natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Biodiversity indicators also aim at influencing biodiversity related politics.
Indikaattorien tavoitteena on tiedollisen ohjauksen keinoin vaikuttaa biodiversiteettiä koskevaan politiikkaan sekä yhteiskunnan ja sen kansalaisten toimintaan laajemmin.
The diving method is suitable for both types of classification.
Sukellusmenetelmä soveltuu molempien luokittelumenetelmien toteuttamiseen.
has negative correlation between the fetch and the structure of the vegetation (r2 = 0,076, n = 69 ja p = 0,022).
runsauteen negatiivisesti (r2 = 0,076, n = 69 ja p = 0,022).
Twenty sampling sites were included, all situated on rocky and stony shores.
Näytteenottopaikkoja oli 20 ja ne sijaitsivat kallio- tai kivikkorannoilla.
The underwater vegetation of the coastal zone has been studied in the Helsinki capital region with comparable methodology since the 1970s.
Rantavyöhykkeen vesikasvillisuutta on tutkittu pääkaupunkiseudulla yhtenäisin menetelmin 1970-luvulta lähtien.
This study was also a part of the monitoring of underwater vegetation carried out by the Helsinki Environment Centre.
Tutkimukseni oli myös osa Helsingin kaupungin ympäristökeskuksen vesikasviseurantaa.
The water framework directive (WFD) which was implemented in 2000 requires that new methodology is applied in the monitoring of underwater vegetation.
Vuonna 2000 voimaan tullut EU:n vesipolitiikan puitedirektiivi (VPD) edellyttää uusien menetelmien käyttöönottoa vesikasviseurantojen toteuttamisessa.
According to the Friedman s two-way variance analysis sampling method do has on effect on the contamination index (n = 20, df = 2 ja p = 0,001).
Friedmanin kaksisuuntaisen varianssianalyysin perusteella näytteenottomenetelmällä oli vaikutusta näytepaikkakohtaisen likaantuneisuusindeksin suuruuteen (n = 20, df = 2 ja p = 0,001).
The aquatic vegetation of Lauttasaarenselkä has remained only slightly disturbed or in natural state.
Lauttasaarenselän vesikasvillisuus oli pysynyt lievästi häiriintyneenä tai luonnontilaisena.
No significant improvements have occurred in the near shore aquatic vegetation compared to the previous monitoring study (1999) in either Seurasaarenselkä or the eastern shore of Lauttasaari.
Rantojen vesikasvillisuudessa ei ole tapahtunut merkittävää parantumista edellisen seurantatutkimuksen (v. 1999) jälkeen Seurasaarenselällä eikä Lauttasaaren itärannalla.
Based on this study, the ecological status classification gives on average a worse picture of the status of the water than the contamination method.
Tutkimuksen perusteella ekologisen tilan luokittelulla saadaan keskimäärin laadultaan huonompi kuva veden tilasta kuin likaantuneisuusluokittelulla.
Physical and chemical parameters are used to support the biological indicators in using the ecological status classification.
Veden ekologisen tilan määrittämisessä käytetään fysikaalis-kemiallisia muuttujia biologisten indikaattorien tukena.
Fewer species were found using the rake method than by diving.
Haramenetelmällä löydettiin vähemmän lajeja kuin sukeltamalla.
Based on their vegetation, the areas were placed into classes which are used to describe the state of near-shore waters.
Alueet sijoitettiin kasvillisuutensa perusteella luokkiin, joilla kuvataan rannanläheisten vesien tilaa.
The use of macrophytes as indicators in implementation of EU's Water Framework Directive (WFD) : evaluation of monitoring methods
Makrofyyttien käyttö veden laadun indikoinnissa EU:n vesipuitedirektiivin toteutuksessa : eri tutkimusmenetelmien soveltuvuus
In this study, the occurrence of submerged aquatic vegetation was studied in the summer of 2005 in the sea area stretching from Seurasaarenselkä to Katajaluoto.
Tutkimuksessa kartoitettiin uposkasvillisuutta kesällä 2005 Seurasaarenselältä Katajaluodolle ulottuvalla merialueella.
Bladder wrack has not returned to the area, although several of the sampling sites would suit the species.
Rakkolevä ei ole palannut alueelle, vaikka monien näytteenottopaikkojen rannat soveltuisivat lajin kasvualustaksi.
The status of Vattuniemi was still worse than that of the other sampling sites on Lauttasaari s eastern shore.
Vattuniemen veden tila oli edelleen huonompi kuin muiden Lauttasaaren itärannan tutkimuspaikkojen.
The rake method is not intended for the study of species occurring at more than two meters depth, and thus not suited for determining the lowest depth at which bladder wrack occurs as the WFD requires.
Haramenetelmää ei ole tarkoitettu syvemmällä kuin kahden metrin syvyydellä esiintyvien lajien tutkimiseen, eikä se siksi sovellu VPD:n mukaisen rakkolevän alimman kasvusyvyyden määrittämiseen.
Towards the outer archipelago area the aquatic vegetation indicates an improved state of the water; almost all the sampling sites were classed as in natural state.
Ulkosaaristoon päin siirryttäessä vesikasvillisuus indikoi veden tilan paranemista; lähes kaikki näytepaikat olivat luonnontilaisia.
One of the most important physical factors is the exposition of the shore which can be defined by estimating the effect of wind disturbance (fetch).
Yksi keskeisimmistä mitattavista fysikaalisista tekijöistä on rannan avoimuus, joka voidaan määrittää esim. tuulen tehollisen pyyhkäisymatkan (fetch) avulla.
The contamination methodology is based on the species composition and relative abundance of several indicator plants, while the WFD-derived ecological status classification at present is based solely on the lowest depth at which bladder wrack (Fucus vesiculosus) L. grows.
Likaantuneisuusluokittelu perustuu useiden indikaattorikasvien lajikoostumukseen ja runsaussuhteisiin, kun taas VPD:n mukainen veden ekologisen tilan luokittelu tällä hetkellä vain rakkolevän (Fucus vesiculosus) L.. alimpaan kasvusyvyyteen.
Internal loading weakens the status of the water in the area and maintains a high number of species which are indicators of eutrophication.
Sisäinen kuormitus heikentää alueen veden tilaa ja pitää rehevyyttä indikoivien lajien määrän suurena.
Either of the statistical tests I used (the linear regression analysis and the Spearman s ordinal correlation) gave statistical significance for more than one species; according to these tests only Cladophora glomerata (L.) Kütz.
Kumpikaan käyttämistäni tilastotesteistä, lineaarinen regressioanalyysi ja Spearmanin järjestyslukukorrelaatio, eivät antaneet aihetta hylätä nollahypoteesia kuin yhden lajin suhteen; tutkimusaineistoni perusteella tuulen tehollinen pyyhkäisymatka vaikuttaa vain viherahdinparran (Cladophora glomerata) L. Kütz.
The turbidity of the water impedes the growth of submerged macrophytes, and the high sedimentation of material derived from the water column prevents the attachment of small plants to the bottom.
Veden sameus haittaa uposversoisten vesikasvien kasvua, ja runsas vedessä olevan aineksen kerrostuminen pohjalle estää kasvien nuoruusvaiheiden kiinnittymisen pohjaan.
In this study, the old contamination methodology is compared to the new WFD-compatible methodology based on ecological status classification of the water.
Pro gradu -tutkimuksessani verrataan vanhaa likaantuneisuusmenetelmää uuteen VPD:n mukaiseen veden ekologisen tilan luokittelumenetelmään.
The ecological classification of the state of the water cannot be applied to the inner bays due to the absence of bladder wrack, and the status of the water can there only be estimated using the contamination classification.
Veden ekologisen tilan luokittelua ei voida rakkolevän puuttumisen vuoksi soveltaa sisälahdissa, ja niissä veden tila voidaan määrittää vain likaantuneisuusluokittelun tai muun pehmeiden pohjien lajit huomioivan luokittelun avulla.
Due to improvements in water purification technology, less nutrients, especially nitrogen, are released through the sewage tunnel.
Vedenpuhdistusmenetelmien kehittymisen ansiosta purkutunnelia pitkin tulee erityisesti typpiravinteita aiempaa vähemmän.
When only one variable related to only one indicator species is used in the study as postulated in the WFD the result is limited, and does not necessarily give a true picture of the status of the water.
VPD:n mukainen yhteen indikaattorilajiin ja sen yhteen muuttujaan perustuva tarkastelu on suppeaa, eikä välttämättä anna todenmukaista kuvaa veden tilasta.
However the use of the contamination classification is problematic: it s not easy to define the indicator value of the species because there are several environment factors in addition to eutrophication that have an impact on the species.
Likaantuneisuusluokittelun käyttöä rajoittaa se, että lajien indikaattoriarvon määrittäminen on ongelmallista, sillä makrofyyttien esiintymistä saattaa ravinteiden sijaan rajoittaa muut ympäristötekijät.
However, the variation in the structure of the C. glomerata is mostly explained with other factors than the fetch.
Viherahdinparran runsauden vaihtelusta suurin osa selittyy kuitenkin muilla tekijöillä kuin tuulen tehollisella pyyhkäisymatkalla.
At the sampling sites in the Katajaluoto area the improvement in the state of the water is probably due to the reduced nutrient loading.
Katajaluodon alueen näytteenottopaikkojen veden tilan paraneminen johtunee aikaisempaa pienemmästä ravinnekuormituksesta.
With the rake method, a stretch of shoreline was studied to the depth of two meters, and with the diving method a line from the shoreline was mapped downwards to the depth were all vegetation ceased.
Haramenetelmällä tutkittiin rantakaistale kahden metrin syvyyteen asti ja sukellusmenetelmällä tutkittiin linja, joka ulottui kasvillisuuden loppumissyvyyteen asti.
A more positive picture of the status of the water was gotten with the diving method than with the rake method.
Sukellusmenetelmällä saatiin positiivisempi kuva veden laadusta kuin haramenetelmällä.
It has been observed that the lowest growth depth of the bladder wrack clearly correlate with the eutrophication.
Rakkolevän alimman kasvusyvyyden on havaittu selkeästi korreloivan veden valaistusolojen kanssa, joihin rehevyyden lisääntyminen vaikuttaa heikentävästi, mikä puoltaa rakkolevän käyttämistä ainoana muuttujana VPD:n toteuttamisessa.
Environmental impacts studied were climate change, eutrophication of soil and particles.
Tutkitut vaikutusluokat olivat ilmastonmuutos, maaperän rehevöityminen ja hiukkaset.
The life cycle of waste starts when product, e.g. cardboard box is discarded.
Jätteiden elinkaaritarkasteluissa tarkastelua alkaa siitä kun "tuote" esim. kartonkipakkaus heitetään pois.
Life cycle assessment is a method to estimate potential environmental impacts of a product from cradle to grave.
Elinkaariarviointi on menetelmä, jonka avulla voidaan arvioida tuotteen koko elinkaareen liittyviä ympäristönäkökohtia ja potentiaalisia ympäristövaikutuksia.
The main goal of this study was to estimate by LCA, how discarded cardboard should be utilized and the collection organised to minimize the harmful environmental impacts.
Tutkimuksen tavoitteena oli tutkia elinkaariarviointia hyväksikäyttäen, kuinka pääkaupunkiseudun keräyskartonki tulisi hyödyntää ja millä laajuudella erilliskeräys järjestää, jotta järjestelmä toimisi ympäristövaikutusten näkökulmasta optimaalisesti.
In climate change and particles, scenario 0, where all cardboard was utilized in incineration plant, achieved most benefits and the scenario 3, where the maximal amount of cardboard was sorted and collected from residential buildings, achieved the least.
Ilmastonmuutos- ja hiukkasvaikutusluokissa skenaario 0, jossa kartonkijätettä ei kierrätetty lainkaan, tuotti eniten ympäristöhyötyjä.
For cardboard recycling, the process replaced was CTM-pulp production from virgin forest and for incineration, the fuel used to the average heat and electricity production in Finland.
Tutkimuksessa kartongin materiaalikierrätyksellä vältetään kemimekaanisella prosessilla neitseellisestä puusta valmistettavan hylsykartongin valmistusta ja kartongin poltolla lämmön- ja sähköntuotantoa ja niihin liittyviä ympäristövaikutuksia.
In scenarios, discarded cardboard was not sorted at all (Scenario 0) or sorted and collected from regional collection points (kerbside collection) and/or from residential buildings (Scenarios 1-3).
Kierrätys-skenaarioissa 1-3 kartonkia erilliskerättiin aluekeräyksenä ja/tai kiinteistökohtaisena keräyksenä.
The impacts were evaluated by using four different scenarios.
Tutkimuksessa keräyskartongin elinkaaren ympäristövaikutuksia tarkasteltiin neljän skenaarion kautta.
The cardboard that was not sorted was transported by mixed household waste collection to the waste incineration plant where the generated heat and electricity were utililized.
Lajittelematon kartonki päätyi sekajätteen seassa polttoon pääkaupunkiseudulle Långmossebergeniin rakennettavaan jätevoimalaan.
Due to the dissimilar results of different environmental impact classes it is not simple to say how to utilize discarded cardboard.
Tutkimuksen tulosten perusteella ei voida yksiselitteisesti sanoa, pitäisikö keräyskartonki polttaa vai kierrättää, sillä vaikutusluokista saatiin erisuuntaisia tuloksia.
When applying the results, it should be noticed that the results depend on which energy and material products are produced, and foremost, on what kind of products they replace.
Esimerkiksi jätteenpolton saamat hyvitysten suuruus riippuu suoraan siitä, miten tuotettua energiaa sillä korvataan ja saadaanko kaikki syntyvä energia hyötykäyttöön.
The final conclusions concerning which alternatives are the best depend on which environmental impacts are emphasized.
Saatuihin tuloksiin liittyy myös monia muuttujia, jotka on hyvä huomioida tuloksia sovellettaessa käytäntöön.
The most beneficial scenario was the one, where the maximal amount of cardboard was sorted and collected from residential buildings.
Puolestaan maaperän rehevöitymisvaikutusluokassa skenaario, jossa kaikista pääkaupunkiseudun kiinteistöistä erilliskerättiin kartonkia, tuotti eniten ympäristöhyötyjä.
The sorted cardboard was utilised to produce cardboard cores for industry.
Tutkimuksessa huomioitiin myös kartongin keräilyn aiheuttamat päästöt.
Environmental benefits were gained if emissions to environment could be avoided by replacing normal processes by recycling and incineration.
Tutkimuksessa laskettiin hyvityksiä keräyskartongin tuotejärjestelmälle sen mukaan, mitä niiden hyödyntäminen korvaisi, mikäli kartonkia ei hyödynnettäisi lainkaan materiaalina tai energiana.
Carbon dioxide (CO2) is the most significant greenhouse gas produced by mankind.
Hiilidioksidi (CO2) on merkittävin ihmiskunnan tuottama kasvihuonekaasu.
The study was performed at the Finnish Meteorological Institute as a part of an international research programme regarding the Baltic Sea (BONUS: Baltic-C).
Tutkimus suoritettiin Ilmatieteen laitoksella osana kansainvälistä Itämeri-tutkimusta (BONUS: Baltic-C).
Inorganic carbon in the Baltic Sea : distribution of components and their interactions
Epäorgaaninen hiili Itämeressä : komponenttien jakautuminen ja niiden väliset vuorovaikutussuhteet
According to the alkalinity-salinity-relation, the Baltic Sea can be divided into four distinguishable basins.
Alkaliniteetti-saliniteetti-suhteen perusteella Itämeri voidaan jakaa neljään toisistaan erottuvaan merialueeseen.
The oceans play a significant role in the global carbon cycle.
Valtamerillä on merkittävä rooli sen globaalissa kierrossa.
However, simultaneous measurements on the atmospheric pCO2 are needed to ascertain the assumptions on the direction of CO2 flux between the sea and the atmosphere.
Tarvittaisiin kuitenkin samanaikaisia mittauksia Itämeren alueen ilmakehän hiilidioksidin osapaineesta, jotta täysin varmoja johtopäätöksiä hiilidioksidin kulkeutumissuunnasta meren ja ilmakehän välillä voitaisiin tehdä.
The aim of this research was to examine both the vertical and the horizontal distributions of the components of the inorganic carbon in the Baltic Sea, their interactions and annual fluctuations.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin Itämeren epäorgaanisen hiilen komponenttien sekä horisontaalista että vertikaalista jakautumista Itämerellä, niiden vuodenaikaisvaihtelua, sekä niiden välisiä vuorovaikutussuhteita.
The total alkalinity in the Baltic Sea was found to be determined mainly by salinity.
Tutkimuksessa havaittiin, että Itämeren kokonaisalkaliniteetti määräytyy pääasiassa saliniteetin perusteella.
In addition, the long-term alterations of the surface water pH were reviewed.
Lisäksi arvioitiin pintaveden pH:n pitkäaikaisvaihtelua Itämerellä.
The rise of the pCO2 in water leads to descending pH levels, because of a relative shift in the components of total inorganic carbon.
Veden hiilidioksidipitoisuuden kasvu johtaa myös veden pH:n laskuun epäorgaanisen kokonaishiilen komponenttien välisten suhteiden muuttuessa.
The distribution of total inorganic carbon is very similar to that of total alkalinity.
Itämeren epäorgaanisen kokonaishiilen jakauma on hyvin samankaltainen alkaliniteetin jakauman kanssa.
The primary production forms the basis of the biological uptake of carbon dioxide in the surface waters.
Perustuotanto muodostaa perustan CO2:n sitomiselle pintavedessä.
The reliability of pCO2-values calculated from known parameters was estimated by comparing them to the measured values.
Tutkimuksessa arvioitiin lisäksi tunnettujen muuttujien avulla laskettujen pCO2:n arvojen luotettavuutta verrattuna mitattuihin arvoihin.
The results indicate a slight decreasing trend in pH levels In the Baltic Sea during the 30-year observation period, however more research on the subject is needed.
Itämerellä havaittiin vähittäistä pH:n laskua eri merialueilla 30 vuoden seurantajakson aikana.
However, due to its large annual fluctuations, alternations in salinity in the different basins, and a wide drainage-basin with varying soil, it is an excellent study system.
Tutkimuskenttänä se on kuitenkin erinomainen suurten vuodenaikaisvaihtelujen, alueellisesti vaihtelevan saliniteetin ja laajan, maaperältään vaihtelevan valuma-alueen ansiosta.
The amount of total alkalinity entering the Baltic Sea through the rivers is dependent on the soil quality in the catchment area.
Jokien mukana Itämereen päätyvä alkaliniteetti riippuu jokien valuma-alueen maaperästä.
In addition to the concentration of total inorganic carbon, the biological activity has a great impact on the annual fluctuations of pCO2.
Biologinen toiminta vaikuttaa epäorgaanisen kokonaishiilen pitoisuuden ohessa suuresti myös veden pCO2:n vuodenaikaisvaihteluun.
Surface water alkalinity is controlled by mixing of highly saline waters originating in the North Sea and waters of low salinity from the rivers draining into the Baltic Sea.
Itämeressä päällysveden alkaliniteettia kontrolloi Atlantilta tulevan suolaisen veden sekoittuminen jokien mukana tulevaan makeaan veteen.
The alkalinity is lowest in the Bothnian Bay and grows towards the Kattegat as a function of salinity.
Itämeressä kokonaisalkaliniteetti on matalimmillaan Perämerellä ja kasvaa saliniteetin funktiona kohti Kattegatia.
The study shows that pCO2 results for the Baltic Sea derived from the program developed for the oceans, should be used with caution.
Valtameriolosuhteisiin kehitetyn ohjelman avulla laskettuihin tuloksiin Itämeren pCO2:sta on tutkimuksen perusteella suhtauduttava kriittisesti.
Salinity controls alkalinity, which together with biological activity controls the concentration of total inorganic carbon.
Alkaliniteetti puolestaan vaikuttaa suurelta osin epäorgaanisen kokonaishiilen määrään, jota säätelee lisäksi biologinen toiminta.
The results in this study support earlier findings on total inorganic carbon and total alkalinity in the Baltic Sea. As the atmospheric partial pressure of carbon dioxide (pCO2) rises, the partial pressure in the surface waters rises as well.
Tutkimuksen tulokset sekä kokonaisalkaliniteetin että epäorgaanisen kokonaishiilen osalta tukevat aikaisempia tutkimustuloksia.
Due to its restricted size the Baltic Sea doesn't play an important role as a global reservoir.
Itämerellä sen sijaan ei ole kokonsa puolesta suurta merkitystä hiilidioksidin globaalissa kierrossa.
The results indicate that the Baltic Sea fluctuates from being a source to being a sink for atmospheric CO2 according to the annual fluctuations in primary production.
Perustuotannon vaihtelun mukaan Itämeri toimii talvella hiilidioksidilähteenä ja kesällä -nieluna.
Dung beetles are an important part of the ecosystem and a long used model for population study.
Lantakuoriaiset ovat tärkeä osa ekosysteemiä ja niitä on pitkään käytetty mallina populaatiotutkimuksessa.
Senses and behaviour : How do dung beetles find dung?
Aistit ja käyttäytyminen : Miten lantakuoriaiset löytävät lantaa?
Because of these aspects dung beetles have to locate dung very quickly and efficiently.
Resurssin ominaisuuksien takia lantakuoriaisten täytyy paikallistaa se nopeasti ja tehokkaasti.
The purpose of my thesis was to find out how Finnish dung beetles find their most important resource, dung.
Tämän työn tarkoitus oli selvittää miten suomalaiset lantakuoriaiset löytävät tärkeimmän resurssinsa, lannan.
I tried to establish the most important sense for finding dung, to which part or parts of the scent dung beetles react to and how sensitive their ability to detect dung is.
Pyrin selvittämään tärkeimmän aistin lannan paikallistamisessa, mihin hajun osaan tai osiin lantakuoriaiset reagoivat sekä miten herkästi lantakuoriaiset aistivat lantaa.
Part of the beetles approached flying in a narrowing zigzag-pattern while others landed occasionally to orientate and approached in small spurts.
Osa kuoriaisista lähestyi lentäen kapenevaa siksak-kuviota, toiset laskeutuivat välillä maahan orientoitumaan ja lähestyivät lantaa lyhyillä lentopyrähdyksillä.
I used dung beetles belonging to family Aphodiidae (Scarabaeoidea Laparosticti) that I collected from cow pastures in Viikki using pitfall traps.
Käytin tutkimuksessani lantakuoriaisia (Scarabaeoidea Laparosticti), joita pyydystin kuoppa-ansoilla Viikin koetilan lehmälaitumilta.
To figure out the importance of sight and smell I eliminated one sense at a time and observed how it affected beetles' behaviour.
Selvittääkseni näkö- ja hajuaistin tärkeyttä, eliminoin kerrallaan toisen aisteista ja tarkkailin miten tämä vaikutti lantakuoriaisten käytökseen.
I eliminated olfaction by cutting off antennas and sight by painting the beetles' eyes.
Lantakuoriaisen hajuaistin eliminoin leikkaamalla tuntosarvet ja näköaistin maalaamalla silmät.
They are an interesting target for sensory research because their resource is both patchy and short-lived.
Aistitutkimukselle ne ovat mielenkiintoisia niiden resurssin laikuittaisuuden ja lyhytikäisyyden vuoksi.
I noticed that dung beetles approach dung by flying low in headwind.
Havaitsin, että lantakuoriaiset lähestyvät lantaa lentäen matalalla vastatuuleen.
To track down how dung beetles approach dung I observed their approaching behaviour in the wild.
Selvittääkseni miten lantakuoriaiset lähestyvät lantaa, tarkkailin lantakuoriaisten lähestymiskäyttäytymistä luonnossa.
Eliminating olfaction effectively prevented dung beetles from finding dung whilst blinded individuals performed as well as control beetles.
Hajuaistin eliminoiminen vaikuttaa merkitsevästi lantakuoriaisten kykyyn paikallistaa lantaa, kun taas sokeat yksilöt löysivät lantaa yhtä hyvin kuin verrokit.
From all the chemical components I used, only butane acid attracted some dung beetles.
Käyttämistäni lannan sisältämistä yksittäisistä hajukomponenteista ainoastaan butaanihappo houkutteli lantakuoriaisia, mutta yksilömäärät olivat pieniä.
To find out chemical attractants in question I first analyzed smelly, volatile organic compounds in cow dung and then offered them as bait alone and in different combinations in pitfall traps in the wild.
Selvittääkseni lantakuoriaisille houkuttelevat kemikaalit analysoin ensin hajua aiheuttavat, haihtuvat orgaaniset yhdisteet lehmän lannassa.
I also tried to establish the sensitivity of olfaction by offering different amounts of cow dung in a long windless corridor to dung beetles.
Lopuksi pyrin selvittämään hajuaistin herkkyyttä tarjoamalla pitkässä käytävässä erilaisia määriä lantaa eri etäisyyksien päästä ja katsomalla miten suuri osa vapauttamistani kuoriaisista suunnistaisi oikein.