natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As hedging with storage requires the company to fully invest in natural rubber to be stored, opportunity costs were assumed to take place and it was determined that hedging with storage would lead to higher costs than hedging with futures or swaps.
Fyysinen suojaaminen vaatisi yritystä investoimaan varastoitavaan luonnonkumiin, minkä johdosta myös vaihtoehtoiskustannukset otettiin huomioon, ja huomattiin, että fyysinen suojaaminen johtaisi korkeampiin kustannuksiin kuin suojaaminen johdannaisilla.
The company is currently sourcing natural rubber on the spot and is not deploying hedging activities for natural rubber.
Yrityksen tämänhetkinen luonnonkumin hankintastrategia perustuu spot-kauppaan, eikä yritys suojaa luonnonkumihankinnan hintariskiä.
The results from empirical testing show that by mitigating the price risk of natural rubber, the company is expected to experience increase in natural rubber costs compared to current sourcing strategy, with more significant increases for longer hedging horizons.
Empiiristen testien tulokset osoittavat, että hintariskin suojaamisen voidaan olettaa nostavan luonnonkumin hankintakustannuksia verrattuna nykyiseen hankintastrategiaan.
It was also concluded that hedging with storage cannot be considered as a feasible hedging strategy for the company in the presence of financial derivatives.
Tulosten perusteella voidaan myös todeta, ettei fyysinen suojaaminen ole suositeltava tapa suojata, mikäli on mahdollisuus suojata johdannaisilla.
The significance of cytokine production in relation to epileptic seizures is not yet fully known.
Sytokiinituotannon merkitystä epilepsiakohtausten yhteydessä ei vielä täysin tiedetä.
The significance of TNFα and IL-6 is less well established, but IL-6 may be proconvulsant and local TNFα anticonvulsant.
TNFα voi olla antikonvulsiivinen ja IL-6 prokonvulsiivinen.
IL-1b is proconvulsant and neurotoxic in animal models, whereas IL-1RA antagonist acts as an anticonvulsant and neuroprotectant.
IL-1β on kokeellisissa malleissa prokonvulsiivinen ja neurotoksinen, IL-1RA:n vaikutukset ovat päinvastaiset.
In patients with refractory chronic epilepsy we evaluated the source of cytokines with comparing the plasma levels of cytokines with the production of cytokines by blood cells.
Vaikeahoitoista kroonista epilepsiaa sairastavilla potilailla arvioimme sytokiinien alkuperää vertaamalla sytokiinien plasmatasoja veren monosyyttien kykyyn tuottaa sytokiineja.
We studied the circulating levels of cytokines in cerebrospinal fluid and plasma after tonic-clonic seizures with different time-windows in order to assess the significance of recent seizures in relation to cytokine production.
Määritimme sytokiinipitoisuuksia selkäydinnesteessä ja plasmassa toonis-kloonisten kohtausten jälkeen eri ajankohtina selvittääksemme liittyykö epilepsiakohtauksiin lisääntynyttä sytokiinien tuotantoa.
In this dissertation I searched togerher with my collaborators for evidence of an association between cytokine network activation and seizures both in patients with acute seizures and chronic epilepsy.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli etsiä epileptisten kohtausten yhteyttä sytokiiniverkoston aktivaatioon yksittäisten kohtausten sekä kroonisen epilepsian yhteydessä.
We also studied cytokine gene polymorphism in patients with refractory chronic epilepsy in order to assess the potential genetic contribution.
Tutkimme myös sytokiinien geneettisen monimuotoisuuden esiintyvyyttä vaikeahoitoista epilepsiaa sairastavilla potilailla.
However, there is an increasing amount of consistent experimental data suggesting a role for cytokines as modulators of seizure activity and brain plasticity.
Kuitenkin kokeellisissa tutkimuksissa on osoitettu että tietyillä sytokiineillä voi olla joko kohtauksia estävää tai lisäävää vaikutusta, lisäksi sytokiinit voivat vaikuttaa kohtauksiin liittyvään aivojen plastisiteettiin.
The available data suggests a role for cytokines in epileptic processes, and it is important to define this role better in the future in both experimental and human studies.
Me olemme tutkimuksessamme osoittaneet sytokiinijärjestelmän aktivaation epileptisiin kohtauksiin liittyen sekä akuuttien kohtausten että kroonisen epilepsian yhteydessä, jatkossa on keskeistä tarkemmin kartoittaa sytokiinien merkitystä sekä kokeellisissa malleissa että kliinisissä tutkimuksissa.
The mean peripheral blood and CSF-leukocyte counts were significantly higher in patients compared with controls; there was some indication of increased concentration of C-reactive protein in patients with seizures but no difference in haptoglobin levels.
Aikaisemmin kokeellisissa epilepsiamalleissa on todettu lisääntynyttä sytokiinituotantoa aivoissa epileptisten kohtausten yhteydessä, mutta kliinisiä tutkimuksia epilepsiapotilailla ei juurikaan ole tehty.
Credible in public - Citizens’ experiential knowledge and the performative practices of participation
Julkisesti uskottavat - Kansalaisten kokemuksellinen tieto ja performatiiviset osallistumiskäytännöt
The case studies show how citizens actively seek meaning for their participation in relation to public settings and utilise various tactics and practices to have voice.
Tutkimuksessa muotoutuu kuva asukkaista, jotka toimivat aktiivisesti suhteessa julkisuuteen ja hyödyntävät osallistumisessaan erilaisia käytäntöjä ja taktiikoita.
On the other hand, participation can be seen performative from the point of view how particular ways of ascribing meaning to, and performing, participation within research and administration shape the practices of citizen participation.
Toisaalta tutkimus ja hallinnon käytännöt ohjaavat sitä, miten osallistuminen määritellään ja millä keinoilla sitä toteutetaan.
The central aim was to articulate and mediate residents’ local, experiential knowledge to city-administration that traditionally leans on technical-rational knowledge.
Tesoman kaupunginosassa toimineen asukasraadin tapaus havainnollistaa asukkaiden kokemuksellisen tiedon ja usein neutraaliksi ja rationaaliseksi määritellyn asiantuntijatiedon välisiä suhteita.
In urban governance the practices of city-administration do not directly support the utilisation of citizens’ local knowledge.
Hallinnon toimintaa kaupunkisuunnittelussa ohjaa usein esimerkiksi tapa hahmottaa kaupunkia tarkkarajaisina alueina, mikä ei välttämättä osu yksiin asukkaiden arkielämässä rakentuvien alueiden käytön tapojen kanssa.
The third case concerns a local planning dispute on a wooden house quarter that was about to be demolished.
Annikinkadun tapaus kuvaa purku-uhan alla olleesta tamperelaisesta puutalokorttelista käytyä suojelukiistaa, jossa korttelin asukkaiden osallistuminen muotoutui prosessin aikana kaavoitukseen vaikuttamista laajemmaksi kaupunkikulttuuriseksi toiminnaksi.
The study asks how knowledge is produced and communicated in these processes.
Tutkimus selvittää, millaisia vaikuttamisen tapoja kansalaisosallistumisessa muodostuu ja miten kokemuksellista tietoa osallistumisessa viestitään.
It aims to understand the dynamics of participation and the communication of citizens’ experiential knowledge when urban issues are at stake.
Tämä tutkimus tarkastelee asukkaiden kokemuksellisen tiedon ja asiantuntijatiedon kohtaamista kansalaisosallistumisen käytännöissä kolmen tamperelaisen kaupunkisuunnitteluun liittyvän tapauksen pohjalta.
With the support of university researchers, local residents used the web portal to publish stories that concerned the issues of everyday life in Tampere.
Mansetorin verkkoportaalissa asukkaat tuottivat verkkosivustolle sisältöjä ajankohtaisista, paikallisista aiheista.
The citizens faced a question of how to achieve a position as a credible and legitimate participant in urban planning and decision-making.
Olennaiseksi tulee tällöin se, miten toimimalla saavutetaan julkisesti uskottava asema.
To have their say in urban issues the citizens in these case studies needed to apply various means for public action, discuss their role in urban governance and negotiate the legitimation of their knowledge.
Tapaus osoittaa, että asukkaiden täytyy osallistuessaan kiinnittää huomiota näkemystensä esittämisen tapoihin, jotta asukaslähtöinen tieto olisi uskottavaa hallinnossa.
The dissertation approaches the theme of citizen participation in urban governance by scrutinising the communication practices of public action that emerge when citizens take part in the processes of urban planning.
Tutkimus näyttää, miten asukkaat toivat esiin kokemuksellista tietoaan järjestämällä korttelitapahtumia ja hyödyntämällä mediajulkisuutta hallinnon tarjoamien osallistumisen kanavien rinnalla.
By addressing the dynamics of citizen participation the study shows how citizens’ public and political agency is increasingly shaped by mediated communication that utilises different forms of knowledge.
Osallistuminen hahmottui kansalaisten tietoisena strategisena toimintana, jossa pyritään saamaan julkista uskottavuutta kokemukselliselle tiedolle.
Storytelling offered a tool to articulate and communicate the experiential, first-hand knowledge of citizens.
Tutkimus ehdottaa, että asukkaiden omaehtoisesti verkkoon tuottamat tarinat voivat olla kaupunkisuunnittelua palveleva asukkaiden kokemuksellisen tiedon esittämisen väline.
Methodologically the study leans on case study and action research approaches.
Erilaisten tiedon muotojen yhteensovittaminen osoittautui tutkimuksen tapauksissa haasteelliseksi, sillä hallinto ja asukkaat lähestyivät asioita eri näkökulmista.
The study builds upon the discussions around citizenship and participation in media and communication studies and follows the practice-oriented view of interpretive policy analysis when studying political processes.
Jos asukkaiden osallistamisen tavoitteena on saada monipuolista tietoa suunnittelun ja päätöksenteon tueksi, täytyy kiinnittää huomiota siihen, miten tietoa kerätään, tulkitaan ja arvotetaan.
The aim of this study is to find potential antiviral treatments to be used in type 1 diabetes treatment trials.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on löytää potentiaalinen viruslääkehoito käytettäväksi tyypin 1 diabetesta hoitaviin kliinisiin tutkimuksiin.
The results show that the combination works rather on the additive level or even having antagonism depending on concentrations.
Tulokset viittaavat tämän viruslääkeparin toimivan yhdessä ennemminkin additiivisella tasolla tai jopa antagonisesti, riippuen käytetyistä konsentraatiosta.
Results: The combination treatments with ribavirin and pleconaril did not show a great amount of synergy.
Tutkimustulokset: Ribavirin ja pleconaril yhdistelmäterapiana ei johtanut mainittavaan synergiaan.
Methods: The study was done in vitro, using human lung fibroblast cells, A549.
Tutkimusmenetelmät: Tutkimus suoritettiin in vitro mallilla hyödyntäen A549 solulinjaa.
They are also linked to some chronic diseases and autoimmunity, most interestingly to type 1 diabetes.
Ne ovat myös linkitetty joihinkin kroonisiin sairauksiin sekä autoimmuunireaktioihin, kuten tyypin 1 diabetekseen.
First, the colorimetric cell viability measurement via crystal violet, the concentrations of viruses (CVB1-6), and the doses of antiviral drugs ribavirin and pleconaril were optimized.
Ensin solujen elävyyden mittaaminen, sopivat konsentraatiot viruksille (CVB1-6) ja viruslääkkeille (ribavirin ja pleconaril) optimoitiin.
Subsequently, finding a synergic drug combination would lead to reduce the effective doses and prevent adverse effects of the drugs which currently obstruct their clinical usage.
Lisäksi synergisen viruslääkeparin löytäminen johtaisi mahdollisesti pienempiin annosmääriin ja madaltuneisiin sivuvaikutuksiin, jotka tällä hetkellä estävät lääkkeiden kliinisen käytön.
Conclusion: As CVBs still lack an effective cure, all rocks must be turned in search of it.
Johtopäätelmät: CVB infektioita vastaan ei edelleenkään löydy toimivaa parannusta, siispä kaikkia mahdollisia parannuskeinoja on tutkittava.
For antiviral treatments the optimized virus titers were kept constant while drug concentrations ranged to exhibit complete inhibition of infection to the complete cytopathic effect caused by the viruses.
Viruslääkkeitä testatessa virusten konsentraatiot pidettiin vakiona, kun taas lääkkeiden konsentraatiot vaihtelivat, johtaen vaihteluväliin täydestä infektiosta koko infektion inhibitioon.
The quantified cell viabilities were analysed by Mac Synergy II excel spreadsheet evaluating the synergic effect of the two drugs by Bliss model.
Lääkeaineiden synergistä vaikutusta arvioitiin mittaustulosten perusteella Bliss:in malliin pohjautuvalla Mac Synergy II Excel taulukolla.
The cell viabilities were quantified by solubilizing crystal violet stain from the fixed-stained viable cells and measuring the colorimetric absorbances for each experimental unit in multiplicate.
Solujen vitaliteetti määritettiin fixoimalla ja värjäämällä elävät solut crystal violetilla ja mittaamalla liuotetun väriaineen absorbanssi.
On the other hand, a multivalent CVB vaccine is currently being developed, which is hypothesised to prevent a portion of type 1 diabetes cases helping to show the causality link between the virus and the condition.
Rokote niitä vastaan on tosin kehitteillä, ja sen oletetaan tulevaisuudessa estävän osuutta tyypin 1 diabetes tapauksista, samalla todistaen virusten ja tyypin 1 diabeteksen välisen kausaliteetin.
The cytotoxicity of these drugs was analysed by MTT colorimetric cell viability measurement.
Viruslääkkeiden sytotoksisuutta arvioitiin kolorimetrisellä (MTT) mittauksella.
This antiviral drug combination was selected from many other drug combinations that we have been testing for a closer look in this thesis, as it has been acknowledged to be a promising combination against CVBs.
Tämä lääkepari valittiin tutkimukseen useista aiemmin testatuista pareista, sillä se oli todettu kaikista potentiaalisimmaksi yhdistelmäksi.
Combining drugs might be more efficient also reducing the probability of drug resistance.
Yhdistelmäterapia voisi toimia tehokkaammin samalla estäen lääkeresistenssin syntymistä.
Ribavirin and pleconaril as a combination therapy against coxsackievirus B 1-6 infections in vitro
Ribavirinin ja pleconarilin yhdistelmä saattaisi yltää additiivisen vaikutuksen kategoriaan CVB1-6 viruksia vastaan.
We must acknowledge that the strains of the virus used in this study were cell culture adapted strains and further studies using field isolated with limited passage history is needed.
Olemme tietoisia siitä, että tutkimuksessa käytetyt virukset olivat soluviljelylle mukautettuja kantoja.
Currently no antiviral has been licenced specifically to treat EVs, as many antiviral drugs have failed to reach the clinical use.
CVB1-6 infektioita vastaan ei ole vielä lääkettä, sillä monet potentiaaliset lääkkeet eivät ole läpäisseet kliinisen tutkimuksen seulaa.
The drugs were then used in a mixture as a matrix for a combination treatment to be assessed.
Yhdistelmäterapiassa nämä vaihtelevat lääkekonsentraatiot yhdistettiin.
At a willingness to pay of € 2,240 per injurious fall prevented, there was a 95% chance of the exercise intervention being cost-effective in this population.
Jos yhteiskunnalla on halukkuutta maksaa 2240 euroa yhden kaatumisvamman ehkäisemisestä, tämä liikuntainterventio olisi 95 % todennäköisyydellä kustannustehokas tässä väestössä.
The data suggested 63.4% probability that each injurious fall avoided per person-year required an additional cost of € 191.
Tutkimus osoitti 63,4 % todennäköisyydellä, että yhden kaatumisvamman ehkäiseminen aiheuttaa 191 euron lisäkustannuksen.
Falls were monitored with fall diaries returned monthly.
Tutkittavat pitivät kaatumispäiväkirjaa, joka palautettiin kuukausittain postitse.
CON were asked to maintain their pre-study levels of physical activity throughout the trial.
Vertailuryhmään kuuluvia pyydettiin jatkamaan entisiä liikuntatottumuksiaan koko tutkimuksen ajan.
Training was progressive and consisted of strength, balance, agility and mobility exercises.
Harjoittelu oli progressiivista ja koostui lihasvoimaa, tasapainoa, ketteryyttä ja liikkuvuutta parantavista osioista.
Exercise in Older Women: Effects on Falls, Function, Fear of Falling and Finances
Iäkkäiden naisten liikunta: vaikutukset kaatumisiin, kuntoon, kaatumispelkoon ja kustannuksiin
The thesis and its original publications are based on a randomized, controlled trial conducted between April 2010 and March 2013 at the UKK Institute for Health Promotion Research, Tampere, Finland.
Väitöskirja ja sen osajulkaisut perustuvat UKK-instituutissa vuosina 2010‒2013 tehtyyn satunnaistettuun kontrolloituun väestöpohjaiseen tutkimukseen.
Difficulties in IADL, balance and outdoor mobility contributed independently to a greater fear of falling.
Vaikeudet asioimistoimintakyvyssä (IADL), tasapainossa ja kyvyssä liikkua ulkona olivat yhteydessä suurempaan kaatumispelkoon.
Physical functioning (isometric leg extension strength, walking speed, Timed Up and Go (TUG), chair stand time, backwards walking), fear of falling (FES-I) and physical activity were assessed at baseline, at 6, 12, 18 and 24 months.
Tutkittavien henkilöiden fyysinen toimintakyky (lihasvoima, kävelynopeus, TUG, tuolilta ylösnousu, takaperinkävely), kaatumispelko (FES-I, kaatumishuolestuneisuus) ja fyysinen aktiivisuus arvioitiin puolivuosittain (0, 6, 12, 18 ja 24 kk) ja kehon koostumus mitattiin vuosittain (0, 12 ja 24 kk).
EX attended supervised group training classes 2 times a week for the first 12 months, and once a week for the subsequent 12 months of the 24-month intervention, with home exercises to be practiced on the remaining days.
Liikuntaryhmä harjoitteli ohjatusti kahdesti viikossa ensimmäisen vuoden ajan ja kerran viikossa toisen vuoden ajan.
Although the intervention did not result in a reduced rate of falls, it reduced fall-related injuries requiring medical treatment.
Vaikka kaatumiset eivät vähentyneet, monipuolinen liikuntaharjoittelu osoittautui tehokkaaksi keinoksi vähentää hoitoa vaativia kaatumisvammoja.
Training compliance for group and home exercise was 73% (range 0% to 97%) and 66% (range 0% to 100%) respectively, with no severe adverse effects or injuries due to the training.
Liikuntaryhmäläiset osallistuivat keskimäärin 73 % ryhmäharjoituksista (yksilöllinen vaihteluväli 0‒97 %) ja 66 % kotiharjoittelusta (yksilöllinen vaihteluväli 0‒100 %).
There were no overall changes or differences between groups in FES-I scores (p=0.082).
Kaatumispelossa ei ollut ryhmien välistä eroa (p=0,082).
Isometric leg extension strength improved significantly (p<0.001) in EX (peak difference 15.5% at 18 months) compared with CON. Fast walking speed improved in EX, and declined in CON (p=0.003) (peak difference 4.3% at 24 months).
Vertailuryhmään verrattuna liikuntaharjoittelu paransi alaraajojen ojentajalihasten isometristä voimaa (suurin eroavuus 15,5 % 18 kk kohdalla) (p<0,001), nopeaa kävelyvauhtia (suurin eroavuus 4,3 % 24 kk kohdalla) (p=0,003) ja tuolilta ylösnousuaikaa (suurin eroavuus 5,0 % 24 kk kohdalla) (p=0,016).
The costs of falling are high, both to the individual and to society.
Toimintakyvyn heikkeneminen altistaa iäkkäät kaatumisille ja vammoille, joista puolestaan aiheutuu huomattavia kustannuksia sekä yksilölle että yhteiskunnalle.
Of all 70‒80-year old women from Tampere invited for the study (n = 9730), 409 women who fulfilled the inclusion criteria were randomly assigned to exercise (EX) or control (CON) groups.
Neljäsataayhdeksän 70‒80-vuotiasta tamperelaisnaista satunnaistettiin liikuntaryhmään (EX) tai vertailuryhmään (CON).
The mean total body lean mass decreased slightly in both groups, but more in CON compared with EX (p=0.048) (peak difference 0.5% at 24 months).
Kehon lihasmassa väheni kummassakin ryhmässä intervention aikana, mutta CON-ryhmässä hieman enemmän kuin EX-ryhmässä (p=0,048) (ryhmien välinen ero muutoksessa oli 0,5 % intervention päättyessä).
Intervention effects on physical functioning were estimated by LMM and GLMM.
Yleistettyjä lineaarisia sekamalleja (LMM ja GLMM) käytettiin tarkasteltaessa intervention vaikutusta toimintakykyyn.
EX engaged in a significantly greater amount of at least moderate-intensity physical activity per week (p=0.003).
EX-ryhmäläiset harrastivat vähintään kohtuullisesti rasittavaa liikuntaa enemmän kuin vertailuryhmä (p=0,003).
EX showed a significantly greater probability of completing the backwards walking test compared with CON (p<0.001).
Lähtötilanteeseen verrattuna useampi EX-ryhmään kuuluva suoriutui takaperin kävelytestistä virheettömästi (p<0,001).
Negative binomial regression and Cox-regression models were used to evaluate falls and fallers in each group.
Ryhmien välisiä eroja kaatujien ja kaatumisten määrässä arvioitiin Coxin suhteellisen vaaran ja Poissonin regressiomallien avulla.
Cost-effectiveness was expressed in terms of the incremental cost-effectiveness ratio, with bootstrapping techniques to estimate uncertainty.
Kustannusvaikuttavuutta arvioitiin lisäkustannuksena suhteessa ohjelman vaikuttavuuteen vammakaatumisten ehkäisyssä.
The purpose of the study was to examine risk factors for falling, including body composition, physical functioning and fear of falling in home-dwelling older women.
Väitöskirjatutkimuksessa arvioitiin kotona asuvien iäkkäiden naisten kaatumisten vaaratekijöitä mukaan lukien sarkopenia (lihaskato), toimintakyvyn aleneminen ja kaatumispelko.
The study evaluated the effects of supervised multimodal group exercise on physical functioning, falls, fall-related injuries and fear of falling, and its cost-effectiveness from a societal perspective.
Lisäksi arvioitiin liikuntaharjoitteluohjelman vaikutuksia toimintakykyyn, kaatumisiin ja kaatumisvammoihin sekä kaatumispelkoon.
Sarcopenia prevalence was only 1‒3% in this cohort, while 69% reported at least a moderate fear of falling.
Tutkimuksen lähtötilanteessa sarkopenian vallitsevuus oli vain 1‒3 %.
However, the number of medically-attended injurious falls (IRR 0.45, 95% CI 0.27 to 0.78, p=0.004), and medically-attended fallers (HR 0.45, 95% CI 0.26 to 0.77, p=0.004) was significantly lower in EX compared with CON.
Ryhmien välillä ei ollut eroa kaatumisten ilmaantuvuudessa (insidenssi), mutta liikuntaryhmässä oli 55 % vähemmän vammakaatumisia (riskisuhde IRR 0,45; 95 % luottamusväli 0,27‒0,78, p=0,004).
In conclusion, sarcopenia prevalence is low in community-dwelling older Finnish women, while fear of falling is common.
Sarkopenian vallitsevuus on matala kotona asuvien iäkkäiden naisten keskuudessa, eikä lihasmassa tai sarkopenian määritelmän mukaiset tekijät olleet yhteydessä toimintakykyyn.
At the end of the intervention, there were no significant changes in ADL, IADL or mobility scores, nor were there significant differences between groups.
Sen sijaan harjoittelu ei vaikuttanut TUG-testiin eikä perus- tai asiointitoimintakykyyn eikä liikkumiskykyyn ulkona.
Multimodal group exercise improved physical functioning and prevented age-related functional decline.
Kohtuullisen rasittava monipuolinen liikuntaharjoittelu paransi toimintakykyä ja oli turvallista ja toteuttamiskelpoista iäkkäille naisille.
Fall-related health services utilization was assessed from patient medical records over 24 months.
Kaatumisten aiheuttamat terveydenhuollon käynnit tarkistettiin Tampereen kaupungin ylläpitämästä potilastietokannasta (Pegasos) ja Tampereen yliopistollisen sairaalan potilaskertomuksista.
Exercise training was safe and feasible, required only modest investments for preventing injurious falls, and in some cases may even be cost saving.
Liikuntaharjoittelu voi kohtuullisin kustannuksin aikaansaada säästöjä terveydenhuollossa.
Functional decline predisposes older adults to falls and resulting injuries, which are serious and common medical problems experienced by older adults.
Hyvä liikkumis- ja toimintakyky ovat keskeisiä ikäihmisille päivittäisistä toiminnoista selviytymisen ja elämänlaadun kannalta.
In my reseacrh I analyse the ways methodology and experiences of action research are described.
Teoksessa esitellään toimintatutkimuksen perusteita analysoimalla sen metodisia ohjenuoria sekä tutkijoiden näkemyksiä ja kokemuksia omasta työstään.