natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The results from growing experiment (III) imply that formulating diets based on a lysine AID was better than that based on total lysine when diets contained protein sources of low amino acid digestibility such as meat and bone meal and rapeseed meal.
Kasvatuskokeen (III) tulosten mukaan rehuseosten suunnittelu perustuen lysiinin näennäiseen sulavuuteen oli parempi tapa verrattuna kokonaislysiiniin perustuvaan rehusuunnitteluun, rehuseosten sisältäessä valkuais-rehuja, kuten lihaluujauho ja rypsirouhe, joiden aminohappojen sulavuus on alhainen.
The predominant basal endogenous amino acids were aspartic acid and glutamic acid and the lowest ones present were methionine and histidine (IV).
Endogeeninen eritys sisälsi eniten asparagiinihappoa ja glutamiinihappoa ja vähiten metioniinia ja histidiiniä (IV).
Lysine and threonine standardised ileal digestibility (SID) was lower in rapeseed meal compared to that in soybean meal and wheat.
Rypsirouheen lysiinin ja treoniinin standardisoitu ohutsuolisulavuus (SID) oli alhaisempi kuin soijarouheen tai vehnän.
The difference between amino acid AID and SID values were the highest in wheat and decreased from rapeseed to soybean meal.
Ero AID- ja SID-arvojen välillä oli suurin vehnässä ja väheni rypsirouheesta soijarouheeseen.
The flows of basal endogenous amino acids at the distal ileum of the broilers were determined using a protein-free diet (IV), and standardised ileal amino acid digestibilities were calculated for wheat, soybean meal and rapeseed meal (IV).
Aminohappojen endogeeninen eritys määritettiin proteiinittoman dieetin avulla ohutsuolen loppuosasta ja sen avulla laskettiin vehnän, soijarouheen ja rypsirouheen aminohappojen standardoidut ohutsuolisulavuudet (IV).
The enzyme β-glucanase improved the AID of amino acids in the dried barley containing diet for broilers, but had no effect on the air-tightly stored and ensiled barley containing diets for broilers, or on any diets for cockerels.
β-glukanaasi entsyymi paransi kuivattua ohraa sisältäneen rehuseoksen aminohappojen sulavuutta broilereille, mutta ei vaikuttanut ilmatiiviisti säilöttyä tai murskesäilöttyä ohraa sisältäneen rehuseoksen aminohappojen sulavuuteen broilereilla tai minkään rehuseoksen aminohappojen sulavuuteen kukoilla.
Variation in the difference between amino acid AID and SID values of different ingredients explains the need to standardise and use standardised amino acid SID values in feed formulation.
Koska AID- ja SID-arvojen välinen ero vaihteli eri rehuaineissa, on syytä käyttää aminohappojen SID arvoja rehujen suunnittelussa.
Methionine SID was similar among soybean meal, rapeseed meal and wheat.
Metioniinin SID oli samanlainen soijarouheessa, rypsirouheessa ja vehnässä.
Lysine AID was lower in barley than in triticale and wheat, but did not differ from dehulled oats, oats and maize (II).
Lysiinin AID oli alhaisempi ohrassa kuin ruisvehnässä ja vehnässä, mutta ohran lysiinin AID ei eronnut kuoritun kauran, kauran ja maissin lysiinin AID:sta (II).
The AID of cysteine and proline in dried barley containing diets were lower than in air-tightly stored and ensiled barley containing diets (I).
Kuivattua ohraa sisältäneen rehuseoksen kysteiinin ja proliinin AID oli alhaisempi kuin ilmatiivisti säilöttyä tai murskesäilöttyä ohraa sisältäneiden rehuseosten (I).
In addition, methionine AID in wheat did not differ from dehulled oats and triticale.
Lisäksi metioniinin AID vehnässä ei eronnut kuoritusta kaurasta ja ruisvehnästä.
Methionine AID was the lowest in barley, intermediate in oats, wheat and dehulled oats and highest in maize but maize did not differ significantly from triticale and dehulled oats.
Metioniinin AID oli alhaisin ohrassa, keskitasoa kaurassa, vehnässä ja kuoritussa kaurassa sekä korkein maississa, mutta maissin metioniinin AID ei eronnut kuitenkaan merkitsevästi ruisvehnästä ja kuoritusta kaurasta.
Among the protein ingredients, lysine AID was highest in soybean cake, soybean meal and full-fat soybeans, intermediate in rapeseed cake, rapeseed meal and meat and bone meal and lowest in rapeseeds but rapeseeds did not differ from meat and bone meal and rapeseed meal (III).
Valkuaisrehuissa lysiinin AID oli korkein soijapuristeessa, soijarouheessa ja soijapavuissa, keskitasoa rypsipuristeessa, rypsirouheessa ja lihaluujauhossa sekä alhaisin rypsin siemenissä (III).
Cysteine AID was lowest in meat and bone meal and rapeseed meal, intermediate in rapeseed cake and rapeseeds and highest in soybean cake, soybean meal and full-fat soybeans.
Kysteiinin AID oli alhaisin lihaluujauhossa ja rypsirouheessa, keskitasoa rypsipuristeessa ja rypsin siemenissä sekä korkein soijapuristeessa, soijarouheessa ja soijapavuissa.
Threonine AID increased from full-fat rapeseeds and meat and bone meal to rapeseed meal, further to rapeseed cake and onwards to full-fat soybeans, soybean meal and cake.
Treoniinin AID suureni rypsin siemenistä ja lihaluujauhosta rypsirouheeseen, rypsipuristeeseen ja edelleen soijapapuihin, soijarouheeseen ja soijapuristeeseen.
The amino acid digestibility values measured in current experiments could be added to Finnish feed tables.
Väitöskirjan tutkimuksissa määritetyt aminohappojen sulavuusarvot voidaan liittää suomalaisiin rehutaulukoihin ja niiden avulla voidaan tarkentaa broilereiden valkuaisruokinnan suunnittelua ja toteutusta eri rehuaineista muodostuvilla rehuseoksilla.
Threonine AID in meat and bone meal did not differ from rapeseed meal, and rapeseed cake did not differ from full-fat soybeans.
Treoniinin AID lihaluujauhossa ei eronnut rypsirouheesta ja rypsipuristeen treoniinin AID soijapavuista.
Methionine AID was lowest in meat and bone meal and full-fat rapeseeds, intermediate in full-fat soybeans, rapeseed meal and rapeseed cake and highest in soybean meal and cake, but soybean meal and cake did not differ from rapeseed cake.
Metioniin AID oli alhaisin lihaluujauhossa ja rypsin siemenissä, keskitasoa soijapavuissa, rypsirouheessa ja –puristeessa sekä korkein soijarouheessa ja –puristeessa.
Furthermore, cysteine AID was highest in wheat, triticale, maize and barleys and lowest in oats but oats did not differ from dehulled oats and maize.
Kysteiinin AID oli korkein vehnässä, ruisvehnässä, maississa ja ohrassa ja alhaisin kaurassa.
The problem can be solved with partially observable Markov decision process (POMDP), which provides mathematical framework for decision making in uncertain situations.
Ongelma voidaan ratkaista osittain havainnoitavalla Markovin päätöksentekoprosessilla (POMDP), joka tarjoaa matemaattisen kehyksen päätöksentekoon epävarmoissa tilanteissa.
A self-driving car must be able to observe and predict behavior of other road users in the environment where the states are only partly observable.
Itseohjautuvan ajoneuvon on kyettävä huomioimaan ja ennakoimaan muita tienkäyttäjiä ympäristössä, jossa sen on mahdollista vain osittain havainnoida muiden osapuolien tiloja.
Sensor data provides accurate identification of type, location, speed, and orientation of other road users, but predicting their intentions is difficult for artificial intelligence.
Toisten tienkäyttäjien tyyppi, sijainti, nopeus ja suunta voidaan sensoridatan perusteella havaita luotettavasti, mutta niiden aikeiden ennustaminen on tekoälylle haastavaa.
Additionally, scalability for adequate number of other road users is challenging for many POMDP solvers.
Myös skaalautuvuus riittävän isolle määrälle muita tienkäyttäjiä ja niiden potentiaalisia reittivaihtoehtoja asettaa oman haasteensa POMDP-ratkaisijoille.
Solving POMDP is mathematically intractable, therefore, POMDP solvers are used for approximations that are sufficiently accurate.
POMDP:n haasteena on kuitenkin laskennan reaaliaikaisuus, sillä sen toiminnan edellytyksenä itseohjautuvan ajoneuvon käytössä on riittävän tarkkojen approksimaatioiden laskeminen POMDP-ratkaisija-algoritmien avulla.
This master thesis is a literature survey in which four research papers are analyzed.
Tässä pro gradu -tutkielmassa analysoidaan neljää eri tutkimusta, joissa epävarmuuden asettamat haasteet on pyritty ratkaisemaan POMDP-menetelmien avulla.
The research papers provide solution for uncertainty in self driving cars decision making using POMDP with different solver algorithms in intersection and crosswalk scenarios.
Menetelmiä simuloidaan sekä risteys- että suojatietilanteissa soveltaen erilaisia ratkaisija-algoritmeja.
These results show the seriousness of depression in adolescence and its long-term impact on outcome.
Tutkimustulokset osoittavat nuoruusiän masennuksen vakavuuden ja sen pitkäaikaisen vaikutuksen ennusteeseen.
This study was part of the Adolescent Depression Study (ADS), a prospective, naturalistic research project.
Tutkimus oli osa Nuorten Depressio -tutkimusta (ADS).
In line with earlier studies, the results suggest defense styles should be a focus in treatment planning and content.
Tämän tutkimuksen tulokset tukevat aiempia tutkimustuloksia, joissa on todettu puolustusmekanismien huomioimisen tärkeys hoidon suunnittelussa ja hoidon aikana.
Immature defense mechanisms predicted PDs in adulthood, while mature defense style did not associate negatively with a later PD diagnosis.
Nuoruuden epäkypsät defenssit ennustivat tutkimuksessa persoonallisuushäiriödiagnoosia aikuisuudessa, kun taas kypsät defenssit eivät suojanneet myöhemmältä persoonallisuushäiriödiagnoosilta.
There was covariation between symptoms of PDs and other psychiatric symptoms, all clinically relevant in treatment planning.
Persoonallisuushäiriöoireilla ja muilla kliinisillä oireilla oli yhteisvaikutuksia, mikä viittaa siihen, että kokonaiskuvan huomioiminen hoitoa suunnitellessa on tärkeää.
Personality disorders (PDs) among depressed adolescents are common, but there is little research on how PDs impact the course of depression and the long-term development from adolescence into adulthood.
Persoonallisuushäiriöt ovat yleisiä nuoruusikäisillä, mutta niiden vaikutusta masennuksen kulkuun ja kehitykseen nuoruudesta aikuisuuteen on tutkittu toistaiseksi vähän.
Displacement, isolation, and reaction formation were the strongest predictors of a PD in adulthood, all considered mental inhibitions.
Nuoruuden defensseistä kohteensiirto, eristäminen ja reaktionmuodostus olivat vahvimmat nuoren aikuisuuden persoonallisuushäiriödiagnoosia ennustavat yksittäiset puolustusmekanismit.
At the eight-year follow-up, 36% had a mood disorder, and anxiety (48%) and PDs (26%) were also frequent.Over half of the patients suffered from a mood disorder 25% or more of the follow-up time from adolescence into adulthood.
Kahdeksan vuoden seurantamittauksessa 36 %:lla oli mielialahäiriö, 48 %:lla ahdistuneisuushäiriö ja 26 %:lla persoonallisuushäiriö.
The objective of this study was to examine the association between depression and PDs in a one-year follow-up of adolescents and in an eight-year follow-up from adolescence to adulthood, PD symptom change during adolescence, and the associations of PDs with defense mechanisms, social support, and comorbid psychiatric disorders among depressed adolescents.
Lisäksi tavoitteena oli tutkia persoonallisuushäiriöoireiden muutoksia nuoruusiässä sekä persoonallisuushäiriöiden yhteyttä puolustusmekanismeihin, sosiaaliseen tukeen ja samanaikaisiin psykiatrisiin häiriöihin masentuneilla nuorilla.
The sample comprised originally depressed adolescent outpatients (N=218) aged 13–19 years, who were interviewed and diagnosed at baseline and at six-month and one-year follow-ups using K-SADS- PL for DSM-IV psychiatric clinical disorders and SCID-II for PD diagnoses.
Aineisto koostui 218 masennusdiagnoosin saaneesta, nuorisopsykiatriseen avohoitoon hakeutuneesta 13–19-vuotiaasta nuoresta.
Treatment breadth did not impact positively on the outcome for depressed adolescents with a PD, but those without a PD gained from a larger variety of treatments.
Ne nuoret, joilla ei ollut persoonallisuushäiriötä, hyötyivät laajemmasta hoidosta.
In patients presenting with a comorbid PD, the short- and long-term outcomes of depression were generally worse.
Jos nuorella oli samanaikainen persoonallisuushäiriö, oli ennuste usein heikompi sekä lyhyessä että pitkässä seurannassa.
Adolescents with PD should be treated with specialized treatments for PDs.
Nuorta, jolla on todettu persoonallisuushäiriö, tulisi hoitaa kyseiseen häiriöön ja oirekuvaan fokusoiduilla hoidoilla.
Of the participants, 67% presented at least one depression recurrence.
Tutkimukseen osallistuneista 67 %:lla depressio uusiutui kahdeksan vuoden seuranta-aikana ja yli puolella oli mielialahäiriö vähintään 25 %:a seuranta-ajasta.
The subjects were further assessed in an eight-year follow-up using diagnostic interviews (SCID-I and -II) and self-report scales, and observer-report rating scales were used at every assessment point.
Näiden lisäksi käytettiin standardoituja kyselylomakkeita ja arviointiasteikkoja.
Decrease in both depression severity and comorbidity rate correlated positively with PD symptom decrease.
Oireissa oli useita yhteisvaikutuksia: esimerkiksi jos masennus ja muut psykiatriset oireet vähenivät, vähenivät usein myös persoonallisuushäiriöoireet.
Social support and thus the ability to connect with other people might impact clinical symptoms, higher perceived social support being a possible protective factor for symptoms.
Tutkimuksen perusteella sosiaalinen tuki on mahdollinen persoonallisuushäiriöoireilta suojaava tekijä.
Higher perceived social support was associated with a decrease in PD symptoms in the PD categories narcissistic, schizotypal, and paranoid.
Korkeampi koettu sosiaalinen tuki oli yhteydessä useiden persoonallisuushäiriöoireiden vähenemiseen vuoden seurannassa.
Personality Disorders in Depressed Adolescent Outpatients : Impact on outcome and treatment of depression, changes in symptoms, and predictors into young adulthood
Persoonallisuushäiriöissä tyypillisiä ovat jäykät kokemisen ja käyttäytymisen tavat, jotka aiheuttavat henkilökohtaista kärsimystä ja usein myös haittaa.
Also, attention should be directed to separate defenses, especially those having to do with mental inhibition.
Puolustusmekanismien eli defenssien avulla ihminen säätelee mielentilaansa ja käyttäytymistään ylläpitääkseen psyykkistä tasapainoaan.
The words were pseudowords and the pictures were black-and-white drawings of ancient farming equipment.
Sanat olivat epäsanoja ja kuvat musta-valkopiirroksia muinaisista maatalousvälineistä.
One of the most common symptoms in aphasia is anomia, or word-finding difficulty.
Yksi tyypillisimmistä oireista afasiassa on anomia eli sananlöytämisvaikeus.
In this condition, she learned all the 15 words and her learning was on the level of the healthy control participant.
Tässä asetelmassa hän oppi kaikki 15 sanaa ja hänen oppimisensa oli terveen verrokin tasoista.
Though her performance was most successful in the condition where the words were read and then written.
Hänen suoriutumisensa oli kuitenkin parasta asetelmassa, jossa sanat luettiin ja kirjoitettiin.
There are a lot of factors that affect learning, and modality could be one of them.
Oppimiseen vaikuttavat monet eri tekijät, ja modaliteetti eli oppimiskanava voi olla yksi niistä.
In this experiment, AFA1 could learn words well, but AFA2 didn’t really learn them at all.
Kokeessa AFA1 pystyi oppimaan sanoja hyvin, kun taas AFA2 ei oppinut niitä juuri lainkaan.
Modality was found to be significant as well, since the learning results even for AFA1 were poor in two of the four learning conditions.
Modaliteetilla havaittiin olevan merkitystä oppimisen kannalta, sillä AFA1:kin oppimistulokset jäivät heikoiksi kahdessa neljästä oppimisasetelmasta.
As of now, only few studies have been done on the effect of modality on learning in aphasia, but the results from this study and the previous ones encourage to do more research on this subject.
Modaliteetin vaikutuksesta afaattisten sanojen oppimiseen on vasta vähän tutkimusta, mutta tulokset tästä ja aiemmista tutkimuksista kannustavat tutkimaan aihetta lisää.
Unlike in the previous studies, AFA1’s learning wasn’t dependent on reading the words but on writing them.
Edellisistä tutkimuksista poiketen AFA1:n oppiminen oli lukemisen sijaan riippuvaista kirjoittamisesta.
Studies have proven, though, that the ability to learn novel words doesn’t necessarily disappear in aphasia, but there is a wide individual variation in the learning ability.
Tutkimuksissa on kuitenkin todistettu, ettei sanojenoppimiskyky välttämättä katoa afasian myötä, mutta oppimisessa on suurta yksilöllistä vaihtelua.
Two aphasic (AFA1 and AFA2) and two healthy control participants were recruited for this study.
Tutkimuksen oppimiskokeeseen osallistui kaksi afaattista koehenkilöä (AFA1 ja AFA2) ja kaksi tervettä kontrollikoehenkilöä.
When retrieving words, that one has already learned causes a challenge, it is understandable that learning new ones can be difficult for people with aphasia.
Kun jo opittujenkin sanojen mieleen palauttamisessa on haasteita, on ymmärrettävää, että afaattisten voi olla vaikea oppia uusia sanoja.
Because a link has been found between learning ability and response to therapy, figuring out the best way to learn for each aphasic individual might also affect the treatment outcomes.
Koska oppimiskyvyn on todettu olevan yhteydessä terapiasta hyötymiseen, selvittämällä kullekin afaattiselle parhaiten sopivan oppimistavan, voitaisiin mahdollisesti vaikuttaa myös kuntoutustuloksiin.
The aim of this study was to find out more about the effect of modality on learning novel words in chronic aphasia, and to compare the learning results of the aphasic individuals with those of healthy control participants.
Tämän tutkimuksen tavoitteena olikin saada lisätietoa modaliteetin vaikutuksesta uusien sanojen oppimiseen kroonisessa afasiassa sekä lisäksi verrata afaattisten ja terveiden verrokkien oppimistuloksia.
The results of this study support the earlier results that suggest that even in chronic aphasia, learning novel words is still possible, but there is a lot of variation.
Tästä tutkimuksesta saadut tulokset vahvistavat aiempaa tietoa siitä, että kroonisesta afasiasta huolimatta uusien sanojen oppiminen voi olla mahdollista, mutta oppimiskyvyssä on suurta yksilöllistä vaihtelua.
In each condition, there were 15 word-picture pairs to learn.
Kussakin asetelmassa opeteltavia sana-kuvapareja oli 15.
Because the ability to learn has been found to correlate with the response to therapy in aphasic individuals, researching learning and understanding it better is important from the clinical point of view.
Koska afaattisten oppimiskyvyllä on havaittu olevan yhteys kuntoutuksesta hyötymiseen, on oppimiskyvyn tutkiminen ja parempi ymmärtäminen tärkeää kliinisen työn kannalta.
In some previous studies, it has been noted that aphasic individuals were only able to learn novel words if they were in a written format.
Muutamissa tutkimuksissa on nimittäin käynyt ilmi, että afaattisten oppiminen oli riippuvaista siitä, että opeteltavat sanat olivat kirjoitetussa muodossa.
The learning experiment consisted of four learning conditions with different input-output modality combinations, meaning that the participants first either read or heard the words, and then either said them out loud or wrote them down.
Opeteltavat sanat siis joko kuultiin tai luettiin, ja sanottiin sitten ääneen tai kirjoitettiin.
Interprofessional collaboration has become increasingly important in health and social care.
Moniammatillinen yhteistyö on muuttunut sosiaali- ja terveysalalla yhä tärkeämmäksi.
Cooperation seems to benefit their work as well as reduce work-related stress.
Yhteistyö vaikuttaa hyödyttävän heidän työtään sekä vähentävän työperäistä stressiä.
The study was conducted in February and March 2020 in two separate group interviews involving a total of six speech therapists, three psychologists, three occupational therapists and one nurse.
Tutkimus toteutettiin helmi–maaliskuussa 2020 kahtena erillisenä ryhmähaastatteluna, joihin osallistui yhteensä kuusi puheterapeuttia, kolme psykologia, kolme toimintaterapeuttia ja yksi terveydenhoitaja.
The data was analysed by means of inductive content analysis, and the results were reviewed in the light of previous research and literature.
Aineisto analysoitiin induktiivisen sisällönanalyysin keinoin, ja tuloksia tarkasteltiin aiempaan tutkimustietoon ja kirjallisuuteen vertaillen.
The closest co-operation was in the employees' own offices, where professionals from different fields, among other things, consulted each other and met customers together.
Tiiveintä yhteistyö oli työntekijöiden omissa toimipisteissä, jossa eri alojen ammattilaiset muun muassa konsultoivat toisiaan ja tapasivat asiakkaita yhdessä.
The number of studies on interprofessional collaboration is also increasing, although the perspective of speech therapists is rarely considered.
Moniammatillisesta yhteistyöstä tehtyjen tutkimusten määrä on niin ikään kasvussa, joskin puheterapeuttien näkökulma on huomioitu vain harvoin.
The interviews were videotaped and transcribed into text files.
Haastattelut videoitiin ja litteroitiin tekstitiedostoiksi.
For example, challenges in schedules, information flow, and workplace space solutions seem to make it difficult for workers to collaborate.
Esimerkiksi haasteet aikatauluissa, tiedon kulussa ja työpaikan tilaratkaisuissa näyttävät vaikeuttavan eri alojen työntekijöiden välistä yhteistyötä.
Based on the results of this study, speech therapists in primary health care seem to appreciate the opportunity for interprofessional collaboration.
Tämän tutkimuksen tulosten perusteella perusterveydenhuollon puheterapeutit näyttävät arvostavan mahdollisuutta moniammatilliseen yhteistyöhön.
Interprofessional collaboration was thought to benefit the work in many ways, while the disadvantages were perceived to be minor.
Moniammatillisen yhteistyön koettiin hyödyttävän työskentelyä monilla tavoilla, kun taas haittapuolet koettiin vähäisiksi.
As cooperation with workers in other fields is usually part of the job description of speech therapists, the inclusion of multidisciplinarity more closely as part of speech therapy studies would be justified.
Koska yhteistyö toisten alojen työntekijöiden kanssa kuuluu tavallisesti puheterapeuttien työnkuvaan, moniammatillisuuden sisällyttäminen nykyistä tiiviimmin osaksi logopedian opintoja olisi perusteltua.
The work of the speech therapists interviewed involved a variety of multidisciplinary practices, and the speech therapists collaborated with professionals in many other fields.
Haastateltujen puheterapeuttien työhön sisältyi useita erilaisia moniammatillisia käytäntöjä, ja puheterapeutit tekivät yhteistyötä monien muiden alojen ammattilaisten kanssa.
Studies in speech therapy appear to provide rather limited skills for multidisciplinary work on the basis of this study.
Logopedian opinnot vaikuttavat tämän tutkimuksen perusteella antavan melko vähäiset valmiudet moniammatilliseen työskentelyyn.
Collaboration with professionals in other fields is also part of the work of many speech therapists and the method has been found to benefit the work in many ways.
Yhteistyö muiden alojen työntekijöiden kanssa on osa myös monen puheterapeutin arkea, ja menetelmän on havaittu hyödyttävän ammattilaisten työtä monin tavoin.
In addition, it was investigated what skills the study period provided for the interviewees’ interprofessional work, as well as what qualities close cooperation requires from the employee.
Haastatelluilta kysyttiin lisäksi heidän näkemyksiään yhteistyön hyvistä puolista ja haasteista, moniammatillisuuden huomioon ottamisesta opiskeluaikana sekä siitä, mitä ominaisuuksia ammattien välinen yhteistyö vaatii työntekijältä.
Many felt that it would have been useful to get to know the job descriptions of future partners in particular during their studies.
Haastateltujen mielestä moniammatillista yhteistyötä ei juurikaan huomioitu heidän opiskeluaikanaan, ja monet arvelivat, että etenkin lähialojen ammattilaisten työnkuvat olisi ollut hyödyllistä oppia tuntemaan jo opiskeluaikana.