natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One of the main findings of the articles contradicts previous research which argued that the English possessive had almost died out by the Late Middle English period, but recovered over the course of the Late Middle and Early Modern English periods.
Of-genetiivi on osittain korvannut s-genetiivin käytön varhaiskeskienglannin ajoilta alkaen, mikä on ollut usean lähiaikaisen genetiivitutkimuksen kohteena.
Cultural and structural dimensions of habitual criminality : Perceptions of habitual criminality by drug users and police
Taparikollisuuden kulttuuriset ja rakenteelliset ulottuvuudet : Huumeiden käyttäjien ja poliisin tulkinnat taparikollisuudesta
In police rhetoric, controlling substance abuse was mainly a procedure to maintain public security and order.
Poliisiretoriikassa huumeiden käytön kontrollissa oli pitkälti kyse yleisen turvallisuuden ja järjestyksen ylläpidosta.
The research material was gathered through interviews with police officers and drug users, through a survey made at Tampere Police Department, as well as using three different records of investigation and preliminary investigation files.
Käytän tutkimusaineistona poliisien ja huumeiden käyttäjien haastatteluja, Tampereen poliisilaitoksella tehtyä kyselyä sekä kolmea erilaista esitutkinta- ja tutkintailmoitusaineistoa.
Besides the legal point of view, the police see drug-related crime as a harmful, immoral and undesirable phenomenon, and they feel drug control is supported by the majority of people.
Tämän lisäksi poliisi näkee huumerikollisuuden haitallisena, moraalittomana ja epätoivottavana toimintana, jonka sääntelemiseen on valtaväestön vahva tuki takana.
The study revealed that drug users were involved in various types of crime.
Tutkimuksessa ilmeni, että huumeiden käyttäjät syyllistyivät monipuolisesti eri rikoslajeihin.
Economic motives were not the only driving force behind offences committed by drug-using habitual criminals.
Taloudelliset motiivit eivät olleet ainoita syitä syyllistyä rikoksiin.
Unlawful acts were also motivated by immaterial factors such as seeking excitement and peer acceptance as well as showing defiance towards authorities.
Laittomin keinoin tavoiteltiin myös immateriaalisia etuja, kuten jännitystä ja kaveripiirin hyväksyntää.
The data showed that police control was focused on certain known drug users, but this is likely to be a reflection of drug-related crime.
Poliisitoimintaa kuvaavat aineistot osoittivat, että kontrolli keskittyi tunnettuihin käyttäjiin, mutta tämä johtuu pitkälti huumeiden käyttäjien oheisrikollisuudesta.
Although offenders were branded as deviants by society, they still wanted to identify with the criminal peer group and earn the respect and recognition of fellow offenders.
Ennemminkin he halusivat samaistua rikolliseen vertaisryhmään ja saada siellä arvostusta.
This study draws on the concepts and viewpoints of cultural criminology to analyze the everyday nature of crime and the act of committing crimes in search of experiences and excitement.
Tutkimuksessa analysoidaan rikosten motiiveja ja mielekkyyttä sekä rikollisen käyttäytymisen muuttumista ajan kuluessa.
The target group of this study consists of those regular drug users whose various types of recurring offences point to habitual crime.
Tutkimuskohteena ovat sellaiset huumeiden käyttäjät, joiden huumeiden käyttö on säännöllistä ja rikollinen toiminta jatkuvaa.
I approach motives behind and attitudes linked to crime as reflections of the lifestyle, values and self-identification of the offenders.
Tutkimus käsittelee huumeita käyttäviä taparikollisia toisaalta rikollisen elämäntavan ja identiteetin sekä toisaalta valvonnan näkökulmasta.
Police discretion strategies are twofold: They must take into account both the concrete and symbolic effects of substance abuse control on the drug user, and also prioritize their actions according to the harms each criminal act will have on society.
Poliisin ammattiorientaatiosta johtuen valvonnalla on vahva normatiivinen perusta kaikki huumeisiin liittyvä toiminta on kriminalisoitua, joten poliisilla on laillinen valtuutus puuttua siihen.
Another focus is in police discretion as well as in how the police perceive the role of drug enforcement.
Toiseksi tutkimuksessa tarkastellaan tapoja, joilla poliisit tulkitsevat huumerikostorjunnan merkitystä toisaalta yksittäisen huumeiden käyttäjän ja toisaalta teon yhteiskunnallisen haitan perusteella.
From the viewpoint of lifestyle, the offences committed by drug-using habitual criminals are a reflection of their individual values and are carried out in the framework of dominant culture and subculture.
Elämäntapajäsennys ei sulje pois sitä, että vaikka he toimivat totutun tavan ja alakulttuurin sääntöjen mukaan, toiminta ei aina tuottanut mielihyvää.
In police view, changing the social conditions leading to crime is not within the scope of their expertise and liability, but the role of social and health services.
Varsinaista erikoistumista tai rikollisuuden ammattimaistumista ei ollut yleisesti havaittavissa rikoshistorian aikana.
Linguistic structures, situation and politeness : requests in Finnish as a second language textbooks and in authentic service encounters
Rakenne, tilanne ja kohteliaisuus : Pyynnöt S2-oppikirjoissa ja autenttisissa keskusteluissa
What kind of interpersonal communication is realized in dialogues and what kind of model of situationally appropriate language use do the textbooks present to the reader?
Minkälaista tietoa tilanteeseen soveltuvasta kielenkäytöstä ja kohteliaisuudesta dialogit välittävät lukijalleen?
The results of the study are applicable to Finnish L2 teaching and especially to Finnish L2 textbook writing.
Tutkimuksen tuloksia ja metodeja onkin mahdollista hyödyntää suomi toisena ja vieraana kielenä -opetuksessa ja oppimateriaalien suunnittelussa.
The main contribution of the study to the current discussion on politeness is that politeness research cannot be isolated from the analysis of a large and varied authentic corpus: to be able to determine the socially appropriate forms of requesting in certain types of service encounters (or in this case, in textbook dialogues simulating certain types of service encounters) and the forms that could be considered situationally impolite or overpolite, the researcher needs to study the kinds of structures that are typical in similar situation types in authentic data.
Tutkimuksessa esitetään malli, jonka avulla oppikirjojen dialogien tilanteista soveltuvuutta ja kohteliaisuutta voi arvioida käytäntöyhteisön ja vuorovaikutuksen näkökulmasta: jotta tutkija ei jäisi pelkän intuition varaan, on tutkittava mahdollisimman suurta määrää autenttisia keskusteluja ja tarkasteltava, mikä on niissä tyypillistä.
The study shows that requests in textbook dialogues are often realized in ways that do not reflect the situational variation of authentic data: full clauses as requests are often used even in routine requests, often including the verb saanko ('may I have') or the modal verb voinko ('can/could I') in the interrogative; NP requests (e.g. a coffee, thanks) are used less frequently.
Oppikirjadialogien pyynnöt kuitenkin eroavat usein näistä tyypillisistä pyytämisen tavoista: vaikka dialogit voivat myös heijastaa kielellistä todellisuutta, dialogien vuorot ovat usein tilanteisesti epätyypillisiä pyytämisen tapoja ja toisinaan jopa tulkittavissa epäkohteliaiksi tai ylikohteliaiksi.
The main questions of the study are the following: What kinds of linguistic structures are used to realize the speech function of request in different service encounter dialogues?
Työni keskeisenä antina on sen kuvaaminen, millä täsmällisillä kielellisillä tavoilla oppikirjadialogien pyynnöt eroavat vastaavasta todellisesta vuorovaikutuksesta ja millaisia puhujien välisiin suhteisiin liittyviä merkityksiä tällaiset oppikirjojen tilanteisesti epätyypilliset pyynnöt voivat luoda.
The analysis focuses on service encounter dialogues and more specifically on the requests of goods and services in the service phase of the encounter.
Todellisissa asiointikeskusteluissa on yleensä havaittavissa vakiintuneita tilannetyyppisiä tapoja ilmaista tuotteen tai palvelun pyyntöä.
The comparative data for the study includes data collected from similar authentic service encounters: transcriptions of videotaped interaction (collected mainly by a project on service encounters conducted by The Institute for the Languages of Finland) and data gathered through observation of recurrent simple service encounters.
Tutkimus osallistuu myös laajempaan keskusteluun kohteliaisuudesta, erityisesti ns. kohteliaisuudentutkimuksen uudempaan, vuorovaikutteisempaan suuntaukseen, jonka näkökulmasta suomen kieltä ei toistaiseksi ole tutkittu.
The study also combines the results of the detailed grammatical analysis with current politeness research.
Tutkimuksessani vertailen aikuisille kielenoppijoille tarkoitettujen oppikirjojen asiointidialogeja niitä tilanteiltaan mahdollisimman vastaaviin todellisiin asiointitilanteisiin.
While the progression of grammar in the textbooks is undoubtedly a factor motivating the realizations of requests, choosing situationally atypical forms of requesting in dialogues, nevertheless, also affects interpersonal meanings and the way in which textbooks represent social reality.
Pyynnöt ovat kielenoppijan kannalta haastava ja monimuotoinen ilmiö: ei ole olemassa yhtä ainoaa tilanteeseen kuin tilanteeseen soveltuvaa tapaa pyytää, vaan pyynnön kielellisessä ilmaisemisessa on välttämättä otettava huomioon sosiaalinen tilanne ja konteksti.
The amount of information carried by light from our environment is practically unlimited.
Ympäristössämme on tarjolla käytännössä rajaton määrä näköinformaatiota.
Within these constraints, the visual system must perform its task of extracting the features most relevant for object recognition and movement planning.
Näiden rajoitusten alaisena näköjärjestelmän täytyy kyetä poimimaan näköinformaatiosta ne piirteet, jotka eniten auttavat meitä esineiden tunnistamisessa ja toiminnan ohjauksessa.
The attenuation is highly transient and its relative strength decreases with increasing target contrast.
Vaimennusvaikutus poistuu melko nopeasti ja sen suhteellinen voimakkuus heikkenee ärsykkeen kontrastia kasvatettaessa.
A model is presented and supported by simulations, showing that the contrast dependence of attenuation can be explained by two realistic retinal mechanisms: the linear-nonlinear dynamics of cone photoreceptors and the subsequent thresholding and leaky integration of the cone signals by retinal ganglion cells.
Väitöskirjassa esitetään mallisimulaatioita, joiden mukaan vaimennuksen kontrastiriippuvuus voidaan selittää kahdella realistisella verkkokalvon mekanismilla: reseptorisoluvasteen lineaarisen alkunousun muuttuminen kompressiiviseksi huippuvasteeksi ja ganglion-solujen suorittama reseptorivasteiden kynnystys ja integrointi.
Thus, the spatial properties of surround suppression in the human visual system were further explored with neuroimaging, psychophysics and modelling.
Tästä syystä väitöskirjassa tutkitaan vielä ympäristön aiheuttaman vaimennuksen spatiaalisia rajoitteita aivokuvantamisen, psykofysiikan ja mallinnuksen avulla.
The amount of information that can be handled by the biological visual system, in contrast, is strictly limited by the amount of resources (neurons, energy and time) allocated to the system.
Näköjärjestelmäämme sen sijaan rajoittaa ainakin se, kuinka paljon hermosoluja, energiaa ja aikaa sillä on käytössään.
The contrast effect can be explained by the dynamics of the early retinal response, but the area effect cannot be.
Kontrastin vaikutus selittyy samalla retinan dynamiikalla kuin luminanssimuutoksen vaikutuksen kontrastiriippuvuus, mutta pinta-alan vaikutus ei.
The structure was found to be similar in humans and non-human primates, and moreover, in agreement with the psychophysically observed effect of surround area on the timing of suppression.
Vaimennuksen spatiaalinen rakenne oli samankaltainen kuin apinoilla, ja myös sopusoinnussa sen kanssa, mikä oli taustan pinta-alan vaikutus vaimennuksen ajoitukseen.
The second key finding of the psychophysical experiments is that the time course of suppression of the perceived contrast of a target grating by a non-overlapping surround grating depends on both the contrast and area of the surround.
Toinen kokeellinen päätulos on, että ajoitus, jolla ei-päällekkäinen taustakontrasti maksimaalisesti vaimentaa keskustan havaittua kontrastia, riippuu taustan kontrastista ja pinta-alasta.
The same mechanisms also predict the classic pedestal effect, where instead of the mean luminance, the local contrast in an area coextensive with the target changes simultaneously with target presentation.
Samoilla mekanismeilla pystytään myös tuottamaan klassinen pedestaali-efekti, jossa keskiluminanssin sijaan muuttuu kohdeärsykkeen alla oleva kontrastirakenne.
This thesis presents measurements and modelling of the spatial and temporal determinants of these forms of information compression in the human visual system.
Tässä väitöskirjassa selvitetään yllä kuvattujen, ihmisen näköjärjestelmän suorittamien informaatiomuunnosten ajallisia ja spatiaalisia reunaehtoja.
Firstly, retinal neurons adapt to the local time-averaged luminance in their receptive field, and use most of their dynamic range to signal small contrasts, i.e., deviations from the mean level.
Sen sijaan näköjärjestelmä sopeutuu näkökentän eri osien paikalliseen keskiluminanssiin ja käyttää hermosolujen vastealueen pääasiassa ilmaisemaan pieniä, paikallisia poikkeamia tuosta keskiluminanssista.
The first key finding of the psychophysical experiments carried out is that the perceived contrast of a target grating is attenuated if the target is presented simultaneously with a change in mean luminance, indicating a lack of adaptation.
Ensimmäinen kokeellinen päätulos on se, että kontrastiärsykkeen havaittu kontrasti vaimentuu, kun se esitetään samanaikaisesti keskiluminanssin muutoksen kanssa.
On a more general level, the results support the idea that the very early parts of the signals of photoreceptors and subsequent visual neurons are critical in the transmission of visual information.
Väitöskirjan tutkimukset tukevat ajatusta, jonka mukaan näköjärjestelmän hermosolujen viestinnässä signaalin tärkein vaihe on sen lyhyt alkuosa.
To perform the task successfully, the visual system needs to sacrifice the faithful coding of each point s light intensity.
Ilmeisesti tästä tehtävästä suoriutuminen on edellyttänyt luopumista ympäristön jokaisen pisteen kirkkauden koodaamisesta.
Secondly, the system emphasizes spatial and temporal changes.
Lisäksi, järjestelmä käyttää hermosolujen vasteita pääasiassa ajassa ja tilassa tapahtuvien muutosten ilmaisemiseen.
This entails suppressing responses not only to uniform fields of uniform luminance, but also to repetitive contrast.
Solut eivät juurikaan reagoi tasaisiin pintoihin ja toistuvaan tekstuuriinkin vähemmän kuin yksittäisiin reunoihin.
Spatial and temporal determinants of context modulation in human contrast perception
Vaimennus ja sen ajalliset piirteet selittyvät adaptaatiomekanismeilla.
Snow has an important impact on hydrology, agriculture, climate and weather, infrastructure and different forms of both aerial and land transportation.
Lumella on merkittäviä vaikutuksia hydrologiaan, maanviljelykseen, ilmastoon, liikenteeseen ja rakennettuun ympäristöön.
These retrievals are used in identifying triple frequency radar signatures of rimed particles and low density aggregates, and to develop a method for retrieving rime mass fraction.
Tiheydenmääritysmenetelmän avulla määritettiin satavan lumen huurtumisen ja yhteentakertumisen tunnusomaiset jäljet kolmitaajuustutkamittauksissa, sekä kehitettiin menetelmä huurtumisen massaosuuden määrittämiseksi.
The accumulation and properties of snow are inherently connected to the microphysical processes through which the falling ice particles grow.
Satavan lumen määrä ja ominaisuudet liittyvät olennaisesti niihin fysikaalisiin prosesseihin, joiden myötä lumipartikkelit syntyvät ja kasvavat tai muulla tavoin muuntuvat.
Furthermore, snow processes affect rainfall as well, since the vast majority of rain events originate as melted snow.
Myös vesisade on tropiikin ulkopuolella useimmiten sulanutta lunta.
This dissertation work addresses these knowledge gaps by parametrizing microphysical properties of falling snow using ground based measurements, investigating the links between the properties and ice processes, and further studying their manifestations in collocated and off-site radar observations.
Tutkimuksissa saatiin uutta tietoa sekä lumen fysikaalisten ominaisuuksien keskinäisistä riippuvuussuhteista että niiden liittymisestä lumiprosesseihin ja näiden yhdistämisestä tutkahavaintoihin.
Snowfall microphysics in surface-based and radar observations
Väitöskirjassa satavan lumen ominaisuuksia on tutkittu maan pinnalla olevilla havaintolaitteilla.
Furthermore, the properties are constantly evolving as the falling particles undergo series of microphysical processes including growth from vapour, aggregation and riming.
Erityisesti säätutkahavainnontekoon lumisateessa liittyy suuria epävarmuustekijöitä johtuen lumen sirontaominaisuuksien kirjavasta vaihtelusta sen fysikaalisten ominasuuksien, kuten koko- ja muotojakauman, sekä tiheyden ja pintarakenteen mukaan.
Machine learning methods are employed in objectively documenting and automatically detecting known polarimetric fingerprints of ice microphysical processes in vertical profiles of radar variables.
Lumiprosessien parempi tuntemus ja havaitseminen ovatkin keskeisiä tekijöitä sateen säätutkamittausten kehittämiseksi ja lumisateen tarkemmaksi kuvaamiseksi ilmakehämalleissa.
A novel method is introduced for retrieving ensemble mean density of falling snow using a video disdrometer and a precipitation gauge.
Lumipartikkeleiden tiheyden määrittämiseksi kehitettiin uusi suurnopeusvideomittalaiteen ja sademittarin yhdistelmää hyödyntävä menetelmä.
Based on the rime mass fraction retrievals, the effect of riming to snowfall is quantified.
Jotta lumiprosessien tunnettuja vaikutuksia sateeseen voitaisiin hyödyntää tosiaikaisissa säätutkamittauksissa, on niiden tunnusomaiset merkit kyettävä tunnistamaan tutkahavainnoista automaattisesti.
B19V-DNA tissue prevalences were high (35-74 %).
Virusgenomien esiintyvyys oli korkeaa (35-74 %).
Indeed, we describe in this thesis – first in the world – persistent viral genomes in human bone.
Kuvaammekin tässä väitöskirjassa – ensimmäisenä maailmassa – persistoivia virusgenomeja ihmisen luussa.
We discovered several members of the parvo-, herpes-, papilloma- and polyomavirus families, as well as hepatitis B virus and torque teno virus.
Löysimme ennennäkemättömän suuren määrän viruslajeja mukaan lukien useita parvo-, herpes-, papillooma- ja polyoomaviruksia, sekä hepatiitti B viruksen ja TT-viruksen.
At the beginning of this thesis work, we developed a quantitative PCR (qPCR) method for the detection, quantification, and differentiation of all three B19V genotypes.
Väitöskirjatyön alussa kehitimme kvantitatiivisen polymeraasiketjureaktio (qPCR) -menetelmän, joka tunnistaa, määrittää pitoisuuden ja erottelee kaikki kolme parvorokkoviruksen alatyyppiä.
The disease associations or mechanisms of this persistence, both at the cellular and molecular level, have remained unknown.
Sen on osoitettu persistoivan ihmisen pehmytkudoksissa, mutta persistenssin tautiassosiaatiot ja mekanismit, sekä solu- että molekyylitasolla, ovat vielä tuntemattomia.
In B cells of four individuals over 45 years, we detected a B19V genotype 2 that had disappeared from circulation before the 1970s.
Lisäksi havaitsimme neljän >45-vuotiaan henkilön B-soluissa parvorokkoviruksen alatyypin 2, jonka tiedetään kadonneen kierrosta 1970-luvulla.
Our results show that human skeletal remains – both contemporary and ancient – are suitable material for the investigation of epidemiologies and evolutionary histories of DNA viruses.
Tuloksemme kertovat ihmisluiden – sekä tuoreiden että ikivanhojen – soveltuvan erinomaisesti virusten molekyylitason epidemiologian ja evoluution tutkimiseen.
This work, for the first time, shed light on the epidemiological occurrence of B19V in Northern Europe between ~1923 and 1944 and laid the foundation for a new research approach: archeovirology, i.e., the study of virus occurrence and evolution via ancient relics.
Tämä työ selvensi parvorokkoviruksen esiintyvyyttä noin vuosien 1923-1944 välisenä aikana Pohjolassa ja synnytti aivan uuden tutkimussuuntauksen, arkeovirologian, jossa virusten esiintyvyyttä ja evoluutiota on mahdollista selvittää analysoimalla muinaisia ihmisjäänteitä.
Measurement of the B19V load is essential in i) timing of the primary infection, ii) investigation of the persistence mechanisms, and iii) plasma pool screening in blood product manufacturing.
Parvorokkovirusmäärän mittaus on tärkeää ensi-infektoiden ajoittamisessa, persistenssimekanismien selvittämisessä ja viruksen seulonnassa verituotteista.
Indeed, immunological memory may be, in addition to antigen re-exposure, due to a decades-long survival of the original B cell clones.
Onkin mahdollista, että ihmisen vasta-ainevälitteinen immuunipuolustus perustuu vuosikymmenienkin jälkeen kyseisen patogeenin kohdanneisiin alkuperäisiin B-soluihin.
As B19V does not evolve or reactivate within human tissues, these individuals must have carried the genotype 2 virus in their B cells for over 40 years, suggesting a survival time of several decades for these B cells.
Koska parvorokkovirus ei muunnu kudospersistenssin aikana tai kykene uudelleenaktivoitumaan, päättelimme, että nämä henkilöt olivat kantaneet virusta elimistönsä B-soluissa jopa 40 vuotta.
Our results were in line with previous publications (tonsils), showed a higher prevalence than earlier detected (bone marrow), and described an entirely new tissue harboring B19V DNA (bone).
Tulokset ovat yhtenäisiä aiempien tutkimustulosten kanssa (nielurisat), osoittivat korkeampaa esiintyvyyttä (luuydin), ja kuvasivat kokonaan uuden kudoslajin, jossa parvorokkovirus persistoi (luu).
In addition to B19V, we investigated the prevalences of altogether 37 human DNA viruses in contemporary femoral bones via qPCR and next-generation sequencing (NGS).
Selvitimme, parvorokkoviruksen ohella, yhteensä 37 DNA-viruksen esiintyvyyttä nykyihmisten reisiluissa qPCR- ja massiiviparalleelisekvensointimenetelmillä.
Ancient specimens will provide an unforeseen historical perspective on viruses and infectious diseases.
Ihmisluut voivatkin tulevaisuudessa mullistaa virusten ja infektiotautien historian tutkimuksen.
Some viruses can establish life-long persistence in their hosts after primary infection.
Osa viruksista jättää ensi-infektion jälkeen perintöaineksensa eli genominsa pysyvästi isännän kudoksiin.
The main aims of this thesis were to investigate the persistence, molecular epidemiology, and evolution of human parvovirus B19 (B19V).
Tämän väitöskirjan päätavoitteina oli tutkia parvorokkoviruksen persistenssikykyä, molekyyliepidemiologiaa ja evoluutiota.
Our results showed that B19V persists preferentially in B cells and that the entry mechanism into these cells is antibody-mediated.
Havaitsimme viruksen säilyvän B-soluissa, ja osoitimme, että päästäkseen solun sisään virus hyödyntää elimistömme muodostamia vasta-aineita.
B19V is a small single-stranded DNA virus that has been shown to persist in various human soft tissues.
Parvorokkovirus on pienenpieni ihmisen DNA-virus.
Next, we performed in-depth studies on the B19V persistence in tonsil, bone marrow, and bone.
Seuraavaksi tutkimme parvorokkoviruksen persistenssiä kolmessa eri kudoksessa: nielurisoissa, luuytimessä ja luussa.
By combining our bone marrow and bone data, we observed that within an individual, a single B19V genotype is present.
Havaitsimme, että kunkin ihmisen eri kudoksissa esiintyy vain yhtä parvorokkoviruksen alatyyppiä.
We found that the inverted terminal repeat (ITR) sequences, crucial for B19V replication, are similar in both genotypes, and thus, do not explain the disappearance of genotype 2.
Emme havainneet eroja alatyyppien 1 ja 2 välillä, joten päättelimme, että sekundaarirakenteet eivät selitä tyypin 2 katoamista.