natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The research data comprises three sets of spoken and written data from elderly people and offenders in which users of services comment on their experiences of encounters with professionals of the service systems.
Tutkimusaineistona on ikääntyneiden ja lakia rikkoneiden ihmisten kommentointia kohtaamisista palvelujärjestelmien työntekijöiden kanssa.
In the talk of elderly people and offenders the rights and responsibilities of citizens are most decidedly present.
Tutkimus vanhusten ja lainrikkojien osallisuudesta, oikeuksista ja velvollisuuksista
Citizenship is the theoretical basis of the study and voice a methodological choice directing the progress of the analysis.
Sopimuksellisuus on osa tätä oikeudellistumiskehitystä, jossa sosiaalisiin tarpeisiin ja ongelmiin pyritään varautumaan ennakolta.
The dissertation consists of three sub-studies.
Tutkimus koostuu kolmesta erillisestä osatyöstä.
Due to heterogenous phenotypes, the diagnosis is often made after years of persistent symptoms.
Moninaisesta taudinkuvasta johtuen diagnoosi kuitenkin tehdään usein vasta vuosia kestäneen oireilun jälkeen.
However, similar histological lesions can also be seen in many other conditions.
Keliakialle tyypillistä histologista limakalvovauriota voi ilmetä kuitenkin monissa muissakin tiloissa.
As a delay of three years is already associated with impaired quality of life and increased use of healthcare services, the delay should still be shortened.
Koska jo vähintään kolmen vuoden diagnoosiviive on yhteydessä heikentyneeseen elämänlaatuun ja lisääntyneeseen terveyspalveluiden käyttöön, viivettä tulisi yhä pyrkiä lyhentämään.
The risk due to delay was not associated with most of the socio-economic factors explored but was reduced in students and homemakers compared to employed patients.
Riski diagnoosiviiveeseen ei ollut yhteydessä useimpiin tutkittuihin sosioekonomisiin tekijöihin, mutta riski oli pienentynyt opiskelijoilla ja kotiäideillä verrattuna työssäkäyviin.
Treatment with a gluten-free diet (GFD) is simple and efficient.
Hoito gluteenittomalla ruokavaliolla on tehokas ja suhteellisen yksinkertainen.
High serum levels of transglutaminase 2 antibodies (TG2-ab) have been shown to be highly specific for celiac disease.
Korkeiden veren transglutaminaasivasta-aineiden (TG2-ab) pitoisuuksien on osoitettu olevan spesifisiä keliakialle.
Genotyping did not improve the accuracy of the criteria.
Myöskään geenitesti ei lisännyt kriteereiden diagnostista tarkkuutta.
These "triple criteria" were tested in three cohorts with different pretest probability: 421 high-risk individuals with clinical suspicion, 2,358 moderate-risk family members of coeliac disease patients, and 2,722 low-risk subjects from general population.
Diagnoosikriteereitä tutkittiin kolmessa keliakian ennakkotodennäköisyyden suhteen erilaisessa ryhmässä: 412 oireisella korkean riskin henkilöllä, 2357 keliakiaa sairastavan potilaan sukulaisella eli keskisuuren riskin henkilöllä sekä 2722 väestöseulotulla matalan riskin henkilöllä.
A long diagnostic delay was associated with classical celiac disease symptoms such as diarrhea and malabsorption, and with concomitant neurological or musculoskeletal disease, whereas the risk of the delay was reduced in screen-detected patients.
Pitkä diagnoosiviive oli yhteydessä klassisiin keliakiaoireisiin kuten ripuliin ja imeytymishäiriöihin, sekä yhtäaikaiseen neurologiseen tai tuki- ja liikuntaelimistön sairauteen, kun taas viiveen riski oli vähentynyt keliakiaseulonnalla löydetyillä potilailla.
Of the 274 newly diagnosed celiac disease patients in Study III, the "triple criteria" were fulfilled in 33%, who thus could have been spared the biopsy.
Tutkimuksessa todetusta 274 uudesta keliakiapotilaasta "triplakriteerit" täyttyivät 33 prosentilla, joilla tähystys olisi siis voitu jättää tekemättä.
The findings of this dissertation show that although a long diagnostic delay in celiac disease of over ten years has become rarer, it still occurs in one-fifth of patients.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tulokset viittaavat siihen, että keliakian diagnoosi viivästyy yli 10 vuotta aiempaa harvemmalla, mutta edelleen viidesosalla potilaista.
Moreover, pathologists vary in their interpretations, and the handling and cutting of the biopsies markedly affects the final reading.
Lisäksi patologien tulkinnat koepalan vauriosta eroavat, ja näytteiden käsittely sekä leikkaussuunta vaikuttavat merkittävästi tulkintaan.
The presence of typical symptoms of celiac disease does not increase the probability of a prompt diagnosis.
Keliakialle tyypillisten oireiden esiintyminen ei nopeuta diagnoosin tekemistä.
The shift in diagnostics towards primary health care has proven useful, which motivates to further educate general practitioners.
Keliakiadiagnostiikan siirtyminen perusterveydenhuoltoon on todistetusti tehostanut diagnostiikkaa, joten yleislääketieteen edustajien kouluttamiseen kannattaa jatkossakin panostaa.
In Study II, a diagnostic delay of ≥ 3 years was associated with poorer quality of life and increased use of primary health care services and use of medications both before and one year after diagnosis.
Osatyössä II keliakian diagnoosiviive oli yhteydessä heikentyneeseen elämänlaatuun ja lisääntyneeseen perusterveydenhuollon palveluiden ja lääkkeiden käyttöön sekä diagnoosia edeltävänä että seuranneena vuotena.
The criteria have been shown to be accurate in clinical pediatric research and have recently been suggested for adult use only in Finland.
Vasta-aineisiin perustuvat kriteerit ovat osoittautuneet hyvin tarkoiksi lasten kliinisissä tutkimuksissa, mutta aikuisille vastaavat kriteerit on esitetty vasta hiljattain ja vain Suomessa.
It was observed in Study I that delayed celiac disease diagnosis of > 10 years declined over time and particularly after 1997, when the first Finnish Current Care Guidelines for celiac disease were issued.
Osatyössä I todettiin, että pitkä, > 10 vuoden diagnoosiviive lyheni ajan mittaan ja erityisesti vuonna 1997 julkaistun ensimmäisen suomalaisen keliakian Käypä hoito- suosituksen jälkeen.
This dissertation demonstrates that celiac disease can be accurately diagnosed based on high level of TGA-ab and positive EMA without biopsies, which may shorten the diagnostic delay and save the resources of the health care system.
Väitöskirja osoittaa, että keliakia voidaan luotettavasti diagnosoida korkeiden TGA-ab:n ja positiivisten EMA:n perusteella ilman koepalaa aikuisilla, mikä voisi lyhentää keliakian diagnoosiviivettä monilla potilailla ja säästää terveydenhuollon resursseja.
The heterogenous clinical picture has been suggested to be a reason for the diagnostic delay, but the evidence of the causes and consequences of the delay is insufficient.
Monimuotoista taudinkuvaa on esitetty syyksi diagnoosiviiveelle, mutta tieteellinen näyttö viiveen taustoista ja seurauksista on puutteellista.
Another aim was to ascertain whether the pediatric serology-based criteria are accurate in diagnosing adults across a range of pretest probabilities of the disease.
Lisäksi tavoitteena oli selvittää, soveltuvatko serologiaan perustuvat lasten keliakian diagnoosikriteerit myös aikuiskäyttöön riippuen siitä, mikä henkilön ennakkotodennäköisyys keliakialle on.
Undiagnosed celiac disease predisposes patients to impaired quality of life and risk of complications.
Diagnosoimaton sairaus heikentää potilaiden elämänlaatua ja altistaa pitkäaikaiskomplikaatioille.
In 2012, the first European pediatric criteria allowed omitting biopsy in the diagnostics if TG2-ab exceeds the upper limit of normal (ULN) at least 10-fold, endomysium antibodies (EMA) are positive, the disease-associate genotype is confirmed, and symptoms are present.
Vuonna 2012 eurooppalaiset lastenlääkärit julkaisivat ensimmäistä kertaa diagnoosikriteerit, joiden mukaan ohutsuolinäytettä ei tarvita lapsilta keliakian diagnosoimiseksi, jos oireisella lapsella TG2-ab lukema ylittää normaalin ylärajan vähintään 10-kertaisesti, endomysiumvasta-aineet (EMA) ovat positiiviset ja todetaan keliakialle altistava genotyyppi.
In Study I, factors associated with a long, > 10 years’, diagnostic delay of celiac disease were retrospectively investigated in 825 previously diagnosed adults.
Osatyössä I tutkittiin retrospektiivisesti tekijöitä, jotka voisivat olla yhteydessä pitkään, yli 10 vuotta kestäneeseen keliakian diagnoosiviiveeseen 825 aikuiskeliaakikolla.
Celiac disease is a common immune-mediated disease with a variable clinical picture.
Keliakia on yleinen ravinnon gluteenin ylläpitämä immuunivälitteinen sairas, joka ilmenee hyvin vaihtelevin oirein.
The proportion of diagnoses made in primary health care increased over time, but no association between the site of diagnosis and risk of delay was found.
Perusterveydenhuollossa tehtävien diagnoosien osuus lisääntyi suositusten julkaisemisen jälkeen, mutta viive ei ollut yhteydessä siihen, millä terveydenhuollon tasolla diagnoosi oli tehty.
In Study II, 611 celiac disease patients diagnosed in 2007-2008 were surveyed at diagnosis and after one year on a GFD, and possible factors associated with a delay of ≥ 3 years were explored.
Osatyössä II selvitettiin keliakialiittoon liittyneeltä 611 potilaalta vähintään 3 vuotta kestävään diagnoosiviiveeseen mahdollisesti liittyviä tekijöitä sekä diagnoosihetkellä että vuoden kuluttua gluteenittoman ruokavalion aloittamisesta.
Study III evaluated whether celiac disease can be accurately diagnosed in adults without biopsies with TG2-ab ≥ 10x ULN, positive EMA, and correct genotype.
Osatyössä III tutkittiin, voidaanko keliakia todeta aikuisilla luotettavasti ilman tähystyksessä otettavaa koepalaa, jos "triplakriteerit" täyttyvät eli TG2-ab ylittää viiterajan vähintään kymmenkertaisesti ja EMA sekä geenitesti ovat positiiviset.
In Study III, the positive predictive value of the "triple criteria" for biopsy- proven celiac disease was 100%.
Osatyössä III serologiaan perustuvien "triplakriteereiden" täyttymisellä oli 100 % positiivinen ennustearvo sille, että myös ohutsuolen koepalassa todettiin villusatrofia.
The accuracy was not affected by pretest probability for the disease or by the presence of symptoms.
Kriteerit toimivat samalla tavalla riippumatta keliakian ennakkotodennäköisyydestä tai siitä, oliko potilaalla keliakiaan sopivia oireita.
The aim of this dissertation was to elucidate factors that predispose or result from diagnostic delay in celiac disease.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa oli tavoitteena etsiä keliakian diagnoosiviiveelle altistavia tekijöitä ja viiveen seurauksia.
Mucosal damage established in small-intestinal biopsies has long been the gold standard of the diagnosis of celiac disease.
Keliakiadiagnoosin kulmakivi on ollut pitkään ohutsuolen koepalassa näkyvä suolinukan vaurioituminen.
The diagnosis of coeliac disease is made from a small-bowel mucosal biopsy specimen if villous atrophy with crypt hyperplasia is found on a gluten-containing diet and there is a response to a gluten-free diet. Positivity for serum coeliac antibodies supports the diagnosis.
Nykyisin keliakian diagnoosiin vaaditaan vehnän, ohran tai rukiin valkuaisaineen, gluteenin, aiheuttama ohutsuolen limakalvovaurio, joka korjaantuu gluteenittomalla ruokavaliolla.
The present aim was to assess the value of determinating small-bowel mucosal TG2-specific IgA autoantibody deposits in coeliac disease diagnostics and follow-up, especially in problematic cases.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli selvittää, voisiko ohutsuolen limakalvon transglutaminaasi-2-spesifisten autovasta-ainekertymien määrittäminen parantaa keliakian diagnostiikkaa ja hoidon seurantaa erityisesti ongelmatapauksissa, joissa nykyiset diagnostiset kriteerit eivät täyty esimerkiksi hoitoon reagoimattomassa tai varhaisessa keliakiassa.
The findings showed that determination of small-bowel mucosal TG2-specific IgA deposits is a sensitive tool in finding overt and early-stage coeliac disease.
Tässä tutkimuksessa todettiin ohutsuolen transglutaminaasi-2-spesifisten autovasta-ainekertymien olevan herkkä menetelmä keliakian diagnostiikassa.
On a gluten-free diet the autoantibody deposits disappeared and symptoms were alleviated.
Gluteeni keliakiapotilaan ruokavaliossa sai autovasta-ainekertymät ilmaantumaan uudelleen.
These autoantibodies are targeted to transglutaminase-2 (TG2) and produced in the small intestine.
Apuna keliakian diagnostiikassa käytetään seerumin transglutaminaasi-2 autovasta-aineiden tunnistamiseen perustuvia testejä.
In a minority of coeliac disease patients, small-intestinal damage does not recover on a gluten-free diet. Serum coeliac autoantibodies usually give no additional support in the diagnosis of non-responsive coeliac disease, as most non-responsive patients are serum autoantibody-negative.
Ohutsuolen keliakia-autovasta-ainekertymiä määrittämällä voitiin myös hoitoon reagoimattomat keliakiapotilaat erottaa muita suolistotauteja sairastavista potilaista.
Morphological analysis or IEL densities do not suffice to identify early-stage disease or distinguish different causes of villous atrophy, whereas small-bowel mucosal autoantibodies are accurate in detecting coeliac disease even in seronegative patients.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tulosten perusteella ohutsuolen keliakia-autovasta-ainekertymien määrittäminen auttaa keliakian diagnostiikassa erityisesti potilailla, joilla ohutsuolen koepalalöydöksen ja seerumin vasta-ainetestien perusteella diagnoosi on epävarma.
In coeliac disease, deposited autoantibodies have been found in the small-bowel mucosa.
Seurannan aikana keliakia-autovasta-ainekertymät vähenivät gluteenittomalla ruokavaliolla.
Of these, 95% evinced small-bowel mucosal autoantibody deposits, although serum autoantibodies were found in only 24%.
Keliakia on autoimmuunitauti, jota todetaan väestössä jopa 1-2 %:lla.
Gluten caused villous atrophy and the appearance of small-intestinal autoantibody deposits and serum autoantibodies, in contrast to oats, which had no effect on any of the markers.
Nämä vasta-aineet muodostetaan ohutsuolen limakalvolla, josta ne ovat alustavien tutkimusten mukaan todettavissa keliakiapotilailla vaikka seerumissa ei vasta-aineita olisikaan mitattavissa.
None of the ten controls with other enteropathies had coeliac disease autoantibodies in the serum or deposited in the small-bowel mucosa.
Kauralla ei tämän tutkimuksen mukaan ollut vaikutusta keliakia-autovasta-ainekertymiin.
On a gluten-free diet, after recovery from villous atrophy, the densities of CD3+ IELs and the intensity of autoantibody deposits decreased, eventually also the density of gamma-delta+ IELs, but remained constantly higher than in non-coeliac controls.
Klassiset oireet ripuli, imeytymishäiriöt ja laihtuminen ovat tänä päivänä harvinaisempia kuin aiemmin ja usein oireet ovat lieviä tai puuttuvat kokonaan.
The data was analysed retrospectively.
Analyysit suoritettiin takautuvasti.
A total of 1,356 cardiac surgery, 498 abdominal aortic aneurysm and 280 peripheral artery disease patients were investigated.
Tutkimukseen sisällytettiin yhteensä 1 356 sydänkirurgista sekä 498 vatsa-aortan aneurysman vuoksi ja 280 ääreisvaltimotaudin vuoksi hoidettua potilasta.
The incidences of postoperative atrial fibrillation (51%) and late postoperative tamponade or pretamponade (6.2%) were significantly higher than those reported before.
Leikkauksen jälkeisen eteisvärinän (51 %) ja myöhäistamponaatioiden (6.2 %) esiintyvyydet olivat selvästi korkeammat kuin tähänastisissa tutkimuksissa.
The high-risk nature of cardiovascular surgical patients has become accentuated by the concomitant development of surgical techniques and perioperative care as well as the evolution of other non-surgical invasive procedures and conservative treatment, and by the ageing of the population, resulting in increasingly morbid patients being referred for surgery.
Sydän- ja verisuonikirurgisten potilaiden korkean riskin luonnetta on entuudestaan korostanut samanaikainen kirurgisten tekniikoiden ja perioperatiivisen hoidon sekä ei-kirurgisten kajoavien toimenpiteiden ja konservatiivisen hoidon kehitys ja väestön ikääntyminen, minkä johdosta entistä sairaampia potilaita ohjataan kirurgiseen hoitoon.
Late tamponade, in turn, was most common in younger, generally healthier patients typically undergoing valvular surgery.
Myöhaistamponaatioiden puolestaan todettiin olevan yleisempiä nuoremmilla, yleisesti ottaen terveemmillä potilailla, joille tehtiin läppäkirurgisia toimenpiteita.
Finally, higher serum apolipoprotein A1 levels appeared to be associated with coronary artery disease requiring surgical treatment rather than invasively treated peripheral artery disease.
Lopuksi seerumin korkeampi apolipoproteiini A1-pitoisuus vaikutti olevan yhteydessä ennemmin ohitusleikkausta vaatineeseen sepelvaltimotautiin kuin kajoavasti hoidettuun ääreisvaltimosairauteen.
Ten per cent of the cardiac surgical patients suffered from postoperative infections, and repeated hyperglycaemic episodes were found to be significantly associated with these complications.
Leikkauksen jälkeisiä infektioita ilmeni noin 10 %:lla sydänkirurgisista potilaista, ja toistuvien hyperglykemioiden todettiin liittyvän merkitsevästi infektiokomplikaatioihin.
The patients included in the thesis were treated in the Heart Hospital and the Vascular Surgical Division at Tampere University Hospital between 2001 and 2014.
Tutkimus kohdistui Tampereen yliopistollisen sairaalan Sydänsairaalassa sekä verisuonikirurgisessa yksikössä vuosien 2001 ja 2014 välillä hoidettuihin potilaisiin.
Data was mainly collected from the units' respective databases, Kardio and Vascuset, and from the Tampere University Hospital patient record database.
Tiedonkeruu suoritettiin pääosin yksiköiden ylläpitämistä Kardio- ja Vascuset- rekistereista, Tampereen yliopistollisen keskussairaalan potilastietokannasta sekä Fimlab Laboratoriot Oy:n tietokannasta laboratorioarvojen osalta.
The lipid analyses also include more contemporary lipid parameters estimated computationally with a neural network model, the Extended Friedewald Formula.
Analyyseihin sisällytettiin perinteisten rasva-arvojen ohella uudempia laskennallisia, niin kutsutun Extended Friedewald Formula -neuroverkon avulla määritettyjä rasva-arvoja.
The higher occurrence of atrial fibrillation could be due to factors such as a higher median age, a higher prevalence of previous atrial fibrillation and a greater proportion of valvular procedures in the present study compared to earlier research, as these, along with larger left atrium size and emergency surgery, were found to be independent predisposing factors for the condition.
Eteisvärinän aiempaa suurempi esiintyvyys saattaa liittyä tutkimuspopulaation korkeampaan mediaani-ikään, leikkausta edeltävän eteisvärinän yleisyyteen ja läppätoimenpiteiden suurempaan osuuteen edeltäviin tutkimuksiin verrattuna.
Furthermore, the latter was discovered to significantly complement risk prediction in patients treated for abdominal aortic aneurysms.
Lisaksi IDL-kolesterolimäärityksillä pystyttiin täydentämään vatsa-aortan aneurysmien vuoksi hoidettujen potilaiden riskin ennustamista.
Potential explanations for the higher incidence of late tamponade could lie in the increased proportion of valve procedures in the present study or in the postoperative chest tube management protocols.
Väitöskirjatyössä havaitun, aiempaa korkeamman myöhäistamponaatioiden esiintyvyyden taustalla saattaa myös olla läppätoimenpiteiden suurentunut osuus kaikista sydänkirurgisista toimenpiteistä tai yksikön leikkauksen jälkeinen dreenihoitoprotokolla.
Firstly, the present thesis studies the occurrence, presentation and predisposing factors of three essential complications in cardiac surgery - postoperative atrial fibrillation, late cardiac tamponade and postoperative infections.
Väitöskirjatutkimuksen tavoitteina oli selvittää kolmen keskeisen sydänkirurgiaan liittyvän leikkauksen jälkeisen komplikaation eteisvärinän, myöhäistamponaatioiden ja infektioiden esiintyvyyttä, taudinkuvaa ja riskitekijöitä.
In order to optimise the postoperative outcomes, it is now increasingly crucial to understand the role of risk factors in and the characteristic complications of cardiovascular surgery.
Riskitekijöiden roolin sekä hoitoon liittyvien tyypillisten komplikaatioiden ymmärtäminen onkin nykyään aiempaa tarkeampaa sydän- ja verisuonikirurgiassa leikkaushoidon tulosten optimoimiseksi.
In patients treated invasively for abdominal aortic aneurysms, serum triglycerides and low-density lipoprotein cholesterol were associated with increased and intermediate-density lipoprotein cholesterol derived by the Extended Friedevald Formula with decreased long-term mortality.
Seerumin triglyseridit ja LDL-kolesterolitaso olivat merkittäviä pitkän aikavälin kuolleisuuden riskitekijöitä vatsa-aortan aneurysman vuoksi hoidetuilla potilailla, kun taas Extended Friedewald -neuroverkon avulla määritetty IDL-kolesteroli vaikutti olevan merkittavä suojaava tekijä.
Secondly, it ascertains and compares the serum lipid profiles of patients treated for abdominal aortic aneurysms, coronary artery disease and peripheral artery disease and investigates the association of serum lipids with long-term survival in abdominal aortic aneurysm patients.
Lisäksi tutkimuksessa määritettiin ja vertailtiin vatsa-aortan aneurysman tai tukkivan ääreisvaltimosairauden vuoksi kajoavasti hoidettujen sekä sepelvaltimotaudin vuoksi ohitusleikattujen potilaiden seerumin rasvaprofiilit.
Other potential explanations may be linked to the refined inclusion criteria of the present study or to improved diagnostics.
Myös erot tutkimuksen valintakriteereissä ja aiempaa tarkempi diagnostiikka saattavat selittää korkeita eteisvärinän esiintyvyyslukuja.
Increased rates of postoperative stroke and greater short-term mortality were also found in patients with repeated hyperglycaemia episodes, and strict glycaemic control was found to be safe in cardiac surgical patients.
Infektioiden lisäksi toistuvat hyperglykemiajaksot liittyivät leikkauksenjälkeisiin aivohalvauksiin sekä lisääntyneeseen lyhyen aikavälin kuolleisuuteen.
The role of valve surgery as a risk factor for late tamponade has been previously established and is suspected to be associated with a concurrent need for anticoagulant therapy.
Näiden tekijöiden todettiin olevan leikkauksen jälkeisen eteisvärinän itsenäisiä riskitekijöitä vasemman eteisen laajentuman ja päivystyksellisen hoidontarpeen ohella.
Independent risk factors included single-valve surgery and a higher preoperative haemoglobin level.
Korkea leikkausta edeltävä hemoglobiiniarvo ja yhden läpän leikkaus olivat itsenäisiä myöhäistamponaatioiden riskitekijoitä.
The findings concerning traditional lipid parameters concurred with previous evidence.
Tutkimusyksikössa noudatettuun tiukkaan verensokeritason säätelyyn ei todettu liittyvän merkittäviä haittavaikutuksia.
It is also related to a desire to protect oneself and one s important social relationships.
Samoin siihen liittyy halu suojella itseään ja itselle merkittäviä sosiaalisia suhteita.
Childhood memories are part of every adult s or-dinary life , but memories of a childhood lived in a children s home contain some-thing special in addition to the ordinariness .
Lapsuusmuistot ovat osa jokaisen aikuisen tavallista elämää , mutta lastenkodissa eletyn lapsuuden muistot sisältävät tavallisuuden lisäksi jotakin erityistä.
This attitude can encourage reminiscing and narrating or it can encourage forgetting.
Tämä suhtautuminen voi yhtä lailla kannustaa muistelemaan ja kertomaan kuin unohtamaan.
The first article approaches narrativity through a sociological study of emotions and analyses different narrative positions related to shame in relation to a childhood lived in a children s home and social relationships.
Ensimmäisessä artikkelissa kerrottavuutta lähestytään sosiologisen tunteiden tutkimuksen kautta ja jäsennetään erilaisia häpeästä kertomiseen liittyviä kertojan paikkoja suhteessa lastenkodissa elettyyn lapsuuteen ja sosiaalisiin suhteisiin.
The desire to narrate is related to an opportunity to construct for oneself a position of a moral narrator.
Haluun kertoa liittyy kertojan mahdollisuus rakentaa itselleen moraalisen kertojan paikka.