natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The study especially focuses on whether these ideals have taken influence of different media contents or the values and views of people represented in the media.
Keskityn tutkimaan erityisesti sitä, näkyykö näissä ihanteissa vaikutteita erilaisista mediasisällöistä ja niissä esillä olevista arvoista ja ihmiskuvasta.
The methods used during the collection of the material were an adapted version of the figurative role-playing method, survey and observation.
Aineistonkeruumenetelminä käytettiin sovellettua versiota kuvallisesta eläytymismenetelmästä, kyselyä ja havainnointia.
They were critical towards the media contents and questioned the existence of a perfect life or person.
He kyseenalaistivat näkemyksen siitä, että olisi olemassa täydellistä elämää tai ihmisyyttä.
This study examines sixth-grade students’ conceptions of ideal life and person.
Tutkimuksessani tarkastellaan kuudesluokkalaisten käsityksiä ihanteellisesta elämästä ja ihmisyydestä.
The material was analysed using classification and typology.
Aineiston analyysi toteutettiin teemoittelun ja tyypittelyn avulla.
In addition, good social relationships and skills in some sport or other activity were seen as something to be aspired to.
Muita tavoiteltuja ominaisuuksia olivat taitavuus tietyssä lajissa, sekä hyvät sosiaaliset suhteet.
It is also viewed in different stages of concentration.
Sitä myös katsotaan eri keskittymisen tasoilla.
Despite of its contradictory status television is a significant media because it's so tightly part of different sides of life.
Ristiriitaisesta asemastaan huolimatta se on merkittävä media, koska se on tiiviisti osa elämän eri puolia.
I chose this method because it gives the participants changes to express opinions, talk and compare experiences in a social situation.
Valitsin tämän menetelmän, koska se antaa osallistujille mahdollisuuden ilmaista mielipiteitään sekä keskustella ja vertailla kokemuksiaan ryhmässä.
Participants were between 20 and 25 year’s old young adults.
Tutkimusaineistoni keräsin kahdessa ryhmäkeskustelussa, joihin osallistui noin 20–25 -vuotiaita nuoria aikuisia.
Television has its own part in communication and social situations.
Televisio on voimakkaasti osa vuorovaikutusta ja sosiaalisia tilanteita.
My research is placed in the intersection of cultural studies and audience research because the objective is to understand viewer’s perspective and meaning of television as a part of home’s culture.
Tutkielmani sijoittuu kulttuurintutkimuksen ja yleisötutkimuksen välimaastoon, koska tavoitteenani on ymmärtää katsojan maailmaa sekä kodinkulttuurin piiriin kuuluvaa televisiota.
The purpose of this research is to clarify what kind of status television has in the life of today’s young adults.
Tutkielmani tarkoituksenani on selvittää, millainen asema televisiolla on tämän päivän nuorten aikuisten arjessa.
Among the young adults viewing television is rather random occurrence and because of this television needs to be flexible.
Sen katsominen on nuorten aikuisten keskuudessa hyvin suunnittelematonta, mikä vaatii siltä ja sen ohjelmilta joustavuutta.
Unwritten rules and opinions dictated by other people, society and culture have an effect on its status in everyday life.
Sen asemaan arjessa vaikuttavat muiden ihmisten, yhteiskunnan ja kulttuurin sanelemat kirjoittamattomat säännöt ja mielipiteet.
With its flow of voices and sounds it increases the comfort of home and creates an illusion of company.
Se lisää kodin viihtyvyyttä ja luo illuusion seurasta äänimaailmallaan.
I wish to understand television as a media of mundane, as a part of its audiences experience and different meanings it’s given by them.
Haluan ymmärtää paremmin televisiota arjen mediana katsojien kokemuksien ja televisiolle antamien merkitysten kautta.
In this research I investigate the status of television in the everyday life of young adults.
Tarkastelen tutkielmassani television asemaa tutkielmaani osallistuneiden nuorten aikuisten arjessa.
Television, for its viewers, is full of contradictions, feelings and toughs.
Televisio on ristiriitainen, tunteita ja ajatuksia herättävä media katsojilleen.
As I learnt from the discussions television is considered to be useless, indifferent media that increases passivity.
Televisiota pidetään keskustelujen perusteella passivoivana, turhana ja samantekevänä mediana, mutta silti siitä ei luovuttaisi.
I’m interested in how the connection between the viewer and television is built and what things have an effect on it. Television is not only medium of home. It’s part of culture, society and social environment.
Televisio ei ole vain kodin sisäinen media, vaan se on voimakkaasti osa kulttuuria ja yhteiskuntaa sekä sosiaalista ympäristöä.
Other viewers, society and surrounding culture have an influence over this connection.
Television, katsojan ja arjen väliset suhteet ovat hyvin monimuotoiset ja niihin vaikuttavat niin muut katsojat, yhteiskunta kuin ympäröivä kulttuurikin.
One of its tasks is to keep us up to date.
Television tehtävänä pidetään ajassa mukana pitämistä.
In addition, difficulties in communication may cause trouble in their social interaction.
Lisäksi kommunikaation haasteet saattavat aiheuttaa pulmia sosiaalisessa vuorovaikutuksessa.
The groups had altogether 14 meetings of which in both cities six meetings took place on Saturdays and one was a weekend-long night camp.
Tapaamisia oli yhteensä 14, joista molemmilla paikkakunnilla kuusi oli lauantaipäivän tapaamisia ja yksi viikonlopun mittainen yöretki.
The children considered it especially important to be able to plan activities together.
Erityisen tärkeäksi osoittautui lasten mahdollisuus suunnitella toimintaa yhdessä.
Participation in the peer support group activities supported children socially, cognitively, functionally, and emotionally.
Vertaistukiryhmään osallistuminen tuki lapsia sosiaalisesti, tiedollisesti, toiminnallisesti ja emotionaalisesti.
This was an ethnographic child research that was conducted in two cities in North-Finland in the form of peer support group meetings organized by the researcher during the study year of 2015–2016.
Tutkimus on etnografinen lapsitutkimus, joka toteutettiin kahdella pohjoissuomalaisella paikkakunnalla tutkijan organisoimina vertaistukiryhmätapaamisina lukuvuoden 2015–2016 aikana.
Especial attention was paid to the special features and ethics of child research as well as to the researcher’s position.
Tutkimuksessa kiinnitettiin erityistä huomiota lapsitutkimuksen erityispiirteisiin ja sen etiikkaan sekä myös tutkijan positioon.
Local features should also considered when organizing activities.
Alueelliset näkökohdat pitää myös ottaa huomioon.
Furthermore, they do not have much opportunities to meet peers due to long distances and difficulties in transportation in the North.
Vertaisten tapaamiseenkaan heillä ei ole juuri mahdollisuuksia pitkien välimatkojen ja kulkemisongelmien vuoksi.
The children could get to know each other and become encouraged to discuss problems the hearing loss had caused to them and their means of conquering these challenges.
Lapset saivat tutustua toisiinsa ja he rohkaistuivat kertomaan kuulovamman tuomista pulmista sekä keinoista haasteiden voittamiseksi.
The purpose of the research was to describe what children thought about the peer support group activities, the support it provided for them, and the meaning of peer support in their everyday lives.
Tutkimuksen tavoitteena oli kuvata, mitä lapset kertovat vertaistukiryhmätoiminnasta, sen antamasta tuesta sekä sen merkityksestä arjen elämässä.
In addition, children reported that activities had provided them with means to cope better at school and in leisure.
Lisäksi lapset kertoivat vertaistukiryhmätoiminnan antaneen heille keinoja selviytyä koulussa ja vapaa-ajalla.
The data were analyzed with a data-driven content analyzing method.
Tutkimusaineisto analysoitiin aineistolähtöisellä sisällönanalyysillä.
They also felt that they received help for the daily challenges of mishearing and being bullied, and became more optimistic about their future.
He kokivat myös saaneensa tukea arjen haasteellisiin väärinkuulemis- ja kiusaamistilanteisiin sekä toiveikkuutta tulevaisuuteen.
All participants were also individually interviewed after the peer support group activities ended in the spring 2016.
Vertaistukiryhmätoiminnan päättyessä keväällä 2016 osallistujat haastateltiin myös yksilöllisesti.
The main research data included the observation data from the researcher’s field diary and participants’ focus group interviews.
Päätutkimusaineisto koostui vertaistukiryhmätoimintaa havainnoivista tutkijan kenttäpäiväkirjoista ja osallistujien focus group -haastatteluista.
In North-Finland, children with hearing loss do not usually have peers with similar loss at school.
Pohjois-Suomessa kuulovammaiset lapset ovat usein koulunsa ainokaisia.
National hearing loss organizations and local agents should collaborate to organize peer support group activities, and this research provided practical examples for that.
Kuulovamma-alan järjestöjen ja paikallisten toimijoiden yhteistyö vertaistukiryhmätapaamisten organisoimiseksi olisi tärkeää, ja siihen tämä tutkimus antaa välineitä.
This research showed how important it is to hear the voices of children with hearing loss when planning and realizing peer support group activities.
Tämä tutkimus osoittaa, kuinka tärkeää on kuulla kuulovammaisten lasten ääntä vertaistukiryhmätoimintaa suunniteltaessa ja toteutettaessa.
The theoretical framework of this research consisted of two themes: previous research on children with hearing loss and the hearing loss as a phenomenon, and research on peer support.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys muodostuu kahdesta aihealueesta: kuulovammaista lasta ja kuulovammaisuutta koskeva aiempi tietous ja tutkimus sekä vertaistukitutkimus.
The research participants were 16 northern-Finnish children aged 7–17 who had hearing loss and who participated in the peer support group activities.
Tutkimushenkilöinä oli 16 pohjoissuomalaista 7–17-vuotiasta vertaistukiryhmätoimintaan osallistunutta kuulovammaista lasta.
Therefore, they easily feel being different than other schoolchildren.
Heille syntyy helposti tunne omasta erilaisuudesta.
The empirical part of the research focused on the peer support group activities from the viewpoint of children with hearing loss.
Tutkimuksen empiirinen osa tarkastelee vertaistukiryhmätoimintaa kuulovammaisten lasten näkökulmasta.
Additional research data consisted of answers in the feedback questionnaires from the children with hearing loss, and children’s written answers to friendship and peer interview questionnaires, writings to "My friends" book, and drawings.
Tukiaineiston muodostivat kuulovammaisten lasten palautekyselyt, ystävyyskysely- ja kaverihaastattelulomakevastaukset, Ystäväni-kirjan kirjoitukset sekä piirustukset.
One conclusion of the research was that each Finnish child with hearing loss should be able to participate regularly in peer support group activities.
Tutkimuksen johtopäätöksinä korostetaankin sitä, kuinka jokaiselle maamme kuulovammaiselle lapselle olisi turvattava mahdollisuus osallistua säännöllisesti kokoontuvaan vertaistukiryhmätoimintaan.
According to the research results, the peer support group activities enriched the everyday life of children with hearing loss in many ways.
Tutkimustulokset osoittavat vertaistukiryhmätoiminnan rikastuttaneen kuulovammaisten lasten arkea monin tavoin.
In addition, background information forms filled out by the children’s parents and photos taken during the peer support group activities were included in the additional data.
Tukiaineistoon sisältyivät myös vanhempien täyttämät taustatietolomakkeet ja vertaistukiryhmätoiminnasta otetut valokuvat.
Activities proved as a meaningful form of peer support for the northern-Finnish children with hearing loss.
Vertaistukiryhmätoiminta osoittautui pohjoissuomalaisille kouluikäisille kuulovammaisille lapsille merkitykselliseksi toiminnaksi, johon he haluavat ottaa osaa myös tulevaisuudessa.
Given these challenges, a year-long peer support group program was realized in this research.
Näitä haasteita ajatellen tässä tutkimuksessa on toteutettu lukuvuoden mittainen vertaistukiryhmätoiminta, joka loi puitteet pohjoissuomalaisten kuulovammaisten lasten yhdessäololle sekä yhteisille keskusteluille ja puuhailuille.
The data of this study was collected in two stages and it features both action research and case study.
Tutkielman aineistonkeruu oli kaksivaiheinen ja siinä on piirteitä sekä toiminta- että tapaustutkimuksesta.
The interviews are the main data in this study.
Haastattelut olivat tutkielman pääaineistona.
Two art instructors for immigrants in the integration phase were interviewed and a research diary was formed based on observations of three days of teaching immigrants in the integration phase.
Aineistonkeruumenetelminä käytettiin kahden kotouttamisvaiheessa olevien maahanmuuttajien ohjaajan haastattelua sekä tutkimuspäiväkirjaa, joka pohjautui kolmipäiväiseen kotouttamisvaiheessa oleville maahanmuuttajille järjestettyyn taideopetuskokonaisuuteen ja sen havainnointiin.
This study examines firstly why art education should be a part of the education of immigrants during the integration phase and secondly which kind of art education they should receive.
Tutkielmassa selvitetään, miksi taiteen opetusta tulisi lisätä kotouttamisvaiheessa olevien maahanmuuttajien opetukseen ja minkälaista taiteen opetusta heidän tulisi saada.
The hypothesis for this study was that artistic and creative activities contribute to the integration of immigrants in society, and for that reason art should be a part of the teaching of immigrants.
Tutkielman hypoteesina oli, että taiteellinen ja luova työskentely edesauttavat maahanmuuttajien kotoutumista ja siksi taiteen opetusta tulisi lisätä maahanmuuttajien opetukseen.
The objective of this study is to develop and add art education in the teaching of immigrants during the integration phase within the third sector.
Tutkielman tavoitteena on taiteen opetuksen kehittäminen ja lisääminen kotouttamisvaiheessa olevien maahanmuuttajien kolmannen sektorin opetuksessa.
The research results indicate the following: art supports social integration; art education for immigrants is diverse in methods and techniques as well as interactive; and lastly it is important to take into consideration cultural context in teaching immigrants during the integration phase.
Tutkimustulosten mukaan taide kotouttaa, maahanmuuttajien taiteen opetus on monimuotoista ja vuorovaikutteista työpajatoimintaa ja että kulttuurisen kontekstin huomioon ottaminen on tärkeää kotouttamisvaiheessa olevien maahanmuuttajien opetuksessa.
This qualitative and empiric master's thesis aims to examine the benefits of art education with regards to the integration of immigrants in the Finnish society.
Tämä on laadullinen ja empiirinen pro gradu -tutkielma taiteen hyödyistä maahanmuuttajien kotoutumiseen eli suomalaiseen kulttuuriin integroitumiseen.
The research is qualitative.
Tutkimus on laadullinen.
The higher one stands in the hierarchy, the more one has power to say how one should experience and act as a male.
Mitä korkeammalle hierarkiassa asettuu, sitä enemmän on valtaa sanoa, kuinka tulisi kokea asiat miehenä, ja kuinka tulisi toimia miehenä.
Hegemonic masculinity was related on all of these masculinities.
Hegemoninen maskuliinisuus liittyi kaikkiin näihin maskuliinisuuksiin.
On the other hand, the research is also focused on the phenomenological research because the importance of personal experience is highlighted.
Toisaalta tutkimus paikantuu fenomenologisen tutkimukseen, koska tutkimuksessa henkilökohtaisen kokemuksen tärkeyttä korostetaan.
The research pays attention to indirect bullying, which often becomes natural part of communication between people.
Tutkimuksessa kiinnitetään huomiota epäsuoraan kiusaamiseen, joka luonnollistetaan usein osaksi ihmisten välistä kanssakäymistä.
The research belongs to the area of critical male’s study that pays attention to the formation of social and cultural gender.
Tutkimus kuuluu kriittisen miestutkimuksen alueelle, jossa kiinnitetään huomiota sukupuolten sosiaaliseen ja kulttuuriseen muodostumiseen.
Excperiences of bullying are analyzed in the light of the theory of hegemonic masculinity.
Kiusaamiskokemuksia analysoidaan hegemonisen maskuliinisuuden teorian valossa.
The data was analysed by using the theory guiding content analysis.
Tutkimus analysoitiin teoriaohjaavan sisällönanalyysin avulla.
However, the research also showed that the hegemonic masculinity can be questioned.
Tutkimus kuitenkin ilmensi sitä, että hegemoninen maskuliinisuus on kyseenalaistettavissa.
In this research, hegemonic masculinity means socially and culturally accepted masculinity that occurs in specific time and place.
Hegemoninen maskuliinisuus tarkoittaa tässä tutkimuksessa sosiaalisesti ja kulttuurisesti, tietyssä ajassa ja paikassa yleisesti hyväksyttyä maskuliinisuutta, jossa oleellista on se, että miehet asettuvat heidän keskinäisessä hierarkiassa eri asemaan.
"Kings" had it the most, "questioners" and "supporters" a bit and "pussies" did not have it at all.
Kunkuilla oli eniten hegemoniaa, kannattelijoilla ja kyseenalaistajilla vähän, ja pullamössöpojilla ei ollut lainkaan sitä.
Different types of masculinity were raised from the data.
Tutkimusaineistosta nostettiin erilaisia maskuliinisuustyyppejä.
Every type of masculinity had different rating of masculinity.
Jokaisella maskuliinisuustyypillä oli eri verran hegemoniaa.
This research deals with the experiences of militaries on bullying.
Tutkimus käsittelee varusmiesten kiusaamiskokemuksia.
It examines different attitudes towards bullying, and the relationship between hegemonic masculinity and bullying.
Tutkimuksessa tarkastellaan erilaisia suhtautumistapoja kiusaamiseen, ja sitä mitä yhteyttä kiusaamiskokemuksilla ja hegemonisella maskuliinisudella on toisiinsa.
The names were given based on the militaries’ experiences on bullying, how they related to it and what values the bullying was given.
Maskuliinisuustyypit muodostuivat sen suhteen, millaisia kokemuksia keskusteluun osallistujilla oli kiusaamisesta, miten he kiusaamiseen suhtautuivat, ja mitä merkityksiä he kiusaamiselle antoivat.
They were named as "kings", "supporters", "questioners" and "pussies".
Maskuliinisuustyypit nimettiin kunkuiksi, kannattelijoiksi, kyseenalaistajiksi ja pullamössöpojiksi.
The research states that there is a correlation between bullying and hegemonic masculinity.
Tutkimus osoitti, että kiusaamisella ja hegemonisella maskuliinisuudella on yhteyttä.
"The kings" also explained it as a normal way to search hierarchy and lift up the atmosphere.
Kunkkujen mukaan kiusaamisella haettiin hierarkiaa, ja hauskuutta ilmapiiriin.
The data of the research was collected from the internet conversation that was dealing with the experiences of militaries on bullying.
Tutkimusaineisto muodostui internetissä käydystä keskustelusta aiheesta varusmiesten kiusaamiskokemukset.
"The supporters" supported the thoughts of the "kings" on bullying while the "questioners" were the ones questioning the ideas.
Kannattelijat kannattelivat kunkkujen ajatuksia, kyseenalaistajat kyseenalaistivat niitä, ja pullamössöpojat olivat pelokkaita kokemustensa suhteen.
They were also the ones naturalizing bullying in many different ways.
Kunkut asettivat rajat kiusaamiskokemuksille, ja tekivät kiusaamisesta luonnollista monella tavalla.
Bullying for them was normal based on the ideas that they all are males living in a military environment which then made the bullying it natural experience.
Kiusaamisen he myös ajattelivat olevan luonnollista armeijaympäristössä.
"Pussies" were ashamed and frightful about their bullying experiences.
Maskuliinisuudet ja kiusaaminen varusmiesten kokemuksissa
In general, the youths were quite content with their lives.
Nuoret olivat yleisellä tasolla varsin tyytyväisiä elämäänsä.
In terms of well-being, social relations were the greatest source of satisfaction.
Hyvinvoinnin osa-alueilla tyytyväisyys sosiaalisiin suhteisiin oli suurinta.
One-third of the youths were on pension and two-thirds were in school, studying, or employed.
Tutkimuksen nuorista kolmasosa oli eläkkeellä ja kaksi kolmasosaa koulussa, opiskelu- tai työuralla.
They were mostly worried about their own health.
Eniten nuoret olivat huolissaan omasta terveydentilastaan.
Expectations connected to health and functional capacity were also brought up by many.
Myös terveyteen ja toimintakykyyn liittyvät odotukset olivat keskeisiä.
Disability affected the youths’ personal and social identity to a great extent.
Vammaisuus vaikutti merkittävästi nuorten persoonalliseen ja sosiaaliseen identiteettiin.
The youths’ interpretations of having control of their lives ranged from secure living conditions to material insecurity and from strong personal control to control exerted from the outside by close people who mean well.
Nuorten tulkinnat elämän hallittavuudesta vaihtelivat elinolojen turvallisuudesta aineelliseen turvattomuuteen sekä vahvasta henkilökohtaisesta hallinnasta hyvää tarkoittavien läheisten ulkoiseen hallintaan.
School and studies were also typical causes of concern.
Koulunkäyntiin ja opiskeluun liittyvät huolenaiheet olivat myös yleisiä.
The participants in the study formed a heterogenic group with diverse life courses.
Tutkimukseen osallistuneet nuoret muodostivat heterogeenisen ryhmän eriytyvine elämänkulkuineen.
The youths’ earlier phases in life, present situations, and future goals varied according to their age, gender, disability type, and main activity.
Nuorten elämänkulun aiemmat vaiheet, nykyiset elämäntilanteet ja tulevaisuuden tavoitteet vaihtelivat iän, sukupuolen, vamman laadun ja pääasiallisen toiminnan mukaan.
In a life course-theoretical frame of reference, the study focused on the youths’ interpretations of significant events in their lives, of their present situation, and of their future goals.
Elämänkulkuteoreettiseen viitekehykseen perustuen tarkastelu kohdistui nuorten tulkintoihin aiemmista merkittävistä elämäntapahtumista, nykyisestä elämäntilanteesta sekä tulevaisuuden tavoitteista.
The level of satisfaction varied depending on the disability: those with a mobility impairment had a sufficient number of close friends, whereas those with multiple disabilities felt that they had few friends.
Tyytyväisyys ystävyyssuhteisiin vaihteli vamman laadun mukaan siten, että liikuntavammaisilla oli riittävästi hyviä ystäviä ja monivammaiset kokivat ystävyyssuhteensa vähäisiksi.
The data collection was carried out as part of the Vaikeavammaiset kuntoutujat Kelan palveluissa (Severely Disabled Clients Using the Rehabilitation Services of Kela – the Social Insurance Institution of Finland) research project implemented by the University of Lapland and the Rehabilitation Foundation in 2007–2008.
Tutkimuksen tiedonkeruu toteutettiin osana Lapin yliopiston ja Kuntoutussäätiön "Vaikeavammaiset kuntoutujat Kelan palveluissa" -tutkimushanketta vuosina 2007–2008.
The mechanisms of rehabilitation were diverse: Various factors related to the youths’ life situation, health, and rehabilitation were linked with the experienced effects of rehabilitation on communication, cognitive functions, social coping, and functional capacity.
Kuntoutuksen vaikutusmekanismit olivat moninaiset: sekä nuorten elämäntilanteeseen ja terveyteen että kuntoutukseen liittyvät erilaiset tekijät olivat yhteydessä koettuihin kuntoutusvaikutuksiin kommunikaatiossa ja kognitiivisissa toiminnoissa, sosiaalisessa selviytymisessä ja toimintakyvyssä.
The methods of analysis were cross tabulation; chi-square test; and principal component, clustering and regression analysis.
Kyselyaineiston analyysimetodeina käytettiin ristiintaulukointia, khiin neliö -testiä, pääkomponentti-, klusteri- ja regressioanalyysiä.
In addition, it contributed to our knowledge of the way in which youths with disabilities experience their well-being, control their life, and interpret their identity.
Lisäksi tutkimus tuotti informaatiota vammaisten nuorten kokemasta hyvinvoinnista, heidän elämänhallinnastaan sekä identiteettiä koskevista tulkinnoistaan.