natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The case organization of the study is a Finnish forest industry company, which has integrated various business analytics solutions to its businesses.
Tutkimuksen kohdeorganisaatio on suuri suomalainen metsäalan yritys, joka on ottanut käyttöön paljon erilaisia liiketoiminta-analytiikkaratkaisuja.
The main objective of conceptual modelling is to share knowledge between developers and consumers of an information system.
Käsitemallinnuksen tavoite on jakaa tietämystä järjestelmän käyttäjien sekä kehittäjien välillä.
Additionally, important factors for both knowledge sharing in cross-unit collaboration and knowledge application outside of its original context were discovered.
Tämän lisäksi kirjallisuuskatsauksessa tunnistetiin vaikuttavia tekijöitä erityisesti tiedon jakamiseen eri yksiköiden yhteistyön välillä sekä tiedon hyödyntämisessä sen alkuperäisen kontekstin ulkopuolella.
It has been pointed out in the literature that many organizations have had challenges in integrating business analytics solutions to their businesses.
Kirjallisuudessa on tunnistettu, että moni organisaatio on kokenut haasteita liiketoiminta-analytiikkaratkaisujen implementoinnissa heidän liiketoimintaansa.
Often these challenges are caused by the difference in both knowledge and expertise of the different stakeholders involved in the solution.
Usein nämä haasteet johtuvat analytiikkaratkaisujen kehittäjien ja käyttäjien erilaisesta osaamis- ja erikoistumistaustasta.
The empirical material was gathered by interviewing both developers and consumers of business analytics solutions in the case organization.
Empiirinen aineisto kerättiin haastattelemalla kohdeorganisaation liiketoiminta-analytiikkaratkaisujen kehittäjiä sekä käyttäjiä.
The ultimate goal of the study is to find conceptual modelling methods for the different elements of business analytics solutions, to identify knowledge management challenges related to case organization's business analytics solutions and to offer action recommendations for the case organization how it should utilize conceptual modelling methods to mitigate the identified challenges.
Tutkimuksen tavoitteena on löytää käsitemallinnuksen avulla keinoja liiketoiminta-analytiikkaratkaisun eri osatekijöiden kuvaamiseen, tunnistaa kohdeorganisaation liiketoiminta-analytiikkaratkaisuihin liittyviä tietämyksenhallinnan haasteita sekä tarjota toimintasuosituksia siitä, kuinka kohdeorganisaatio voisi hyödyntää käsitemallinnusta näiden haasteiden ratkaisemiseksi.
The interviewees pointed out issues related to the transparency of business analytics solutions, identification of key knowledge aspects to the collaborating party and knowledge codification about the business analytics solutions between its developers and consumers.
Haastateltavat toivat esille ongelmakohtia analytiikkaratkaisun osatekijöiden läpinäkyvyydestä, yhteistyökumppaneiden keskeisten tietotarpeiden tunnistamisesta sekä liiketoiminta-analytiikkaratkaisun osatekijöiden tiedon koonnista sen kehittäjien sekä käyttäjien välille.
As a result of the semi-structured interviews, various knowledge management challenges related to the case organization’s business analytics solutions were identified.
Teemahaastatteluiden tuloksena tunnistettiin useita tietämyksenhallinnallisia haasteita liittyen kohdeorganisaation liiketoiminta-analytiikkaratkaisuihin.
Based on the identified challenges, an overall action recommendation is proposed in the study to support the implementation of conceptual modelling methods related to data assets, the logic and the use of the analytical insight in business analytics solutions.
Tunnistettujen haasteiden perusteella tutkimuksen toimintasuositus kohdeorganisaatiolle on käsitemallinnusmenetelmien hyödyntäminen tietämyksenhallinnan tehostamiseksi sekä liiketoiminta-analytiikkaratkaisun tietoresursseihin, sen logiikkaan sekä ratkaisun lopputuotteen käyttöön liittyen.
This review was utilized to create a research framework for the empirical part of the study.
Tutkimuksen aluksi toteutettiin kirjallisuuskatsaus tietämyksenhallinnasta sekä käsitemallinnuksesta, minkä pohjalta luotiin viitekehys tutkimuksen empiirisen vaiheeseen.
Based on the previous literature, the study concludes that challenges related to the transparency of business analytics solutions and recognizing the key aspects of knowledge to the collaborating party are mitigated via a successful knowledge creation process.
Tutkimus toteaa myös aikaisemman kirjallisuuden avulla, että onnistunut tiedon luomisprosessi helpottaa myös haasteita tiedon läpinäkyvyyteen sekä yhteistyökumppaneiden keskeisten tietotarpeiden tunnistamiseen.
The developers of the business analytics solutions might be more knowledgeable about the data assets and the logic of the solutions, whereas the consumers of the solution might be more familiar with the use of the analytical insight of the solution and with the real-world business processes.
Liiketoiminta-analytiikkaratkaisujen kehittäjät ovat enemmän perehtyneitä ratkaisun tietoresursseihin sekä itse ratkaisun logiikkaan eli prosessiin, jolla analytiikan lopputuote on laskettu.
This study utilizes the framework of conceptual modelling for knowledge creation in the context of business analytics solutions.
Tutkimus hyödyntää myös käsitemallinnuksen viitekehystä jaettavan tiedon luomiseksi.
Based on the literature review, an effective conceptual modelling method was identified for linking data assets to business concepts, tying the logic of the solution to real-world processes and to connect to analytical insight of the solutions to organization’s business goals.
Kirjallisuuskatsauksen perusteella tunnistettiin soveltuva käsitemallinnusmenetelmä sekä tiedon koontiin analytiikkaratkaisun tietoresurssien, logiikan että sen lopputuotteen käytön osalta.
The interviewees represented nine different professions.
He edustivat yhdeksää eri ammattiryhmää.
This would have the effect of making service conceptually more meaningful across all levels of the organisation.
Tämä rakentaisi palvelun mielekkyyttä organisaation kaikilla tasoilla.
Interviews were carried out with 37 members of staff working in five units.
Tutkimuksessa haastateltiin 37 viidessä eri vastuuyksikössä työskentelevää henkilöä.
Service quality has become a critical factor in the delivery of quality within the public healthcare sector.
Palvelu on noussut julkisen terveydenhuollon laadun keskeiseksi tekijäksi.
In addition, efforts are required to reconcile the professional and managerial logic within the public healthcare sector.
Lisäksi julkisen terveydenhuollon tulisi paremmin sovittaa yhteen professionaalinen ja managerialistinen palvelun logiikka.
High-quality service provision is viewed as a solution to growing financial constraints, as a method for delivering improved effectiveness and as a way to meet the growing needs of clients.
Hyvän palvelun uskotaan ratkaisevan taloudellisten resurssien niukkenemisen haasteita, lisäävän toiminnan vaikuttavuutta sekä tyydyttävän asiakkaiden kasvavia palvelutarpeita.
Making sense of service in the light of sensemaking approach : The rearch of clinical pathway in hospital
Palvelun merkityksellistäminen sensemaking-näkökulman valossa : Tutkimus sairaalan hoitoprosessista
Additionally, day-to-day working practices at the units were observed over 10 months.
Lisäksi havainnointiin hoitoprosessin vastuuyksiköiden perustyötä kymmenen kuukauden ajan.
Staff experiences of service were also analysed using the organisational sensemaking approach.
Henkilöstön kokemuksia palvelusta tarkasteltiin organisatorista merkityksellistämistä esille tuovan sensemaking-näkökulman valossa.
The term service was found to represent a managerial and business-focused mindset for the staff and, as such, it was not seen as relevant in the context of their own work.
Palvelu edusti henkilöstölle managerialistista, liiketoiminnasta nousevaa ajattelua, ja siksi sitä ei liitetty oman työn kontekstiin kuuluvaksi.
The notion of service as a low-prestige activity, historically inherent within nursing, was found to reinforce the view among the staff that service is not a highly valued activity within a professional setting that tends to place great emphasis on knowledge and expertise.
Hoitamisen historiasta kumpuavat ajatukset palvelun vähäarvoisuudesta vahvistivat käsitystä, ettei palvelua koeta arvostettuna työnä asiantuntijuutta korostavien professioiden keskuudessa.
The aim of this study was to promote greater understanding of sensemaking in the context of clinical service provision among staff working with bowel cancer patients at a Finnish hospital offering a range of specialist medical services.
Tutkimuksen tavoitteena oli luoda ymmärrystä suolistosyöpähoitoprosessiin liittyvästä palvelun merkityksellistämisestä erikoissairaanhoitoa tarjoavassa sairaalassa.
The author recommends the creation of a bespoke conceptual framework for use within the public healthcare sector to allow staff to develop an understanding of service as a phenomenon directly relevant to their own day-to-day work.
Julkisen terveydenhuollon palvelu tulisi konseptoida sen omista lähtökohdista käsin, jotta palvelusta syntyisi työntekijöille ymmärrettävä omaan työhön liittyvä ilmiö.
Palvelu, the Finnish word for service, was not a term used by the staff, which contributed to the challenge of developing a shared understanding of what service means.
Palvelu-sana ei kuulunut henkilöstön työkieleen, mikä osaltaan vaikeutti yhteisen palveluymmärryksen rakentumista.
The study found that frontline staff find their work meaningful when they are in a position to deliver high-quality patient care.
Tutkimus toi esille ruohonjuuritason työntekijöiden työn mielekkyyden syntyvän potilaiden hyvästä hoidosta.
Interpersonal tensions within and between the teams were found to act as a barrier to the type of interaction integral to the sensemaking process.
Työyhteisöjen eritasoiset jännitteet estivät sensemaking-prosessissa tapahtuvaa vuorovaikutusta, ja näin ollen palvelu ei merkityksellistynyt tutkimuskohteena olevan hoitoprosessin henkilöstön kokemus-maailmassa vuonna 2015.
The size of the Corpus is about 2.2 million running words in each language.
Korpuksen koko on noin 2,2 miljoonaa sanaa kummallakin kielellä ja sitä varten on kehitetty oma ohjelmapaketti.
In most cases, the differences found can be explained by the influence of the source language, which implies that the language of translations from different source languages is different from that of original texts.
Anaalyysi osoitti, että lähdetekstin vaikutus näkyy tuloksissa ja käännöskieli poikkeaa siten "standardikielestä".
There are certain search and query functions, which would be useful to develop; e.g. part-of-speech and grammar-form tagging would be very important for various research tasks, and sentence-level aligning of the texts would have produced more accurate results.
Tutkimuksessa esitellään ParRus-korpuksen ohjelmapakettiin kehitettyjä työkaluja, joiden avulla muodostetaan frekvenssisanalistoja, kollokaatiota, konkordansseja jne. Työssä käsitellään erilaisia tietokonelingvistisiä ongelmia kuten lemmatisointia, tekstien kohdentamista, sanavastineiden hakua ym. ja niiden mahdollisia ja tässä tutkimuksessa toteutettuja ratkaisuja.
The ParRus corpus includes classical as well as modern Russian literary texts and their translations into Finnish.
Tähän tarkoitukseen on koottu venäjä-suomi-rinnakkaiskorpus ParRus, jossa on venäjänkielistä kaunokirjallisuutta ja sen suomennoksia.
Differences in lexicon, use of certain grammatical constructions and punctuation were studied, using statistical methods.
Käännöskielen ominaispiirteitä haettiin analysoimalla välimerkkien käyttöä, sanastoa ja kielioppia.
The language of Finnish translations from Russian was compared to the language of the texts of the subcorpus of original literary Finnish texts from The Savonlinna Corpus of Translated Finnish.
Korpuksen tekstien valinnassa hyödynnettiin tekeillä olevaa venäjästä suomennetun kirjallisuuden bibliografiaa, jonka tiedoista muodostettiin tietokanta.
However, certain influence of bilingual dictionaries on translators can also be traced.
Korpuksesta saatujen käännösekvivalenttien ja sanakirjoista poimittujen sanavastineiden vertailu taas osoittaa sanakirjan vaikuttavan kääntäjään.
The data from both parallel texts and bilingual dictionaries was considered.
Väitöskirjatutkimuksessa käsitellään rinnakkaistekstikorpuksien keräämistä ja käyttömahdollisuuksia.
Furthermore, a special tool for searching possible translation equivalents was designed.
Tutkimalla bibliografian sisältämää tietoa tehtiin tarpeelliset luokitukset ja määriteltiin valintakriteerit.
It was discovered that, although such words sometimes are difficult to translate, it is still the text and not a single word that is translated, and, in most cases, the translator can find a solution on the context level.
Rinnakkaiskorpuksen käännökset osoittavat ainakin sen, että maailmankuvan ongelmat eivät estä käännösprosessia.
Some Russian words, which are believed to be important for the Russian culture and Russian way of thinking, were studied on the Corpus material.
Erikielisten tekstien kohdentamiseksi (aligning) sekä venäjän- että suomenkielisten sanalistojen lemmatisoimiseksi on jouduttu kehittämään työkalut.
This dissertation consists of three original publications.
Väitöskirja koostuu kolmesta osajulkaisusta.
In both studies the majority of the participants were women and they were on average 47 years old.
Osallistujista suurin osa oli naisia ja vastaajien keski-ikä oli 47 vuotta.
Study II (N = 97) was based on an intervention study carried out in seven Finnish organizations in 2014.
Toinen osajulkaisu perustui (N = 97) interventiotutkimukseen, joka toteutettiin seitsemässä suomalaisessa organisaatiossa vuonna 2014.
Eleven organizations participated in 2013 and 2014, and one organization participated in 2014 and 2015.
Pitkittäistutkimus toteutettiin yhdessätoista suomalaisessa organisaatiossa vuosina 2013 ja 2014 sekä yhdessä organisaatiossa vuotta myöhemmin (2014 ja 2015).
The data used in this dissertation were collected as a part of a larger research project called "Recovery from work stress: Integrating perspectives of work and environmental psychology", which consisted of a longitudinal questionnaire study and an intervention study.
Aineisto kerättiin osana tutkimushanketta "Työkuormituksesta palautuminen: Työ- ja ympäristöpsykologisten näkökulmien yhdistäminen", joka koostui pitkittäis- ja interventiotutkimuksista.
Studies I (N = 841) and III (N = 1722) were based on the questionnaire study carried out in 12 Finnish organizations.
Pitkittäistutkimuksessa kerättyä aineistoa hyödynnettiin ensimmäisessä (N = 841) ja kolmannessa (N = 1722) osajulkaisussa.
The virtues of rest : Recovery from work during lunch breaks and free evenings
Taukojen edut : Työkuormituksesta palautuminen lounastauoilla ja vapaa-aikana
Lunchtime recovery was in turn related to less exhaustion and more vigor a year later, but the effects were small.
Onnistunut palautuminen lounastauoilla puolestaan oli yhteydessä vähäisempään uupumusasteiseen väsymykseen ja lisääntyneeseen tarmokkuuteen vuoden aikavälillä, mutta yhteys oli suhteellisen heikko.
Overall the results supported the ideas drawn from the effort-recovery model and the conservation of resources theory, i.e., lunch breaks that are free from demands and replenish resources enhance recovery.
Kokonaisuudessaan tulokset tukivat ponnistelujen ja palautumisen mallin ja voimavarojen säilyttämisen teorian pohjalta asetettuja oletuksia: Lounastauot, jotka olivat työn vaatimuksista vapaita ja lounastaukojen viettäminen voimavaroja kartuttavalla tavalla edistivät työkuormituksesta palautumista.
Second, regarding the intervention activities, on days when employees engaged in park walks or relaxation exercises during lunch breaks, they experienced higher levels of well-being (higher concentration, less strain and fatigue) at the end of the working day compared to days without these exercises.
Interventiotutkimuksessa havaittiin, että työntekijät kokivat hyvinvointinsa (parempi keskittymiskyky, vähemmän stressiä ja väsymystä) iltapäivällä paremmaksi niinä päivinä, kun he kävivät puistokävelyllä tai tekivät rentoutusharjoituksen lounastauolla verrattuna päiviin ilman tätä harjoitusta.
Employees in both studies came from various fields and worked mainly in knowledge-intensive or emotionally demanding jobs (e.g. in education, public administration, media, IT, and engineering).
Tyypillisimmät alat olivat koulutus, julkinen hallinto, media ja informaatioteknologia.
Organizations should pay attention to practices that allow employees to take workday breaks and detach during evenings after work in order to foster employee well-being in the long term.
Työhyvinvoinnin edistämiseksi työnantajien tulisi kiinnittää huomiota käytöntöihin, jotka mahdollistavat säännölliset tauot työstä ja työstä irrottautumisen vapaa-ajalla.
Based on the effort-recovery model and the conservation of resources theory, lunch breaks that are free from job demands and offer opportunities to engage in resource recovering activities were expected to enhance recovery.
Ponnistelujen ja palautumisen malliin sekä voimavarojen säilyttämisen teoriaan pohjautuen oletettiin, että lounastauot edistävät parhaiten palautumista silloin, kun ne ovat vapaita työn vaatimuksista ja kartuttavat työntekijän voimavaroja.
The results supported the long-term direct effects between detachment and strain as expected based on the stressor-detachment model, but the moderator hypotheses received only partial support.
Mallin pohjalta asetettu hypoteesi irrottautumisen suojaavasta vaikutuksesta aikapaineiden haitallisia vaikutuksia vastaan sai vain osittaista tukea.
This dissertation focuses on recovery from work stress during lunch breaks and free evenings and investigates how recovery relates to psychological well-being on a daily level and over one year.
Tämän väitöskirjatutkimuksen päätavoitteena oli tutkia työkuormituksesta palautumista lounastauoilla ja vapaa-aikana sekä selvittää, miten palautuminen on yhteydessä hyvinvointiin.
Furthermore, in line with the stressor-detachment model, insufficient detachment (i.e. mental disengagement from work related thoughts) during free evenings was expected to predict increase in strain over time.
Lisäksi työstressin ja irrottautumisen mallin mukaisesti riittämättömän työstä irrottautumisen vapaa-ajalla oletettiin lisäävän uupumusasteista väsymystä ja uniongelmia vuoden yli.
Lunchtime enjoyment mediated the beneficial effects of park walks on well-being and lunchtime detachment mediated the effects of relaxation exercises on well-being.
Lisääntynyt mielihyvän kokemus lounastauoilla välitti puistokävelyn vaikutuksia iltapäivän hyvinvointiin.
Finally, in Study III, I investigated whether detachment during free evenings was related to intra-individual change in exhaustion or sleep difficulties over one year, and whether detachment attenuated the effects of workload on these strain outcomes.
Kolmannessa tutkimuksessa tarkasteltiin, onko työstä irrottautuminen vapaa-ajalla yhteydessä uupumusasteiseen väsymykseen ja uniongelmiin vuoden aikavälillä.
Recovering lunch break activities were also related to concentration at the end of the working day, suggesting that lunch breaks play a role in sustaining performance throughout the day.
Lisäksi rentoutusharjoitukset ja puistokävely lounastauolla olivat yhteydessä parempaan keskittymiskykyyn iltapäivällä, mikä antaa viitteitä siitä, että lounastauoilla saattaa olla myös työsuoritusta parantava vaikutus.
The results revealed, first, that taking lunch breaks regularly, taking longer lunch breaks, and spending breaks outside the office building were positively associated with lunchtime recovery.
Lisäksi palautumista edistivät lounastaukojen pitäminen useita kertoja viikossa, pidemmät lounastauot ja lounastaukojen viettäminen toimistorakennuksen ulkopuolella.
All the results are based on models that controlled for relevant job characteristics.
Kaikissa analyyseissa huomioitiin myös työn piirteiden merkitys palautumiseen ja hyvinvointiin.
Detachment also attenuated the effects of workload on exhaustion cross-sectionally but not over time.
Irrottautuminen myös suojasi aikapaineiden uupumusasteista väsymystä lisääviltä vaikutuksilta, mutta tämä yhteys oli havaittavissa ainoastaan poikittaisasetelmassa.
Autonomy was related to more lunchtime recovery, daily demands at work were related to higher levels of strain at the end of the working day, and workload was related to sleep difficulties cross-sectionally and to exhaustion over time.
Autonomia työssä oli yhteydessä onnistuneeseen palautumiseen lounastauoilla ja työntekijät kokivat useammin olonsa stressaantuneeksi ja jännittyneeksi iltapäivällä niinä päivinä, kun työn vaatimukset olivat korkeat.
However, stronger associations were found between experiencing detachment and control during lunch breaks and lunchtime recovery.
Tulokset osoittivat, että työstä irrottautuminen ja kontrollin tunne lounastaukojen aikana olivat yhteydessä onnistuneeseen palautumiseen lounastauoilla.
Finally, poor detachment during free evenings was related to an increase in exhaustion and sleep difficulties over one year.
Kun tarkasteltiin työstä irrottautumista vapaa-aikana, havaittiin, että puutteellinen irrottautuminen ennusti lisääntynyttä uupumusasteista väsymystä ja uniongelmia vuoden yli.
Study II explored the within-person effects of lunchtime intervention activities on employees’ well-being at the end of the working day.
Toisessa tutkimuksessa selvitettiin, onko lounastauon aikainen rentoutusharjoitus tai puistokävely yhteydessä työntekijöiden hyvinvointiin iltapäivällä ennen kotiinlähtöä.
In practice, lunch breaks offer a significant recovery opportunity and engaging in recovering activities during lunch breaks is a promising way to enhance daily well-being at work.
Lounastauot mahdollistavat palautumisen työkuormituksesta jo työpäivän aikana.
In Study I, I examined which lunchtime recovery experiences and activities were related to lunchtime recovery cross-sectionally, and whether lunchtime recovery in turn predicted energy levels at work one year later.
Ensimmäisessä tutkimuksessa tarkasteltiin, miten erilaiset tavat viettää lounastaukoa ja lounastaukojen aikaiset palautumiskokemukset (työstä irrottautuminen ja kontrollin tunne) edistävät palautumista.
The intervention activities examined were park walks and relaxation exercises.
Mukana oli työntekijöitä, jotka työskentelivät tietointensiivisillä aloilla tai emotionaalisesti kuormittavissa töissä.
"International migration, the State and Policy - Labour Immigration and Policy in Canada, New Zealand and Switzerland in 1975-2001" South-north and east-west migratory flows have increased exponentially during the past 30 years.
SIIRTOLAISUUS,VALTIO JA POLITIIKKA - Kanadan, Sveitsin ja Uuden-Seelannin työvoiman maahanmuutto ja politiikka 1975-2001
On the comparative level, both internally chronologically and mutually state-wise, the outcome is that economically selective immigration policy gives a better internal economic result than a reactive one and that a reactive policy seems to increase racism and unemployment more than a selective policy.
Aiemmin varsin sulkeutuneessa ja maahanmuuttoa rajoittaneessa Sveitsissäkin tendenssi on lievästi tämä, vaikka valikoivasta työvoiman maahanmuutosta puhuvatkin tänä päivänä lähinnä tutkijat, ja poliitikot ovat traditionaalisesti tehneet eurooppalaisella työvoiman maahanmuutolla lähinnä ulkopolitiikkaa.
The changing labour immigration policy in Canada, Switzerland and New Zealand is analyzed through interrupted time-series, elaborated e.g. by Dunn.
Ovatko Kanadan ja Uuden-Seelannin työvoiman maahanmuuton pistelaskujärjestelmät saavuttaneet tavoitteensa?