the Party Headquarters have been used.
Tutkimuksessa on hyödynnetty Urho Kekkosen, Johannes Virolaisen ja Ahti Karjalaisen arkistoja, puoluetoimiston materiaalia, aikalaisten haastatteluja ja muistelmia.
In 2000, approximately 90 per cent of the supporters were others than farmers, whereas in the beginning of 1960s the situation was the opposite.
Puolueen kannattajista oli vuosituhannen vaihteessa noin 90 prosenttia muita ammatti- ja väestöryhmiä kuin viljelijöitä.
The Agrarian Union was in 1964 in a turning point, the Centre Party was in a same kind of situation in 2001.
Samantyyppisessä murroksessa Keskusta oli vuonna 2001.
In particular, the study examines the strategies of the Centre Party to defend its position in the Finnish politics amidst an ungovernable structural change of the society and a period of political transition.
Tutkimus tarkastelee sitä, millä strategioilla Keskusta on nimenomaan itse pyrkinyt puolusta maan asemaansa yhteiskunnallisen rakennemuutoksen ja poliittisen murroksen paineissa.
Under the leadership of Mr Esko Aho (Prime Minister 1991-95) the Party pursued the politics of necessity, characteristic of a governmental party.
Pääministeripuolueeksi vuoden 1991 vaaleissa noussut Keskusta toteutti Esko Ahon johdolla valtionhoitajalle ominaista välttämättömyyden politiikkaa ja omaksui ideologiansa pragmatisoineen yleis- ja vaalipuolueen piirteitä.
In the first essay, I analyse the design of government forest policies under the influence of an industrial and environmental lobby.
Väitöskirjani ensimmäisessä esseessä tarkastelen hallituksen metsien suojelupolitiikkaa tilanteessa, jossa metsäteollisuus ja ympäristöjärjestö pyrkivät vaikuttamaan harjoitettavaan politiikkaan.
The main result is that an introduction of a free trade agreement increases the attractiveness of multinational production.
Esseen päätulos on, että vapaakauppasopimukset lisäävät yritysten halukkuutta investoida ulkomaille.
Second, existence of foreign owned production plants creates an incentive to tax profits accruing to foreign shareholders.
Toiseksi, kun tuotanto on ylikansallista, hallitusten verotuksen piirissä on tuotantolaitoksia, jotka ovat ainakin osittain ulkomaisessa omistuksessa.
This result suggests that in assessing the welfare-effects of trade agreements it is important to take into account their influence on environmental policy.
Tämä kysymys on tärkeä mm. sen kannalta, pitäisikö kansanvälisissä sopimuksissa sopia yhtäaikaisesti sekä kauppa- että ympäristöpolitiikasta.
The results indicate that distortions from social optimum are large if the industrial lobby is more efficient in lobbying than the environmental lobby and the product of the forest industry is consumed domestically.
Tulokseni osoittavat, että yleensä etujärjestöjen lobbaus johtaa siihen, että poliittisesti määräytyvä metsien suojelun taso poikkeaa yhteiskunnan kokonaishyvinvoinnin maksimoivasta suojelun tasosta.
In the third essay, I study how international free trade agreements influence multinational production.
Väitöskirjani kolmas essee käsittelee ympäristöpolitiikan vaikutusta yritysten kansainvälistymiseen tilanteessa, jossa hallitukset eivät voi kansainvälisten vapaakauppasopimusten takia käyttää perinteisiä kauppapolitiikan instrumentteja.
Extending this literature to the case of multinational production shows that this is not the case when polluting firms are multinational.
Analyysin tulokset ovat kuitenkin hyvin erilaiset silloin, kun saastuttavat yritykset ovat ylikansallisia.
Existing literature shows that when firms are national, environmental policy tends to be distorted in favour of domestic producers.
Ensinnä, keskeinen syy ns. ympäristödumppaamiseen, kun yritykset ovat kansallisia, on insentiivi käyttää ympäristöpolitiikkaa myös kauppapoliittisiin tavoitteisiin.
In the three essays of my thesis, I analyse the design of environmental policy taking into account that agents may take actions to influence policy-making.
Väitöskirjani koostuu kolmesta esseestä, joissa tarkastelen, miten erilaisten tavoitteiden ja etujen ristiriita kansallisella ja kansainvälisellä tasolla vaikuttaa ympäristöpoliitikan muodostumiseen.
Forest conservation will also be insufficient from the social point of view when the group of politically passive consumers is large even if the environmental lobby is more efficient.
Julkisen vallan interventio ympäristöpolitiikan muodossa jakaa uudelleen hyvinvointia, ja on luonnollista, että ryhmät, joihin interventio kohdistuu, pyrkivät vaikuttamaan siihen.
By comparing the outcome to policies that are, in some sense, socially optimal, one can then also identify the sources of inefficiencies in actual policy-making.
Samanlainen etujen ristiriita näkyy myös kansainvälisellä tasolla, jossa maiden kansalliset edut voivat olla ristiriidassa.
The design of national environmental policy in the presence of multinational firms is studied in the second essay.
Esseen ensimmäisen osan tarkastelussa on kaksi maata ja molemmissa maissa yksi saastuttava yritys.
There were actually two reforms, one beginning in 1989 and the other in 1995.
Uudistuksia oli kaksi, toinen alkoi 1989 ja toinen 1995.
The same development trend is also found in other countries.
Samankaltaista kehitystä on osoitettavissa muissakin maissa.
The study also includes an annex containing a review of planning theories and methods.
Tutkimukseen sisältyy myös liite, jossa luodaan katsaus suunnittelun teorioihin ja menetelmiin.
The study examines the theoretical and practical developments in societal planning in Finland, and the link between this and important events in Finnish history and social development.
Tutkimuksessa tarkastellaan yhteiskuntasuunnittelun teoreettista ja käytännön kehitystä Suomessa sekä tämän kehityksen yhteyttä Suomen historian tärkeisiin tapahtumiin ja yhteiskuntakehitykseen.
The improvement in economic circumstances at the end of the decade did not, however, lead to a planning revival, but instead the impact of market forces in social development grew stronger on a wave of neoliberal ideology.
Taloudellisen tilanteen parannuttua vuosikymmenen lopulla suunnittelu ei elpynyt, vaan uusliberalistisen ideologian aallossa markkinavoimien vaikutus yhteiskunnan kehitykseen voimistui.
The differences between these periods are connected with changes in Finnish society.
Erot näiden ajanjaksojen välillä ovat yhteydessä yhteiskunnallisiin muutoksiin.
The study focuses on the period from mercantilism to the end of the twentieth century.
Tarkastelu lähtee merkantilismin ajasta ja päättyy 1900-luvun loppuun.
The economic recession of the early 1970s put an end to the planning boom in Finland.
Taloudellinen lama 1970-luvun alussa lopetti suunnittelun noususuhdanteen Suomessa.
Certain aspects of developments outside Finland are also examined, with the United Kingdom forming the main point of comparison.
Myös kansainvälistä kehitystä seurataan joiltakin osin, vertailukohteena pääasiassa Iso-Britannia.
The material of the study comprised mainly literature of societal planning, committee reports and documents of parliament.
Tutkimuksen tärkeimmän lähdeaineiston muodostavat yhteiskuntasuunnittelua käsittelevä kirjallisuus, komiteamietinnöt ja valtiopäiväasiakirjat.
The study concentrates on social policy planning in Finland up to the end of the 1980s, at which time the ideology of planning came to a close.
Tarkastelun painopiste on suomalaisen sosiaalipolitiikan ja sen suunnittelun kehityksessä 1980-luvun loppuun asti, jolloin suunnitteluideologia oli päättynyt.
A case study of the reform in central government grant for local authorities
Tapaus kuntien valtionosuusuudistus
The results of the study reveal a number of distinct periods in the development of societal planning in Finland.
Tutkimuksen tuloksena on löydetty useita toisistaan eroavia jaksoja yhteiskuntasuunnittelun kehityksessä Suomessa.
Planning has received impetus from wars and from the need to preserve social harmony, and in periods of economic upturn.
Sysäystä suunnitteluun ovat antaneet sodat ja yhteiskuntarauhan säilyttäminen sekä taloudelliset noususuhdanteet.
The recent planning in Finland is examined in two case studies which deal with the drafting of the 1990s reform in central government grant for local authorities.
Yhteiskuntasuunnittelun viimeaikaista tilaa Suomessa tarkastellaan kahtena tapaustutkimuksena, joissa kohteena on kuntien valtionosuusuudistusten valmistelu 1990-luvulla.
Planning through the ages : The development of social policy planning in Finland.
Yhteiskuntasuunnittelun pitkä marssi : Suomalaisen sosiaalipoliittisen suunnittelun kehitys.
Although planning was on the decline, there began one of Finland's most significant planning reforms of the entire century: the reform in central government grant for local authorities.
Kun yhteiskuntasuunnittelu oli vähenemässä, alkoi yksi maamme viime vuosisadan suurimmista yhteiskuntasuunnitelmista, kuntien valtionosuusuudistus.
The study critically examines the drafting of the reforms and concludes that in many respects this did not meet the requirements generally set for planning.
Valmistelu ei useissa suhteissa vastaa suunnittelulle yleisesti asetettuja vaatimuksia.
Which World Do You See?
Minkä maailman sinä näet?
This doctoral dissertation consists of eight articles and a summary.
Väitöskirja koostuu kahdeksasta artikkelista ja yhteenvedosta.
Studies on Iris Murdoch's Moral Philosophy
Tutkimuksia Iris Murdochin moraalifilosofiasta
The articles highlight two interrelated lines of significance in Murdoch's thought.
Artikkeleissa nostetaan esiin kaksi päälinjaa Murdochin ajattelussa.
The subject of the study is the ethical theory of the British philosopher Iris Murdoch (1919-1999).
Tutkimuksen kohteena on englantilaisen moraalifilosofin Iris Murdochin (1919-1999) moraalifilosofinen teoria.
The main question is in which ways the individual person and the character of human experience is described and pictured in modern moral philosophy and what are the consequences of these different pictures to the lives and experiences of individual persons.
Ydinkysymys on tällöin, millä tavalla yksityistä ihmistä ja ihmiselämän kokemusta on pyritty määrittelemään ja kuvaamaan modernissa moraalifilosofiassa sekä mitä seurauksia erilaisilla filosofian ihmiskuvilla on yksilön elämän kokemuksen kannalta.
Murdoch's criticism of noncognitivism and her cognitivistic moral realism is construed as having an ideological basis which is connected with the problem concerning the relation between the 'self' and the surrounding world and that goes back to nineteenth century Millian liberalism.
Väitöskirjassa tarjotun tulkinnan mukaan Murdochin nonkognitivismin kritiikillä ja hänen kognitivistisella moraalirealistisella lähestymistavallaan etiikkaan on ideologinen perusta, joka kytkeytyy 'minän' ja ulkomaailman suhdetta koskevaan ongelmaan ja jonka juuret ovat 1800-luvun milliläisessä liberalismissa.
Murdoch's idea of the relation between language and the world as well as her view of the relation between the 'self' and the world is explained in terms of Platonistic metaphysics.
Murdochin moraaliteoriaan sisältyvälle ajatukselle kielen ja maailman suhteesta sekä hänen näkemykselleen 'minän' suhteesta ulkomaailmaan annetaan tulkinta platonistisen metafysiikan kehyksessä.
Her metaphysical moral theory is seen as a platonistic-pramatistic theory, where the idea of the platonistic Good as a primary moral concept connects with liberal-political goals: the aim is to create, on a basis of a new picture of human reality, new naturalistic ethics.
Hänen metafyysinen moraaliteoriansa näyttäytyy platonistis-pragmatistisena teoriana, jossa ajatus Hyvän ideasta moraalin perustana yhdistyy liberalistis-poliittisiin filosofisiin tavoitteisiin: pyrkimykseen uuden ihmiskuvan pohjalta luoda uudenlaista naturalistista etiikkaa, joka henkilökohtaisella tasolla voisi tarjota yksityisille moraalipohdinnoille vahvan perustan ja joka samalla voisi toimia julkisen yhteiskunnallisen eettisen ajattelun pohjana.
The second line of Murdoch's thought the study follows is the criticism she directs towards modern moral philosophy and especially towards noncognitivistic ethics.
Tutkimuksen toinen linja seuraa Murdochin modernia moraalifilosofiaa ja erityisesti nonkognitivistista etiikkaa kohtaan esittämää kritiikkiä sekä tutkii hänen asemaansa uuden moraalirealismin edelläkävijänä ja nykyisen etiikan teorian kehittäjänä.
First, the study focuses on Murdoch's approach to questions concerning the way in which philosophy pictures the relation between the 'self' and the world.
Yhtäältä tutkitaan hänen lähestymistapaansa 'minän' ja ulkomaailman suhteen kuvaamista koskevaan problematiikkaan filosofiassa.
The theoretical framework builds on Kenneth Waltz's, Robert Keohane's and G. John Ikenberry's research.
Tutkimuksessa käytetty teoreettinen aineisto perustuu pitkälti Kenneth Waltzin, Robert Keohanen ja G. John Ikenberryn tutkimuksiin.
The realist-unilateral model is centered on military power and capabilities.
Realistis–unilateraali malli perustuu pitkälti voiman käyttöön ja voimavaroihin.
The purpose of the study is to find out how and why has U.S. foreign policy oscillated between unilateralism and multilateralism with regard to NATO.
Tutkimuksen tarkoituksena on ollut selvittää, miten ja miksi Yhdysvaltojen Nato-politiikka on noudattanut unilateralismin ja multilateralismin periaatteita.
The unilateral and multilateral strategies of Presidents Clinton and Bush are tested through three indicators: U.S. foreign affairs (Function 150) and military budgets, Clinton and Bush's national security strategies and finally military operations.
Clintonin ja Bushin multilateraalit ja unilateraalit strategiat testataan kolmella indikaattorilla: Yhdysvaltojen ulkoasiain budjetti ja sotilasbudjetti, presidenttien turvallisuusstrategiat sekä sodat ja konfliktit, joissa Yhdysvallat on ollut mukana.
According to both models, the U.S is perceived as a leader or a hegemony in the world.
Kumpikin malli rakentuu sen ajatuksen varaan, että Yhdysvallat on johtavassa asemassa niin kansainvälisessä järjestelmässä kuin Natossakin.
Moreover, this model is organized around international organizations that are used to further foreign policy objectives.
Tämä malli myös kannattaa toimimista kansainvälisten järjestöjen kautta.
Congressional web pages, presidents' speeches and NATO's documents have also served as important sources for the study.
Tärkeitä empiirisen tiedon lähteitä ovat olleet myös Yhdysvaltojen kongressin internet-sivut ja presidenttien pitämät puheet.
Unilateralism is coupled with neorealism and multilateralism with neoliberal institutionalism to form two models.
Tutkimuksessa unilateraali strategia yhdistetään waltzilaiseen neorealismiin ja multilateraali strategia keohanelaiseen uusliberaaliin institutionalismiin.
Unilateralism and Multilateralism in U.S. Foreign Policy with Regard to NATO Between 1993 and 2004
Tutkimus käsittelee Yhdysvaltojen Nato-politiikkaa ulkopolitiikan osana vuosina 1993-2004.
The liberal-multilateral model, on the other hand, uses Robert Keohane's concept of 'complex interdependence' to explain relations among states.
Liberaali–multilateraali malli puolestaan perustuu ajatukseen, että moninaiset siteet yhdistävät valtioita toisiinsa.
The hypothesis presented at the beginning of the thesis is that Clinton is more multilateral than Bush in his foreign policy with regard to NATO.
Tutkimuksessa todetaan, että Clintonin hallinto toimi suhteessaan Natoon osittain multilateraalimmin kuin nykyinen Bushin hallinto.