natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Additionally, it was investigated how dietary lipids affect cows’ dry matter (DM) intake and milk production as it is known that high amounts of lipids can reduce DM intake and fiber digestion in the rumen.
Lisäksi selvitettiin lipidien vaikutuksia lypsylehmien kuiva-aineen (ka) syöntiin ja maitotuotokseen, sillä suurten lipidimäärien tiedetään vähentävän ka-syöntiä, ja kuidun sulatusta pötsissä.
Of all the saturated fatty acids, palmitic acid (C16:0) was decreased by 38 % and stearic acid (C18:0) was increased by 94 %.
Yksittäisistä tyydyttyneistä rasvahapoista palmitiinihapon (C16:0) pitoisuus väheni 38 %, ja steariinihapon (C18:0) pitoisuus lisääntyi 94 %.
Test diet caused decline in DM intake and milk production.
Testiruokinnan aikana sekä ka-syönti että maitotuotos vähenivät.
The cows were given partial total mixed ratio (pTMR) containing grass silage as forage (60 % of diet DM) during the whole study.
Lehmät saivat koko tutkimuksen ajan seosrehua, jossa karkearehuna oli nurmisäilörehu (60 % seoksen ka:sta).
Concentrates comprised cereals, rapeseed meal, molassed sugar beet pulp and mineral supplements.
Väkirehu koostui viljasta, rypsirouheesta, melassileikkeestä ja kivennäislisästä.
Lipids of crushed rapeseeds reduced the concentration of saturated fatty acids by 20 % in milk fat.
Murskatun rypsinsiemenen lipidien vaikutuksesta maitorasvan tyydyttyneiden rasvahappojen kokonaispitoisuus väheni 20 %.
The effects of rapeseed lipids on saturated and unsaturated fatty acid concentrations in milk fat were studied in particular.
Erityisesti tutkittiin rypsin lipidien vaikutuksia tyydyttyneiden ja kertatyydyttymättömien rasvahappojen pitoisuuksiin maitorasvassa.
The concentration of monounsaturated oleic acid (cis-9 C18:1), which is known to be hypocholesteremic, increased by 78 % in milk fat.
Kertatyydyttymättömän, plasman kokonaiskolesterolia vähentävän öljyhapon (cis-9 C18:1) pitoisuus lisääntyi 78 %.
Crushed rapeseeds suit excellently to alter dairy cow’s milk fatty acid composition.
Murskattu rypsinsiemen soveltuu erinomaisesti lypsylehmän maidon rasvahappokoostumuksen muokkaamiseen.
Control diet’s barley was replaced by oats and most of the rapeseed meal was replaced by crushed rapeseed in the test diet.
Testiruokinnassa kontrolliruokinnan väkirehukomponenteista ohra vaihdettiin kauraan ja rypsirouhe korvattiin lähes kokonaan murskatulla rypsinsiemenellä.
A common method for risk benefit analysis has not yet been developed, but generally a stepwise approach is recommended.
Elintarvikkeita koskevalle riski-hyötyanalyysille ei ole vielä kehittynyt yhteistä menetelmää, mutta yleisesti sen toteutuksessa suositellaan askelittaista lähestymistapaa.
Exposure was estimated using the statistical BIKE model.
Altistusten arvioinnissa sovellettiin tilastollista BIKE-mallia.
DALYs (disability adjusted life years) were used to compare benefits and harms.
disability adjusted life year eli haittapainotetut elinvuodet) avulla verrattiin hyötyjä ja haittoja keskenään.
Based on the results obtained, with bigger cereal consumption than in 2012, the health benefits outweigh the disadvantages, as the impact of reducing the DALYs due to low fiber intake is much more significant than the impact of the increase of cadmium DALYs caused by higher intake.
Saatujen tulosten perusteella suuremmalla kuin vuoden 2012 viljojen kulutuksella terveyshyödyt ovat -haittoja suuremmat, sillä vähäisen kuidun saannin aiheuttamien DALYjen poistumisen vaikutus on paljon merkittävämpi kuin suuremman kulutuksen aiheuttama kadmium-DALYjen määrän suureneminen.
The aim of this study was to examine if eating Finnish cereals and oil seeds cause more health benefits or harm.
Tavoitteena tutkimuksessa oli selvittää, onko kotimaisten viljojen ja öljysiementen syönnistä enemmän terveyshyötyä vai -haittaa.
To date, no risk benefit analysis concerning cereal and seed consumption is known to have been done.
Ennen tätä tutkimusta ei tiettävästi ole tehty riski-hyötyanalyysia viljojen ja siementen kulutuksesta.
Cadmium was considered as the chemical hazard and dietary fiber as the useful nutrient.
Kemiallisena vaarana tarkasteltiin kadmiumia ja hyödyllisenä ravintoaineena ravintokuitua.
Compared to the situation in 2012, significantly less DALYs were resulted in scenario where 232 g of whole grains per day are consumed.
Verrattaessa vuoden 2012 tilannetta viljaskenaarioon, jossa täysjyväviljaa kulutetaan 232 g/vrk, aiheutuu DALYja huomattavasti vähemmän.
In this study food consumptions, the heavy metal contents and exposures, fiber intake and the biggest safe doses for cereals and seeds were evaluated.
Tutkielmassa arvioitiin viljoille ja siemenille raskasmetallipitoisuudet, kulutukset, raskasmetallialtistukset, kuidun saanti ja suurimmat turvalliset annokset.
It is because in the scenario, DALYs caused by low fiber intake, which amount is much higher than cadmium DALYs, are not formed.
Syy on se, että viljaskenaariossa vähäisen kuidun saannin aiheuttamia DALYja, joiden määrä on kadmium-DALYja selkeästi suurempi, ei muodostu.
In the long term, the most consumed seed was sesame and the most consumed cereal was wheat.
Pitkällä aikavälillä siemenistä kulutettiin eniten seesamia ja viljoista vehnää.
Of the foods examined, poppy and sunflower seeds contained the most cadmium, pumpkin seed the least.
Tutkituista elintarvikkeista eniten kadmiumia sisälsivät unikon- ja auringonkukansiemen, vähiten kurpitsansiemen.
Low fiber intake resulted in more DALYs than cereals’ cadmium resulted in osteoporotic DALYs in 2012.
Vähäisestä kuidun saannista aiheutui vuonna 2012 enemmän DALYja kuin viljoista peräisin olevasta kadmiumista osteoporoosiin liitettyjä DALYja.
However, this requires a lot of information that was not available in this study.
Jatkossa olisi hyvä arvioida tarkasteltujen elintarvikkeiden kulutuksen terveysvaikutuksia kattavammin, mutta siihen tarvitaan paljon tietoa, jota ei tässä tutkimuksessa ollut saatavilla.
Wheat was clearly the biggest source of fiber.
Kuitua saatiin tutkituista elintarvikkeista selvästi eniten vehnästä.
The greatest cadmium exposure was due to wheat consumption, and for nickel oat consumption.
Kadmiumille altisti eniten vehnä, nikkelille kaura.
These differencies were however numerically small.
Erot olivat kuitenkin numeerisesti pieniä.
The competition about land use between food and feed production is a global challenge which increases the interest towards novel feeds.
Ruoan- ja rehuntuotannon välinen kilpailu maankäytöstä on globaali haaste, joka lisää kiinnostusta uusia vaihtoehtoisia rehuaineita kohtaan.
Feed intake of the cows was on average 25.6 kg DM/day and there were no significant differences between the diets.
Lehmien syönti oli keskimäärin 25,6 kg ka/pv eikä dieettien välillä ollut merkitseviä eroja.
Cellulose and hemicellulose from grasses typically compose a considerable part of the feeding of ruminants but wood-based feed ingredients are not commonly used.
Nurmikasvien selluloosa ja hemiselluloosa muodostavatkin tyypillisesti merkittävän osan märehtijöiden ravinnosta mutta puupohjaiset aineet eivät ole yleisesti käytettyjä märehtijöiden ruokinnassa.
The gastrointestinal tract of the ruminants is specialized to utilize fibre as a main source of energy.
Märehtijöiden ruoansulatuskanava on erikoistunut hyödyntämään kuitua pääasiallisena energianlähteenään.
Based on the results of this study MCC can be added on the diet of dairy cattle without negative effects on the feed intake but when replacing rolled barley it deacreases slightly the production of the energy corrected milk.
Kokeen tulosten perusteella MCC:a voidaan käyttää lypsylehmien ruokinnassa ilman negatiivista vaikutusta eläinten syöntiin, mutta murskattua ohraa korvatessaan se heikentää hieman lehmien EKM-tuotosta.
The NDF content in MCC was very high (937 g/kg DM) but crude protein content (12,5 g/kg DM) and organic matter in vitro digestibility (0,404 g/g) were low.
MCC:n neutraalidetergenttikuidun (NDF) pitoisuus oli erittäin korkea (937 g/kg ka), kun taas raakavalkuaispitoisuus (12,5 g/kg ka) ja orgaanisen aineen in vitro -sulavuus (0,404 g/g) olivat matalia, joten MCC:n rehuarvo oli heikko.
In MCC10-diet MCC was added to control diet and in MCC100 diet MCC replaced rolled barley.
MCC10-käsittelyssä MCC lisättiin kontrollidieettiin ja MCC100-käsittelyssä MCC korvasi murskattua ohraa.
The aim of this in vivo experiment was to investigate the effects of MCC on intake, rumen fermentation, milk production and diet digestibility in dairy cows.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää MCC:n vaikutus lypsylehmien syöntiin, pötsikäymiseen, maitotuotokseen ja dieetin sulavuuteen.
The ratio of silage and concentrates in TMR was 50:50 and cows were fed ad libitum.
Seosrehun karkea- ja väkirehun suhde oli 50:50, ja lehmät saivat sitä vapaasti.
Inclusion of MCC decreased the energy corrected milk production of the cows about 1.5 kg/day and it decreased also the fat and protein content of the milk (P<0.05).
MCC:n lisääminen heikensi lehmien energiakorjattua maitotuotosta (EKM) sekä rasva- ja valkuaistuotosta (p<0,05).
This experiment used three total mixed rations (TMRs) which included MCC 0, 10 or 100 g/kg DM (MCC0, MCC10, MCC100).
Kokeessa käytettiin kolmea seosrehuruokintaa, jotka sisälsivät MCC:a 0 (kontrolli, MCC0), 10 (MCC10) tai 100 g/kg kuiva-ainetta (ka) (MCC100).
Microcrystalline cellulose (MCC) has many applications in food and pharmaceutical industry.
Mikrokiteisellä selluloosalla (MCC) on monia sovelluksia elintarviketeollisuuden lisäaineena sekä lääketeollisuuden kantoaineena.
Six of the cows were rumen cannulated.
Yksi blokki muodostui kuudesta fistelilehmästä.
Positive effects of MCC on the rumen fermentation could not be demonstrated under circumstances of this experiment.
Vastoin hypoteesia MCC:n ei havaittu tasaavan pötsin pH:n vaihteluita tämän kokeen olosuhteissa.
Rumen microbes have been able to utilize MCC in vitro which made it reasonable to expect that they could be used as feed for ruminants.
In vitro -kokeessa pötsimikrobit ovat hyödyntäneet MCC:a onnistuneesti, mikä viittaa mahdollisuuteen käyttää MCC:a märehtijöiden ruokinnassa.
24 multiparous Nordic Red cows were used in the experiment.
Kokeessa oli 24 vähintään kahdesti poikinutta Nordic Red -lehmää, jotka jaettiin neljään blokkiin poikimakerran ja maitotuotoksen perusteella.
The digestibility of NDF increased in MCC100 diet (p<0.001).
Raakavalkuaisen AIA-sulavuus pieneni (p<0,05) mutta NDF:n sulavuus kasvoi merkitsevästi (p<0,001) MCC100-ruokinnalla kontrollidieettiin verrattuna.
The digestibility of organic matter and dry matter were not significantly affected by the diet.
MCC:n lisääminen dieettiin ei vaikuttanut merkitsevästi orgaanisen aineen tai ka:n sulavuuteen kummallakaan käytetyistä merkkiaineista.
The results were collected through three consumer studies, which used qualitative methods such as responsive interviews and the Value Toolkit®.
Tulokset kerättiin kolmella laadullisella kuluttajatutkimuksella, joissa datankeräysmenetelminä käytettiin haastatteluja sekä PTR Oy:n Value Toolkit® -työkalua.
This case study implemented customer-dominant logic (CDL) to the design process of a cardboard-based take away package.
Tämä case-tutkimus soveltaa asiakaskeskeistä logiikkaa (customer-dominant logic, CDL) uuden kartonkipohjaisen take away -pakkauksen suunnitteluprosessiin.
The CDL based framework for package design was successful.
CDL-pohjainen viitekehys oli onnistunut menetelmä pakkaussuunnitteluprosessille.
In CDL, value-creation is perceived as a personal, subjective and holistic process, where the customer is in the center of the value formation process.
Asiakaskeskeisessä logiikassa arvonluonti mielletään asiakkaan henkilökohtaisena, subjektiivisena ja kokonaisvaltaisena prosessina, jossa vain asiakas on keskiössä.
It was concluded that cardboard as a material was seen as renewable and easy-to-recycle.
Tuloksista pääteltiin, että materiaalina kartonki on toimiva take away -pakkauksiin ja kuluttajat mielsivät sen uudistuvaksi ja helposti kierrätettäväksi materiaaliksi.
The aim was to create a CDL based design framework and test whether it resulted in a cardboard-based take away package which created value for the consumer.
Tämän työn tavoitteena oli kehittää CDL-pohjainen viitekehys pakkaussuunnitteluprosessille ja tutkia johtaako sen käyttäminen take away -pakkaukseen, joka luo lisäarvoa kuluttajalle.
The case study also aimed to uncover the factors of take away packaging which contributed to the value creation for customers.
Case-tutkimuksen tavoitteena oli myös selvittää mitkä tekijät luovat arvoa kuluttajille take away -pakkauksissa.
The framework can further be studied with collateral case studies, where one design team uses the CDL based framework and the other uses a more traditional approach to design.
Viitekehystä voidaan jatkossa tutkia muun muassa rinnakkaisilla pakkaussuunnitteluprosesseilla, joista toinen hyödyntää CDL-pohjaista viitekehystä.
The cardboard-based package was successfully designed, as it was rated highest in comparison to a polystyrene-based package and a compostable bagasse package in the final consumer study.
Lopullisessa case-tutkimuksessa suunniteltu kartonkipohjainen pakkaus oli onnistunut ja se sai paremmat tulokset verrattuna polystyreeniseen ja bagassiseen take away -pakkaukseen.
It was discovered that out of the four value types: performance, experience, status value, and responsibility, consumers thought performance was the most important in take away packaging.
Kuluttajat pitivät take away -pakkauksen suorituskykyä tärkeimpänä neljästä arvotyypistä: suorituskyky, kokemus, statusarvo ja vastuullisuus.
Additionally, consumers are also becoming more educated on material sustainability, which brings added pressure and opportunity for developing new alternatives to the market.
Tämä lisää paineita sekä mahdollisuuksia kehittää uusia pakkausvaihtoehtoja markkinoille.
Plastic materials such as expanded polystyrene are most commonly used for take away packaging, but the single-use plastics directive by the European Commission has added polystyrene as one of the materials to be banned by 2021.
Vuonna 2021 voimaan astuva kertakäyttömuovituotteita koskeva SUP-direktiivi on nimennyt polystyreenin kiellettyjen materiaalien listalle.
Take away food has increased in popularity in the past years.
Take away -ruokakulttuuri on yleistynyt viime vuosina, mutta markkinoilla on kuitenkin vain vähän kartonkipohjaisia take away -pakkausvaihtoehtoja.
According to statistics, the average oat yield was 3293 kg/ha in years 2002-2016.
Kauran keskimääräinen sato vuosina 2002 – 2016 oli 3293 kg/ha.
Oat (Avena Sativa L.) has been second most cultivated crop in Finland.
Kaura (Avena sativa L.) on Suomessa toiseksi viljellyin viljakasvi.
Oat is well suited for northern growing conditions and there has been long tradition for oat breeding in Finland.
Kaura soveltuu hyvin pohjoisiin kasvuolosuhteisiin ja sen jalostuksella on Suomessa pitkät perinteet.
The last maturated varieties, Canyon, Harmony and Iiris, produced highest yield and best quality.
Kasvuajaltaan myöhäisimmät lajikkeet, Canyon, Harmony ja Iiris, tuottivat runsaimman ja laadukkaimman sadon.
Study was conducted in field as a completely randomized plot experiment with three replicants.
Kenttäkoe toteutettiin lohkoittain täydellisesti satunnaistettuna kokeena kolmella kerranteella.
Oat has been Finland’s most exported grain for several years and its use for human consumption has increased because of dietary benefits.
Kaura on useana vuonna ollut Suomesta eniten viety vilja ja sen käyttö elintarvikkeena on kasvussa lukuisten terveysvaikutusten vuoksi.
The average yields have not changed in past 15 years in farm level.
Viimeisten 15 vuoden aikana kaurasadoissa ei ole havaittu tilastojen mukaan suuria muutoksia.
Yield and quality formation of four Finnish oat varieties (Iiris, Meeri, Niklas ja Steinar) and two Central-European oat varieties (Canyon and Harmony) was studied during growing season 2016.
Tutkimuksessa oli mukana neljä Suomessa jalostettua kauralajiketta: Iiris, Niklas, Steinar ja Meeri sekä kaksi Keski-Euroopassa jalostettua kauralajiketta: Canyon ja Harmony.
Also yield, harvest index, grain filling rate, grading, thousand kernel weight and other quality parameters were determined.
Lisäksi määritettiin siemensato, satoindeksi, jyväntäyttymisnopeus, jyväkoko, tuhannen jyvän paino ja muita laadullisia ominaisuuksia.
High yield has been important breeding goal but because the new use purposes, also other quality parameters have more attention in breeding.
Satoisuus on ollut tärkeä ominaisuus kauralajikkeiden jalostuksessa mutta uusien käyttötarkoitusten myötä myös sadon laadullisiin ominaisuuksiin kiinnitetään yhä enemmän huomiota.
A correlation between grain size and hectoliter weight was not observed in this study.
Hehtolitrapainon yhteyttä kauralajikkeiden jyväkokoon ei havaittu.
Yield formation of milling oat and factors impacting milling quality
Elintarvikekauran sadonmuodostus ja laatuun vaikuttavat tekijät
Dry matter accumulation, growing rhythm, lodging and plant height were determined.
Kauralajikkeiden kasvustoista määritettiin fytomassan kertyminen, kasvurytmi, lakoisuus ja kasvuston korkeus.
These highest yielding varieties did not thoug have the highest harvest index.
Tulosten perusteella satoisimpien kauralajikkeiden satoindeksit eivät kuitenkaan olleet suurimpia.
Suitability for milling use were studied from the oat varieties.
Kokeessa selvitettiin lajikkeiden soveltuvuutta elintarvikekäyttöön.
Length of grain filling period correlated positively with thousand kernel weight and grading result which all are also important quality features for oat milling industry.
Jyväntäyttymisvaiheen pituudella on suuri vaikutus kauran laadullisiin ominaisuuksiin tarkasteltuna elintarvikekauran laatuvaatimusten osalta, joita ovat suuri jyväkoko sekä korkea hehtolitrapaino.
Number of growing days correlated positively with yield.
Kauralajikkeiden kasvuaika korreloi vahvasti jyväsadon kanssa.
The data consists of seven focus group interviews conducted in the metropolitan area of Helsinki between September 2017 and February 2019.
Aineisto koostuu seitsemästä fokusryhmähaastattelus-ta, jotka suoritettiin pääkaupunkiseudulla syyskuun 2017 ja helmikuun 2019 välisenä aikana.
Both forests and the construction sector are also focal areas in climate change mitigation.
Niin metsä- kuin rakennusteollisuus ovat keskeisiä sektoreita ilmastonmuutoksen mitigoinnin kannalta.
Such systems require actions from a variety of actors from public and private sectors to consumers.
Tämä vaatii toimia niin julkisilta kuin yksityisiltäkin toimijoilta, kuluttajat mukaan lukien.
The interviewed groups, with altogether 26 participants, included an academic expert group, three market actor groups (firm representatives, architects and property managers) and three wooden multistorey resident groups.
Haastatte-luihin osallistui yhteensä 26 henkilöä, joista muodostui akateeminen asiantuntijaryhmä, kolme markki-natoimijaryhmää (yritysedustajat, arkkitehdit ja isännöitsijät) ja kolme asukasryhmää.
Results of this study are much in line with previous findings, which indicate that environmental aspects matter, but not as much as health or other more personal aspects of living.
Myös ympäristölliset näkökulmat merkitsevät, mutta eivät yhtä paljon kuin terveys- ja muut henkilökohtaisemmat näkökulmat.
Thematization was used for data analysis.
Aineiston analysoinnissa hyödynnettiin teemoittelua.
This explorative study uses qualitative research methods to address its research ques-tions.
Tutkimus on luonteeltaan eksploratiivinen ja siinä on käytetty laadullisia tutkimusmenetelmiä.
The residents’ type of housing included rental, owner-occupancy and right-of-occupancy and the buildings were built between 2015 and 2017.
Asukasryhmissä oli vuokralaisia, asumisoikeusasukkaita ja asunnonomistajia, jotka asuivat 2015–2017 rakennetuissa puukerrostaloissa.
Despite WMC’s publicly declared role in the bioeconomy programmes, some underlying features make its rationale challenging for consumers, which could turn out to be a hindrance for WMC growth in the future.
Huolimatta puukerrostalojen julkilausutusta roolista biotaloudessa, jotkin niiden ominaisuuksista tekevät niiden perusteluista haasteellisia kuluttajil-le, mikä saattaa olla hidaste niiden yleistymiselle.
As a heavily forested country Finland’s bioeconomy leans largely on the utilization of forests.
Metsäisenä maana Suomen biotalous nojaa vahvasti metsäalaan.
The aim of this study is to investigate the relation of WMC and the bioeconomy and the role of end-users in WMC.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on tutkia puukerrostalorakentamisen ja biotalouden välistä suhdetta sekä loppukäyttäjien roolia puukerrostalorakentamisessa.
WMC was associated with the bioeconomy by non-resident groups, although experts recognized also potential pitfalls in the current discourse.
Puukerrostaloraken-taminen yhdistettiin yleisesti biotalouteen, joskin asiantuntijaryhmä tunnisti mahdollisia sudenkuoppia nykyisessä diskurssissa.
The concept of bioeconomy has been harnessed to support societies and their economies to produce value added products from renewable biological resources and to develop circular economy.
Biotalouden tavoitteena on tuottaa uusiutuvista biologisista resursseista tuotteita ja kehittää kiertotalout-ta.
Results of the study show that despite Finland’s close-knit relation to its forests and traditions in utiliz-ing wood, WMC is not currently perceived culturally embedded as part of the society nor the construc-tion industry.
Tutkimustulokset osoittavat, että Suomen läheisestä metsäsuhteesta ja puurakentamisen traditioista huolimatta puukerrostalot eivät ole osa rakennuskulttuuria.
WMC is still a niche in the country and it also seems more connected to mechanical wood industry than the construction industry.
Puukerrostalot edustavat niche-markkinaa, joka on enemmän kytköksissä puutuoteteollisuuteen kuin rakennusteollisuuteen.
However, the prevailing fire safety legislation, which was consid-ered as too strict, constrains the use of wood on visible surfaces in interiors.
Vallitsevat palomääräykset kuitenkin koettiin ongelmallisiksi, sillä ne rajoittavat puun näkyville jättämistä.
Wood can be sensed in the building and apart-ments, which is perceived positively.
Puu aistitaan puukerrostaloissa, mikä koetaan hyväksi asiaksi.
Planned pulp and paper industry investments call for end-uses for logs to balance out the wood supply.
Suunnitellut sellu- ja paperiteollisuuden inves-toinnit lisäävät myös tukkipuun käyttökohteiden tarvetta hakkuista saatavien puutavaralajien tasaa-miseksi.
Percep-tions that were aligned with the general discourse of the bioeconomy are mainly related to material renewability, possibilities to recycle wooden construction material, wood products capabilities to store carbon, and Finland’s relatively abundant forest resources.
Puukerrostaloihin liitetyt käsitykset puuraaka-aineen uusiutuvuudesta ja run-saudesta sekä puumateriaalien kierrätettävyydestä ja hiilivarastoista olivat pääosin yhdensuuntaisia biotalouteen ja kestävyyteen liittyvän diskurssin kanssa.
A wooden frame does not seem to surpass traditional housing prefer-ences of consumers, but it is perceived as a benefit when choosing housing.
Vaikka puukerrostaloasukkaat olivat tyytyväisiä asuntoihinsa ja itse asuinrakennuksiin, rakennuksen puinen rakenne ei kuitenkaan vaikuta ylittävän kuluttajien perinteisiä asumispreferenssejä.
WMC seems to have an environmentally friendly image among residents, which however calls for better communication.
Vaikka puukerrostaloilla vaikuttaa olevan positiivinen imago asuk-kaiden keskuudessa, viestinnällisesti olisi edelleen paljon kehitettävää niiden yleistymisen tukemiseksi.
Generally, experts, firm represent-atives and architects were pro-wood and considered that WMC is still being unjustly stigmatized by various actors.
Yleisesti ottaen puuhun suhtauduttiin positiivisesti ja puukerrostalot koettiin jopa epäoikeidenmukaisesti leimatuiksi.
Wooden multistorey construction (WMC) and its capability to store carbon has been suggested as a partial solution to the aforementioned issues.
Puukerrostalorakentaminen mahdollistaa hiilivastojen kasvattamisen rakennuskannassa.