natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Overall, patients with complete tumor removal had superior disease survival and tumor-free imaging outcomes compared to those with incomplete resected neoplasms.
Jos kasvain poistettiin kokonaan, selviytyminen oli kaikkiaan parempi ja oli todennäköisempää, ettei kuvantamistutkimuksissa näkynyt kasvainta, kuin jos kasvain oli poistettu vain osittain.
Among all pre- and intraoperative variables, the only venous injury was associated with venous air embolism.
Laskimovauriota lukuun ottamatta mikään leikkausta edeltävä tai sen aikainen muuttuja ei korreloinut laskimon ilmaemboliaan.
The short- and long-term postoperative functional status of the pineal cyst patients improved after surgery in all except one patient.
Yhtä lukuun ottamatta kaikkien käpyrauhasen kystaa sairastavien toimintakyky parani leikkauksen jälkeen.
Because it is impossible to describe the structure of neutron stars using current ab initio techniques, other kinds of approaches need to be exploited.
Koska neutronitähtien rakennetta ei voida selvittää lähtien fysiikan perusteista, on käytettävä muita lähestymistapoja.
This method allows one to investigate strongly coupled quantum systems using simpler gravity-based setups.
Tämän menetelmän avulla on mahdollista suorittaa vaikeita kvanttikenttäteoreettisia laskelmia hyödyntäen gravitaatioon perustuvia järjestelmiä, joissa useat ongelmat ovat helpommin ratkaistavissa.
The first theoretical attempts to study neutron stars — the immensely dense remnants of massive stars — were conducted in the 1930s, but it took nearly 40 years for the first one to be detected.
Näiden tähtien jäänteiden ominaisuuksia on yritetty kuvata aina 1930-luvulta alkaen, mutta ensimmäinen havainto tällaisesta kohteesta saatiin vasta noin 40 vuotta myöhemmin.
The development of holographic tools may also open up new and powerful ways to study matter at its most extreme densities.
Holografisten menetelmien kehittyminen voi vastaisuudessa lisäksi avata aivan uusia väyliä neutronitähtifysiikan tutkimuksessa.
This is somewhat surprising because the underlying microscopic theory — quantum chromodynamics — has been available for several decades.
Neutronitähtien ytimien koostumus on tästä huolimatta edelleen mysteeri, vaikka niiden mikroskooppisia ominaisuuksia kuvaava teoria, niin sanottu kvanttiväridynamiikka, on ollut tunnettu jo vuosia.
Between these two limits, there exists a region, where the equation of state needs to be approximated by employing various interpolation tools.
Näiden kahden alueen välissä on kuitenkin vielä olemassa tiheyskaistale, jossa näitä ominaisuuksia kuvaava tilanyhtälö on vielä tuntematon.
It is expected that the improvement of theoretical calculations together with new, more precise observations will likely resolve the equation of state within a decade or two.
On oletettavaa, että teoreettisten menetelmien kehitys sekä uudet tähtitieteelliset havainnot tulevat merkittävästi rajaamaan neutronitähtien tilanyhtälöä lähivuosina.
In addition, we have taken some first steps towards the realistic implementation of the gauge/gravity duality in neutron-star physics.
Tässä väitöskirjassa otettiin myös edistysaskel kohti holografisen dualiteetin realistisempaa hyödyntämistä neutronitähtitutkimuksessa.
Ever since, these fascinating objects have been the subject of significant interest; both nuclear and particle physicists and astronomers have tried to understand their micro- and macro-scale properties.
Siitä lähtien neutronitähdet ovat kuitenkin olleet niin fyysikoiden kuin tähtitieteilijöidenkin mielenkiinnon kohteina niiden rikkaan ilmiömaailman ja poikkeuksellisen suurien tiheyksien vuoksi.
In this thesis, state-of-the-art nuclear and particle theory calculations were utilized to restrict the dense-matter equation of state at low and high densities, respectively.
Hiukkas- ja ydinfysiikan edistysaskeleet ovat tästä huolimatta mahdollistaneet aineen mikroskooppisten ominaisuuksien kartoittamisen hyvin suurilla ja pienillä tiheyksillä.
Our analysis has revealed that both the mass-radius curve of neutron stars and the underlying equation of state can be efficiently constrained by making use of the latest astronomical observations — such as the tidal-deformability measurement from the gravitational-wave event GW170817.
Tässä väitöskirjassa osoitettiin, että erilaiset neutronitähtihavainnot rajaavat tehokkaasti niin tilayhtälöä kuin neutronitähtien makroskooppisia ominaisuuksiakin.
We have also shown that there exists convincing evidence that the most massive neutron stars have deconfined quark matter in their cores assuming that the equation of state is not very extreme.
Tässä tutkielmassa löydettiinkin vahvoja viitteitä siitä, että ytimessä olisi jopa merkittäviä määriä kvarkkiainetta.
Regardless, the composition of neutron-star cores has, to large extent, remained unknown.
Neutronitähdet ovat mustien aukkojen ohella kaikista tiheimpiä tunnettuja kappaleita.
Moreover, this progress will eventually disclose, whether quark matter resides inside the heaviest neutron stars in existence.
Tätä tietoa voidaan myös hyödyntää tutkiessa neutronitähtien ytimien koostumusta.
Obesity is a vastly growing global health concern.
Lihavuus on kasvava maailmanlaajuinen terveysongelma.
In 2014, 39% of the adult population in the world was overweight or obese.
Vuonna 2014, 39% mailman aikuisista oli ylipainoisia tai lihavia.
Bariatric surgery is the most efficient means of obesity management.
Lihavuuskirurgia on tehokkain keino hoitaa lihavuutta.
Study III is a part of an open-label randomised controlled clinical trial comparing RYGB and OAGB (RYSA trial).
Kolmas osatyö on osa satunnaistettua kontrolloitua kliinistä tutkimusta, jossa verrataan RYGB- ja OAGB-leikkauksia (RYSA-tutkimus).
In Study II, findings of all (n=1275) preoperative EGDSs prior to all bariatric operations during a 9.5-year period are reported.
Toisessa osatyössä raportoitiin kaikkien ennen lihavuusleikkausta tehtyjen tähystysten (1275 kpl) löydökset 9.5 vuoden seuranta-aikana.
Distinct adverse effects are, however, typical to each technique.
Jokaisella leikkaustekniikalla on myös mahdollisia haittavaikutuksia.
This thesis also aims at finding out whether a scintigraphic method is feasible for detecting bile reflux and to what extent bile reflux is found after OAGB.
Väitöstutkimus pyrkii myös selvittämään, voiko sappirefluksia mitata luotettavasti sappirefluksin gammakuvauksella ja miten yleistä sappirefluksi on OAGB-leikkauksen jälkeen.
The most commonly performed operations in the world are Sleeve gastrectomy (SG), Roux-en-Y gastric bypass (RYGB) and one anastomosis gastric bypass (OAGB).
Yleisimmät leikkaustekniikat ovat mahalaukun kavennusleikkaus, Roux-en-Y mahalaukun ohitusleikkaus (RYGB) ja yhden suoliliitoksen mahalaukun ohitusleikkaus (OAGB).
In Study III, 40 patients underwent preoperative EGDS prior to OAGB.
Kolmannessa osatyössä 40 potilaalle, jotka ovat satunniastettu OAGB-ryhmään, tehtiin tähystys ennen leikkausta.
Postoperative UGE after OAGB revealed lesions suggestive of GERD in 39.5% patients in study III.
OAGB-leikkauksen jälkeisessä tähystystutkimuksessa havaittiin sappirefluksin aiheuttamiksi sopivia muutoksia 39.5%:lla potilaista kolmannessa osatyössä.
Scintigraphy verified bile reflux into the gastric pouch after OAGB was found in 55.5% and 31.6% of patients in Studies I and III, respectively.
Sappirefluksia havaittiin sappirefluksin gammakuvauksessa 55.5%:lla potilaista ensimmäisessä osatyössä ja 31.6%:lla potilaista kolmannessa osatyössä.
In Study II, significant finding regarding SG was detected in 23.0% of patients and in 1.6% regarding gastric bypass in a preoperative EGDS.
Toisessa osatyössä 23.0%:lla potilaista havaittiin tähystystutkimuksissa merkittävä löydös kavennusleikkauksen suhteen ja 1.6%:lla merkittävä löydös ohitusleikkauksen suhteen.
Based on this evidence, preoperative EGDS should be done for all patients prior to SG and for patients with a known risk for gastric pathology prior to gastric bypass.
Näiden tulosten perusteella voidaan sanoa, että tähystys tulisi tehdä kaikille potilaille ennen kavennusleikkausta, mutta ennen ohitusleikkausta tähystystutkimukset voidaan keskittää potilaille, joilla on tunnettu riskitekijä.
Roughly one-third of patients had GERD lesions in endoscopy and bile reflux in scintigraphy after OAGB.
Sappirefluksiin viittavia löydöksiä löydettiin noin kolmanneksella potilaista gammakuvauksissa sekä tähystyksissä OAGB-leikkauksen jälkeen.
A scintigraphic method for detecting postoperative bile reflux after OAGB has not been applied in previous studies.
OAGB-leikkauksen jälkeistä sappirefluksia ei ole aiemmissa tutkimuksissa mitattu sappirefluksin gammakuvauksella.
In Study I, 13 consecutive OAGB patients were invited to undergo a bile reflux scintigraphy and postoperative upper gastrointestinal endoscopy (UGE) at mean 10.7 months after OAGB.
Ensimmäisessä osatyössä 13 peräkkäistä OAGB-potilasta kutsuttiin sappirefluksin gammakuvaukseen sekä leikkauksen jälkeiseen tähystystutkimukseen.
During the follow-up of Study II, 26 SG patients required a reoperation, half of them due to GERD.
Seuranta-aikana 26 potilasta joutui uusintaleikkaukseen kavennusken jälkeen.
All reoperations after SG for the same period are studied in the same cohort.
Lisäksi tuona aikana kavennusleikkauksen jälkeiset uusintaleikkaukset raportoitiin samassa potilasaineistossa.
There is no clear consensus on whether a preoperative esophago-gastro-duodenoscopy (EGDS) should be done routinely prior to bariatric surgery and how frequently significant findings are detected This thesis aims at finding out how often significant findings are detected in preoperative EGDS and evaluating whether preoperative EGDS should be routinely done for all patients prior to bariatric surgery.
Väitöstutkimuksen tavoite on selvittää, kuinka usein tähystyksessä löytyy merkittävä löydös ennen lihavuusleikkausta sekä määritellä, tuleeko tähystys tehdä kaikille potilaille ennen lihavuusleikkausta.
Pre- and postoperative endoscopies are reliable methods for investigating the upper gastrointestinal tract for significant lesions and for detecting signs of GERD.
Ruokatorven, mahalaukun ja pohjukaissuolen tähystystutkimus on luotettava tapa tutkia maha-suolikanavan yläosan merkkejä refluksista sekä muista poikkeavuuksista.
Bile reflux scintigraphy is a reliable tool for detecting bile reflux after OAGB.
Sappirefluksin gammakuvaus on tulosten perusteella luotettava tapa tutkia sappirefluksia.
OAGB has been suspected to cause a potentially cancerogenic form of GERD (bile reflux).
Kavennusleikkaus aiheuttaa mahahappojen refluksia ruokatorveen (GERD) kun taas OAGBn on epäilty aiheuttavan sappirefluksia, joka voi altistaa jopa ruokatorvisyövän kehittymiselle.
A gastric bypass operation entails a risk of leaving a significant lesion in the excluded portion of the stomach or duodenum.
Kaikilla leikkauksilla saavutetaan hyvä painonpudotus sekä teho liitännäissairauksiin.
Treatment-resistant bacterial infections pose a major challenge to healthcare.
Hoitoon vastaamattomat bakteeri-infektiot ovat merkittävä haaste terveydenhuollolle.
In order to establish a chronic infection, bacteria must tolerate antimicrobial treatment and evade clearance by host immune system.
Aiheuttaakseen tällaisen kroonisen infektion bakteerin on selviydyttävä antimikrobilääkehoidosta ja vältyttävä isäntäorganismin puolustusmekanismeilta.
This thesis presents the optimization and validation of a Staphylococcus aureus model for persistence.
Tämä väitöskirjatyö esittelee Staphylococcus aureus -bakteeriin perustuvan persisterimallin optimointi- ja validointiprosessin.
The biofilm matrix provides additional mechanical barrier against a selection of therapeutics.
Biofilmin limapeite tarjoaa lisäksi mekaanisen suojan joitakin antimikrobilääkkeitä vastaan.
Variable microenvironments within the biofilm give rise to metabolically sedentary subpopulations of bacteria, known as persisters, which can transiently tolerate antimicrobial chemotherapy.
Elinolosuhteiden vaihtelu biofilmirakenteen eri osissa synnyttää persistereinä tunnetun, aineenvaihdunnallisesti epäaktiivisten osapopulaation, joka kykenee tilapäisesti sietämään antimikrobilääkehoitoa.
A mixed biofilm model based on S. aureus and Pseudomonas aeruginosa, common co-habitants in chronic wounds and cystic fibrosis lung infections, was also established to study the effect of interspecies interaction on biofilm virulence and tolerance.
S. aureus- ja Pseudomonas aeruginosa -lajeja tavataan usein yhdessä kroonisissa haavainfektioissa ja kystiseen fibroosiin liittyvissä keuhkoinfektioissa.
The ability of bacteria to form biofilms, which are sessile communities of adherent microbes encapsulated in self-produced matrix of extracellular polymeric substances, contributes crucially to both of these traits.
Bakteerien kyky muodostaa biofilmejä eli yhteen liittyneiden mikrobien limapeitteisiä yhdyskuntia vaikuttaa ratkaisevasti näihin ominaisuuksiin.
Several of the key findings here were found to be aligned with previously published functional studies.
Kartoitus valotti useita virulenssiin ja sietokykyyn liittyviä ilmiöitä, jotka olivat linjassa aiempien toiminnallisten tutkimusten kanssa.
Biofilm bacteria produce numerous virulence factors that facilitate their adherence, invasion into host tissue, and evasion of the host immune system.
Biofilminä elävät bakteerit tuottavat virulenssitekijöitä, jotka mahdollistavat niiden kiinnittymisen ja tunkeutumisen kohdekudokseen sekä suojautumisen isäntäorganismin immuunivasteelta.
Bacteria were monitored past the stationary phase transition to detect metabolic switching and a culture with halted energy metabolism and replication was confirmed to withstand extreme levofloxacin concentrations in a manner that was reversible by resurrecting growth.
Bakteerien aineenvaihduntaominaisuuksia seurattiin niiden siirtyessä kasvun tasannevaiheeseen, ja tämän perusteella valitun, energiametabolialtaan alentuneen ja replikoitumattoman viljelmän todettiin olevan vastustuskykyinen äärimmäisille levofloksasiinipitoisuuksille.
This was reflected to increased survival in macrophage-like cells.
Tämä näkyi myös bakteerin kohonneena kykynä selvitä syöjäsolujen sisällä.
Altogether, this work demonstrates the applicability of label-free proteomics approaches in two different, clinically relevant settings involving bacterial biofilms.
Kokonaisuutena työ havainnollistaa leimavapaiden proteomiikkamääritysten sovellettavuutta kahdella kliinisesti relevantilla bakteeribiofilmialustalla esitellen samalla malleja, menetelmiä ja työnkulkuja virulenssin sekä sietokyvyn tutkimukseen.
A label-free proteomics-based analysis of surface-associated proteins was carried out, and persister model-derived biofilms were shown to display boosted tolerance traits, such as oxidative stress defense and immune evasion, when compared to biofilms created from metabolically active cultures.
Persisterimalliviljelmästä kylvetyn biofilmin havaittiin ilmentävän metabolisesti aktiivista verrokkiaan enemmän vastustuskykyyn liittyviä tekijöitä, kuten happistressin sietoon ja immuunipuolustuksen välttämiseen liittyviä proteiineja.
This model culture was used to study the effect of the metabolic status of the inoculum on biofilm characteristics.
Tätä malliviljelmää käytettiin leimavapaassa pintaproteomiikkamäärityksessä, jossa kartoitettiin siirrosteen aineenvaihduntatilan vaikutusta siitä kasvatettujen biofilmien ominaisuuksiin.
A label-free proteomics approach was applied to concurrently compare surface-associated and extracellular protein profiles between mono- and co-cultured biofilms.
Proteiinien ilmenemisprofiileja solupinnoilla ja biofilmin ympäristössä verrattiin puhdas- ja sekaviljelmien kesken leimavapaalla proteomiikkatekniikalla.
Study was started by method optimization.
Tutkimus aloitettiin menetelmien optimoinnilla.
Sequences were processed with bioinformatics platforms, such as Galaxy and Homer.
Tuloksena saadut sekvenssit käsiteltiin bioinformatiikkatyökalujen, kuten Galaxyn ja Homerin, avulla.
HIV-1 is a lentivirus causing a serious immunodeficiency disease called AIDS to almost 38 million people in the world.
Tyypin 1 HI-viruksen aiheuttamasta immuunipuutossairaudesta, AIDS:sta, kärsii lähes 38 miljoonaa ihmistä maailmassa.
Therefore, it was confirmed that the study is repeatable, as the results were in line with the study conducted several years earlier.
Nämä tulokset osoittivat ennen kaikkea sen, että tutkimusmenetelmä on toistettavissa, sillä tulokset olivat yhteneviä aiemmin toteutetun samansuuntaisen tutkimuksen kanssa.
In MRC-5 cell line, integration site sequencing resulted in over 2 M reads with 289 aligned, unique integration sites.
MRC-5-solunäytteestä sekvensoitiin yli kaksi miljoonaa sekvenssifragmenttia, joista löytyi 289 linjattua, yksilöllistä integraatiopaikkaa.
Treatment with endo-exonuclease resulted in correctly sized DNA fragments when DNA was first purified.
Kromatiinin pilkkominen endo-eksonukleaasilla onnistui menestyksekkäästi, kun DNA oli ensin puhdistettu.
Integrase genomic contact sites were studied with ChIP-sequencing.
Integraasin sitoutumispaikat selvitettiin ChIP-sekvensoinnilla.
Like all retroviruses, HIV has an ability to insert a copy of its genome into the host cell DNA thus having a lifelong effect on the host cell.
Kuten kaikki retrovirukset, myös HI-virus pystyy liittämään kopion genomistaan isäntäsolun DNA:han.
Studies have shown that in some retroviruses the integrase protein has a unique integration pattern favoring certain areas of the host cell genome.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että monet retrovirukset suosivat integraatioprosessissa tiettyjä genomin alueita.
HIV integrase binding sites in host cell genome
HI-viruksen integraasiproteiinin sitoutumispaikat isäntäsolun genomissa
In a cell lysate, a correct ratio of MNase and cells was not found, although several cell lysis methods and buffers were tried.
Sitä vastoin solulysaatissa sopivan MNaasi-konsentraation etsiminen oli haastavaa, vaikka optimoinnissa käytettiin useita solunhajotusmenetelmiä sekä lyysipuskureita.
The aim of the study was to determine whether integration sites differ from integrase genomic contact sites, which could be an indication of integrase’s additional role.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, eroavatko HI-viruksen integraatiopaikat integraasin sitoutumispaikoista ihmisen genomissa.
A brief analysis of the sequences including sequence visualization, comparison of localization in the genome and GO terms, showed that integrase genomic contact sites have certain patterns that differ from integration sites.
Esimerkiksi sekvenssien sijoittuminen kromosomien sisällä sekä geeniontologiatermit paljastivat, että integraasin sitoutumispaikat genomissa eroavat integraatiopaikoista.
Regulating certain gene expression levels could support viral replication and the survival of the virus.
Esimerkiksi tiettyjen geenien säätely voisi auttaa virusta erilaisissa lisääntymiseen liittyvissä elinkierron vaiheissa.
Two cell lines were infected with HIV-1.
Näiden menetelmien optimoinnin jälkeen kaksi eri solulinjaa infektoitiin HI-viruksella.
As bioinformatics methods were used with default parameters only, more attention should be payed when sequences are analyzed more deeply.
Koska bioinformatiikan menetelmiä ei optimoitu, tarjoaa tutkimus aineistoa aiheen syvempää tutkimusta varten.
Next generation sequencing for both, integration sites and integrase genomic contact sites, was carried out by an outsource biotechnology company.
Uuden sukupolven sekvensointi ulkoistettiin bioteknologiayritykselle.
For example, active transcription units or promoter units are found to attract integration activity.
Retrovirusten suosimia integraatiopaikkoja ovat esimerkiksi aktiiviset transkriptiopaikat sekä promoottorialueet.
Genomic DNA was collected for integration site sequencing.
Solujen genominen DNA kerättiin integraatiopaikkojen selvittämistä varten.
Two identical copies of single-stranded RNA are first reverse transcribed, and then a protein called integrase inserts the DNA into the genome of T-cells of the human immune system.
Tämän jälkeen viruksen sisältämä proteiini nimeltään integraasi liittää DNA-molekyylit osaksi ihmisen immuunijärjestelmässä toimivien T-solujen genomia.
This will offer a more thorough understanding of the functions of integrase.
Lisätutkimukset voivat puolestaan paljastaa lisää yksityiskohtia integraasin sitoutumisesta ja sitoutumisen mahdollisista funktioista.
Two chromatin fragmentation methods, sonication and endo-exonuclease treatment, were tested in order to achieve optimal sized DNA fragments for ChIP-sequencing.
Tästä syystä integraasin sitoutumispaikat käsiteltiin sonikaattorilla, jotta DNA-fragmentit saatiin sopivan pituisiksi sekvensointia varten.
On the other hand, with nuclear localization signals in its structure and an ability to attach to the human genome, it raises a question if the integrase could have additional functions.
Integraation suorittavan integraasin rakenteesta löytyy tuman lokalisaatiosignaali, ja sillä on kyky sitoutua ihmisen genomiin.
Study of the effects of transfected integrase was also initiated by transfection method optimization.
Lisäksi tutkimuksessa optimoitiin menetelmää, jolla integraasiproteiini voidaan transfektoida solun sisälle.
These results also suggest that method optimization had been successful.
Lisäksi tulokset vahvistivat menetelmien optimoinnin onnistuneen odotetusti, sekä tukivat aiemman tutkimuksen perusteella muodostettua hypoteesia.
Soil cores were collected at the Rásttigáisá fell that is located in Northern Norway.
Maaperänäytteet otettiin Rásttigáisá-tunturilla, joka sijaitsee Pohjois-Norjassa.
There were MAGs from the following bacterial phyla as well: Acidobacteriota, Actinobacteriota, Chloroflexota, Gemmatimonadota, Proteobacteria and Verrucomicrobiota.
Sain rakennettua genomeja myös seuraavista pääjaksoista: Acidobacteriota, Actinobacteriota, Chloroflexota, Gemmatimonadota, Proteobacteria ja Verrucomicrobiota.
Notably, the MAGs from the mostly unknown phyla Dormibacterota (formerly candidate phylum AD3) and Eremiobacterota (formerly candidate phylum WPS-2) were reconstructed.
Sain rakennettua kymmeniä hyvälaatuisia genomeja, joista useat kuuluivat lähes tuntemattomiin pääjaksoihin Dormibacterota (aiemmin kandidaattipääjakso AD3) ja Eremiobacterota (aiemmin kandidaattipääjakso WPS-2).
The following metabolic pathways were observed: CO2 fixation via the Calvin cycle and possibly via a modified version of 3-hydroxypropionate/4-hydroxybutyrate cycle; carbon monoxide oxidation to CO2; CH4 oxidation and subsequent carbon assimilation via serine pathway; urea, ammonia and nitrite oxidation; incomplete denitrification as well as dissimilatory nitrate reduction to ammonium.
Seuraavat aineenvaihduntareitit havaittiin genomeissa: CO2:n sitominen joko Calvinin kierron tai 3-hydroksipropionaatti/4-hydroksibutyraatti-reitistä muokatun version avulla; hiilimonoksidin hapettaminen CO2:ksi; CH4:n hapetus ja sitä seuraava hiilen sitominen seriinireitin avulla; urean, ammoniakin ja nitriitin hapetus; osittainen denitrifikaatio ja nitraatin pelkistys ammoniumioniksi energian saantia varten.
After DNA extraction, ten mineral soil samples were sequenced.
DNA:n eristyksen jälkeen kymmenen maaperänäytettä, joiden orgaanisen aineksen osuus oli alhainen, sekvensoitiin.
Polar microbes can have significant contributions to the growing emissions of carbon dioxide (CO2), methane (CH4) and nitrous oxide (N2O) and therefore, studies on their metabolism are important.
Mikrobit voivat aineenvaihdunnallaan myötävaikuttaa merkittävästi kasvihuonekaasujen hiilidioksidi (CO2), metaani (CH4) ja dityppioksidi (N2O) päästömääriin, minkä vuoksi tarvitaan arktisten alueiden mikrobien aineenvaihduntaan keskittyviä lisätutkimuksia.
My study demonstrates how genome-resolved metagenomics provides a valuable overview of the microbial community and its functional potential.
Tutkielmani osoittaa, että genomien rakentamiseen keskittyvällä metagenomiikan haaralla pystytään saamaan arvokasta tietoa mikrobiyhteisöstä ja sen toiminnallisesta potentiaalista.