natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition to profitability perceptions, the study examines forest owners’ willingness to store carbon in their forests.
Metsänomistajien kannattavuuskäsitysten sekä tilakohtaisen kannattavuuden arvioinnin ja mittaamisen lisäksi tutkimuksessa perehdytään metsänomistajien halukkuuteen varastoida hiiltä metsissään.
The results show that forest owners display diverse attitudes and the views on profitability differ from one owner to another.
Tulosten mukaan metsänomistajien ajattelussa sekä toiminnalleen asettamissa tavoitteissa on selkeitä eroavaisuuksia.
Even though the forest owners are familiar with different profitability assessment methods, utilizing them in one’s actions is relatively rare.
Liiketaloudellisten kannattavuuden arviointi- ja mittaustapojen integroiminen omaan toimintaan on vielä vähäistä, vaikka metsänomistajat tuntevatkin erilaisia kannattavuuden arviointitapoja.
The interviewees had participated in a training program called Metsänomistajan Talouskoulu that provides the forest owners with an opportunity to develop one’s understanding in forest management.
Metsäluonnon suojeluun metsänomistajat asennoituvat lähtökohtaisesti positiivisesti.
Adverse effects of chemotherapy significantly contributed to mortality.
Kemoterapian haittavaikutukset olivat merkittävä kuolleisuuden aiheuttaja.
Aim: To analyse incidence, treatment and outcomes of paediatric liver malignancies in Finland during 1987‐2017.
Tutkimuksen tavoitteena oli analysoida lasten maksasyöpien esiintyvyyttä, hoitoa sekä hoidon lopputuloksia Suomessa vuosina 1987-2017.
Survival was calculated with the Kaplan‐Meier method.
Potilaiden selviytyminen laskettiin Kaplan-Meier menetelmällä.
Results: During follow‐up, liver malignancy incidence remained stable at 1.1:10^6.
Maksasyöpien esiintyvyys pysyi vakaana 1.1:106.
Methods: Medical records and national cancer registry data of 47 children with liver malignancies were reviewed.
Potilaita valittiin 47 mukaan tutkimukseen, joista kaikista tarkastettiin potilasasiakirjat sekä Syöpärekisterin tiedot.
Five‐year survival was decreased among hepatoblastoma patients aged ≥ 2.4 years (73% versus 100%, P = .040), with PRETreatment EXTent of disease IV (PRETEXT, 60% vs 100%,P = .004), and with recurrent disease (67% vs 88%, P = .029).
Hepatoblastooma potilaiden 5-vuoden selviytyminen oli 100% kaikissa paitsi radiologisesti suurimman riskin ryhmässä, PRETreatment EXTent of disease (PRETEXT) IV, jossa se oli 60%.
Recurrent/residual disease associated with decreased 5‐year survival in hepatocellular carcinoma (0% vs83%, P = .028).
Hepatosellulaarisessa karsinoomassa 5-vuoden selviytyminen oli uusiutumattomissa taudeissa 83% ja uusineissa 0%.
Conclusion: Outcomes for PRETEXT I‐III hepatoblastoma and un‐metastasized hepatocellular carcinoma were encouraging.
Hoitotulokset olivat erinomaiset kaikissa paitsi PRETEXT IV hepatoblastoomassa ja levinneessä hepatosellulaarisessa karsinoomassa.
In total, 14 deaths occurred either for the underlying malignancy (n = 8), adverse effects of chemotherapy (n = 5) or unrelated reasons (n = 1).
Seuranta-aikana kuoli 14 potilasta, joista kahdeksan kuoli syöpään, viisi kemoterapian haittavaikutuksiin ja yksi teki itsemurhan.
Altogether, 42 patients with hepatoblastoma (n = 24), hepatocellular carcinoma (n = 11) and undifferentiated embryonal sarcoma (n = 7) underwent surgery at median age 4.6 (interquartile range, 2.0‐9.6) years and were followed up for 13 (7.0‐19) years.
Potilaista 42 hoidettiin kirurgisesti, joista 24 oli hepatoblastoomia, 11 hepatosellulaarisia karsinoomia ja seitsemän sarkoomia.
Survival was similar among 19 transplanted and 23 resected patients.
Kirurgiset hoitovaihtoehdot olivat resektio (n=23) ja maksansiirto (n=19), joiden välillä ei ollut merkittävää eroa potilaiden selviytymisessä.
Incidence and long-term outcomes of surgically treated childhood hepatic malignancies in Finland
Kirurgisista komplikaatioista yleisimpiä olivat verisuonten ja sappiteiden komplikaatiot sekä vatsaontelon sisäiset infektiot.
The amount of common variance between 9FI and experienced depression was 6,8 %.
9FI:n ja koetun masennuksen yhteisvaihtelun osuus oli 6,8 %.
A temperament or personality inventory has not been previously made with a Finnish data.
Suomalaisesta aineistosta luotuja temperamentti- tai persoonallisuusmittareita ei ole.
The goals of this study are 1) to find the orthogonal factors, that best simplify the variance of the psychological traits measured in the LASERI-study, 2) to create a prototype of a personality inventory that measures these newfound factors using an inductive approach, 3) to study the properties of the created prototype as well as the connections between it and depression, and 4) to develop ways to improve the prototype.
Tämän tutkimuksen tavoitteet olivat 1) löytää ne toisistaan riippumattomat faktorit, joilla voidaan parhaiten yksinkertaistaa LASERI-tutkimuksessa mitattujen psykologisten piirteiden vaihtelua, 2) pyrkiä luomaan näitä faktoreita mittaavan persoonallisuusmittarin prototyyppi käyttäen induktiivista lähestymistä, 3) tutkia muodostuneen prototyypin ominaisuuksia sekä yhteyttä masennukseen ja 4) ideoida keinoja kehittää prototyyppiä.
The test subjects got different results from 9FI depending on their sex, age, and the point of the measurement.
Koehenkilöt saivat keskiarvoisesti varsin erilaisia arvoja 9FI:lle sukupuolesta, iästä ja mittausajankohdasta riippuen.
Results and conclusions: The Nine Factor Inventory (9FI), the created prototype of a personality meter consists of nine factors that have good reliabilities and psychological interpretations.
Tulokset ja johtopäätökset: Muodostuneen persoonallisuusmittarin prototyypin, The Nine Factor Inventoryn (9FI) rakenne koostui yhdeksästä faktorista, joiden psykologiset tulkittavuudet sekä reliabiliteetit olivat hyviä.
The structure of the prototype was studied using explorative factor analysis, its reliability using Cronbach’s alpha and split-half method, the social variables using variance analysis, and the connections between the prototype and depression using logistic regression.
Prototyypin rakennetta tarkasteltiin käyttäen eksploratiivista faktorianalyysiä, reliabiliteettia käyttäen Cronbachin alphaa sekä puolitusmenetelmää, taustamuuttujien välisiä eroja käyttäen varianssianalyysiä ja prototyypin sekä masennuksen välisiä yhteyksiä käyttäen logistista regressioanalyysiä.
A plethora of ideas how to better create a personality meter or how to improve 9FI were made.
Persoonallisuusmittarin tekemiseen sekä 9FI:n parantamiseen saatiin muodostettua lukuisia ehdotuksia.
The structure is a fine way to simplify the variance of the psychological traits measured in the LASERI-study.
9FI:n rakenne toimii hyvin tapana yksinkertaistaa LASERI-tutkimuksessa mitattujen psykologisten piirteiden vaihtelua.
Objectives: During The Cardiovascular Risk in Young Finns (LASERI) -longitudinal study, a large amount of psychological traits have been measured.
Tavoitteet: Lasten ja nuorten sepelvaltimotaudin riskitekijät (LASERI) -pitkittäistutkimuksen koehenkilöiltä on mitattu kymmeniä psykologisia piirteitä tutkimuksen edetessä.
The factors present most often were chosen as the structure of the prototype.
Systemaattisimmin esiin nousseiden faktoreiden joukko valittiin persoonallisuusmittarin prototyypin rakenteeksi.
Methods: A large amount of factor analyses were made to the questions of eleven psychological inventories used on 2879 test subjects in the LASERI-study in the years 1997 – 2012.
Yhdentoista LASERI-tutkimuksessa vuosina 1997 – 2012 käytetyn mittarin kysymyksille tehtiin suuri määrä eksploratiivisia faktorianalyysejä.
Occurrence rate and reliability were used to limit the amount of questions.
Prototyypin kysymysten rajaamiseen käytettiin kysymysten esiintymisfrekvenssiä eri faktorimallien välillä sekä faktoreiden reliabiliteettia.
Methods: The data (n = 567 men; n= 886 women) are from a national age cohort study (LASER).
Menetelmät: Aineisto (miehet n=576; naiset n=866) on kerätty kansallisen LASERI-tutkimuksen yhteydessä.
Fatigue could be a valuable target for preventing and treating women’s depression.
Väsymykseen kohdennetut toimet voivat olla oleellisia naisten masennuksen ennaltaehkäisyssä ja hoidossa.
Negative edges in the men’s networks and the symptom communities in the women’s networks are targets for more research.
Miesten oireverkoston negatiiviset yhteydet ja naisten oireverkoston kolme oirerypästä ovat kohteita lisätutkimukselle.
"Agitation" was highly central only in the men’s networks.
Levottomuus näyttäytyi keskeisenä oireena ainoastaan miesten verkostoissa.
Results: Estimated networks had distinct gender differences.
Tulokset: Oireverkostoissa esiintyi eroavaisuuksia sukupuolten välillä.
Men had lower mean scores, but more changes in the network structure across time, more negative edges, and higher network density.
Miehillä oli alhaisemmat oirekeskiarvot, mutta näkyvämpiä muutoksia oireiden yhteyksien välillä eri aikapisteissä, enemmän ja voimakkaampia negatiivia yhteyksiä sekä tiheämpi oireverkosto.
Although gender differences of depression are widely studied, this is the first study comparing the depressive symptom network structures of adult men and women in the general population.
Depression sukupuolieroja ollaan tutkittu laajasti, mutta tämä tutkimus tarkastelee ensimmäisenä oireverkostojen sukupuolieroja normaaliväestössä.
Implications: Differences in symptom networks between men and women may explain the gender-related differences in the prevalence of depression.
Johtopäätökset: Sukupuolten väliset erot oireiden välisissä yhteyksissä voivat selittää masennuksen esiintyvyyden sukupuolieroja.
Partial correlation networks of BDI-II symptoms were compared in two time-points.
Tutkimuksessa vertaillaan miesten ja naisten Beckin Depressiokyselyn (BDI-II) muuttujien muodostamia osittaiskorrelaatio-oireverkostojen ominaisuuksia kahdessa aikapisteessä.
According to the network theory, mental disorders, such as depression, reflect co-occurring intercorrelating symptom effects.
Tavoitteet: Verkostoanalyysin teoreettisessa viitekehyksessä mielenterveysongelmia, kuten depressiota, käsitteellistetään yksilön eri oireiden yhteisvaikutuksen ilmentyminä.
Women showed changes in mean sum scores, but network structures had few changes, and symptoms formed three distinct communities in both time-points.
Naisilla oireverkosto pysyi samankaltaisena ja oireet muodostivat kolme samaa oirerypästä molemmissa aikapisteissä, vaikka oirekeskiarvot poikkesivat tilastollisesti toisistaan eri aikapisteiden välillä.
"Fatigue" was reported significantly more by women and was highly central only in the women’s networks.
Väsymys näyttäytyi erityisen keskeisenä ainoastaan naisten verkostossa.
Thus, studying the properties of depressive symptom networks could enhance knowledge about the etiology of depression.
Depressio on yksi maailman vakavimmista terveyshaitoista ja oireverkostojen tarkasteleminen voi lisätä ymmärrystä depression etiologiasta.
In this study, network structures of men and women of the general population are compared, to enhance understanding of higher prevalence rates of depression in women.
Tutkimuksen tavoitteena on lisätä ymmärrystä naisten tunnetusti suuremmasta taipumuksesta sairastua depressioon vertaamalla normaaliväestön naisten ja miesten depressio-oireverkostoja.
The sample of this study was part of the Survey of Health and Ageing and Retirement in Europe (SHARE) research project.
Tutkimuksen otos oli osa laajasta eurooppalaisesta Survey of Health, Ageing and Retirement in Europe (SHARE) –tutkimuksesta.
The sample was then split into two groups based on if their depression had either persisted (n = 7770) or remitted (n = 6314) over a three-year follow-up.
Otos jaettiin kahteen ryhmään sen perustella, oliko heidän masennus säilynyt (n = 7770) vai lievittynyt (n = 6314) kolmen vuoden seurannan aikana.
The sample consisted of 14,084 over 50-year-old Europeans, whose score on the EURO-D depression scale was over the limit of observable depression on their first time filling the questionnaire.
Otoksena oli 14 084 yli 50-vuotiasta eurooppalaista henkilöä, joilla ylittyi SHARE:ssa käytetyn masennuskyselyn EURO-D:n kriittinen raja-arvo ensimmäisellä vastauskerralla.
Network theory provides a novel way of conceptualizing mental health problems.
Verkostoteoria tarjoaa uuden tavan jäsentää mielenterveyden ongelmien rakenteita.
This finding was in line with the network theory of mental disorders, as well as prior research findings.
Tämä havainto oli linjassa mielenterveyden verkostoteorian kanssa ja vastasi aiempaa tutkimustietoa.
Contrary to prior findings, controlling for the severity of depression nullified the differences of strength between the symptom networks of the two groups.
Aiemman tutkimustiedon vastaisesti havaittiin, että masennuksen vakavuuden kontrollointi poisti erot ryhmien välisten oireverkostojen vahvuudessa.
Thus, network theory provides a basis for identifying relevant causal symptoms of different disorders in different populations as potential targets for interventions.
Verkostoteoria tarjoaa siis vaihtoehtoisen tavan tunnistaa eri häiriöissä ja populaatioissa ilmeneviä keskeisiä oireita, mikä voi auttaa kohdennettujen hoitojen suunnittelussa.
So far, the structures of symptom networks of depression have been studied with clinical populations of working aged adults.
Tähän mennessä masennuksen muodostamia oireverkostoja on tutkittu vain pienillä kliinisillä otoksilla työikäisistä.
Depression can affect the elderly just as it can affect people of working age.
Masennus koskee ikääntynyttä väestöä siinä missä työikäisiäkin.
This finding may indicate, that contrary to clinically depressed populations of working ages, the depression networks of the elderly do not exhibit structures that would, despite of the severity of depression, predict the persistence of depression over a three-year follow-up.
Tämä havainto antaa viitteitä siitä, että toisin kuin työikäisellä, kliinisesti masentuneella populaatiolla, ikääntyneiden väestössä ei ole havaittavissa masennuksen vakavuudesta riippumattomia oireverkostojen rakenteita, jotka ennustaisivat masennuksen säilymistä kolmen vuoden seurannassa.
Mental disorders are no longer seen to be caused by a latent factor, such as a disease, but rather, mental disorders are conceptualized as causal relations of the symptoms of the disorder.
Mielenterveyden häiriöiden ei nähdäkään johtuvan latentista sairaudenaiheuttajasta, vaan oireiden nähdään olevan kausaalisessa yhteydessä toisiinsa.
However, depression has been shown to manifest differently in the elderly compared to people of other ages, and diagnosing depression in elderly patients isn’t always as straightforward, as it might be for other populations.
Ikääntyneiden masennuksen on todettu olevan kuitenkin ilmenemiseltään erilaista kuin työikäisten masennus, eikä ikääntyneiden masennuksen tunnistaminen ei ole välttämättä yhtä suoraviivaista kuin työikäisillä.
This study aims to uncover, if there are initial structural differences in the depression networks of elderly patients whose depressive symptoms have persisted or remitted over a three-year follow-up.
Tässä tutkimuksessa pyritään selvittämään, onko ikääntyneiden masennuksessa havaittavissa rakenteellisia eroja sen perusteella, lievittyykö vai säilyykö masennus kolmen vuoden seurannassa.
In addition, research on depression of the elderly lags behind that of others, which makes the structures and quality of depression in the elderly an important subject of study.
Tutkimustieto ikääntyneiden masennuksesta on vähäistä työikäisiin verrattuna, joten ikääntyneiden masennuksen rakenteiden selvittäminen on ensisijaisen tärkeää.
Comparative network analysis was then performed on the networks of depressive symptoms from the first time the subjects filled the questionnaire.
Tämän ryhmäjaon perusteella tehtiin vertaileva verkostoanalyysi ensimmäisestä mittauksesta muodostetuilla masennuksen oireverkostoilla.
The symptom networks of people with persisting depression had stronger and structurally different connections between symptoms than those of people whose depression had remitted.
Ihmisillä, joiden masennus oli säilynyt kolmen vuoden seurannan yli, havaittiin olevan sekä vahvempi että rakenteeltaan erilainen masennuksen oireverkosto jo ensimmäisessä mittauksessa verrattuna niihin, joilla masennus lievittyi kolmen vuoden seurannan aikana.
Suicide is the second leading cause of death among young adults.
Itsemurha on toiseksi yleisin nuorten aikuisten kuolinsyy.
Among 679 young adults, 80 reported having previously thought about suicide and 41 reported having previously attempted suicide.
679 nuoresta aikuisesta 80 ilmoitti harkinneensa vakavasti itsemurhaa ja 41 ilmoitti yrittäneensä itsemurhaa.
Suicidal behavior is a complicated psychological phenomenon that is important to be studied.
Itsetuhoisuus on monimutkainen psykologinen ilmiö, jota on tärkeä tutkia.
Many people are affected by suicide, either directly or through losing a loved one.
Itsemurha vaikuttaa moniin ihmisiin joko suorasti tai läheisen menettämisen kautta.
People who experience suicidal behavior often suffer from different psychiatric symptoms.
Ihmisillä, joilla esiintyy itsetuhoisuutta, esiintyy usein erilaisia psykiatrisia oireita.
The sample was a population based random sample of Finnish young adults.
Otos oli satunnaistettu väestöotos suomalaisista nuorista aikuisista.
These items were the feeling of being unable to overcome difficulties, being able to enjoy daily activities and feeling worthless.
Nämä kysymykset olivat tunne siitä, ettei selviä vastoinkäymisistä, kyky nauttia päivittäisistä toiminnoista ja arvottomuuden kokemus.
The results indicate that psychiatric disturbance and mental illness are associated with suicidal behavior.
Tulokset osoittavat, että psyykkinen kuormitus ja mielenterveyshäiriöt ovat yhteydessä itsetuhoiseen käyttäytymiseen.
Three of the individual GHQ-12 items were associated with suicidal behavior.
Kolmella yksittäisellä GHQ-12-kysymyspistemäärällä oli yhteys itsetuhoisuuteen.
The present study examined the associations between different suicidal behaviors and psychiatric disturbance measured with the 12-item General Health Questionnaire (GHQ-12), and the association of suicide ideation and attempts with mental illness diagnoses.
Tämä tutkimus tarkasteli eri itsetuhoisuuden muotojen yhteyttä psyykkiseen kuormitukseen, joka mitattiin 12 kysymystä sisältävällä General Health Questionnaire – kyselylomakkeella (GHQ-12) ja mielenterveyshäiriödiagnooseihin.
Future research should look into differences between suicidal thoughts and suicide attempt risk and examine specific factors, such as the ability to enjoy daily activities, in their relation to suicidal behavior.
Jatkotutkimuksessa olisi hyvä keskittyä itsemurhan harkitsemisen ja yrittämisen välisiin eroihin ja tutkia tiettyjä tekijöitä, kuten kykyä nauttia päivittäisistä toiminnoista, ja niiden vaikutusta itsetuhoiseen käyttäytymiseen.
Suicidal behaviors include ideation of suicide, attempting suicide and committing suicide.
Itsetuhoinen käytös tarkoittaa itsemurha-ajatuksia, itsemurhan yrittämistä tai itsemurhan tekemistä.
GHQ-12 sum scores were positively associated with a likelihood of having thought about suicide or attempted suicide.
GHQ-12 summapistemäärä oli suoraan yhteydessä todennäköisyyteen kuulua itsemurhaa harkinneisiin tai yrittäneisiin.
It seems possible that there are qualitative differences between suicide ideation and suicide attempts and suicide attempt risk does not increase linearly with increase in psychiatric disturbance.
On mahdollista, että itsemurhan harkitsemisen ja yrittämisen välillä on laadullisia eroja ja että itsemurhayrityksen todennäköisyys ei lisäänny suoraan suhteessa psyykkiseen kuormitukseen.
However, psychiatric disturbance does not seem to be associated with suicide attempt probability among those who have suicidal thoughts.
Psyykkinen kuormitus ei kuitenkaan vaikuta olevan yhteydessä itsemurhayrityksen todennäköisyyteen niiden joukossa, jotka harkitsevat itsemurhaa.
Of these items, the ability to enjoy daily activities was also associated with a lower likelihood of having attempted suicide among those with suicidal thoughts.
Kyky nauttia päivittäisistä toiminnoista oli lisäksi yhteydessä pienempään itsemurhayrityksen todennäköisyyteen itsemurhaa harkinneiden joukossa.
It was also associated with a higher likelihood of having attempted suicide among those with suicidal thoughts.
Se oli myös yhteydessä itsemurhayrityksiin itsemurhaa harkinneiden joukossa.
A diagnosis of mental illness was associated with a higher likelihood of having thought about, or attempted suicide.
Mielenterveyshäiriödiagnoosi oli suoraan yhteydessä itsemurhan harkitsemiseen ja yrittämiseen.
No association was found for suicide attempt likelihood among those who had suicidal thoughts.
Sitä vastoin vastaavaa tilastollista yhteyttä itsemurhayrityksen todennäköisyyteen ei ollut itsemurhaa harkinneiden joukossa.
Some of the most promising models have included a dimension of general psychopathology that is often called the p factor.
Jotkut kaikkein lupaavimmista malleista ovat sisältäneet yleisen psykopatologian ulottuvuuden, jota kutsutaan usein p-faktoriksi.
Background: In recent years, research on dimensional models of psychopathology has substantially increased.
Tausta: Viime vuosina psykopatologian dimensionaalisia malleja koskeva tutkimus on lisääntynyt runsaasti.
The models in question were a two-factor model consisting of internalizing and externalizing; a one-factor model consisting of the p factor; and a bifactor model consisting of internalizing, externalizing and the p factor.
Kyseiset mallit olivat kaksifaktorinen malli, joka koostui internalisoinnista ja eksternalisoinnista; yksifaktorinen malli, joka koostui p-faktorista; ja bifaktorimalli, joka koostui internalisoinnista, eksternalisoinnista ja p-faktorista.
Methods: Using the data from the UK Household longitudinal study, the underlying structure of psychopathology was first modelled with three confirmatory factor analyses (n = 3437).
Menetelmät: Tutkimuksessa hyödynnettiin aineistoa UK household longitudinal study -hankkeesta ja mallinnettiin ensin psykopatologian rakennetta kolmella konfirmatorisella faktorianalyysilla (n = 3437).
Then the models that exhibited at least acceptable statistical fit were used to predict the use of several substances in adolescence (n = 1610).
Sitten malleilla, jotka olivat sopivuusindekseiltään vähintään hyväksyttäviä, ennustettiin erilaisten päihteiden käyttöä nuoruusiässä (n = 1610).
Future research is encouraged to compare the practical utilities of different models of psychopathology and to evaluate bifactor models in more detail.
Tulevaa tutkimusta kannustetaan vertailemaan psykopatologian eri mallien käytännön hyödynnettävyyksiä ja arvioimaan bifaktorimalleja aiempaa yksityiskohtaisemmin.
However, the bifactor model had issues with interpretation and contrary to theorizing, it could be characterized as primarily unidimensional.
Bifaktorimallissa oli kuitenkin tulkinnallisia ongelmia ja teoretisoinnin vastaisesti sitä voisi kuvaillla pääasiassa yksiulotteiseksi.
In addition, the model containing the p factor is evaluated with methods that have been seldom used but that can provide a more nuanced picture of psychopathology.
Lisäksi mallia, joka sisältää p-faktorin arvioidaan menetelmillä, joita ei olla käytetty paljoa, mutta jotka voivat auttaa muodostamaan yksityiskohtaisempaa kuvaa psykopatologiasta.
This study aims to contribute to filling this gap by examining the underlying structure of preadolescent psychopathology and answering an important practical question: whether such models of preadolescent psychopathology can be used in predicting substance use in adolescence, which is a critical period in the development of substance use disorders.
Tämä tutkimus tähtää täyttämään tutkimuskirjallisuuden aukkoa tarkastelemalla varhaisnuorten latenttia psykopatologiaa ja vastaamalla tärkeään käytännön kysymykseen: voidaanko varhaisnuorten psykopatologian malleja hyödyntää päihteidenkäytön ennustamisessa nuoruusiässä, joka on kriittinen vaihe päihdeongelmien kehityksessä.