natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These parameters influence the mechanical properties of the developed materials.
Nämä ominaisuudet määräävät osaltaan kehitettyjen materiaalien mekaanisia ominaisuuksia.
The S-layer protein of Lactobacillus brevis ATCC 8287 was shown to reassemble on cationic liposomes.
Lactobacillus brevis ATCC 8287 -kannan pintakerrosproteiinin havaittiin järjestäytyvän kationisille liposomeille.
Over a hundred years after the principle behind X-ray scattering was first explained, it still provides information about the properties of matter which is not available by other means.
Vaikka röntgensironnan löytymisestä ja ilmiön selittämisestä on jo yli sata vuotta, se on edelleen tärkeä keino saada sellaista tietoa materiaalien ominaisuuksista, johon ei muutoin päästä käsiksi.
In all cases, X-ray scattering provided information on the nanostructure of biological or biomimetic materials.
Kaikissa yllä mainituissa tapauksissa röntgensironnalla saatiin tietoa biologisten tai biomimeettisten materiaalien nanorakenteesta.
The effects depended both on ionic liquid type, concentration, and lipid composition of the vesicle.
Vaikutukset riippuivat niin ioninesteestä, sen konsentraatiosta kuin liposomin koostumuksestakin.
Liposomes were also used as a biomembrane model to study the interactions of phosphonium-based ionic liquids with cell membrane mimics.
Liposomeja käytettiin myös solukalvomalleina fosfoniumpohjaisten ioninesteiden vuorovaikutuksien tutkimiseen.
Elastic X-ray scattering is a probe which provides information on the structure of matter in nanometer lengthscales.
Elastinen röntgensironta on materiaalitutkimuksen menetelmä, jonka avulla voidaan selvittää nanotason rakenteita.
In most cases, ionic liquids with long hydrocarbon chains in the cation induced disorder in the system, but in one case also selective extraction of lipids and reassembly into lamellae was observed.
Useimmissa tapauksissa altistus pitkäketjuisille ioninestekationeille aiheutti epäjärjestystä, mutta yhdessä tapauksessa liposomeista erkautuneista lipideistä muodostui järjestäytyneitä lamelleja.
SAXS was used together with dynamic light scattering and zeta potential measurements to study protein and liposome structures.
Pienkulmasironnalla, dynaamisella valonsironnalla ja zetapotentiaalimittauksilla tutkittiin proteiinien ja liposomien muodostamia rakenteita.
WAXS was used as a complementary technique to provide information on the structure-function relationship of a novel biomimicking material composed of a genetically engineered protein, chitin and calcium carbonate, and films composed of hydroxypropylated xylan.
Laajakulmasirontamittauksilla puolestaan täydennettiin tutkimuksia, joissa tutkittiin uuden geenimuunnellun proteiinin, kitiinin ja kalsiumkarbonaatin muodostaman biomateriaalin sekä hydroksipropyloidusta ksylaanista valmistettujen kalvojen rakenteen vaikutusta niiden toiminnallisuuteen.
In both cases, also the crystallite size was determined.
Tämän lisäksi kummankin materiaalin kidekoko laskettiin.
All studied ionic liquids penetrated multilamellar vesicles and caused a thinning of the lamellar distance that was dependent on ionic liquid concentration.
Kaikki tutkitut ioninesteet läpäisivät multilamellaariset liposomit ja ohensivat liposomien seinämien lamelleja.
WAXS gives information on the structures in atomistic scales, while SAXS provides information in the important range above atomistic but below microscale.
Laajakulmasironta kertoo atomitason rakenteesta ja pienkulmasironta sitä suuremmasta mutta mikrotasoa pienemmästä rakenteesta.
Structure in this size scale determines the mechanical and functional properties of materials, and in this thesis, small- and wide-angle X-ray scattering (SAXS and WAXS) have been used to study the structure of biological and biomimetic materials.
Tässä väitöskirjassa pien- ja laajakulmasirontaa on käytetty biologisten ja biomimeettisten materiaalien rakenteen tutkimukseen.
The ability of the ionic liquids to disrupt membranes was, however, dependent on the length of hydrocarbon chains in the cation.
Ioninesteiden kationien hiiliketjun pituus vaikutti kuitenkin merkittävästi ioninesteiden kykyyn aiheuttaa muita muutoksia liposomien rakenteeseen.
The presence of calcium carbonate and its polymorph (calcite) was determined from the biomimetic material.
Biomimeettisen materiaalin sisältämän kalsiumkarbonaatin kiteytyminen varmistettiin ja kidemuoto tunnistettiin kalsiitiksi.
For the xylan films, crystallinity was assessed.
Ksylaanikalvojen kiteisyys määritettiin.
Receiving social assistance does not only indicate economic problems, but also problems with health.
Toimeentulotuen saaminen ei kerro vain taloudellisista ongelmista, vaan myös terveysongelmista.
The standardised factors were age, sex, personal taxable income, immigration, and student status.
Vakioitavana olivat ikä, sukupuoli, henkilökohtaiset veronalaiset tulot, maahanmuuttajatausta ja opiskelijastatus.
When reducing the need for social assistance, attention must be paid particularly to the treatment of mental health problems.
Toimeentulotuen tarpeen vähentämisessä on kiinnitettävä huomiota erityisesti mielenterveysongelmien hoitoon.
Social assistance recipients were more often entitled to reimbursements for severe and long-term diseases (19.5 %) than the general population (14.9 %).
Toimeentulotuen saajilla oli yleisemmin vaikeisiin tai pitkäaikaisiin sairauksiin myönnettäviä lääkekorvausoikeuksia (19,5 %) kuin muulla väestöllä (14,9 %).
The statistically significant odds ratios for the groups receiving social assistance from 1 to 3 months and from 9 to 12 months during the year were 2.78 and 5.27 (the original population), 2.44 and 7.79 (population immigrated from the OECD countries), 2.31 and 3.57 (population immigrated from the former Soviet Union area), and 2.04 and 5.10 (population immigrated from other countries).
Toimeentulotukea 1–3 ja 10–12 kuukautta saaneiden tilastollisesti merkitsevät ristitulosuhteet olivat 2,78 ja 5,27 (kantaväestö), 2,44 ja 7,79 (OECD-maista saapuneet), 2,31 ja 3,57 (entisestä Neuvostoliitosta saapuneet) ja 2,04 ja 5,10 (muut), kun vertailuryhmänä olivat toimeentulotukea saamattomat helsinkiläiset.
A similar difference was seen in reimbursements for severe mental disorders (6.2 % vs. 3.9 %) and psychotropic medicine purchases (33.7 % vs. 14.2 %), cardiovascular diseases reimbursements (5.0 % vs. 4.2 %) and medicine purchases (20.9 % vs. 13.2 %), asthma and COPD reimbursements (3.2 % vs. 2.1 %) and medicine purchases, and diabetes reimbursements (3.6 % vs. 2.4 %) and medicine purchases (6.1 % vs. 3.4 %).
Samansuuntainen ero näkyi psyykensairauksien korvausoikeuksissa (6,2 % vs. 3,9 %) ja lääkeostoissa (33,7 % vs. 14,2 %), sydän- ja verisuonisairauksien korvausoikeuksissa (5,0 % vs. 4,2 %) ja lääkeostoissa (20,9 % vs. 13,2 %), astman ja keuhkoahtaumataudin korvausoikeuksissa (3,2 % vs. 2,1 %) ja lääkeostoissa (10,9 % vs. 5,4 %) sekä diabeteksen korvausoikeuksissa (3,6 % vs. 2,4 %) ja lääkeostoissa (6,1 % vs. 3,4 %).
The incidences of mental health problems, cardiovascular diseases, asthma and chronic obstructive pulmonary disease (COPD), and diabetes were examined.
Tarkemmin tarkasteltiin mielenterveysongelmia, sydän- ja verisuonisairauksia, astmaa ja keuhkoahtaumatautia sekä diabetesta.
The psychotropic medicine consumption was the more common the more months of social assistance was received during the year.
Psyykenlääkkeiden käyttö oli sitä yleisempää mitä useamman kuukauden toimeentulotukea oli vuoden aikana saanut.
The data was combined from the registers of Department of Social Services of the City of Helsinki and Kela, the Social Insurance Institution of Finland.
Aineistona käytettiin Helsingin kaupungin sosiaaliviraston ja Kelan rekisteritietoja.
In this study the morbidity of adult social assistance recipients was compared to the morbidity of the general population in Helsinki in 2010.
Tutkimuksessa tarkasteltiin täysi-ikäisten toimeentulotukea saaneiden sairastavuutta verrattuna tulotasoltaan vastaavaan muuhun väestöön Helsingissä vuonna 2010.
To compare the incidences, the shares of the general population were standardised to respond the shares of the social assistance recipients with weighting.
Esiintyvyysosuuksien vertailemiseksi muuta väestöä kuvaava aineisto vakioitiin painokertoimin vastaamaan toimeentulotuen saajien aineistoa.
The indicators of morbidity were special reimbursements for medicine expenses and purchases of prescription medicines.
Sairastavuutta tarkasteltiin lääkekorvausoikeus- ja lääkeostotietojen avulla.
When measured with medicine consumption, the morbidity of the social assistance receivers is higher than the morbidity of the population with the same income level and similar sociodemographic characteristics.
Lääkekäytön mukaan toimeentulotukea saaneet sairastavat enemmän kun tulotasoltaan ja muilta ominaisuuksiltaan vastaava väestö.
The association was similar both in the original population and in the immigrant groups.
Yhteys oli samansuuntainen riippumatta maahanmuuttajataustasta.
A logistic regression analysis measuring the association between the use of psychotropic medication and the length of the social assistance receiving during the year was made.
Psyykenlääkkeiden käyttöä suhteessa toimeentulotuen saamisen kestoon tarkasteltiin logistisella regressioanalyysilla.
However, based on previous research there can be accumulated social problems, e.g. health problems behind the need of social assistance.
Toimeentulotukea maksetaan pienituloisuuden perusteella, mutta sen taustalla voi olla myös terveysongelmia.
Openness and mediatization of policymaking in the Finnish consensus democracy
Päätöksenteon avoimuus ja medioituminen Suomen konsensusdemokratiassa
For instance, ministers are not usually expected to make public statements during tripartite policy preparation.
Esimerkiksi ministereiltä ei yleensä toivota julkisia kannanottoja kolmikantaisen valmistelun aikana.
Institutional and cultural changes have, however, created new pressures for policymakers to act in media publicity.
Institutionaaliset ja kulttuuriset muutokset ovat kuitenkin luoneet päättäjille uudenlaisia paineita toimia mediajulkisuudessa.
The results show that the tradition of looking for a consensus constrains the openness of public discussion in Finland.
Tutkimus osoittaa, että konsensuksen etsimisen perinne rajoittaa julkisen keskustelun avoimuutta Suomessa.
They have created public information practices that simultaneously meet the expectations of openness and secure working peace for policy preparation.
He ovat luoneet tiedotuskäytäntöjä, jotka samanaikaisesti vastaavat avoimuuden vaatimuksiin ja turvaavat valmistelulle työrauhan .
Consensus and compromises have been built within small circles of policymakers behind closed doors, and the strong position of civil servants, president and interest organizations has limited public discussion.
Yhteisymmärrystä ja kompromisseja on rakennettu päättäjien pienessä piirissä suljetuin ovin, ja virkamiesten, presidentin ja etujärjestöjen vahva asema ovat rajoittaneet julkista keskustelua.
In the Finnish consensus democracy, public discussion has traditionally played a small role in policymaking.
Suomen konsensusdemokratiassa julkisella keskustelulla on ollut perinteisesti ohut rooli poliittisessa päätöksenteossa.
The way that members of the multi-party government manage the news can weaken accountability by reducing citizens possibilities to evaluate politicians behaviour.
Monipuoluehallitusten jäsenten harjoittama julkisuudenhallinta voi heikentää tilivelvollisuutta vähentämällä kansalaisten mahdollisuuksia arvioida poliitikkojen toimintaa.
Results support conclusions of earlier research, suggesting that mediatization is rather shallow: it has changed symbolic politics and public information activities more than policymaking.
Tulokset tukevat aiempien tutkimusten johtopäätöstä, että medioituminen on melko pinnallista: se on muuttanut enemmän symbolista politiikkaa ja tiedotustoimintaa kuin päätöksentekoa.
Policymakers manage publicity through common publicity rules.
Päättäjät hallitsevat julkisuutta yhteisten julkisuussääntöjensä avulla.
The article-based thesis is based on two case studies and a survey of members of parliament (MPs).
Artikkeliväitöskirja pohjautuu kahteen tapaustutkimukseen sekä kansanedustajakyselyyn.
Civil servants, who act in a neutral way regarding publicity, often have a central role in informing the public, which can narrow publicity and transparency.
Neutraalisti esiintyvillä virkamiehillä on usein keskeinen rooli tiedottamisessa, mikä voi kaventaa julkisuutta ja läpinäkyvyyttä.
Results indicate that the core of policymaking is often still rather isolated from publicity.
Tulokset osoittavat, että poliittisen päätöksenteon ydin on edelleen usein varsin eristetty julkisuudelta.
This thesis examines how openly Finnish policymakers (i.e. politicians, civil servants and interest organizations) act towards public discussion.
Väitöskirja tutkii, miten avoimesti suomalaiset päättäjät eli poliitikot, virkamiehet ja etujärjestöt suhtautuvat julkiseen keskusteluun.
Media publicity affects symbolic politics (i.e. politicians competition for voters) more than actual decisions.
Mediajulkisuus vaikuttaa enemmän symboliseen politiikkaan eli poliitikkojen kilpailuun äänestäjistä kuin varsinaisiin päätöksiin.
For instance, policymakers can publish information regarding policy preparation actively but on such a general level that it does not lead to public discussion.
Esimerkiksi valmistelusta voidaan tiedottaa aktiivisesti, mutta niin yleisellä tasolla, että julkista keskustelua ei synny.
The norm of openness has been strengthened in society (i.e. policymaking is expected to be more transparent than before); politics has been mediatized (i.e. the significance of media in politics seems to have increased); the role of committees has been reduced in policy preparation; and parliamentarism has been strengthened.
Avoimuuden normi on vahvistunut yhteiskunnassa eli päätöksenteolta odotetaan aiempaa suurempaa läpinäkyvyyttä, politiikka on medioitunut eli median merkitys politiikassa näyttää kasvaneen, komiteoiden rooli päätösvalmistelussa on pienentynyt ja parlamentarismia on vahvistettu.
It studies how policymakers participate in discussions taking place in media publicity, what kind of rules on public communication policymaking institutions include and how institutions have reacted to the strengthening of the norm of openness.
Se tarkastelee, miten päättäjät osallistuvat mediajulkisuudessa käytävään keskusteluun, millaisia julkiseen viestintään liittyviä sääntöjä päätöksentekoinstituutioissa on, ja miten instituutiot ovat reagoineet avoimuuden normin vahvistumiseen.
Policymakers prefer not to talk about policy negotiations in detail in public because publicity can freeze negotiations.
Päättäjät eivät mielellään tuo neuvottelujen yksityiskohtia julkisuuteen, koska julkisuus voi lukkiuttaa neuvotteluasetelmia.
Moreover, the majority of MPs think that the news media s behaviour affects public discussions much more than policy processes and decisions made by the government and parliament.
Kansanedustajien enemmistön mielestä uutismedian toiminta vaikuttaa huomattavasti enemmän julkiseen keskusteluun kuin valtioneuvoston ja eduskunnan tekemiin päätöksiin ja päätöksentekoprosesseihin.
The study also asks how strongly policymaking is mediatized i.e. what is the significance of media publicity in policymaking and to what extent does the news media affect policymaking.
Tutkimus kysyy myös, miten vahvasti poliittinen päätöksenteko on medioitunut eli mikä merkitys mediajulkisuudella on päätöksenteossa ja missä määrin uutismedia vaikuttaa päätöksentekoon.
Policymaking institutions have developed means to protect policy processes against media publicity and the demands for openness.
Päätöksentekoinstituutiot ovat kehittäneet keinoja suojella päätöksentekoprosesseja mediajulkisuudelta ja avoimuuden vaatimuksilta.
MPs were surveyed on the news media s agenda-setting power (i.e. the media s influence on political institution agendas).
Kansanedustajakysely käsitteli uutismedian agenda setting -valtaa eli median vaikutusta poliittisten instituutioiden asialistoihin.
The case studies focus on a social security reform committee (2007 2009) and a government s programme to increase productivity in state administration (2002 2011).
Tapaustutkimukset käsittelevät Sosiaaliturvan uudistamiskomiteaa (2007 2009) ja valtion tuottavuusohjelmaa (2002 2011), ja niiden aineistona on käytetty päättäjien ja toimittajien haastatteluja, mediajuttuja, tiedotusmateriaalia sekä asiakirjoja.
Citizens and the media, however, presume openness.
Kansalaiset ja media kuitenkin odottavat avoimuutta, joten päättäjät eivät voi täysin vetäytyä julkisuudesta.
After the seroconversion, the sRAGE concentrations remained stable.
Serokonversion jälkeen liukoisen RAGEn pitoisuudet pysyivät vakaina.
The advanced glycation end products (AGEs) are produced via glycation reactions between reducing sugars and proteins.
Glykosylaation kautta kehittyvät lopputuotteet (advanced glycation end product, AGE) syntyvät sokereiden liittyessä valkuaisaineisiin glykaatioreaktiolla.
Recently a novel autoantibody specificity was discovered, the ZnT8 autoantibodies (ZnT8A).
Muutamia vuosia sitten löydettiin uusi vasta-ainetyyppi, ZnT8-vasta-aineet (ZnT8A).
The incidence of type 1 diabetes has been increasing over recent decades.
Tyypin 1 diabeteksen ilmaantuvuus on lisääntynyt kiihtyvällä nopeudella.
They have higher sRAGE and sRAGE/AGE-ratio than the controls before seroconversion.
Esidiabeetikoilla oli korkeammat sRAGE ja RAGE/AGE-suhde kuin kontrolleilla ennen serokonversiota.
ZnT8A-assay did not improve the detection rate of beta-cell autoimmunity.
ZnT8A-määritys ei lisännyt autoimmuniteetin toteamisherkkyyttä.
Diabetic ketoacidosis at diagnosis and the high-risk HLA-genotype were related to lower sRAGE.
Ketoasidoosi diagnoosivaiheessa ja korkeaan diabetesriskiin liittyvä HLA-genotyyppi ennustivat matalaa sRAGEa.
A decrease in sRAGE has been observed in various studies on acute inflammation.
Aiemmissa tutkimuksissa on havaittu sRAGE:n laskua akuutissa tulehduksessa.
Humoral beta-cell autoimmunity, AGER gene polymorphism, and circulating soluble RAGE in pre-clinical and clinical type 1 diabetes
Beetasoluihin kohdistuva autoimmuniteetti, RAGE-geenin polymorfismi ja liukoinen RAGE prekliinisessä ja kliinisessä diabeteksessa
ZnT8A were associated with age and metabolic state at diagnosis as well as to HLA genotype.
ZnT8A-positiivisuudella oli yhteys sairastumisikään, metaboliseen tilaan diagnoosihetkellä ja HLA-genotyyppiin.
Children with significantly increased risk for type 1 diabetes can be recognized from the general population based on their HLA-genotype and a panel of autoantigen-specific antibody assays.
Merkittävä osa lapsista, joilla on lisääntynyt riski sairastua tyypin 1 diabetekseen, voidaan tunnistaa HLA-genotyypin ja insuliinia tuottaviin soluihin kohdistuvien autovasta-aineiden perusteella.
This thesis set out to define the characteristics of ZnT8A and RAGE in clinical and pre-clinical type 1 diabetes.
Väitöskirjan tavoitteena oli selvittää ZnT8A:n ja RAGEn merkitystä esidiabeteksessa ja tuoreessa tyypin 1 diabeteksessa.
Among the newly diagnosed children with type 1 diabetes, 63% tested positive for ZnT8A.
Vastasairastuneista 63%:lla oli ZnT8A:ta.
The soluble form of RAGE (sRAGE) is counteracting the effects of proinflammatory, membrane-bound RAGE.
RAGEn liukoinen muoto, soluble RAGE (sRAGE) toimii tulehdusreaktiota edistävän, solukalvoon sitoutuneen RAGEn vastavaikuttajana.
The reason for the increase, and the initial trigger for the autoimmune process remain unknown.
Syytä ilmaantuvuuden lisääntymiselle, tai sairauden kehittymisen laukaisevaa tekijää ei tiedetä.
These observed associations might be a result of an intrinsic protective mechanism, which fails at seroconversion.
Tämä saattaa olla merkki elimistön suojamekanismista, joka pettää autovasta-aineiden ilmaantuessa.
Prediabetic children had higher sRAGE than autoantibody-negative controls.
Diabetekseen sairastuvilla lapsilla oli korkeampi sRAGE kuin kontrolleilla.
Polymorphisms of the gene encoding RAGE, AGER, are associated with the risk and the complications of diabetes according to previous studies.
Pistemutaatiot RAGEa koodittavassa AGER-geenissä ovat tutkimusten perusteella yhteydessä diabetesriskiin ja sairauden komplikaatioihin.
AGEs and their interaction with the receptor for AGEs (RAGE), have been implicated to play a role in the pathogenesis and complications of diabetes.
AGEt ja niiden vuorovaikutus reseptorimolekyylin, receptor for advanced glycation end products (RAGE), kanssa on mahdollisesti osallisena sekä tyypin 1 että tyypin 2 diabetekseen ja komplikaatioihin.
To conclude, sRAGE, which has been considered cytoprotective in previous studies, is positively associated with older age at disease onset, protection from metabolic decompensation at diagnosis and AGER genotypes with a lower risk for type 1 diabetes.
Yhteenvetona todettiin, että korkea sRAGE oli yhteydessä lievempään taudinkuvaan ja tyypin 1 diabetekselta suojaaviin AGER-alleeleihin.
Two polymorphic variants of the AGER gene, associated with increased risk for type 1 diabetes, correlated with reduced sRAGE.
Kaksi AGER-geenin lisääntyneeseen diabetesriskiin liittyvää pistemutaatiota oli yhteydessä alhaiseen sRAGE-pitoisuuteen.
Children, who seroconvert to humoral islet cell autoimmunity early in childhood, experience a drop in sRAGE coinciding with the appearance of the first autoantibodies.
Lapsilla, jotka sairastuivat tyypin 1 diabetekseen, havaittiin sRAGEn laskua serokonversion aikoihin.
We demonstrate the presence of regulatory elements in the 3ʹUTR of BDNF and GDNF and, show that BDNF is regulated by four different miRs, namely miR-1, miR-10b, miR-155 and miR-191 and, RBP tristetraprolin (TTP) in different cell lines.
Käyttämällä eri solulinjoja voitiin osoittaa BDNF:llä ja GDNF:llä olevan 3 UTR-säätelyelementtejä ja että BDNF:n geeniä säätelee 4 eri miR:ta, miR-1, miR-10b, miR-155 ja miR-191 sekä RBP tristetraproliini (TTP).
We conclude that 3ʹUTR mediated regulation of BDNF and GDNF is biologically important and propose that 3ʹUTR replacement is an informative way to study gene function in vivo.
Tulosten perusteella BDNF:n ja GDNF:n 3 UTR-välitteinen säätely on biologisesti merkittävää ja 3 UTR:n korvaaminen on informatiivinen menetelmä tutkia geenien toimintaa in vivo.
Neurotrophic factors such as brain¬-derived neurotrophic factor (BDNF) and glial cell line¬¬¬-derived neurotrophic factor (GDNF) are a family of proteins which play an important role inside and outside central nervous system.
Hermokasvutekijäperheeseen kuuluvilla aivoperäisellä hermokasvutekijällä (Brain derived neurotrophic factor, BDNF) ja gliasoluperäisellä hermokasvutekijällä (glial cell derived neurotrophic factor, GDNF) on tärkeä rooli sekä keskushermostossa että muualla elimistössä.
In this thesis, we investigated the 3ʹUTR mediated regulation of BDNF and GDNF.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin BDNF:n ja GDNF:n 3 UTR-välitteistä säätelyä.
Messenger RNAs (mRNAs) play a critical role in gene expression by conveying genetic information from DNA to protein synthesis.
Lähetti-RNA (mRNA) molekyylit siirtävät DNA:n sisältämän geneettisen informaation proteiinisynteesiin.
Finally, we demonstrate that replacement of GDNF 3ʹUTR in mice with a 3ʹUTR with reduced responsiveness to negative regulators including miRs leads to elevated level of endogenous GDNF mRNA and protein in various organs with profound biological effects including in the brain dopamine system function in mice.
Kun hiirten GDNF 3 UTR korvattiin 3 UTR:llä, joka ei ole yhtä herkkä negatiivisille säätelytekijöille, kuten miR:lle, havaittiin endogeenisen GDNF:n mRNA- ja proteiinitasojen nousu useissa eri elimissä ja merkittävä muutos hiirten aivojen dopamiinijärjestelmässä.