natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The third article (III) argues that proactive self-tracking is often closely intertwined with the idea of attaining holistic viewpoints to oneself, yet in practice it promotes fragmented vistas into one’s life as bodies and selves are continuously divided into ever-more nuanced and detailed functionalities and longitudinal trajectories.
Kolmas artikkeli (III) havainnoi itsenmittaamisen kiinnittyvän usein holistisen itsetietoisuuden diskursseihin ja argumentoi mittaamisen käytännössä kääntävän kokonaisvaltaisen itsetietoisuuden logiikan päälaelleen jakaessaan kehot ja elämät yhä yksityiskohtaisemmiksi parametreiksi ja datajatkumoiksi.
The fourth article (IV) relates self-tracking more closely to other ’alternative’ and/or critical health practices and develops an understanding of self-tracking as a sociotechnical manifestation of ’everyday fringe medicine’, i.e. a regime of everyday self-care in which scientific and ’alternative’ modes of knowledge production become negotiated and are sometimes mixed and matched.
Neljäs artikkeli (IV) suhteuttaa itsenmittaamisen muihin "vaihtoehtoisen" itsehoivan käytäntöihin ja käsitteellistää arkista itsehoivaa "arjen rajalääketieteenä", joka avaa tilaa yhdistää erilaisia tietojärjestelmiä, ja sekä vahvistaa että toisinaan haastaa tai neuvotella "virallisen" tiedon merkitystä.
Based on interviews, media materials and observations in self-tracking related environments, this doctoral dissertation examines how the practices of self-tracking and human-technology co-operation in everyday self-tracking assemblages shape peoples’ lifeworlds and their sense of themselves.
Tässä väitöskirjassa tarkastelen henkilöhaastatteluihin, mediamateriaaleihin sekä itsenmittaukseen liittyviin havainnointiaineistoihin perustuen sitä, miten itsenmittaamisen käytännöt ja niissä tapahtuva ihmisteknologia- yhteistyö muovaavat ihmisten elämismaailmaa sekä ymmärrystä ja kokemusta itsestään.
To summarise, this dissertation argues that the application of process ontology and the notion of paradoxes are analytically and methodologically inspiring and forceful approaches for looking past the surface of human-technology interaction and beyond common sense use-relations with technology.
Väitöskirja esittää, että prosessiontologian soveltaminen ja ristiriitaisuuksien esiintuominen ovat analyyttisesti ja metodologisesti hyödyllisiä välineitä, kun pyritään katsomaan syvälle ihmis-teknologia-vuorovaikutuksen pinnan alle, ja yli arkijärkisen tavan ajatella teknologiaa välineellisyyden ja käyttösuhteiden kautta.
This ethnographically oriented dissertation draws from the interdisciplinary field of science and technology studies, combining influences mainly from sociology, anthropology and continental philosophy in order to empirically investigate the multifaceted experiences of living with and through self-tracking devices and the data they produce.
Väitöskirja ammentaa vaikutteita esimerkiksi sosiologiasta, antropologiasta ja mannermaisen filosofian perinteestä paneutuessaan itsenmittaamislaitteiden ja niiden tuottaman datan kanssa elämiseen liittyviin kokemuksiin.
Specifically, it makes use of assemblage theory and various critiques of human-technology bifurcation in order to focus on the complex relations and associations between human beings and their technological supplements.
Hyödynnän etenkin assemblage-teoriaa ja ihmis-teknologiabifurkaation kritiikkiä paikantaakseni ja avatakseni arkiseen itsenmittaamiseen liittyvää kompleksisuutta.
The paradoxes (including but not limited to persistent dynamics between knowledge/uncertainty, holistic individualisation/fragmentary dividualisation, becoming ’oneself’/’the other’ and knowing about health in terms of ’official’/’alternative’ knowledge) explain and show how self-tracking technologies shape everyday realities of therapeutic action and self-understanding, and produce new complexities instead of simply alleviating problems.
Paradokseihin kuuluu esimerkiksi jatkuva tiedon ja epätiedon, holistisen individualisaation ja fragmentaarisen dividuaalisuuden, minuuden ja "toiseuden" sekä "virallisen" ja "vaihtoehtoisen" terveystietoisuuden välinen dynamiikka.
The summary of this dissertation synthesises the findings from separate articles and thus deepens our understanding of the inherent multiplicity and complexity of technology, especially in relation to self-tracking.
Väitöskirjan yhteenveto tuottaa artikkeleihin perustuen laajemman argumentin itsenmittaamisen monitahoisesta paradoksaalisuudesta, mikä syventää aiemmassa tutkimuksessa tuotettua ymmärrystä teknologian monitahoisesta luonteesta.
Through these assemblages, people seek self-control and health awareness by delegating control to algorithmic digital companions.
Ensimmäinen artikkeli (I) tarkastelee arkisia itsenmittauskokoonpanoja (assemblages) moraalisen tiedontuotannon järjestelminä, joissa itsekontrollia ja terveystietoisuutta tavoitellaan delegoimalla kontrollia osittain digitaalisille, teknologisille kumppaneille.
They help us acknowledge material agencies, and they help us observe how self-tracking assemblages actually ’work’ in everyday life, even if people often tend to think of themselves as being ultimately in charge of what happens with technology.
Paradoksit osoittavat, kuinka mittaamiskäytännöt muovaavat ymmärrystä itsestä ja maailmasta, ja tuovat elämiin uudenlaista kompleksisuutta, vaikka "välineinä" mittarien usein kuvitellaan helpottavan elämää.
The article then develops our theoretical understanding of the temporalisation of the self in such practices.
Artikkeli liittää itsenmittaamiseen liittyvän tiedon ja epätiedon välisen dynamiikan teoreettiseen keskusteluun minuuden temporalisaatiosta.
The detailed pinpointing of such paradoxes is essential for understanding how self-tracking technologies organise and effectively change the world by reconfiguring, e.g. the practical understanding and experience of the self.
Nämä teoreettiset ja käsitteelliset resurssit auttavat suhtautumaan ei-inhimilliseen toimijuuteen vakavasti ja tarkastelemaan sitä, miten arkiset itsenmittauskokoonpanot käytännössä toimivat ja muuttavat maailmaa sekä itseymmärrystä.
In this thesis, corresponding primary and metastatic tumours from 80 patients were examined.
Väitöstutkimuksessa verrattiin 80 potilaan primaari- ja metastaattisia kasvaimia.
Gastrointestinal cancers are among the most prevalent malignancies and often lead to death.
Ruoansulatuskanavan syövät ovat yleisimpiä pahanlaatuisia kasvaimia ja johtavat usein kuolemaan.
These biomarkers can be utilised not only in treatment selection but also in predicting treatment efficacy and patient survival.
Biomarkkereita voidaan käyttää paitsi hoitojen valitsemisen apuna niin myös syövän käyttäytymisen ja potilaiden ennusteen arvioimiseen.
New therapeutic molecules are being developed, but their compatibility for each patient has to be tested before starting the treatment by examining the appropriate tissue biomarkers expressed in the tumour.
Syövän hoitoon kehitetään jatkuvasti uusia lääkemolekyylejä, joiden soveltuvuus kullekin potilaalle on ennen hoidon aloitusta selvitettävä kasvaimen ilmentämien molekulaaristen biomarkkereiden avulla.
In order to implement these classifications in clinical practice, instead of time-consuming sequencing-based methods, the methods have to be simple enough and easy to interpret.
Molekulaaristen luokittelun käytännön soveltamiseen tarvitaan kuitenkin riittävän yksinkertaisia ja helposti tulkittavissa olevia menetelmiä aikaa vievien sekvennointitutkimusten sijaan.
They can also be used to classify tumours into specific molecular subtypes that have distinct characteristics related to tumour behaviour, response to cancer treatments and prognosis of the patients.
Biomarkkereiden avulla tietty syöpätyyppi voidaan myös luokitella molekulaarisiin alatyyppeihin, joilla on toisistaan poikkeavia kasvaimen käyttäytymiseen, ennusteeseen ja hoitovasteisiin liittyviä ominaisuuksia.
It has been shown that in addition to RAS mutation testing, determining the EGFR gene copy number (GCN) of the tumours can aid in selecting the patients likely to benefit from the antibody treatment.
Aikaisemmin on todettu, että Ras-geenitestin ohella EGFR:n geenikopiomäärän selvittämisen avulla voidaan valikoida pelkkää geenitestiä paremmin hoidosta todennäköisesti hyötyvät potilaat.
Affirming results were obtained in cell culture studies, where the suppression of CIP2A expression was observed to render the cells more sensitive to irradiation than the cells with normal CIP2A expression.
Samansuuntainen tulos saatiin syöpäsoluviljelmien sädetyskokeissa, joissa sädetyksen todettiin estävän enemmän CIP2A:ta ilmentämättömien kuin sitä normaalisti ilmentävien solujen kasvua.
Comparative studies detecting EGFR GCN in primary colorectal tumours and their metastases are scarce.
EGFR:n geenikopiomäärää alkuperäisen paksusuolikasvaimen ja sen lähettämän etäpesäkkeen välillä vertailevia tutkimuksia on tehty niukasti.
Preoperative chemoradiotherapy can be used in the treatment of rectal cancer patients to enable a complete resection of the tumour or reduce the risk of local recurrence.
Peräsuolipotilaiden hoidossa voidaan käyttää ennen leikkausta annettavaa kemosädehoitoa, jonka avulla pyritään mahdollistamaan kasvaimen täydellinen poisto.
EGFR GCN was observed to decrease between the primary and metastatic tumours during anti-EGFR treatment but to remain stable or even increase among patients not receiving treated with anti-EGFR antibodies.
EGFR:n kopiolukumäärän todettiin pienenevän vasta-ainehoitoa saaneilla potilailla mutta pysyvän samana tai jopa suurentuvan muuta hoitoa saaneiden potilaiden etäpesäkkeissä.
This EGFR GCN change may be relevant regarding the clinical response to anti-EGFR treatment.
Kopiolukumäärän muutoksella saattaisi olla merkitystä vasta-ainehoidon tehon kannalta.
Low CIP2A expression level was observed to associate with a better response among patients treated with long-course chemoradiotherapy.
CIP2A:n ilmentymistä tutkittiin 210 potilaan peräsuolisyöpänäytteissä, ja matalan ilmenemistason todettiin olevan yhteydessä parempaan vasteeseen pitkän kemosädehoidon saaneilla potilailla.
In addition, in this thesis, tissue microarray was used to detect the different molecular subtypes of oesophagogastric cancers from 244 patients by staining methods applicable to clinical practice.
Lisäksi maha- ja ruokatorvisyöpien molekulaaristen alatyyppien tunnistamista selvitettiin 244 potilaan näytteistä koostetun kudosmikrosirun avulla, ja tunnistamisen todettiin onnistuvan myös kliiniseen diagnostiikkaan soveltuvien menetelmien avulla.
In oesophagogastric cancer, EGFR GCN has not yet been shown to have a predictive role, although the overexpression of HER2, which belongs to the same receptor family as EGFR, is used as a biomarker to predict response to anti-HER2 antibody treatment.
Maha- ja ruokatorvisyövässä suurentuneen EGFR:n geenikopiomäärän ennusteellista merkitystä ei kuitenkaan ole vielä pystytty osoittamaan, vaikka samaan reseptoriperheeseen kuuluvan HER2:n geenimonistuman tiedetään ennustavan siihen kohdistuvan vasta-ainehoidon tehoa.
Monoclonal antibodies against the epidermal growth factor receptor (EGFR) can be used in the treatment of RAS wild-type metastatic colorectal cancer.
Levinneen suolistosyövän hoidossa voidaan käyttää epidermaaliseen kasvutekijäreseptoriin (EGFR) kohdistuvaa vasta-ainehoitoa, mikäli kasvaimessa ei ole osoitettavissa Ras-geenimutaatiota.
Epidermal growth factor receptor and other tissue biomarkers in gastrointestinal cancers
Epidermaalinen kasvutekijäreseptori ja muita kudosbiomarkkereita ruoansulatuskanavan syövissä Yksilöllistetty lääketiede on yhä merkittävämmässä osassa myös syöpätautien hoidossa.
In this thesis, the prevalence of EGFR amplification was observed to be at a similar level with the prevalence of HER2 amplification specifically among the intestinal-type oesophagogastric adenocarcinomas from 220 patients.
Väitöstutkimuksessa EGFR:n geenimonistuman yleisyyden todettiin 220 potilaan aineistossa olevan nimenomaan intestinaalisen alatyypin maha- ja ruokatorvisyövissä HER2:n monistuman tasoa, joten sen selvittämisestä voisi olla hyötyä tutkittaessa EGFR-vasta-ainehoidon tehoa maha-ja ruokatorvisyövän hoidossa.
Thus, a suitable biomarker could be helpful in predicting response or stratifying patients into separate treatment groups according to their prognosis.
Osa potilaista jää kuitenkin ilman merkittävää hoitovastetta tai saa haitallisia sivuvaikutuksia, joten soveltuvasta biomarkkerista voisi olla hyötyä hoidon kohdentamisen parantamisessa.
The main purpose is to provide critical, yet constructive and pragmatic views on migration.
Ensisijainen tarkoitus on tuottaa kriittisiä, kuitenkin rakentavia ja pragmaattisia, näkökulmia maahanmuuton haasteisiin.
The global challenge of refugees and human rights is a complex and broad topic within the international law to which the States are trying to find effective measures and solutions fast.
Pakolaisuus ja ihmisoikeudet muodostavat globaalisti hyvin monitahoisen ja laajan teeman kansainvälisten oikeuden sisällä, johon valtiot pyrkivät löytämään tehokkaita välineitä ja ratkaisuja nopeasti.
Epistemic violence and challenges in linguistic exchanges are of great importance in this thesis.
Episteminen väkivalta sekä haasteet kielellisessä kommunikaatiossa ovat keskeisessä asemassa tässä tutkielmassa.
Refugees and migration are a great challenge in world politics.
Pakolaisuus ja maahanmuutto ovat merkittävä ja ajankohtainen haaste maailman politiikassa.
With this research, I will show how the society, consciously or unconsciously, creates a group of people living in a vulnerable situation, and show the importance of the asylum interview in terms of process economy and legal security by bringing together elements from legal dogmatics as well as from sociology of law.
Tällä tutkimuksella osoitan, miten yhteiskunta tiedostaen tai tiedostamatta luo heikossa asemassa olevaa ihmisryhmää, ja osoitan turvapaikkapuhuttelun merkityksen turvapaikkamenettelyssä prosessiekonomian ja oikeusturvan näkökulmasta yhdistäen elementtejä oikeusdogmatiikasta sekä oikeussosiologiasta.
This research deal with asylum processes among national, regional and international legal frameworks, and clarifies how Finland and Finnish legislation, regulations, policies and practices are positioned into the international legislation and regulations.
Tämä tutkielma käsittelee turvapaikkaprosesseja kansallisen, paikallisen ja kansainvälisen lainsäädännön puitteissa ja selventää, miten Suomi ja Suomen lainsäädäntö, säännökset ja politiikka sekä käytänteet asemoituvat kansainvälisessä kentässä.
This thesis is about to provide knowledge and better qualified arguments for discussions as well as for sustainable legislation and practices, taking also the process economic point of view into the consideration.
Tämä tutkielma tarjoaa tietoa ja ymmärrystä sekä laadukkaampia perusteita keskusteluun, ja myös kestävämmän lainsäädännön ja käytänteiden pohjaksi, ottaen myös prosessi-ekonomiset näkökohdat huomioon.
The research focusses on the role of national and international legislation and practices in creating irregular migrants.
Tutkimus keskittyy kansallisen ja kansainvälisen lainsäädännön ja käytänteiden rooliin paperittomuuden ilmiön muodostamisessa.
This thesis is especially an analysis of the asylum interview´s significance, and its role as a fork on the road of becoming irregular migrant.
Tämä tutkielma on erityisesti analyysi turvapaikkapuhuttelun merkityksestä ja sen roolista osana polkua kohti paperittomuutta.
As a material I have used mainly primary and secondary sources, mostly law and politics documents.
Materiaalina olen käyttänyt pääasiallisesti voimassaolevaa lainsäädäntöä ja sitä koskevia valmisteluasiakirjoja sekä poliittisia ja oikeustieteellisiä artikkeleita.
This Thesis is an expansion to the long‐term basic research carried out at the Molecular Plant Biology (Department of Biochemistry, University of Turku, Finland), which aims to understand the molecular mechanisms of photosynthesis and associated regulatory networks.
Tämä väitöskirjatyö pohjaa Turun yliopiston molekulaarisen kasvibiologian yksikössä tehtyyn uraauurtavaan perustutkimukseen, jonka tavoitteena on ymmärtää fotosynteesiin liittyviä molekyylitason vuorovaikutuksia ja säätelymekanismeja.
The work also underlined the strain‐specific features between different cyanobacteria, and complications in direct quantitative comparison between alternative hosts.
Tulokset korostivat myös eri syanobakteerikantojen luontaisia fenotyyppisiä eroja, jotka vaikeuttavat eri kantojen suoraa kvantitatiivista vertailua.
The second part of the Thesis concentrated on elucidating the biological role of the enzyme pyridine nucleotide transhydrogenase PntAB as part of the regulation of NAD(H)/NADP(H) homeostasis in cyanobacteria.
Väitöskirjatyön toisen osakokonaisuuden tavoitteena oli selventää transhydrogenaasi PntAB ‐entsyymin roolia syanobakteerien solunsisäisen NAD(H)/NADP(H) – tasapainotilan säätelyssä.
The key focus of the Thesis is on i) the toxicity of a range of end‐products and related biosynthetic intermediates, and ii) enzymatic factors associated with the native regulation of intracellular cofactor redox homeostasis in cyanobacteria.
Väitöskirjan keskeisinä teemoina ovat i) erilaisten kemikaalien syanobakteerisolulle aiheuttamat toksisuusvaikutukset, sekä ii) solunsisäiseen kofaktorien hapetus‐ pelkistystasapainoon ja yhteyttämiseen liittyvät entsymaattiset reaktiot.
The comparison revealed significant differences between the apparent toxicity effects that decreased in the series from aldehydes to alcohols to alkanes, while ethanol and propane appeared as the most prominent candidates for continuous production.
Vertailu osoitti, että kemikaalien vaikutus solujen kasvuun väheni siirryttäessä aldehydeistä, alkoholeihin ja siitä edelleen hiilivetyihin, samalla kun hiiliketjun pituus ja kantakohtaiset ominaisuuden vaikuttivat merkittävästi lopputulokseen.
The first part of the Thesis concentrated on evaluating the growth‐inhibitory effects of several chemicals and metabolites associated with hydrocarbon biosynthesis, towards a range of cyanobacterial species.
Väitöskirjan ensimmäinen osa käsittelee hiilivetyjen biosynteesiin liittyvien erilaisten yhdisteiden haittavaikutuksia syanobakteerisoluille.
The strategy is based on the intrinsic capacity of cyanobacterial cells to utilize solar energy for fixing CO2 into complex organic molecules, together with our ability to engineer the cells for increased product range and improved performance.
Idea perustuu siihen, että syanobakteerit kykenevät luonnostaan sitomaan auringon energian avulla ilman hiilidioksidia suoraan erilaisiksi orgaanisiksi yhdisteiksi, mikä yhdistettynä yhä kehittyviin geneettisiin muokkausmenetelmiin, avaisi mahdollisuuden moninaisten uusiutuvien kemikaalien teolliseen valmistukseen.
The activity of PntAB was also linked with ATP metabolism and the photosynthetic repair mechanisms, which together are important considerations for the design of any engineered cyanobacterial systems.
Näissä olosuhteissa PntAB‐aktiivisuus voidaan yhdistää epäsuorasti myös solunsisäiseen ATP:n määrään ja sitä kautta fotosysteemi II:n toiminnalle välttämättömien korjausmekanismien toimintaan.
The objective was to gain information which could be used for rational selection of the most appropriate target chemicals, engineering strategies and suitable hosts for biotechnological production trials and further photosynthetic cell factory.
Tavoitteena oli saada kattavampi käsitys eri yhdisteryhmien välisistä eduista ja rajoitteista, sekä käytössä olevien syanobakteerikantojen ominaisuuksista, jotka tulisi huomioida mahdollisen tuottosysteemin suunnittelussa.
In response to this demand, photosynthetic cyanobacteria have been extensively studied as nextgeneration biotechnological hosts for the large‐scale production of different carbonbased chemicals of interest directly from CO2.
Osana tätä kehitystä, syanobakteereita on tutkittu mahdollisina tuotto‐organismeina tulevaisuuden bioteknologisiin sovelluksiin.
Generation and characterization of Synechocystis sp. PCC 6803 deletion mutant ΔpntA devoid of the native transhydrogenase activity revealed that the enzyme plays a central role in the maintenance of sufficient NADPH supply under mixotrophic growth conditions when the photosynthetic activity of the cell is limited.
Tulokset osoittivat että PntAB:llä on keskeinen merkitys riittävän NADPH –tason ylläpitämisessä silloin kun valoa ei ole tarpeeksi optimaaliseen autotrofiseen kasvuun ja solu käyttää pääasiallisena energialähteenään glukoosia.
There is an increasing global need for developing new sustainable alternatives and technological solutions for replacing oil‐based products currently in use.
Ihmiskunta on vähitellen siirtymässä fossiilisten raaka‐aineiden aikakaudesta kestävän kehityksen talouteen, ja tämän onnistuminen vaatii systeemisen tason muutoksia nykyisiin tuotantostrategioihin.
This thesis examines solution business development from the perspective of service-dominant (S-D) logic and effectuation theory.
Tämä tutkielma tarkastelee ratkaisuliiketoiminnan kehittämistä palvelulogiikka- (S-D logic) ja effektuaatio- (effectuation) kirjallisuuden näkökulmasta.
In addition, the study highlights the influence of various stakeholders in the maritime transportation industry – customers, classification societies, and even competitors – who all need to be taken into account in the ecosystem when developing solution business.
Ekosysteemin eri toimijat – kuten asiakkaat, luokituslaitokset ja kilpailijat – tulisi kaikki huomioida ratkaisuliiketoimintaa kehitettäessä.
This thesis presents a conceptual model for solution business development, which suggests that companies should focus on identifying their means and resources, cocreate value propositions, sell solutions that are within their affordable loss limits, and develop solution platform for solution deliveries.
Tämä tutkielma esittää ratkaisuliiketoiminnan kehittämisen prosessimallin, joka ohjaa yrityksiä keskittymään resursseihinsa, luomaan yhdessä arvolupauksia, myymään ratkaisuja hyväksytyin riskein ja kehittämään ratkaisuliiketoiminta-alustaa ratkaisujen toimittamiseen.
Each of the steps in the model are linked to existing literature related to solution business, S-D logic and effectuation.
Prosessimallin jokainen osavaihe on linkitetty ratkaisuliiketoiminta-, palvelulogiikka- ja effektuaatiokirjallisuuteen.
A case company in maritime transportation industry provided insights into their solution business development.
Tutkielma sai alkunsa meriteollisuuden kohdeyrityksestä, joka oli onnistuneesti kehittänyt ratkaisuliiketoimintaansa.
Thus, the model provides multiple approaches and tools that are highlighted in conjunction with the steps for practitioners to implement on their journey towards solution business.
Prosessimallin lisäksi tutkielma tarjoaa työkaluja jokaiseen osavaiheeseen, joita työntekijät ja yritykset voivat hyödyntää kehittäessään ratkaisuliiketoimintaa.
Since the case company’s data gathered in a Delphi study served as a starting point for the study, a modular abductive methodology was adopted to investigate the development of the company’s solution business over the years.
Tutkimuksen aineisto pohjautuu Delphi-tutkimukseen yrityksen kriittisistä tapahtumista menneisyydessä ja tulevaisuudessa.
Furthermore, practical insights are presented to assist with formulating solution offerings.
Tämä tutkielma esittää myös käytännön neuvoja ratkaisuliiketoiminnan kehittämiseen, kuten yrityksen syvällinen ymmärrys käytettävissä olevista resursseista ratkaisuja kehitettäessä.
The Finnish film industry is standing at a delicate cusp.
Suomalainen elokuva-ala seisoo herkän käännekohdan edessä.
The findings indicate that there are different forms of private financing; angel investors, crowdfunding, teleoperators, commercial partners, product-placement and private financing funds, such as IPR.VC and Nyland Film Fund.
Tulokset osoittivat, että yksityisellä rahoituksella on eri muotoja; enkelisijoittajia, joukkorahoitusta, teleoperaattoreita, taloudellisia kumppaneita, tuotesijoittelua ja yksityisiä sijoitusrahastoja kuten IPR.VC ja Nyland Film Fund.