natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Up to 40% of the cases in the two clusters outside the city centre had no contact with the centre, where needle exchange services were available since 1997.
Pääkaupunkiseudun epidemiassa 40% keskustan ulkopuolella asuvista huumeidenkäyttäjistä jäi pistosvälineiden vaihdon ja terveysneuvonnan ulkopuolelle, koska heillä ei ollut yhteyksiä keskustaan, jossa terveysneuvonta ja pistosvälineiden vaihto aloitettin juuri ennen epidemiaa.
Up to 63% of HIV-positive and 80% of HIV-negative sexually active IDUs reported inconsistent condom use, which was associated with steady relationships and recent inpatient addiction care.
Suojaamaton seksi on yleistä sekä HIV-positiivisten että HIV-negatiivisten huumeiden käyttäjien keskuudessa, etenkin vakituisissa suhteissa ja hiljattain päihdehoitoa tarvinneilla.
The proportion of late diagnosed HIV cases in all transmission groups was 23%, but was only 6% among IDUs diagnosed during the first four years of the epidemic.
Huumeidenkäyttäjien HIV-tartunnoista 1998-2001 vain 6% todettiin myöhäisessä vaiheessa (veren CD4-solut alle 200/µL tai AIDS-vaiheessa), kun kaikista pääkaupunkiseudun HIV-tartunnoista 23% todettiin myöhään.
In study IV, data on 238 newly diagnosed IDUs was combined with data on 675 sexually transmitted HIV cases, and risk factors for late HIV diagnosis (CD4 cell count <200/µL, or AIDS at HIV diagnosis) were analysed.
Aineisto käsitti 238 HIV-tartunnan saanutta pistoshuumeidenkäyttäjää, joiden tietoja verrattiin hollantilaisista HIV-positiivisista ja suomalaisista HIV-negatiivisista huumeidenkäyttäjistä kerättyihin tietoihin, miesten työllisyyslukujen alueelliseen jakaumaan ja pääkaupunkiseudun seksivälitteisiin HIV-tartuntoihin.
To prevent the sexual transmission of HIV among IDUs, prevention programmes should be combined with addiction care services and targeted at every IDU.
Seksuaaliterveyden neuvontaa tulisi tarjota kaikille huumeidenkäyttäjille ja heidän seksikumppaneilleen.
The early detection of the outbreak and early implementation of needle exchange programmes likely played a crucial role in re-versing the IDU outbreak.
Terveysneuvonnan alueellinen hajauttaminen ja kohdistettu etsivä työ ovat avainasemassa huumeidenkäyttäjien HIV-tartuntojen toteamiseksi varhain ja epidemioiden ehkäisemiseksi.
The Finnish IDU outbreak spread and was restricted socially in a marginalised IDU population and geographically in areas characterised by low proportions of employed males.
Kaikki Helsingin keskustan ulkopuolella sijaitsevat huumeidenkäyttäjien rypäät sijaitsivat alueilla, joissa miesten työllisyysluvut olivat alle 70%.
In study II, geographical spread of the HIV outbreak was examined and compared with the spatial distribution of employed males.
Muissa tutkimuksissa on osoitettu puhtaiden pistosvälineiden saatavuuden estävän HIV:n leviämistä.
The outbreak was restricted to a marginalised IDU population, and limited spatially to local pockets of pov-erty.
HIV-epidemia levisi syrjäytyneiden pistoshuumeiden käyttäjien keskuudessa.
This presents a very simple and straightforward way to tune the resistance of the TiN resistor structures to a desired value.
Tämä tarjoaa yksinkertaisen ja suoraviivaisen tavan nostaa TiN-vastusten resistanssin halutulle tasolle.
As expected, the radiation hardness of the resistors was excellent and none of the performed irradiations had any effect on the resistors' performance.
Kuten odotettiinkin, vastusten säteilynkestävyys oli erinomainen, eikä mikään suoritetuista säteilytyksistä vaikuttanut kalvojen rakenteeseen tai vastusten toimivuuteen.
The new PEALD process allowed for the deposition of good-quality TiN thin films at 300 °C from the routinely used and easily available precursors TiCl4 and NH3.
Kehitetty PEALD-prosessi mahdollistaa hyvälaatuisten TiN-ohutkalvojen kasvattamista 300 asteessa käyttäen hyväksi yleisesti käytettyjä ja helposti saatavilla olevia lähdeaineita TiCl4 ja NH3.
Radiation causes damage in silicon and deteriorates detector performance.
Säteily aiheuttaa vaurioita piissä ja heikentää detektorin toimintakykyä.
In order to deposit suitable TiN thin films with good accuracy and repeatability, a new process of plasma-enhanced atomic layer deposition (PEALD) was developed.
Sopivien TiN-ohutkalvojen tarkkaa ja toistettavaa kasvattamista varten kehitettiin uusi prosessi plasma-avusteiseen atomikerroskasvatukseen (plasma-enhanced atomic layer deposition, PEALD).
This would be compatible with the very short charge collection length and caused by radiation damage.
Nämä sopisivat säteilyvaurioiden aiheuttamaan erittäin lyhyeen varauskeruumatkaan.
The main consequences of radiation damage are the increase in depletion voltage, the increase in detector leakage current leading to a worse signal-to-noise ratio, and the decrease in charge collection length and efficiency.
Säteilyvauroiden pääasialliset seuraukset ovat tyhjennysjännitteen nousu, korkeampi vuotovirta, joka huonontaa signaali-tausta-suhteen, ja heikkenevä varauskeruutehokkuus ja -matka.
Furthermore, TiN is expected to be far less sensitive to radiation damage than the polycrystalline silicon commonly used as bias resistor, and it can be deposited at lower temperatures , which is beneficial by many aspects of semiconductor processing.
Lisäksi TiN:n oletetaan olevan selvästi vähemmän herkkä säteilyvaurioille kuin yleisesti bias-vastuksena käytetty monikiteinen pii (polycrystalline silicon eli poly-Si), ja sitä voidaan valmistaa alhaisemmissa, tavallisen puolijohdeprosessoinnin kanssa yhteensopivissa lämpötiloissa.
This requires a bias resistor for each detector segment, with a suitable value of resistance in order to allow biasing of the detector while isolating the individual segments from each other.
Tähän tarvitaan oma bias-vastus jokaiselle detektorin segmentille, jolla on sopiva, sekä detektorin tyhjennystä että segmenttien erottamista toisistaan salliva resistanssi.
Crystallinity, conformality, surface morphology, chemical composition and resistivity of the films obtained this way were studied.
Kasvatettujen kalvojen kiteisyys, konformaalisuus, morfologia, kemiallinen koostumus ja resistiivisyys tutkittiin.
One solution for mitigating the effect of increased leakage current is the use of capacitive coupling, which permits the separation of a signal from the leakage current flowing in the DC biasing circuit.
Yksi mahdollinen ratkaisu korkean vuotovirran kompensoimiseksi on kapasitiivinen kytkentä, jolla signaali voidaan erottaa tasavirtapiirissä liikkuvasta vuotovirrasta.
TiN films with two different thicknesses were processed into bias resistor test structures, which were then tested for radiation hardness by irradiation with protons and photons of different energies.
Kahta eripaksuista TiN-ohutkalvoa prosessoitiin bias-vastuksiksi ja näiden säteilynkestävyyttä tutkittiin säteilyttämällä niitä erienergisillä protoneilla ja fotoneilla.
It was discovered that relatively short annealing treatments, which are used routinely for sintering of aluminium, increased the resistance of the test structures significantly.
Suhteellisen lyhyiden, rutiininomaisesti alumiinikontaktien sintrauksessa käytettyjen kuumennusten huomattiin nostavan vastusten resistanssia selkeästi.
Silicon detectors with spatial resolution, such as strip and pixel detectors, are essential for high-energy physics experiments, where they are exposed to very high luminosities and particle fluences.
Paikkaresoluutiota tarjoavat pii-ilmaisimet, kuten pikseli- ja raitadetektorit, ovat keskeisiä korkeaenergiafysiikan kokeissa, joissa ne kuitenkin altistuvat suurelle hiukkasvuolle ja korkeille säteilyannoksille.
In this thesis, titanium nitride (TiN) is studied as potential bias resistor material in the form of very thin films with thicknesses of around 20 nm. Its resistivity at smaller resistor dimensions is expected to be sufficiently high to permit the fabrication of very small segments, for example pixels with an area of 25 × 25 µm2.
Sen resistiivisyyden odotetaan olevan myös pienillä vastusten mitoilla, mikä mahdollistaa hyvin pienten detektorisegmenttien tuottamisen, esimerkiksi 25 × 25 µm2 pinta-alan pikseleitä.
It was concluded that TiN resistors fabricated in the way presented in this thesis have great potential for use in segmented silicon particle detectors.
Edellisten perusteella pääteltiin, että tässä työssä valmistetut TiN-ohutkalvovastukset ovat erittäin lupaavia käyttöön paikkaherkissä pii-ilmaisimissa.
Titanium nitride thin-film bias resistors for AC coupled segmented silicon detectors
Tässä työssä tutkitaan titaaninitridiä (TiN) bias-vastusmateriaaliksi ohuiden noin 20 nm paksuisten ohutkalvojen muodossa.
Thrombin regulation in newborn infants
Trombiinin säätely vastasyntyneillä
Additionally, healthy newborns with inherited heterozygous factor V Leiden (FVL) mutation were studied.
Lisäksi tutkittiin terveitä vastasyntyneitä, joista osa oli perinnöllisen tukostaipumusta aiheuttavan hyytymistekijä V:n Leiden-mutaation kantajia.
The patient groups included sick newborns undergoing intensive care and receiving fresh-frozen plasma (FFP), requiring exchange transfusions (ET) or presenting with a congenital heart defect requiring open heart surgery.
Tutkitut potilasryhmät koostuivatkin teho-osastolla hoidetuista vastasyntyneistä, jotka saivat jääplasmasiirron tai verenvaihdon, sekä vastasyntyneistä, joilla oli avosydäleikkausta vaativa sydänvika.
Cardiopulmonary bypass (CPB) also significantly increased the in vivo thrombin generation, but the thrombin generation profile during CPB differed from that previously observed in adults.
Myös avosydänleikkaus lisäsi trombiinin tuotantoa mutta trombiinin tuotannon profiili leikkauksen aikana oli erilainen verrattuna aikaisempiin aikuistutkimuksiin.
The aim of this study was to clarify the behaviour of the neonatal coagulation system in selected clinical situations, with a special emphasis on the generation of thrombin.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää vastasyntyneiden veren hyytymisjärjestelmän toimintaa keskittyen erityisesti sen avainentsyymin, trombiinin, tuotantoon erilaisissa kliinisissä tilanteissa.
On the other hand, excess thrombin may promote thrombotic complications and exacerbate harmful inflammatory reactions.
Toisaalta liiallinen trombiinin tuotanto voi lisää riskiä tukoskomplikaatioille.
In conclusion, unique features regarding thrombin regulation in newborn infants were observed.
Väitöskirjatyössä todettiin monia erityispiirteitä liittyen trombiinin muodostuksen säätelyyn vastasyntyneillä.
In vivo generation of thrombin was elevated in nearly all of the sick newborn infants.
Lähes kaikilla sairailla vastasyntyneillä trombiinin tuotanto oli kiihtynyt ja hyytymisjärjestelmä oli aktivoitunut.
The low-volume FFP transfusion as opposed to the change from neonatal to adult blood in ET exerted markedly different effects on neonatal thrombin generation.
Vastasyntyneiden veren hyytymisjärjestelmä eroaa monilta osin aikuisten järjestelmästä mikä johtaa erilaiseen trombiinin säätelyyn.
Healthy as well as sick newborn infants showed lower total thrombin generation potential in vitro but faster initiation of thrombin generation than adults.
Tutkimuksessa havaittiin, että vaikka trombiinin tuotantopotentiaali oli vastasyntyneillä matalampi kuin aikuisilla, trombiinin muodostus oli nopeampaa.
On the other hand, the combination of red blood cells and FFP, used to perform ET, significantly increased the in vivo thrombin formation and shifted the balance in the newborn coagulation system to the procoagulant direction.
Lopuksi, hyytymistekijä V:n Leiden mutaatio liittyi vastasyntyneillä nopeampaan trombiinin muodostukseen ja matalampaan hyytymistekijä V:n tasoon, jälkimmäinen mekanismi mahdollisesti pyrkii tasapainottamaan hyytymistä edistävää tilaa veressä.
Blood component transfusions markedly affected coagulation in a manner specific to the product but that could also be altered by the clinical situation.
Verenvaihto taas lisäsi trombiinin tuotantoa ja verenvaihdon jälkeen vastasyntyneen veressä vallitsi hyytymistä edistävä tila, joka voi mahdollisesti altistaa tukoskomplikaatioille.
FFP reduced the in vivo generation of thrombin in those newborns with the highest pretransfusional thrombin generation, thus acting as an anticoagulant agent.
Jääplasmasiirto vähensi trombiinin tuotantoa ja hillitsi hyytymisjärjestelmän aktivaatiota; vaikutus oli voimakkain niillä potilailla, joilla oli ennen siirtoa voimakkain trombiinin tuotanto.
The coagulation system of newborn infants differs markedly from that of older children and adults.
Lasten ikäryhmässä sairaat vastasyntyneet ovat suurimmassa riskissä vuoto- ja tukoskomplikaatioille.
Timely and adequate generation of thrombin is essential, as thrombin activates platelets and many coagulation factors, cleaves fibrinogen into fibrin and activates the antithrombotic and anti-inflammatory protein C pathway.
Ilman verihiutaleita tärkeä luonnollinen antikoagulantti, aktivoitu proteiini C, vähensi trombiinin muodostusta enemmän aikuisilla, verihiutaleiden kanssa aktivoitu proteiini C oli tehokkaampi vähentämään trombiinin muodostusta vastasyntyneillä.
Overall, the results highlight the need for understanding developmental haemostasis for both diagnostic and therapeutic purposes.
Kyseinen löydös korostaa verihiutaleiden tärkeyttä mitattaessa hyytymisjärjestelmää ja arvioitaessa sen tilaa elimistön luonnollisessa ympäristössä.
Despite the characteristic features, the newborn coagulation system can be considered physiological, since healthy newborns rarely show haemorrhagic or thrombotic complications.
Nämä erityispiirteet korostavat sitä, että arvioitaessa vastasyntyneiden hyytymisjärjestelmän tilaa tarvitaan nimenomaan vastasyntyneiden ikäryhmään kohdistuvaa tutkimusta eikä aikuisilta saatua tietoa voida suoraan soveltaa.
These features included a novel platelet effect on the regulation of the protein C pathway.
Lisäksi verihiutaleiden todettiin muuttavan trombiinin säätelyä.
Escalation of thrombin at early reperfusion was not observed in newborns; in adults, its occurrence is associated with postoperative myocardial damage.
Aikuisilla trombiinin tuotanto lisääntyy avosydänleikkauksen loppuvaiheessa ja leikkauksen jälkeen verenkierron alkaessa palautua normaaliksi.
The clinical challenges mainly seemed to shift the balance in the coagulation system of newborns to the procoagulant direction.
Tämä todennäköisesti osaltaan tasapainottaa vastasyntyneiden hyytymisjärjestelmän toimintaa.
The results in this work can be used as a basis for further studies of more complex InP-based NWs.
Tämän työn tuloksia voidaan käyttää lähtökohtana monimutkaisempien InP-pohjaisten nanolankojen tutkimuksissa.
The biggest challenge in the field of NWs is, however, the controlled growth and understanding of the underlying mechanism.
Suurin haaste nanolankojen kasvatuksessa onkin juuri niiden kontrolloitu kasvattaminen sekä kasvumekanismin ymmärtäminen.
Consistent with the earlier results, all the growth parameters were found to affect the morphological and optical quality of the NWs.
Yhtäpitävästi aikaisempien tutkimustulosten kanssa kaikki kasvatusparametrit vaikuttivat nanolankojen morfologisiin sekä optisiin ominaisuuksiin.
NWs are most often grown epitaxially via the vapor-liquid-solid (VLS) mechanism, which allows, in ideal case, an accurate control of diameter, length, crystal phase, doping concentration and junction formation.
III-V nanolangat kasvatetaan useimmiten epitaksiaalisesti höyry-neste-kiinteä-mekanismilla (vapor-liquid-solid, VLS), joka mahdollistaa, ihanteellisissa olosuhteissa, täsmällisen halkaisijan, pituuden, kidefaasin ja seostuskonsentraation sekä liitoskohtien kontrollin.
Core-shell structures were formed both in situ with MOVPE and ex situ with atomic layer deposition (ALD).
Nanolankojen optisien ominaisuuksien mahdollista parantamista tutkittiin muodostamalla ydin-kuori rakenteita sekä in situ MOVPE:lla että ex situ atomikerroskasvatuksella (atomic layer deposition, ALD).
The growth parameters of InP NWs on Si (111) substrate were optimized in terms of substrate pre-treatments, growth temperature, V/III ratio, and Zn doping.
Kasvatusparametrit, kuten substraatin esikäsittely, kasvulämpötila, V/III suhde ja Zn seostus, optimoitiin.
III-V nanowires (NWs) are emerging as a new class of interesting nanostructures that hold promising potential for future generation electronic and optoelectronic devices.
Viime aikoina III-V-ryhmän yhdisteistä koostuvat nanolangat ovat herättäneet kiinnostusta uutena ryhmänä rakenteita, joilla nähdään olevan potentiaalia elektronisissa sekä optoelektronisissa laitteissa.
Growth of InP NWs on low-cost glass substrates was also studied and encouraging results were achieved.
InP-nanolankojen kasvatuksesta lasisusbtraatille saatiin kannustavia tuloksia.
The aim of the experimental part in this work was to optimize the growth parameters and to improve the optical properties of Au assisted growth of InP NWs on silicon and glass substrates using atmospheric pressure metal-organic vapor phase epitaxy (MOVPE).
Tämän työn kokeellisessa osassa tutkittiin indiumfosfidi (InP) nanolankojen Au-avusteista kasvua Si- sekä lasisubstraateilla metalliorgaanisella höyryfaasiepitaksialla (metal-organic vapor phase epitaxy, MOVPE) ja kasvu optimoitiin juuri tutkimuksessa käytetylle reaktorille.
In addition, the NWs exhibited a strong quantum confinement for diameters below 20 nm. To improve the optical properties, surface passivation of InP NWs was investigated.
Tämän lisäksi nanolangat osoittivat huomattavaa kvanttirajoitusta (quantum confinement).
The aim of this research was to explore complexation of double-hydrophilic diblock copolymers with protein cages and to study the molecular morphology of the formed nanoparticle/copolymer assemblies.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää lohkopolymerien ja proteiinihäkkien kompleksoitumista ja tutkia muodostuvan nanopartikkeli/kopolymeerin morfologiaa.
First poly(N-methyl-2-vinylpyridinium iodide- block –ethylene oxide) was used to mediate the self-assembly of ferritin protein cages.
Ensimmäisessä sovelluksessa poly(N-metyyli-2-vinyylipyridinium jodidi – lohko - etyleenioksidi)-rakennetta käytettiin avustamaan ferritiiniproteiinihäkkien itsejärjestäytymistä.
Amphiphilic block copolymers are an interesting research topic due to their specific molecular structure, which consists of at least two parts with different chemical natures.
Amfifiiliset lohkopolymeerit ovat mielenkiintoinen tutkimuskohde niiden erityisen rakenteen vuoksi.
In recent years, numerous copolymer architectures have been developed and the demand to find new materials for biomolecule separations remains high.
Viime vuosina on tutkittu paljon erilaisia kopolymeerirakenteita ja niiden käyttömahdollisuuksia biomolekyylitutkimuksissa.
Nanoparticle co-assembly studies showed that the poly(N-methyl-2-vinylpyridinium iodide- block- ethylene oxide) complexes were approximately 200-400 nm in diameter.
Muodostuneet nanopartikkelikompleksit olivat kooltaan 200-400 nm ja sauvamaisia.
Our results indicated that poly(N-methyl-2-vinylpyridinium iodide- block- ethylene oxide) binds efficiently with oppositely charged objects and surfaces via electrostatic interactions, and the polyethylene oxide block gives good stability in aqueous medium.
Saadut tulokset osoittivat, että käytetty lohkopolymeeri sitoutuu vahvasti elektrostaattisin vuorovaikutuksin vastakkaismerkkisten funktionaalisten ryhmien ja pintojen kanssa.
In both studies, the hydrophilicity of ethylene oxide block and polycationic nature of vinylpyridinium block were utilized.
Molemmissa sovelluksissa amfifiilinen lohkopolymeeri muokattiin ensin kemiallisesti- hydrofiiliseksi lohkopolymeeriksi, jonka jälkeen sovelluksissa hyödynnettiin lohkopolymeerin PEO-lohkon hydrofiilisyyttä ja kvaternarisoidun P2QVP-lohkon polyelektrolyyttiluonnetta.
In capillary gel electrophoresis the micellization ability of block copolymers has been already well-known for many decades, and specific studies of copolymer phases have been published.
Kapillaarigeelielektroforeesissa lohkopolymeerien misellinmuodostusta ja erilaisia kopolymeerirakenteita on hyödynnetty ansiokkaasti.
For capillary coating studies, the polymer suppressed electro-osmotic flow efficiently and showed good run-to-run stability with RSD values from 1.4 to 7.9 %.
Kapillaarin päällystystutkimukset osoittivat, että käytetyn lohkopolymeeripäällystyksen ansiosta elekro-osmoottisesta virtauksesta päästiin lähes kokonaan eroon ja että päällyste muodosti stabiilin ja neutraalin pinnan laajalla pH-alueella.
Complexation process was studied in aqueous solvent medium and formation of complexes was investigated with dynamic light scattering.
Kompleksointitutkimuksissa hyödynnettiin dynaamista valonsirontaa sekä transmissioelektronimikroskopiaa ja pienkulmaröntgensirontaa.
The possibility to alter the electro-osmotic flow and to gain a new tool for biomolecule studies was explored.
Tutkimus keskittyi päällysteen ominaisuuksien tutkimiseen ja etenkin sen vaikutukseen elektro-osmoottiseen virtaukseen sekä biomolekyylien erotuksiin.
The literature part introduces rarely used coating materials, block copolymers, in capillary electromigration techniques.
Tämän pro gradu–tutkielman kirjallinen osa käsittelee lohkopolymeerejä ja niiden hyödyntämistä kapillaarielektromigraatiotekniikoissa.
Block copolymers have been attached to capillary inner surface permanently and dynamically.
Päällystyksissä lohkopolymeerit on kiinnitetty joko kovalenttisesti tai elektrosaattisin vuorovaikutuksin silikakapillaarin pintaan.
The results achieved prove the potential of double-hydrophilic block copolymers in different various fields in the future.
Pro gradu-tutkielman kokeellisessa osassa selvitettiin saman lohkopolymeerin soveltuvuutta kahteen eri käyttötarkoitukseen.
Different PFACE methods have been successfully utilized for the interaction studies between different biological compounds including proteins, ligands, D-alanine-D-alanine terminus peptides and glycopeptide antibiotics.
PFACE –menetelmiä on onnistuneesti käytetty erilaisten biologisten yhdisteiden vuorovaikutustutkimuksissa, joista mainittakoon proteiinit, ligandit, D-alaniini-D-alaniini ketjuun päättyvät peptidit ja glykopeptidiantibiootit.
Because all of these biomolecules have links to the development of atherosclerosis by removing cholesterol from peripheral cells, their investigation is an important topic.
Näillä kaikilla biomolekyyleillä on yhteys ateroskleroosin kehittymiseen, sillä ne poistavat kolesterolia perifeerisistä soluista.
However, traditional ACE has disadvantages, when highly UV absorbing compounds, such as proteins are studied and when a limited amount of sample is available.
Perinteisellä affiniteettikapillaarielektroforeesilla on kuitenkin valitettavasti myös heikkouksia, nimenomaan kun tutkitaan UV-alueella voimakkaasti absorboivia yhdisteitä, kuten proteiineja,tai kun näytettä on saatavilla vain rajoitettu määrä.
Both capillary electromigration techniques demonstrated that not only apoA-I of HDL, but also lipids play a role in the interactions with PLTP and CETP.
Molemmat tutkimuksissa käytetyt kapillaarielektromigraatiotekniikat osoittivat, ettei HDL:ssa oleva apo A-I vuorovaikuta ainoastaan PLTP:n ja CETP:n kanssa, vaan HDL:n lipideillä on myös oma roolinsa näissä vuorovaikutuksissa.
In the experimental part the applicability of two different capillary electrophoretic systems, capillary electrochromatography and PFACE, to the studies on high-density lipoprotein (HDL), apolipoprotein (apo) A-I, phospholipid transfer protein (PLTP) and cholesteryl ester transfer protein (CETP) was clarified.
Tutkielman kokeellisessa osiossa tutkitaan kahden erilaisen kapillaarielektroforeettisen menetelmän, kapillaarielektrokromatografian ja PFACE:n soveltuvuutta HDL:n, apolipoproteiini (apo) A-I:n, fosfolipidin siirtäjäproteiinin (PLTP) ja kolesteroliesterisiirtäjäproteiinin (CETP) tutkimuksiin.
Literature part of this M.Sc. thesis concentrates on different PFACE methods and on their utilization for the clarification of different biological interactions.
Tämän pro-gradu tutkielman kirjallisessa osassa keskitytään PFACE-menetelmiin ja niiden hyödyntämiseen biologisissa vuorovaikutustutkimuksissa.