natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That is to say, the aspectual meaning of a clause is best defined with both approaches instead of only one of them.
Molemmat lähestymistavat huomioon ottamalla on siis mahdollista kuvata lauseen aspektimerkityksen määräytyminen täsmällisemmin kuin vain yhteen kuvaustapaan keskittymällä.
The first aim of this study is to provide a coherent description of how aspect is expressed in Finnish.
Tutkimuksessa tarkastellaan lauseen aspektin ilmaisemista suomen kielessä.
In addition, the study shows that adverbials expressing duration and iteration are rare in the data.
Lisäksi osoitetaan, että keskeisinä aspektin ilmaisemisen keinoina pidetyt keston ja toistuvuuden adverbiaalit jäävät aineistossa marginaalisiksi.
The focus is on two different approaches regarding how to define the bounded and unbounded aspect of clauses, and the study shows that these approaches are complementary.
Tutkimuksessa tarkastellaan kahta fennistiikassa esitettyä tapaa määritellä lauseen aspektimerkitys ja osoitetaan, että ne ovat toisiaan täydentäviä.
The contextual approach to clausal aspect is new in Finnish linguistics.
Lausetta laajemman kontekstin vaikutusta aspektitulkintaan ei ole aiemmin tutkittu suomen kielessä.
Expressing clausal aspect in Finnish: A study of clauses with the verbs olla, tehdä and tulla in their textual contexts This thesis focuses on clausal aspect in Finnish.
Tutkimus olla-, tehdä- ja tulla-verbillisistä tekstilauseista käyttökonteksteissaan
These elements may indicate the bounded aspect of clauses that individually would be understood as unbounded.
Lisäksi erilaisten lauseenulkoisten rajan ilmausten avulla on mahdollista osoittaa lauseen aspektin rajattuutta siinä tapauksessa, että lause muutoin ymmärrettäisiin aspektiltaan rajaamattomaksi.
Moreover, this study also regards adverbials expressing time periods as expressions of bounded viewpoints when used in otherwise unbounded clauses.
Ajankohdan adverbiaaleja puolestaan käsitellään aiemmasta tutkimuksesta poiketen rajattuina tarkastelunäkökulmina kuvattuun asiaintilaan, ja ne toimivat tässä tehtävässä liittyessään aspektiltaan rajaamattomiin lauseisiin.
In addition, it is shown that certain expressions can be regarded as elements acting as bounds outside a clause.
Lisäksi tutkimus osoittaa, että aspektin ilmaisemisen kerroksellisuutta voidaan aspektin ilmaisemiseen osallistuvien lauseenjäsenten kerrostumisen ohella tarkastella lausekokonaisuuden eri semanttisten tasojen kerrostumisena.
The second aim is to clarify whether context has an effect on the aspectual interpretation of a clause.
Tutkimuksessa selvitetään, millä perusteella lauseet saavat joko rajatun tai rajaamattoman aspektitulkinnan ja miten konteksti vaikuttaa tähän tulkintaan.
On the environmental aspect, wind had a clear impact on the results.
Ympäristötekijöistä tuuli vaikutti selvästi tuloksiin.
Increasing traffic flows and the resulting emissions cause damage to nature and people in cities and traffic areas between them.
Kasvavat liikennevirrat ja niistä aiheutuvat päästöt aiheuttavat vahinkoa luonnolle ja ihmisille kaupungeissa ja niiden välisillä liikennealueilla.
There are four transects along the highway both south side and north side of the road, eight lines together.
Moottoritien varrella on neljä tutkimuslinjaa sekä tien etelä- että pohjoispuolella, eli yhteensä kahdeksan linjaa.
Moss bags exposed to air pollutants for about five weeks.
Sammalpallot altistuivat ilmansaasteille noin viiden viikon ajan.
Woods and surface forms had no effect on the dispersion of emissions according this study.
Puustolla ja pinnanmuodoilla ei ollut vaikutusta päästöjen leviämiseen tämän tutkimuksen perusteella.
Lichen samples also had highest susceptibility at the closest to the road and the smallest distant from the road.
Myös jäkälänäytteissä suskeptibiliteetti oli korkeinta tien läheisyydessä ja pienintä kaukana tiestä.
Mass-specific susceptibility of lichen samples varied from -1.3 to 42.
Jäkälänäytteiden suskeptibiliteetti vaihteli -1,3 – 42.
Traffic-related pollution dispersed in the study area over 250 meters, but significant load reached 150 meters.
Liikenneperäinen kuormitus tutkimusalueella ulottui yli 250 metrin päähän, mutta voimakkain kuormitus ulottui 150 metrin päähän.
Transects are 250 meters long and each line has five sampling points.
Tutkimuslinjat ovat 250 metrin mittaisia ja kullakin linjalla on viisi tutkimuspistettä.
Moss bags exposed to air pollution for too short time and did not sufficiently collect air pollutants.
Sammalpallot altistuivat liian lyhyen ajan ilmansaasteille, eivätkä ne ehtineet kerätä ilmansaasteita riittävästi.
The following elements can be found to be traffic-related: copper, nickel, cobalt, iron, cadmium, chromium, titanium and sodium.
Seuraavat alkuaineet voidaan tutkimuksen perusteella todeta olevan liikenneperäisiä: kupari, nikkeli, koboltti, rauta, kadmium, kromi, titaani ja natrium.
The magnetic mass-specific susceptibility of the moss bags between the sampling points varied from -0.65 to 10.75 where the susceptibility was highest at the closest to the road.
Sammalpallojen magneettinen suskeptibiliteetti tutkimuspisteiden välillä vaihteli -0,65 – 10,75 suskeptibiliteetin ollessa korkeinta lähempänä tietä.
The aim of this study is to find out through the magnetic mass-specific susceptibility and chemical analysis of lichens (Hypogymnia physodes) and moss bags (Sphagnum papillosum) how far the traffic-related pollution load extends, the environmental factors affecting the dispersion of emissions and to compare how suitable moss bags and in situ harvested lichens are in air quality research.
Tässä tutkimuksessa on tarkoitus selvittää jäkälien (Hypogymnia physodes) ja sammalpallojen (Sphagnum papillosum) magneettisen massasuskeptibiliteetin ja kemiallisen analyysin avulla miten kauas liikenneperäinen kuormitus ulottuu, mitkä ympäristötekijät vaikuttavat päästöjen leviämiseen sekä vertailla sammalpallojen ja in situ –kerättyjen jäkälien soveltuvuutta ilmanlaadun tutkimiseen.
Lichens effectively collected air pollutants, but they did not produce as good spatial resolution as moss bags.
Jäkälät keräsivät tehokkaasti ilmansaasteita, mutta niiden avulla ei saatu yhtä hyvä spatiaalista resoluutiota kuin sammalpalloilla.
New methods have been developed for the study of air quality alongside traditional monitoring stations, such as magnetic biomonitoring of transplant plants and local plants.
Ilmanlaadun tutkimiseen on kehitetty perinteisten mittausasemien rinnalle uusia menetelmiä, kuten siirrännäiskasvien ja paikallisten kasvien magneettinen biomonitorointi.
The study area is the highway section between Turku and Salo.
Tutkimusalueena on Turun ja Salon välinen moottoritieosuus.
Based on the results of this study, magnetic susceptibility can be used for map traffic-related air pollution.
Tulosten perusteella magneettisen suskeptibiliteetin avulla voidaan kartoittaa liikenneperäisiä ilmansaasteita.
Calcium, potassium, iron, sodium and titanium had the highest element concentrations.
Alkuaineista näytteissä oli eniten kalsiumia, kaliumia, rautaa, natriumia ja titaania.
Lichen samples had higher element concentrations in all elements than moss bags, except in sodium.
Jäkälänäytteissä oli alkuaineita sammalpalloja selvästi enemmän natriumia lukuun ottamatta.
Magnetic mass-specific susceptibility and chemical tests for defining element concentrations made for both sample types, which were used to estimate air quality on transects.
Molemmista näytetyypeistä määritettiin magneettinen massasuskeptibiliteetti sekä erikseen määritetyiltä näytteiltä alkuainepitoisuudet kemiallistesti, joiden perusteella arvioitiin ilmanlaatua tutkimuslinjoilla.
Zinc and copper had the highest heavy metal concentrations in both samples.
Raskasmetalleista myös sinkkiä ja kuparia löytyi näytteistä paljon.
In preterm infants, the RIs of sTfR increased from 1.1–2.2 mg/L to 1.2–2.4 mg/L with advancing age from 20 weeks to 60 weeks.
Keskosilla sTfR:n viiteväli nousi 20 viikon ikäisten viitevälistä 1,1-2,2 mg/l tasoon 1,2-2,4 mg/l 60 viikon ikäisillä.
The concentration of the soluble transferrin receptor (sTfR) in the plasma is a relatively new laboratory test to detect ID.
Plasman liukoinen transferriinireseptori (sTfR) on verrattain uusi laboratoriotutkimus raudanpuutteen toteamiseksi.
The aims of this study were to produce reference intervals (RIs) for sTfR and other hematological laboratory tests, to examine the influence of subclinical ID on the RIs and to establish the appropriate cut-off values for sTfR with regard to subclinical ID in elderly people, adolescent girls and preterm and full-term infants.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tuottaa viitearvot sTfR:lle ja muille rautataloutta kuvaaville laboratoriotutkimuksille, tutkia mahdollisen piilevän raudanpuutteen vaikutuksia viitearvoihin ja selvittää sTfR:lle päätösrajat raudanpuutteen toteamiseksi vanhuksilla, murrosikäisillä tytöillä sekä keskosina ja täysiaikaisina syntyneillä.
The upper reference limits of the RIs of sTfR may thus be used as decision limits for ID.
Näiden sTfR:n viitevälien ylärajoja esitetään päätösrajoiksi raudanpuutteen toteamiseksi.
Results and conclusions: In elderly people and adolescent girls, the upper reference limit of sTfR declined when the RIs were based on the values of an iron-replete reference group compared to a conventional reference group.
Tulokset ja loppupäätelmät: Kun viitevälit laskettiin iäkkäille henkilöille ja murrosikäisille tytöille ryhmästä, josta oli poistettu todennäköisestä raudanpuutteesta kärsivät, sTfR:n viitevälin yläraja laski verrattuna normaalista viiteryhmästä määritettyihin viiteväleihin.
The iron-replete RIs for sTfR were 1.0–2.4 mg/L and 0.9–2.4 mg/L for elderly people and adolescent girls, respectively.
Kun raudanpuutteesta kärsivät oli poistettu viitearvoryhmistä, sTfR:n viitearvoiksi saatiin vanhuksille 1,0-2,4 mg/l ja tytöille 0,9-2,4 mg/l.
It affects especially elderly persons, menstruating women, adolescent girls and infants.
Erityisesti iäkkäät henkilöt, hedelmällisessä iässä olevat naiset, murrosikäiset tytöt ja imeväisikäiset ovat raudanpuutteen riskiryhmiä.
Background and aims: Iron deficiency (ID) is probably the single most common nutrient deficiency in the world.
Liukoinen transferriinireseptori – Rooli raudanpuutteen toteamisessa Tausta ja tavoitteet: Raudanpuutteen arvioidaan olevan yleisin yksittäisen ravintoaineen puutos maailmassa.
The values for the preterm and full-term infants provide also valuable information about the kinetics of the hematological laboratory values during the first year of life and may help physicians to interpret the results of these markers for clinical decision-making.
Esitetyt imeväisikäisten verenkuvan ja rautataloutta kuvaavien laboratoriotulosten muutokset ensimmäisen elinvuoden aikana voivat antaa kliinikoille hyödyllistä tietoa näiden tulosten tulkintaan.
A further objective was to establish the physiological changes of the hematological laboratory values during the first year of life among preterm and full-term infants.
Lisäksi pyrkimyksenä oli esittää raudanpuutteen ja verenkuvan laboratoriotutkimuksien normaaleja muutoksia ensimmäisen elinvuoden aikana ja selvittää, miten näiden tutkimuksien arvot eroavat keskosten ja täysiaikaisena syntyneiden välillä.
This indicates that the reference individuals, selected conventionally, may have had subclinical ID which influenced the RIs of sTfR and other markers of iron status.
Tämän perusteella normaalin viitearvoryhmän yksittäisillä henkilöillä oleva piilevä raudanpuute voi vääristää sTfR:n ja myös muiden raudanpuutetta kuvaavien laboratoriotutkimusten viitevälejä.
In infants, the RIs were the same when based on the iron-replete reference group as the whole reference group.
Imeväisikäisillä viitevälit pysyivät samalla tasolla verrattuna koko viitearvoryhmään, kun viitevälit laskettiin ryhmästä, josta oli poistettu ilmeiset raudanpuutteesta kärsivät.
Subjects performed six supervised cycle ergometer sessions within two weeks (HIIT session: 4-6 x 30 s all-out cycling / 4 min recovery, MICT session: 40-60 min cycling at 60% VO2peak).
Molemmat ryhmät pyöräilivät kuntopyörällä kuusi harjoituskertaa kahden viikon aikana (HIIT-sessio: 4-6 x 30 s maksimaalista vetoa 4 min palautuksilla, MICT-sessio: 40-60 min pyöräilyä teholla 60% VO2peak).
Methods: In total, 28 healthy and untrained men and 26 untrained men and women with T2DM or prediabetes were randomized into HIIT and MICT groups.
Menetelmät: Yhteensä 28 liikuntaa harrastamatonta tervettä miestä sekä 26 tyypin 2 diabetesta tai esidiabetesta sairastavaa miestä tai naista satunnaistettiin HIIT ja MICT ryhmiin.
The aim of this thesis was to study the effects of HIIT and MICT on RV metabolism and function both in healthy men and in subjects with type 2 diabetes mellitus (T2DM) or prediabetes.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, miten HIIT ja MICT vaikuttavat oikean kammion aineenvaihduntaan ja toimintaan terveillä miehillä sekä tyypin 2 diabeetikoilla tai esidiabeetikoilla.
Background: High-intensity interval training (HIIT) has gained interest as an effective alternative for the traditional moderate-intensity continuous training (MICT) to improve physical fitness and whole-body health, but its effect on the right ventricle (RV) is unknown.
Tausta: Kovatehoinen intervalliharjoittelu (high-intensity interval training, HIIT) on osoittautunut tehokkaaksi vaihtoehdoksi kohottaa kuntoa perinteisen keskitehoisen kestävyysharjoittelun (moderate-intensity continuous training, MICT) sijaan, mutta sen vaikutuksia sydämen oikeaan kammioon ei tunneta.
Conclusions: Two weeks of HIIT and MICT induce similar changes in RV of the healthy men regardless of markedly lower volume of HIIT.
Johtopäätökset: Kaksi viikkoa kumpaa tahansa liikuntamuotoa aiheuttaa samanlaisia vaikutuksia terveiden miesten oikeassa kammiossa HIIT-harjoittelun huomattavasti pienemmästä määrästä riippumatta.
For a diabetic heart, MICT may be more beneficial as it improves RV dimensions more than HIIT.
Diabeetikoiden sydämen kannalta MICT näyttäisi kuitenkin olevan tehokkaampi harjoittelumuoto, sillä se lisää oikean kammio tilavuutta ja massaa enemmän kuin HIIT.
Results: In healthy men, both HIIT and MICT decreased RV glucose uptake while RV fatty acid uptake remained unchanged.
Tulokset: Terveillä miehillä molemmat liikuntamuodot laskivat oikean kammion glukoosinkäyttöä, mutta rasvahappojen käyttö ei muuttunut.
In diabetic subjects, RV glucose and free fatty acid uptake remained unaltered.
Diabeetikoiden oikean kammion glukoosin ja rasvahappojen käyttö ei muuttunut.
RV glucose and free fatty acid uptake were studied by positron emission tomography.
Oikean kammion glukoosin ja rasvahappojen käyttöä tutkittiin positroniemissiotomografialla ja rakenteellisia ja toiminnallisia muutoksia magneettikuvauksella.
Further, both exercise modes increased RV volumes and mildly decreased its ejection fraction.
Molemmat liikuntamuodot suurensivat oikean kammion loppu-systolista tilavuutta ja pienensivät ejektiofraktiota.
Only MICT increased RV end-diastolic volume and RV mass, whereas both HIIT and MICT increased RV end-systolic volume and decreased RV ejection fraction.
Lisäksi sekä HIIT että MICT suurensivat oikean kammion tilavuutta sekä pienensivät hieman ejektiofraktiota.
The specific articles address the following topics in stand-up comedy: 1) reflexivity and participation; 2) satire as a performance of moral accountability; 3) parallelism and stance; and 4) narration and co-temporal gestures.
Artikkeleissa stand up -komiikkaa analysoidaan 1) refleksiivisyyden ja osallistumisen, 2) satiirin ja moraalisen vastuullistamisen, 3) parallelismin ja asennoitumisen ilmaisun, sekä 4) kerronnan ja samanaikaisten eleiden toisiaan täydentävistä näkökulmista.
The analysis is methodologically informed by the disciplinary formations of folklore studies, linguistic anthropology, and cultural studies.
Tutkimus ammentaa metodologisesti folkloristiikan, lingvistisen antropologian ja kulttuurintutkimuksen oppialoista.
Second, stand-up is approached through metadiscourse, using data primarily accumulated by means of a questionnaire given to Finnish stand-up comics (17 written answers).
Toiseksi, stand up -komiikkaa lähestytään metadiskurssina hyödyntäen suomalaisilta stand up -koomikoilta koottua kyselyaineistoa (17 kirjallista vastausta).
First, stand-up is approached as performance through participant observation in the Finnish comedy scene, primarily in Helsinki.
Ensiksi, stand up -komiikkaa lähestytään performanssina suomalaisessa ja tarkkaan ottaen helsinkiläisessä stand up -skenessä suoritetun osallistuvan havainnoinnin kautta.
Third, stand-up is approached as commodity through the analysis of 46 stand-up specials released by Netflix in 2017 and other stand-up recordings available to the author.
Kolmanneksi, stand up -komiikkaa tarkastellaan kulutustuotteena hyödyntäen suoratoistopalvelu Netflixin vuonna 2017 julkaisemaa 46 stand up -spesiaalia ja muita stand up -tallenteita.
Third, the study draws from cultural studies in its broad interdisciplinary and critical ethos.
Kolmanneksi, tutkimus sitoutuu kulttuurintutkimuksen tieteidenväliseen ja kriittiseen eetokseen.
The dissertation is comprised of four original articles published in journals loosely representing the fields of folklore studies, (linguistic) anthropology, and ethnology.
Tutkimus koostuu neljästä vertaisarvioidusta artikkelista, jotka on julkaistu folkloristiikan, (lingvistisen) antropologian ja etnologian lehdissä.
This data is supplemented by miscellaneous literary and media texts, such as public interviews, articles, literature, and television series on stand-up.
Tätä aineistokokonaisuutta täydennetään sekalaisella stand upia koskevalla kirjallisuudella ja mediateksteillä, kuten julkisilla haastatteluilla, artikkeleilla ja televisiosarjoilla.
The dissertation attends to such poetics of self-mediation through the lenses of textuality, reflexivity, and relatability.
Tutkimus lähestyy tällaista itsevälittymisen poetiikkaa tekstuaalisuuden, refleksiivisyyden ja samastuttavuuden toisiaan täydentävistä näkökulmista.
The analysis is based on a heterogeneous set of source materials.
Tutkimus pohjautuu kolmenlaisille aineistokokonaisuuksille.
In particular, the study elaborates on how stand-up comics mediate themselves in a public arena and playfully thematize and reappropriate this self-mediation within a performance form founded on the ideals of immediacy, actuality, and self-presence.
Tutkimus keskittyy erityisesti kysymykseen, miten stand up -koomikot esittävät eli välittävät itseään julkisella areenalla, ja miten tätä itsen välitystä tematisoidaan ja haltuunotetaan esityslajissa, jonka kulmakiviä ovat välittömyyden ja läsnäolon ihanteet.
First, folklore studies provides an approach to analyzing stand-up comedy as a genre of textual production, performance, circulation, and reception.
Ensiksi, stand up -komiikkaa tarkastellaan folkloristisesti tekstien tuotantona, esittämisenä, sosiaalisena kiertona ja vastaanottona.
The perspective of textuality orients the research toward stand-up routines as the foremost texts, or metadiscursive units of expression, through which stand-up comics mediate themselves for their audiences’ consumption.
Tekstuaalisuuden käsitteen kautta stand up -rutiineja analysoidaan teksteinä, tai metadiskursiivisina ilmaisullisina yksikköinä, joiden välityksellä stand up -koomikot esittävät itseään yleisöilleen.
The perspective of reflexivity orients the research toward the metapragmatics of stand-up comedy, including both metacommunication in performance and the ideologies and valuations (of communication) embedded in the practice of stand-up.
Refleksiivisyyden käsite suuntaa tutkimusta kohti stand up -komiikan metapragmatiikkaa eli esityksessä ilmenevää metakommunikaatiota ja stand up -komiikan kommunikatiivisia ideologioita.
Second, the dissertation adopts methodological tools from linguistic anthropology in its shared fascination with mediation and reflexivity in semiotic interaction.
Toiseksi, tutkimus jakaa lingvistinen antropologian kiinnostuksen refleksiivisyyteen kaiken merkkivälitteisen vuorovaikutuksen keskeisenä aspektina.
The introductory synopsis of the thesis outlines the theoretical and methodological fundamentals for studying stand-up comedy as embodied verbal art and semiotic interaction.
Väitöskirjan johdanto esittelee työn metodologiset ja teoreettiset lähtökohdat.
The perspective of relatability orients the research toward the dynamics of stand-up as an economy of attention and affect that depends on intersubjective capture between participants of interaction.
Samastuttavuuden käsitteen kautta stand up -komiikkaa tarkastellaan dynaamisena huomio- ja affektitaloutena, joka perustuu vuorovaikutuksen osapuolten toisteisesti uusinnettuun intersubjektiiviseen yhteyteen.
The dissertation presents stand-up comedy as a genre of embodied verbal art and semiotic interaction.
Allegorisen intiimiä: Itsevälittymisen poetiikka stand up -komiikassa Väitöstutkimus käsittelee stand up -komiikkaa suullis-kehollisen lavataiteen ja semioottisen vuorovaikutuksen lajina.
Moreover, the introduction provides a heuristic for analyzing stand-up as a continuum between performance of self and animation of voice.
Johdanto mallintaa stand up -esityksen affektiivisena koosteena ja samastuttavuuden taloutena, esittelee parallelismin sen keskeisenä poeettisena trooppina ja käsitteellistää koko lajin itsen esittämisen ja äänten animoimisen välillä liikkuvana jatkumona.
The overall reoperation rate was 25% and conversion to arthroplasty was performed in 16% of cases.
Uusintaleikkaukseen joutui 25% potilaista.
Interpretation: Dislocated fractures and fractures with pre-operative posterior tilt <0° or ≥20° have considerably increased risk for reoperation and conversion to arthroplasty.
Potilailla, joilla oli dislokoitunut murtuma tai pre-operatiivisessa röntgenkuvassa takakallistus ≥20° tai <0°, oli suurempi riski myöhempään tekonivelleikkaukseen.
Patients and methods: Data on internal fixations of FNFs performed in Turku University hospital between January 1st 2012 and December 31st 2017 were collected retrospectively from the patient database.
Tutkimusaineistoon sisällytettiin 1.1.2012-31.12.2017 välisenä aikana Turun Yliopistollisessa keskussairaalassa kolmella kanyloidulla ruuvilla hoidetut lonkkamurtumapotilaat.
Radiographical measurements were performed for pre-operative dislocation and posterior tilt, post-operative dislocation, reduction quality and implant shaft angle.
Post-operatiivisista röntgenkuvista määritettiin dislokaatio, mitattiin reisiluun varren ja ruuvien välinen kulma sekä mitattiin takakallistus.
The treatment of FNFs is either internal fixation or primary arthroplasty.
Käytännössä kaikki lonkkamurtumat hoidetaan nykyään operatiivisesti, joko osteosynteesillä tai asettamalla tekonivel.
The main aim of this study was to assess risk factors associated with fixation failure leading to further arthroplasty in FNFs treated with cannulated screws.
Tutkimukseni tarkoituksena oli selvittää kolmen ruuvin osteosynteesillä hoidettujen lonkkamurtumapotilaiden riskitekijöitä joutua uusintaleikkaukseen ja myöhempään tekonivelleikkaukseen.
Results: 301 cases were included in the study.
Näistä muuttujista tehtiin tilastolliset analyysit.
PREOPERATIVE POSTERIOR TILT INCREASES THE RISK FOR LATER CONVERSION TO ARTHROPLASTY AFTER OSTEOSYNTHESIS FOR FEMORAL NECK FRACTURE: A STUDY OF 301 CASES WITH A MEAN FOLLOW-UP OF 3 YEARS
Kirjallisuuden mukaan riskitekijöitä joutua uusintaleikkaukseen osteosynteesin jälkeen ovat primaarivaiheen dislokoitunut murtuma, epäonnistunut reduktio ja reisiluun pään takakallistus (posterior tilt).
Primary arthroplasty should be considered as treatment for dislocated femoral neck fractures and fractures with >20° or <0° posterior tilt, especially for fragile patients to avoid further operations.
Reisiluun kaulan murtumat jaetaan intrakapsulaarisiin ja ekstrakapsulaarisiin murtumiin näiden sijainnin mukaan lonkkanivelen nivelkapselin suhteen.
Background and purpose: Femoral neck fractures (FNF) are one of the most common injury among the elderly.
Nuorilla potilailla (alle 65-vuotiaat) yleisin hoitokäytäntö on murtuman reduktio ja stabiili fiksaatio.