natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the notion of creativity has been adopted in the organization studies literature, the concept of organizational creativity has been introduced to refer to creativity that takes place in an organizational context.
Kiinnostusta luovuuteen on ilmennyt myös organisaatiotutkimuksen parissa, jossa on otettu käyttöön käsite organisatorinen luovuus kuvaamaan erityisesti organisaatiokontekstissa tapahtu- vaa luovuutta.
The hegemonic organizational creativity discourse has provided extensive findings related to many aspects of organizational creativity, although the con- ceptualizations and understandings of organizational creativity in the hegemonic discourse are also in many respects limited and one-sided.
Vaikka vallitseva organisato- risen luovuuden diskurssi on kyennyt lisäämään ymmärrystä monesta luovuuteen vaikuttavasta ja siihen liittyvästä seikasta, on hegemonisen diskurssin tarjoama ymmärrys luovuudesta monessa suhteessa rajoittunutta.
Second, this thesis consists of five studies that act as illustrations of certain alternative viewpoints.
Tutkimus koostuu viidestä osatutkimuksesta, jotka voidaan nähdä esimerkkeinä vaihtoehtoisista tarkastelutavoista ja joiden avulla hegemonista diskurssia problematisoidaan.
The organizational creativity discourse has developed in a certain direction, meaning that some themes, perspectives, and methods, as well as assumptions, values, and objectives, have gained a hegemonic position over others, and are therefore often taken for granted and considered valid and relevant.
Diskurssi on kehit- tynyt tiettyyn suuntaan, ja tietyt teemat, näkökulmat, metodit ja paradigmat ovat saaneet hegemonisen aseman toisiin nähden.
The thesis concludes that the hegemonic discourse on organizational creativity is based on an extensive coverage of certain themes and perspectives, such as those focusing on individual cognitive processes, motivation, or organizational climate and their relation to creativity, to name a few.
Tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että hegemonisessa diskurssissa korostuvat tietyt teemat ja näkökulmat, kuten yksilön kognitiivisiin prosesseihin, motivaatioon sekä organisatoriseen ilmapiiriin liittyvät teemat ja luovuuden edistämisen pyrkimys.
Due to historical reasons, quantitative as well as qualitative yet functionally- oriented studies have predominated the organizational creativity discourse, although studies falling into the interpretationist paradigm have gradually become more popular.
Osin historiallisten syiden takia organisatorisen luovuuden tutkimusta dominoivat kvantitatiiviset menetelmät sekä funktionalistinen orientaatio, joskin tulkinnalliset tutkimukset aiheesta ovat lisääntyneet viime vuosina.
The rise of ‘creative industries’ and the idea of creativity as a form of capital have attracted the interests of business and management professionals – as well as academics.
Luovien toimialojen tuottaman taloudellisen lisäarvon tunnistaminen sekä erityisesti luovuuden näkeminen yritysten ja yksilöiden pääomana ovat nostaneet luovuuden käsitteen myös yritysmaailman mielenkiinnon kohteeksi.
The hegemonic discourse is based on an individual-centered understanding of creativity which overattributes creativity to an individual and his/her cognitive capabilities, while simultaneously neglecting how, for instance, the physical environment, artifacts, social dynamics and interactions condition organizational creativity.
Se tarkastelee luovuutta lähinnä yksilön ominaisuutena tai kykynä, eikä ota huomioon miten esimerkiksi fyysinen organisaatioympäristö, artefaktit tai sosiaalinen vuorovaikutus ja dynamiikka muovaavat ja ehdollistavat luovaa prosessia.
The conceptualiza- tions of creativity favor the kind of creativity which is useful, valuable and can be harnessed for productivity.
Se pohjautuu yksiulotteiseen käsitykseen luovuudesta, ja viittaa ainoastaan sellaiseen luovuuteen, joka on hyvää, positiivista ja taloudellisesti hyödynnettävää.
Practices aimed at encouraging the kind of creativity may actually entail a risk of fostering moderate alterations rather than more radical novelty, as well as management and organizational practices which limit creative endeavors, rather than increase their likelihood.
Hegemoninen käsitys luovuudesta saattaa itse asiassa jopa toimia luovuutta vastaan, tai kannustaa inkrementaalisiin uudistuksiin radikaalimman luovuuden sijaan.
The current conceptualization is limited to the type of creativity that is acceptable and fits the managerial ideology, and washes out any risky, seemingly useless, or negative aspects of creativity.
Diskurssi on näin ollen rajautunut käsittämään vain luovuuden positiiviset puolet, ja poissulkenut kaikki sen negatiiviset ja haitalliset tai riskialttiit ja radikaalit puolet.
The material embeddedness of organizational creativity, in other words, the physical organizational environment as well as the human body and its non-cognitive resources, has largely been overlooked in the hegemonic discourse, although thereare studies in this area that give reason to believe that they might prove relevant for the understanding of creativity.
Myös kehollisuus sekä fyysinen organisaatioympäristö ovat jääneet marginaaliin organisatorisen luovuuden tutkimuksessa, vaikka muutamien olemassa olevien tutkimusten pohjalta niillä voidaan olettaa olevan merkitystä ilmiön kannalta.
The hegemonic discourse is based on an assumption that creativity is desirable, good, necessary, or even obligatory, and should be encouraged and nourished.
Hegemoninen diskurssi perustuu oletukselle, jonka mukaan luovuus on lähtökohtaisesti positiivinen ilmiö, joka on vapaasti hyödyn- nettävissä ja jolla ei ole negatiivisia vaikutuksia.
The thesis concludes that although not often given the space and attention they deserve, there are alternative conceptualizations and understandings of organizational creativity which embrace a broader notion of creativity.
Tutkimuksen perusteella voidaan kuitenkin todeta, että organi- satorisen luovuuden tieteellisessä diskurssissa on nähtävissä myös vaihtoehtoisia tarkastelutapoja, jotka nojautuvat laajempaan ymmärrykseen luovuudesta.
The two radical paradigms, as well as methodological and analytical approaches typical of radical research, can be considered to hold a marginal position in the field of organizational creativity.
Hegemonisen aseman saaneita tarkastelukulmia ja lähestymistapoja pidetään jokseenkin itsestään selvinä, rele- vantteina ja tärkeinä organisatorisen luovuuden tutkimuksessa.
Taking a discourse theory approach, this thesis, first, provides an outline of the currently predominant, i.e. hegemonic, discourse on organizational creativity, which is explored regarding themes, perspectives, methods and paradigms.
Diskurssiteoreettisella tutkimusotteella jäsennellään luovuuden tutkimuksen kenttää ja tunnistetaan luovuuden vallitseva, toisin sanoen hegemoninen, diskurssi, jota proble- matisoidaan neljän näkökannan kautta.
Through these exemplary studies, this thesis sheds light on the limitations and taken-for-granted aspects of the hegemonic discourse and discusses what these alternative viewpoints could offer for the understanding of and theorizing for organizational creativity.
Näin ollen voidaan sanoa, että hegemoninen diskurssi onnistuu dominoimaan diskursiivistä kenttää ja marginalisoimaan toisia, vaihtoehtoisia teemoja, näkökulmia, metodeita ja paradigmoja, jotka saattaisivat olla olennaisia organisatorisen luovuuden ymmärryksen kehittymisessä.
The inability to accommodate the ‘other’ understandings and viewpoints within the organizational creativity discourse runs a risk of misrepresenting the complex and many-sided phenomenon of creativity in organizational context.
Anta- malla tilaa vaihtoehtoisille tarkastelutavoille ja laajentamalla ja monipuolistamalla nykyistä luovuuskäsitystä tutkimuksen olisi mahdollista tarjota monipuolisempi, tasapainoisempi ja teoreettisesti perustellumpi ymmärrys organisatorisesta luovuudesta.
To study formin expression in tissues and cells, antibodies for detection of formin proteins FMNL1 (Formin-like protein 1), FMNL2 (Formin-like protein 2) and FHOD1 (Formin homology 2 domain containing protein 1) were used.
Vasta-aineet oli valmistettu formiinien FMNL1 (Formin-like protein 1), FMNL2 (Formin-like protein 2) ja FHOD1 (Formin homology 2 domain containing protein 1) immunohistokemialliseen tunnistamiseen.
In epithelial cancers invasion is frequently accompanied by epithelial to mesenchymal transition (EMT).
Epiteeliperäisten syöpäsolujen invaasiokykyyn liittyy monesti epiteeli-mesenkymaalinen transitio (EMT).
We found that FMNL2 is widely expressed.
Osoitimme että FMNL2 ilmentyminen on laajaa normaalikudoksissa.
The actin cytoskeleton is a dynamic structure that determines cell shape.
Formiinit terveissä kudoksissa ja syövässä Solujen aktiinitukiranka on dynaaminen rakenne, joka määrää solujen muodon.
During the past decade, new actin regulating proteins have been discovered.
Ne ovat viimeisen vuosikymmenen aikana olleet aktiivisen tutkimuksen kohteena.
Our results indicate that formins are differentially expressed in normal tissues and that their expression may shift in cancer.
Tuloksemme osoittavat että formiinit ilmentyvät toisistaan poikkeavalla profiililla normaaleissa kudoksissa.
FHOD1 expression is increased in oral squamous cell carcinoma (SCC) EMT.
FHOD1 ilmentyminen nousee suun levyepiteelikarsinooman EMT:ssa.
FHOD1 is a formin expressed in mesenchymal cell types.
FHOD1 puolestaan ilmentyy mesenkymaalisissa kudoskomponenteissa.
EMT requires substantial re-organization of actin.
Muutokset edellyttävät tehokasta aktiinisäikeiden muokkausta.
Studying formins is increasingly important since they are potential drug targets.
Formiinien tutkiminen syövässä on entistäkin tärkeämpää, koska niille on jo löytynyt pienimolekyläärinen inhibiittori.
The expression of formins was characterized in normal tissues and selected cancers using immunohistochemistry.
Näiden vasta-aineiden avulla kartoitimme formiinien ilmentymisprofiilit normaaleissa kudoksissa, ja jatkoimme tutkimalla niiden ilmentymistä syöpäkudoksissa ja funktiota viljellyissä syöpäsoluissa.
FMNL1 expression is low in normal epithelia, but high in leukocytes and smooth muscle cells.
Terveissä epiteeleissä FMNL1 ilmentyminen on vähäinen, mutta saattaa lisääntyä basaalisessa rintasyövässä.
Expression of FMNL1 can be found in carcinoma; we detected FMNL1 expressing cells in basal type of breast cancer.
Lopuksi tutkimme FMNL1 ilmentymistä, ja totesimme sen lähes rajoittuvan valkosoluihin ja sileälihassoluihin.
Functionally FMNL2 and FHOD1 participate in processes related to cancer progression.
Saatoimme solukokein osoittaa, että FHOD1 osallistuu EMT:hen liitettyihin toimintoihin.
Among these are members of the formin family.
Yksi aktiinitukirankaa muokkaavien proteiinien perheitä ovat formiinit.
In EMT, cancer cells acquire a migratory phenotype through transcriptional reprogramming.
Solujen liikkuminen ja syöpäsolujen invaasio edellyttää huomattavaa aktiinitukirangan muokkausta.
The functional roles of formins were studied in cancer cell lines.
Formiinien toiminnan inhibointi saattaa tulevaisuudessa kehittyä osaksi syövän lääkkeellistä hoitoa.
I utilise Foucault’s ([1975] 2003; 1984) and Butler’s thoughts (1988; [1990] 2008) as well as Bernstein’s theory of classification and framing (1996) to discuss control and agency.
Työ hyödyntää myös Foucault’n ([1975] 2003; 1984) ja Butlerin ajattelua (1988; [1990] 2008) sekä Bernsteinin luokittelua ja kehystämistä käsittelevää teoriaa (1996) käsitellessään kontrollia ja toimijuutta.
The quantitative data was collected from student survey items taken from PISA 2012 studies, targeting 15-year-old Finnish and Korean students (study 1).
Määrällinen aineisto koottiin PISA 2012 -tutkimuksen oppilastutkimusosiosta, jonka kohteena ovat 15-vuotiaat suomalais- ja korealaisoppilaat (tutkimus 1).
Their peer relations connoted emotional support as well as hierarchy and conflict for both genders.
Molemmille sukupuolille vertaissuhteet merkitsivät paitsi henkistä tukea myös hierarkioita ja konflikteja.
In the first two dimensions, Finnish adolescents’ views appeared to be more positive than that of Korean students.
Kahdessa ensimmäisessä ulottuvuudessa suomalaisnuorten käsitykset vaikuttivat olevan positiivisempia kuin korealaisoppilaiden.
The theoretical approach of this study departs from the concept of quality of school life.
Teoreettisesti tutkimus lähtee liikkeelle kouluelämän laadun käsitteestä.
Subsequently, qualitative findings elaborated that young people strived for two demanding tasks of school life: studying and friends.
Laadulliset havainnot täsmensivät, että nuoret tekevät töitä kahden vaativan kouluelämää koskevan asian eteen: opiskelun ja ystävien.
The qualitative data consists of field notes generated through observations and interviews with students (grades 6, 8, and 9) and their class teachers (studies 2 and 3).
Laadullinen aineisto koostuu kenttämuistiinpanoista, jotka ovat syntyneet havainnoista ja oppilaiden (luokka-asteet 6, 8 ja 9) sekä opettajien haastatteluista (tutkimukset 2 ja 3).
The qualitative data was produced from fieldwork inspired by an ethnographic approach, in two comprehensive schools in southern Finland and two primary and two lower-secondary schools in Seoul, Korea.
Laadullinen aineisto luotiin etnografisen lähestymistavan inspiroimalla kenttätyöllä kahdessa eteläsuomalaisessa peruskoulussa sekä kahdella ala-asteella ja kahdella yläasteella Soulissa, Koreassa.
Simultaneously, students found meaning in attending school from the relationships with their friends.
Samanaikaisesti oppilaat löysivät koulunkäynnin merkityksen ystävyyssuhteistaan.
This study interprets that historical, sociocultural, and institutional contexts are linked with the roles of schoolteachers and students and also with students’ views and experiences of their quality of school life.
Tässä tutkimuksessa esitetyn tulkinnan mukaan historialliset, sosiokulttuurilliset sekä institutionaaliset kontekstit ovat yhteydessä opettajien ja oppilaiden rooliin sekä oppilaiden näkemyksiin ja kokemuksiin koskien heidän kouluelämänsä laatua.
Many students appeared to be accustomed to strong control in teaching-learning practices, and some students did not welcome teachers’ weak control in instruction methods that attempted to encourage students’ agency and active participation.
Monet oppilaat vaikuttivat olevan tottuneita tiukkaan kontrolliin opetus- ja oppimiskäytänteiden kohdalla, ja jotkut oppilaat eivät katsoneet hyvällä opettajien opetusmenetelmiä koskevaa heikkoa kontrollia, jonka tehtävänä oli rohkaista oppilaiden toimijuutta ja aktiivista osallistumista.
Their attitudes were somewhat different from the studying-diminishing manners that adolescents from disadvantaged social backgrounds revealed in the ethnographic studies conducted in previous years.
Heidän asenteensa olivat jossain määrin erilaisia niihin koulukielteisiin asenteisiin nähden, joita huono-osaisista sosiaalisista taustoista tulevat nuoret ovat tuoneet esille aiemmin tehdyissä kouluetnografioissa.
The findings of the quantitative study revealed that, in all the dimensions of quality of school life (general satisfaction, peer relations, and teacher-student relations), both Finnish and Korean adolescents’ perceptions were less affirmative compared with those of students in other OECD countries on average.
Määrällinen tutkimus paljasti, että kaikissa kouluelämän laadun ulottuvuuksissa (yleinen tyytyväisyys, vertaissuhteet sekä opettaja-oppilas -suhteet) sekä suomalaisten että korealaisten nuorten käsitykset olivat vähemmän myönteisiä verrattuna muiden OECD-maiden keskiarvoon.
This study explores the quality of school life of Finnish and Korean adolescents.
Tutkimuksen kohteena on nuorten kouluelämän laatu Suomessa ja Koreassa.
However, an academically competitive spirit among peers did not distinctly appear among either the Finnish or Korean students.
Akateemisesti kilpailuhenkistä ilmapiiriä vertaisten välillä ei noussut esiin sen paremmin suomalaisten kuin korealaistenkaan oppilaiden keskuudessa.
In addition, I employ cross-cultural and comparative studies as methodological approaches and discuss the notions, benefits, and dilemmas associated with as well as the objectives fulfilled by cross-cultural and comparative studies.
Tämän ohella tutkimus hyödyntää kulttuurienvälisiä ja vertailevia tutkimuksia menetelmällisinä lähestymistapoinaan ja ottaa osaa kulttuurienvälisten ja vertailevien tutkimusten käsitteitä, hyötyjä, dilemmoja ja tehtävää käsittelevään keskusteluun.
First, it investigates adolescents’ perceptions of their quality of school life by identifying the crucial aspects of quality of school life (general satisfaction, peer relations, and teacher-student relations).
Ensinnäkin tutkimus selvittää nuorten kouluelämän laatua koskevia käsityksiä tunnistamalla siihen liittyviä keskeisiä tekijöitä (yleinen tyytyväisyys, vertaissuhteet sekä opettaja-oppilas -suhteet).
Students displayed diverse patterns of peer interactions, moving between independence and interdependence, and these patterns appeared somewhat differently in the Finnish and Korean schools.
Oppilaat osoittivat monimuotoisia itsenäisyyden ja keskinäisriippuvuuden välille asettuvia vertaissuhde-vuorovaikutuskaavoja, jotka näyttäytyivät hieman erilaisina suomalaisissa ja korealaisissa kouluissa.
Further, in all the Finnish and Korean schools studied, student agency was tightly controlled by the regulations of time, space, and movement and was extensively limited in teaching-learning practices.
Kaikissa suomalaisissa ja korealaisissa kouluissa oppilaiden toimijuutta kontrolloitiin tiukasti ajan- sekä tilankäytön ja liikkumisen rajoitusten kautta, ja liikkumista rajoitettiin merkittävästi opetus- ja oppimiskäytänteissä.
I argue that more aspects of a disciplinary school were visible in the Korean schools, whereas the Finnish schools seemed to be shifting slightly ahead towards being schools of self-regulating learners.
Korealaisissa kouluissa kurinpidollisen koulun piirteitä oli esillä enemmän, kun taasen suomalaiset koulut vaikuttivat olevan hieman lähempänä itse itseään sääntelevien oppijoiden koulua.
Lastly, this thesis conveys a message of democratic school culture in terms of the quality of school life.
Lopuksi tutkimus haluaa korostaa kouluelämän laatuun tähtäävän demokraattisen koulukulttuurin tärkeää merkitystä.
A less vertical relationship and rather weak teacher control over students’ self-expression (e.g., appearance and the use of smartphones in school) were observed in the Finnish schools, whereas a hierarchical relationship and class teachers’ intensive control and care work were more noticeable in the Korean schools.
Suomalaisissa kouluissa havaittiin vähemmän hierarkkinen suhde sekä vähemmän oppilaiden itseilmaisuun kohdistuvaa kontrollia (esim. ulkonäkö ja älypuhelinten käyttö)opettajien toimesta, kun taas hierarkkinen suhde, intensiivinen kontrolli sekä luokanopettajien muu kasvatustyö olivat selvemmin näkyvissä korealaisissa kouluissa.
Some teachers, who appeared to exercise weak control on student conduct and their use of time and space, exercised strong control over the sequence and contents of lessons, teaching-learning methods, and evaluation criteria.
Jotkut oppilaiden käytöstä sekä heidän ajan- ja tilankäyttöään vähäisesti kontrolloivat opettajat kontrolloivat kuitenkin tiukasti oppituntien järjestystä ja sisältöä, opetus- ja oppimismenetelmiä sekä arviointikriteereitä.
Moreover, variations of control and agency were observed in student-teacher interactions in daily routines.
Tämän ohella kontrollin ja toimijuuden muunnelmia havaittiin oppilaiden ja opettajien välisissä päivittäisissä vuorovaikutustilanteissa.
This study also illuminates how student agency is controlled or manifested in students’ interactions with teachers and how students reflect their experiences with control and agency in daily school life.
Tutkimuksessa tarkastellaan myös, miten oppilaan toimijuutta kontrolloidaan tai miten se ilmenee oppilaiden ja opettajien välisessä vuorovaikutuksessa, ja mitä oppilaat itse ajattelevat päivittäisessä kouluelämässä ilmenevistä kontrolliin ja toimijuuteen liittyvistä kokemuksista.
However, the symptom of self-responsible learner identity was visible in both the Finnish and Korean schools, including students who were considered as intractable and low-achieving.
Itsevastuullisen oppijan identiteetti oli kuitenkin näkyvissä kaikissa kouluissa, myös uppiniskaisina ja huonosti menestyvinä pidettyjen oppilaiden kohdalla.
Further, the perceptions of Finnish and Korean students, compared to the OECD average, were the least positive for teacher-student relations.
Tämän ohella OECD-keskiarvoon verrattuna suomalaisten ja korealaisten oppilaiden käsitys opettaja-oppilas -suhteista oli kaikkein vähiten positiivinen.
Thereafter, a more in-depth exploration of these crucial aspects of quality of school life are explored by focusing on students’ peer relations as well as tensions and negotiations that occur between student agency and school control.
Tämän jälkeen näitä tutkitaan tarkemmin pureutumalla oppilaiden vertaissuhteisiin sekä niihin jännitteisiin ja neuvottelustrategioihin, joita oppilaiden toimijuuden ja koulun kontrollin välillä ilmenee.
Many students—regardless of their school grade, gender, and socioeconomic status—perceived the importance of high achievement or at least of accomplishing school work, with regard to their future path and career.
Riippumatta luokka asteesta, sukupuolesta tai sosioekonomisesta asemasta suurin osa oppilaista koki yhteyden yhtäältä tulevaisuuden polkujensa ja työuriensa sekä toisaalta hyvien koulusuoritusten tai ainakin koulutehtävien läpäisemisen välillä.
Further, this thesis was conducted using a mixed-methods design.
Työ toteutettiin monimenetelmällisesti.
The students constructed gendered identities through the patterns of their peer relations, and gender roles were constructed in school scenes organised by adults.
Sukupuolirooleja neuvoteltiin aikuisten järjestämässä päivittäisessä kouluelämässä.
The data were analysed statistically.
Aineisto analysoitiin tilastollisin menetelmin.
The survey study consisted of three instruments: Sairaalan valinta (SAVA), EuroQol 5D (EQ-5D-5L) and Health Opinion Survey (KHOS).
Kyselytutkimuksessa käytetty kyselylomake koostui kolmesta mittarista: Sairaalan valinta (SAVA), EuroQol 5D (EQ-5D-5L) ja Health Opinion Survey (KHOS).
Most who researched information got it from hospitals’ websites, and half of them from their friends and relatives.
Valtaosa itse tietoa etsineistä oli saanut tietoa sairaaloiden verkkosivuilta ja lähes puolet ystäviltä ja läheisiltä.
Only 24 % of the elective surgical patients had chosen a hospital.
Vain neljännes elektiivisistä leikkauspotilaista oli osallistunut sairaalan valintaan.
Based on the results, most of the elective surgical patients highly appreciated their freedom to choose the hospital, but only half of them knew that they have a legal right to make this choice at the point of referral.
Tutkimuksen tulosten mukaan valtaosa elektiivisistä leikkauspotilaista arvosti valinnanvapautta, mutta alle puolet heistä tunsi laillisen oikeutensa valita sairaala.
Further research topics are proposed to research quantitative and qualitative data on the value base, realization of the choice and factors related to patient selection in national and international contexts in different settings.
Jatkotutkimusaiheiksi ehdotetaan potilaan valinnanvapauden arvoperustan, toteutumisen ja valintaan yhteydessä olevien tekijöiden tutkimusta kansallisilla ja kansainvälisellä aineistolla eri konteksteissa määrällisesti ja laadullisesti.
The less important factors were facility standards and the availability and access of services or care.
Vähiten tärkeänä vastaajat pitivät sairaalan tiloja ja oheispalveluja sekä hoidon ja palvelujen saatavuutta ja saavutettavuutta.
The survey study population consisted of adult elective surgical patients (n= 853).
Kyselytutkimuksen kohdejoukon muodostivat yhden erityisvastuualueen sairaaloissa (n=9) hoidetut aikuiset leikkauspotilaat, joille oli suoritettu elektiivinen leikkaustoimenpide (n=853).