natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The local setting of Dakatcha Woodland; the relation of livelihoods, especially charcoal production, to the land cover change; and the environmental and socio-economic impact of land cover change in the study area, are studied in detail.
Pro gradussani tutkin erityisesti Dakatcha Woodlandin miljöötä, elinkeinojen (erityisesti puuhiilen tuotannon) vaikutusta maanpeitteen muutokseen, ja maanpeitteen muutoksen vaikutusta ympäristöön ja sosioekonomiseen tilanteeseen alueella.
The woodland areas are fragmenting and the relevance of the Important Bird Area (IBA) demarcation should be questioned because it was found that the IBA has lost woodland areas to agriculture and to woody vegetation land cover classes from 2005 to 2011.
Dakatcha Woodlandin alueella olevan tärkeän lintualueen (IBA) rajoja tulisi tarkastella uudelleen tutkimustulosten perusteella: metsäalueet ovat sirpaloituneet ja osittain muuttuneet maatalous- ja puustoisen kasvillisuuden maanpeiteluokkiin vuosien 2005 ja 2011 välillä.
The thesis is part of the register-based follow-up Vantaa Birth Cohort study 2009–2015.
Väitöskirjatutkimus on osa rekisteripohjaista Vantaan syntymäkohortti 2009-2015 seurantatutkimusta.
Data has been collected from the Finnish Medical Birth Register, the Finnish Social Insurance Institution, the Finnish Tax Administration, and Statistics Finland.
Tietoja on kerätty Valtakunnallisesta syntymärekisteristä, Kansaneläkelaitokselta, Tilastokeskuksesta ja Verohallinnolta.
Gestational diabetes mellitus (GDM) is a common metabolic pregnancy disorder, affecting 1 in 7 pregnancies on a global level.
Raskausdiabetes on yleinen raskaudenaikainen glukoosiaineenvaihdunnan häiriö, joka todetaan joka seitsemännellä synnyttäjällä maailmanlaajuisesti.
There are, however, other risk factors, referred to as non-traditional, that have been shown to increase the risk for type 2 diabetes but have been studied less or with conflicting results with regard to GDM.
Tämän lisäksi on ei-perinteisiä riskitekijöitä, joiden on todettu lisäävän tyypin 2 diabeteksen riskiä, mutta joita raskausdiabeteksen suhteen on tutkittu vähän tai ristiriitaisin tuloksin.
Further, maternal smoking during pregnancy increased the risk for GDM.
Äidin tupakointi raskauden aikana lisää raskausdiabeteksen riskiä.
The aim of this thesis was to evaluate the impact of several non-traditional maternal risk factors (height, body size at birth, smoking status and socioeconomic status) on the risk for GDM.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tarkoitus oli selvittää ei-perinteisten riskitekijöiden (pituus, syntymäkoko, tupakointi raskauden aikana sekä sosioekonominen asema) vaikutuksia raskausdiabeteksen esiintyvyyteen.
Traditional risk factors for GDM include advanced maternal age, overweight and obesity, a family history of diabetes and an ethnicity with a high prevalence of diabetes.
Perinteisiä riskitekijöitä ovat äidin korkea ikä, ylipaino, lähisukulaisella esiintyvä diabetes ja etninen tausta, johon liittyy kohonnut diabetesriski.
In conclusion, maternal current height, BSA at birth, and socioecomonic status (assessed as both income and educational attainment) were all inversely associated with the risk for development of GDM.
Yhteenvetona todetaan, että synnyttäjän pituus, syntymäkoko ja sosioekonominen asema (tulo- ja koulutustaso) ovat käänteisesti yhteydessä raskausdiabeteksen kehittymiseen.
GDM is a major public health concern, with adverse short- and long-term health implications for the woman and her offspring.
Raskausdiabeteksella on epäsuotuisia vaikutuksia äitiin ja sikiöön sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä.
Hence, findings on the non-traditional risk factors evaluated in this thesis indicate they are of importance both from a clinical and public health perspective.
Tuloksemme nostavat esiin ei-perinteisten riskitekijöiden tärkeyden kliinisessä työssä ja kansanterveyden kannalta.
In Finland, the prevalence of GDM has increased rapidly in the recent decades and was 21% in 2018.
Suomessa vuonna 2018, 21%:lla synnyttäjistä todettiin raskausdiabetes.
Recognizing specific maternal risk factors is important in lifestyle conseling and targeted prevention of GDM.
Ennaltaehkäisevässä työssä ja elämäntapaohjauksessa riskitekijöiden tunnistaminen on oleellista.
In women with GDM, offspring birthweight was not related to maternal smoking.
Mikäli synnyttäjällä todettiin raskausdiabetes, lapsen syntymäpainossa ei todettu ryhmien välistä eroa suhteessa tupakointiin.
The prevalence of GDM was highest in the group of smokers who continued smoking after the first trimester, compared with those who quit, and non-smokers (p = 0.004 for differences between groups).
Äidin raskauden aikainen tupakointi lisäsi raskausdiabeteksen riskiä ollen korkein niiden naisten ryhmässä, jotka jatkoivat tupakointia ensimmäisen raskauskolmanneksen jälkeen, verrattuna heihin, jotka lopettivat tai eivät tupakoineet lainkaan.
Educational attainment also showed an inverse relationship with the development of GDM.
Tuloksemme osoittivat synnyttäjän pituuden olevan käänteisesti yhteydessä raskausdiabeteksen esiintyvyyteen.
In women without GDM, birthweight was lowest in newborns of smokers who continued smoking after the first trimester (p = 0.004 for differences between groups, adjusted for age and pre-pregnancy BMI).
Synnyttäjillä, joilla todettiin raskausdiabetes, lapsen syntymäpaino nousi merkitsevästi ainoastaan pituuden ääriryhmissä eli kaikista lyhyimmissä ja kaikista pisimmissä naisissa.
Independently, both maternal height and GDM were positively associated with the birthweight of the offspring (calculated as Z-score according to sex and gestational age; p < 0.001 for both).
Havaitsimme myös äidin oman syntymäkoon lisäävän käänteisesti raskausdiabeteksen riskiä - eli synnyttäjillä, jotka ovat syntyneet pienikokoisina, oli suurin riski sairastua raskausdiabetekseen.
LWF didn t turn out to be a forerunner in ecological issues, but it did start to discuss the issues quite soon after they were raised to larger conciousness (in the beginning of the seventies).
LML ei osoittautunut edelläkävijäksi ympäristökysymysten käsittelyssä, mutta se kiinnitti niihin huomiota kohtalaisen nopeasti niiden noustua laajempaan tietoisuuteen 1970-luvun alussa.
Environmental Issues in the Lutheran World Federation
Ympäristökysymykset luterilaisessa maailmanliitossa : Curitiban yleiskokoukseen 1990 saakka
Another prominent area was Northern America, but some Scandinavians also made contributions.
Aluksi vaikutusvaltaisimpia olivat pohjoisamerikkalaiset ekoteologit, mutta myöhemmin erityisesti saksalaiset saivat myös runsaasti huomiota.
The Strasbourg Institute s research project on the eighties, Creation an Ecumenical Challenge?, led by Per Lønning and Mark Ellingsen, was found to be highly influential.
LML:n 1980-luvulla toteuttamat tutkimusprojektit luomisen teologiasta (Strasbourgin instituutti) ja maasta (tutkimusosasto) havaittiin keskeisiksi vaikutteenantajiksi.
The ecotheological line of LWF remained anthropocentric and no intrinsic value was explicitly given to nonhuman nature.
Vaikka koko luomakunnan yhteenkuuluvuutta painotettiin, ei missään vaiheessa annettu ei-inhimilliselle luonnolle itseisarvoa.
In Curitiba ecological issues overall gained unseen attention and were definately one of the main concerns.
Curitiban yleiskokouksessa 1990 ympäristökysymysten havaittiin saavan mitä suurinta huomiota.
The very influential process theology did not gain overall acceptance, however, except in the MIT conference Faith and Science in an Unjust World (1979).
KMN:n piirissä jo 1970-luvun alussa käyty keskustelu vaikutti LML:oon, mutta erityisen paljon MIT:n Usko ja tiede-konferenssi 1979.
Due to the thesis nature of the study the research material was limited to documents around assemblies and LWF publications directly on the topic.
Päälähteinä ovat yleiskokouksiin liittyvät materiaalit sekä LML:n julkaisut aiheesta.
The need to care for creation was stated, based on traditional (lutheran) creation theology and especially Luther s explanations for the First Article and the Fourth Petition.
Julkilausumat ja valmisteluaineisto käsittelivät luomisen teologiaa erityisesti Lutherin teologian kautta.
The most influential source for ecological ponderings in LWF turned out to be WCC.
Tutkimus osoitti KMN:n ensisijaiseksi vaikutteenantajaksi ympäristökysymysten käsittelylle LML:ssa tutkimusaikana.
The research found the first real ecotheological statements of LWF from Budapest materials, and they turned out to be theologically more precise than the Curitiba 1990 materials.
Ensimmäiset syvemmät ekoteologiset pohdinnat tutkimus löysi kokouksen valmistelukirjasta, jossa liityttiin mielenkiintoisesti Joseph Sittlerin teologiaan.
Allthough the prominence of ecological issues raised dramatically in the research period, the overall line of ecotheological thinking remained approximately the same.
Tutkimus osoitti LML:n ekoteologisen linjan säilyvän pääpiirteissään samana tutkimusaikana.
The need for greater attention to ecological issues was presented in the very end of the book, the placing corresponding to the general attention paid to the issues.
Valmistelukirjan painotukset eivät kuitenkaan päätyneet yksityiskohtaisesti julkilausumiin asti, joissa lähinnä todettiin tarve kiinnittää asiaan enemmän huomiota.
The research found out significant similarities, both implicit and explicit, between ecotheological statements in MIT 1979 and Budapest 1984.
Budapestin yleiskokouksessa 1984 annettiin ensimmäiset ja samalla ekoteologisesti tutkimusajan tarkimmat julkilausumat ympäristökysymyksistä.
They were dealt with, in some degree, in all the major addresses.
Niitä käsiteltiin sekä valmisteluaineistossa että kokouksessa aiempaa laajemmissa yhteyksissä.
On a larger level the Scandinavian lutheran emphasis on theology of creation has made way for the processing of the issues.
Niitä edelsi valmistelumateriaalien antama uusi painoarvo aiheelle ja luomisen teologialle.
However, during the research period LWF didn t really discuss the sacramental worldview that some ecotheologians (like Larry Rasmussen) have brought out basing on Luther s theology.
Yhtäläisyyksiksi KMN:n ja LML:n keskusteluissa ympäristökysymyksistä tutkimus havaitsi yhtäältä ristiriidat teollisuus- ja kehitysmaiden välillä ja toisaalta yhteistyöhalun ideologisiin taustoihin katsomatta.
On assembly level the issues surfaced for the first time in Nairobi (1975), where process theologian Charles Birch held his famous address.
Ensimmäistä kertaa ympäristökysymyksiä käsiteltiin yleiskokoustasolla Dar es Salaamissa 1977, joskin lyhyesti ja pintapuolisesti.
However, in the end the Dar es Salaam assembly only briefly noted that more attention should be paid to ecological issues and made certain very general statements about caring for creation, which can be understood as pointing just to interhuman relations.
Julkilausumia ei kuitenkaan yleensä tunneta, minkä syyksi pääteltiin kokouksen julkilausumien valtava määrä sekä yleisen huomion keskittyminen tiettyihin muihin hallitseviin asioihin.
The study found out that the ecological part of the Curitiba preamble is to an astonishing degree copied from the assembly preparation materials.
Tutkimus on osoittanut todeksi oletuksensa, että LML:n piiristä löytyy ympäristökysymysten pohdintaa jo ennen Curitiban yleiskokousta ja Kirkkojen maailmanneuvoston (KMN) ORLE-prosessin aikaa, jotka ovat tunnettuja teeman käsittelystä.
In the Curitiba preparation documents and some addresses (especially Ronald F. Thiemann s) there is material which points to some kind of partner/covenant/ priest of creation- ecotheological model, but these kind of sentences were not approved to the Assembly Preamble.
Silti LML ei sitoutunut sakramentaaliseen, panenteistiseen todellisuuskäsitykseen eikä myöskään liittoteologiaan tai näkemyksiin ihmisestä luomakunnan pappina tai kumppanina.
The aim of the study was to clarify when the issues were started to deal with in LWF and how they were dealt with.
Tutkimus selvitti kattavasti nimenomaan tätä KMN:n varhaista keskustelua aiheesta ja sen laajalle ulottuvia vaikutuksia.
The study aimed to clarify influential theologians and lines of thought to the processing of the issues in LWF.
Tämän tutkimuksen tehtävänä on selvittää Luterilaisessa maailmanliitossa (LML) käyty keskustelu ympäristökysymyksistä vuoteen 1990 saakka.
Also influential were the consultations on Land organized by the Department of Studies, first under Béla Harmati and then under Götz Planer-Friedrich.
Olennaisia vaikutteenantajia olivat myös YK:n Brundtlandin komission raportti Yhteinen tulevaisuutemme sekä KMN:n ORLE-prosessi, johon suhtauduttiin hyvin myönteisesti.
The most prominent non-western figure in the issues was found to be Emmanuel Abraham, who dealt with the issues already in Dar es Salaam and made a major presentation on them in Budapest.
Ennen Budapestia LML edusti ihmisen suhteesta muuhun luomakuntaan selvästi hallintavallan mallia, josta siirryttiin painottamaan vastuullista tilanhoitajuutta.
Also, most of the patients had been able to return to work.
Lisäksi, suurin osa potilaista oli kyennyt palaamaan työelämään.
AVM incidence in the general population is approximately 1/100,000 person-years.
AVM:ien ilmaantuvuus väestössä on keskimäärin 1/100 000 henkilövuotta.
With our final article, we participated in the on-going discussion in the scientific community about the statistical handling of the commonly used functional outcome instrument, the modified Rankin Scale.
Lopulta, otimme tutkimuksellamme kantaa tiedeyhteisössä käytävään keskusteluun yleisesti käytetyn modified Rankin Scale -luokituksen tilastollisesta käsittelystä.
Our results support active AVM treatment in those cases which the procedure can be done safely and the treatment-related risks do not exceed the estimated cumulative rupture risk.
Tutkimustuloksemme kannustavat AVM:n aktiiviseen hoitoon niissä tapauksissa, joissa toimenpide voidaan suorittaa turvallisesti, eivätkä toimenpiteen riskit ylitä arvioitua elinaikana kertyvää vuotoriskiä.
Brain arteriovenous malformations (AVM) are rare vascular anomalies in which the cerebral arteries and veins are connected without the normal intervening capillary bed.
Aivojen valtimolaskimoepämuodostumat (AVM) ovat harvinaisia verisuoniepämuodostumia, joissa aivovaltimot ja -laskimot ovat yhdistyneet ilman normaalia hiussuoniverkostoa.
Of them, 325 patients answered the mailed questionnaire sent in 2016 and comprise the study cohort of this thesis.
Heistä 325 vastasi vuonna 2016 lähetettyyn elämänlaatukyselykirjeeseen ja muodostaa tämän väitöskirjan päätutkimuskohortin.
Our research revealed that after a mean 17.6 years (SD ±12.0 yr) of follow-up the HRQoL of treated AVM patients in general was, when considering the difficulty of the disease, only modestly decreased.
Tutkimuksemme paljasti, että keskimäärin 17.6 vuoden (SD=±12.0v) seuranta-ajan jälkeen hoidettujen AVM-potilaiden elämänlaatu oli, ottaen huomioon taudin vaikeusasteen, ainoastaan maltillisesti madaltunut.
Our database consists of 805 AVM patients treated in the Helsinki University Hospital Department of Neurosurgery between 1942 and 2014.
Tietokantaamme on kerätty vuosina 1942-2014 Helsingin yliopistollisen sairaalan Neurokirurgian klinikassa hoidetut AVM-potilaat (n=805).
In the multivariate model, the decreased HRQoL of AVM patients was explained by older age, sex (being female), difficult refractory epilepsy, difficult location or structure of the AVM, and more than one hemorrhagic episode.
Monimuuttujamallissa heikentynyttä elämänlaatua selittäviä tekijöitä AVM-potilaiden välillä olivat vanhempi ikä, naissukupuoli, vaikea jäännösepilepsia, AVM:n vaikea anatominen sijainti tai rakenne, ja useampi kuin yksi aivoverenvuoto.
The high prevalence, especially during the diagnosis, inspires more vigorous investigation of the role of cigarette smoking in the currently unknown etiology of AVMs.
Erityisesti tupakoijien suuri määrä AVM:n diagnoosivaiheessa kannustaa tutkimaan tupakoinnin osuutta AVM:ien nykyhetkellä tuntemattomassa etiologiassa.
It is also a significant cause of intracranial hemorrhage in children and young adults.
Sairaus koskettaakin usein työikäisiä ja se on yksi merkittävistä lasten ja nuorten aikuisten aivoverenvuodon aiheuttajista.
In this thesis we have studied patients in the Helsinki AVM database using the 15D health-related quality of life (HRQoL) instrument and questionnaire data about lifestyle.
Tässä väitöskirjatyössä on tutkittu Helsinki AVM -aineiston potilaita käyttäen 15Delämänlaatumittaria ja kyselykirjeitse saatua dataa liittyen potilaiden elintapoihin.
Another novel finding from our study cohort was that the prevalence of smokers was significantly higher in AVM patients when compared to a matched general population.
Toinen uusi löydös tutkimuskohortistamme oli, että tupakoivien AVM-potilaiden esiintyvyys on huomattavasti korkeampi kuin tupakoijien osuus suomalaisessa verrokkiväestössä.
The second most common symptom is a focal epileptic seizure, leading to diagnosis in one-third of the cases.
Toiseksi yleisimmin diagnoosiin johtaa epileptinen kohtaus, noin kolmanneksella potilaista.
Most often, in roughly half of the cases, the event leading to diagnosis is intracranial hemorrhage.
Diagnoosiin useimmiten, noin puolessa tapauksista, johtava syy on aivoverenvuoto.
The AVM hemorrhage is lethal in, on average, 5–25% of patients.
Potilaista, joilla AVM puhkeaa, aivoverenvuoto johtaa kuolemaan noin 5-25%:ssa tapauksista.
We showed, using our AVM patient cohort, that the popular dichotomous approach in outcome assessment could significantly bias research results.
Osoitimme käyttämällä AVM-potilailtamme saatua 15D-elämänlaatudataa, että tutkimuksissa usein käytetty kahtiajakoon pohjautuva luokittelu saattaa merkittävästi vääristää tutkimustuloksia.
The average age for AVM diagnosis is slightly over 30 years, meaning that the disease often affects working-age people.
Keskimäärin AVM diagnosoidaan hieman yli 30-vuotiailla.
Warming winters shorten snow cover duration.
Talvien lämpeneminen lyhentää lumipeitteen kestoa.
Their complex life cycles make them particularly sensitive to the seasonal changes of weather.
Monivaiheiset elinkierrot tekevät niistä herkkiä sään vuodenaikaisvaihtelun muutoksille.
Average and extreme temperatures are warming and the variability of weather conditions is increasing.
Ilmastonmuutoksen myötä maapallon keski- ja äärilämpötilat nousevat ja sääolojen vaihtelut lisääntyvät.
Larval overwintering survival was enhanced by snow cover and late spring onset in an experiment (I).
Lumipeite ja myöhäinen kevät paransivat toukkien talviselviytymistä koeoloissa (I).
Climate change together with other anthropogenic stressors, such as habitat loss and fragmentation, potentially have drastic ecological consequences.
Ilmastonmuutoksen ja muiden ihmisperäisten stressitekijöiden – esimerkiksi elinympäristökadon – ekologiset yhteisvaikutukset voivat olla huomattavia.
Microclimatic variation buffered populations against phenological asynchrony between post-diapause larvae and their host plants in a spring when larvae activated far prior to the onset of host plant growth (II).
Vaihtelevat pienilmastot lisäsivät populaationkasvua toukkien altistuessa ravinnon puutteelle niiden aktivoiduttua keväällä aikaisin ennen ravintokasvien kasvuunlähtöä (II).
Larval growth was accelerated by warm microclimatic conditions, but survival was highest in cool microclimates.
Lämpimissä pienilmastoissa toukat kasvoivat nopeammin, mutta viileissä pienilmastoissa kuolleisuus oli matalampaa.
In this thesis, I utilised long-term data from two butterfly systems to study the ecological effects of changing weather and their implications for insect conservation.
Väitöskirjassani hyödynsin pitkiä aikasarjoja sään vaikutuksista kahden eri päiväperhoslajin ekologiaan ja suojeluun.
I simulated the spatial expansion of a translocated butterfly population in the novel release landscape based on prior estimates of habitat-specific dispersal rates in the source population.
Simuloin istutetun perhospopulaation leviämistä istutusalueella perustuen tietoon lähdepopulaation perhosten liikkeistä (IV).
The detrimental effect of snowless overwintering conditions on individual level were not reflected by metapopulation growth in the wild.
Lumisuus ei vaikuttanut metapopulaatioiden kasvuun luonnossa.
Dispersal rates were obtained from a model parameterised in a warm flight season, and consequently the simulated colonisation rates were overestimated in cold flight seasons.
Lämpimänä lentokautena parametrisoitu simulaatiomalli, joka ei huomioinut sään vaihtelua, ennusti todellista voimakkaampaa leviämistä sääoloiltaan kylminä lentokausina.
Secondly, mark-recapture data from 2000-2016 on a translocated population of the Clouded Apollo (Parnassius mnemosyne) enabled me to study the effects of weather on dispersal and colonisation in a novel landscape (chapters III, IV).
Aikuisten perhosten paikallispopulaatioiden välisiä liikkeitä ja leviämistä uudelle alueelle tutkin hyödyntäen merkintä-jälleenpyyntiaineistoa Porvooseen istutetusta pikkuapollopopulaatiosta (Parnassius mnemosyne) vuosilta 2000-2016 (kappaleet III ja IV).
Instead, metapopulation growth was enhanced by increasing growing season precipitation, which largely determines the larval food availability.
Sen sijaan toukkien ravinnonsaantia parantava kasvukauden runsas sadanta lisäsi populaationkasvua.
Flight season weather importantly altered annual dispersal rates of butterflies.
Lentokauden sää vaikutti perhosten liikkeisiin metapopulaatiossa.
Firstly, metapopulation survey data from 1993-2019 on the Glanville fritillary (Melitaea cinxia) complemented with detailed field monitoring data and experimental data allowed the study on larval biology (chapters I, II).
Täydensin kartoitusaineistoa yksityiskohtaisella seuranta-aineistolla sekä kokeellisella aineistolla (kappaleet I ja II).
Insects as small, short-lived ectotherms are strongly affected by changing weather.
Sääolot vaikuttavat voimakkaasti vaihtolämpöisiin ja lyhytikäisiin hyönteisiin.
On the other hand, increasing annual variation in weather may cause range retractions during years of unfavourable weather.
Lentokausien lämpeneminen voi lisätä hyönteisten leviämistä, mutta samalla sääolojen kasvavat vaihtelut voivat johtaa populaatioiden katoamiseen epäsuotuisan sään aikana ja vaikeuttavat niiden suojelua.
Increasing solar radiation and proportion of exceptionally warm days increased emigration rates and shortened residence times in a natal patch (III).
Perhoset viipyivät synnyinlaikullaan lyhyemmän ajan ja lensivät todennäköisemmin toiselle laikulle, kun lentokaudella oli paljon hellepäiviä ja auringon säteily lisääntyi (III).
The 90-day mortality of ARF was 31%, and one-year mortality was 35%.
Kuolleisuus 90 päivän kohdalla oli 31% ja vuoden kohdalla 35%.
Hospital mortality of H1N1 patients was 8%.
H1N1 potilaiden sairaalakuolleisuus oli 8%.
Up to 74% of patients in intensive care units (ICUs) need some kind of ventilatory support.
Tehopotilaista jopa 74% tarvitsee jonkinlaista hengityslaitehoitoa.
Serum zinc level was assessd in 551 patients.
Näistä potilaista seerumin sinkki määritettiin 551 potilaalta.
The aim of this study was to evaluate the incidence, treatment, and outcome of patients suffering from overall ARF, and a subset suffering from pandemic influenza A(H1N1) virus infection, in Finnish ICUs.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää yleisesti äkillisen hengitysvajauksen esiintyvyys, hoito ja ennuste Suomen teho-osastoilla sekä arvioida tehohoitoon joutuneiden pandeemista influenssa A(H1N1) infektiota sairastavien potilaiden määrä, hoito ja ennuste.
The incidence of H1N1 was similar to that previously reported.
Teho-osastoilla hoidettujen H1N1-potilaiden esiintyvyys vastasi aiemmin todettua.
A total of 958 patients from 25 Finnish ICUs needed ventilatory support for more than 6 hours during an 8-week period in 2007.
Äkillisen hengitysvajauksen vuoksi yli 6 tuntia hengityslaitehoitoa tarvitsevia potilaita 8 viikon tutkimusjakson aikana vuonna 2007 oli 958.
The predictive value of serum zinc in organ failure and mortality was studied in ARF patients.
Seerumin sinkin yhteys elinhäiriöihin ja kuolleisuuteen tutkittiin hengitysvajauspotilailla.