natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The strengths of primary health care workers in mental health work include attitudes, occupational self-knowledge, interactive skills, life skills and interpersonal skills.
Perusterveydenhuollon työtekijöillä on laaja-alainen ammattitaidon perusta ja runsaasti vahvuuksia mielenterveystyössä.
A phenomenologic-hermeneutic research approach was used.
Haastattelut analysoitiin laadullisella menetelmällä.
According to the findings, primary mental health work is aimed at the whole population, regardless of whether or not given individuals have mental health disorders.
Tutkimuksen mukaan perusterveydenhuollon mielenterveystyö on moniulotteista ja monipuolista työtä; myös lääkärin työnä se on paljon muutakin kuin mielenterveyden häiriöiden tunnistamista ja hoitoa.
The findings of this study can be used as a practical starting-point and a developmental tool in primary mental health work.
Työntekijä on tärkein työväline ja voimavara perusterveydenhuollon mielenterveystyössä.
According to the results, the mental health work done in primary health care in the 1990s was affected by several change factors related to the health service systems and their organisation and funding.
Tutkimuksen mukaan perusterveydenhuollon mielenterveystyössä käytetään monia työvälineitä asiakkaan tilanteen ja tarpeiden mukaisesti.
Welfare at the population level and maintenance of initiative and safety are the objectives of primary mental health work.
Väestön terveydentilan seurantaa ohjaa nykyisin negatiivinen preventioperustainen terveyskäsitys.
The purpose of the study was to describe and understand the views of primary health care workers concerning the mental health work done in primary health care.
Kiinnostuksen kohteena on ollut mielenterveyden häiriöiden tunnistaminen ja hoito.
This warrants a critical examination of the underlying notions of humanity and health.
Tulevaisuudessa terveydenedistämisen menetelmiä ja terveysseurannan indikaattoreita on kehitettävä kokonaisvaltaisesta ihmis- ja terveyskäsityksestä lähtien.
The dissertation features a conceptual part and an empirical part, each of which consists of two studies.
Väitöskirja käsittää käsitteellisen ja empiirisen osan, joista kumpaankin kuuluu kaksi tutkimusta.
The research topic was investigated in four separate studies (1–4).
Artikkeliväitöskirja koostuu neljästä osajulkaisusta (tutkimukset 1-4).
Study 4 supports the conception of the present trend in leadership toward type B (the "collective mind"), especially in today’s realities of globally operating networks and more technologically advanced contexts.
Tutkimus 4 tukee nykysuuntauksen mukaista, yhteisöllisyyttä korostavaa liiketoiminnan johtamiskäsitystä (tyyppi B) erityisesti nykyisissä globaalisti toimivissa verkostoissa ja edistyneissä teknologisissa toimintaympäristöissä.
The study was a single in-depth case study in the early development phase of a start-up operating in a global sustainable engineering sector.
Tämä tapaustutkimus kohdistui yhteen kansainvälisellä kestävän kehityksen teknologia-alalla toimivaan alkuvaiheen startup-yritykseen.
The main factors contributing to coaching and distributed leadership in virtual work are (a) adopting a virtual leadership mindset to support diverse knowledge management, (b) respecting collective intelligence to provide a seedbed for critical reflection and testing, and (c) developing social bonding skills, tools, and spaces to offer opportunities for learning and growth.
Valmentavaan ja hajautettuun johtamiseen vaikuttavat keskeiset tekijät virtuaalisessa työssä ovat: (a) virtuaalisen ajattelutavan sisäistäminen tukemaan monimuotoista tiedolla johtamista, (b) kollektiivisen älykkyyden arvostaminen kriittisten pohdintojen ja kokeilujen kasvualustana, ja (c) sosiaalisia siteitä vahvistavien taitojen, työkalujen ja tilojen kehittäminen oppimista ja kasvua varten.
Respect for collective intelligence incorporates shared power and shared responsibility, paying attention to knowledge management, skillful recruitment and orientation, critical reflection and testing, focusing on people, and a climate of microinteraction.
Kollektiivisen älykkyyden arvostaminen kiinnittyy jaettuun valtaan ja vastuuseen sekä kiinnittää huomiota tiedolla johtamiseen, taitavaan rekrytointiin ja perehdytykseen, kriittiseen pohdintaan ja kokeilemiseen sekä keskittyy ihmisiin ja ihmisten keskinäisen mikrovuorovaikutuksen ilmapiiriin.
In Study 3, I investigated (a) the experiences of the key people in a case start-up regarding the learning challenges in leadership and collaboration toward creativity in virtual work and the meanings attributed to those experiences and (b) the measures they see as necessary to meet those challenges.
Tutkimus 3 tarkasteli startup-yrityksessä (a) avainhenkilöiden kokemuksia virtuaalisen työn johtamisen haasteista, jotka liittyivät luovuutta edistävään johtamiseen ja yhteistyöhön sekä näihin kokemuksiin liittyneitä merkityksiä ja (b) tarpeellisia keinoja, joilla haastateltavien mielestä näihin haasteisiin vastataan.
Heterarchy can help leaders comprehensively understand their roles in virtual networked work, develop supportive orchestration abilities, nurture co-workers’ creativity, and develop the most appropriate organizational culture possible.
Heterarkia voi auttaa johtajia ymmärtämään paremmin ja kokonaisvaltaisesti oman roolinsa virtuaalisessa verkottuneessa työssä, kehittämään kannustavan orkestroinnin kykyjään, tukemaan työntekijöiden luovuutta sekä kehittämään toimivaa organisaatiokulttuuria.
The results show that leaders who efficiently foster creativity in virtual work understand the complex, multidimensional, and multilevel essence of virtuality at work and the role of both virtual and face-to-face interaction in mutual collaboration in organizations and networks.
Sen tulokset osoittavat, että virtuaalisessa työssä tehokkaasti luovuutta edistävät johtajat ymmärtävät virtuaalisuuden monitahoisen, moniulotteisen ja monitasoisen olemuksen sekä virtuaalisen ja kasvokkaisen vuorovaikutuksen roolit organisaatioiden sisäisessä ja ulkoisessa yhteistyössä.
Moreover, leaders who care for their people and communicate with them actively and transparently through multiple channels while being visible in their cooperation with both employees and partners can better develop social bonds within the virtual work context and thus enhance creativity.
Johtajat, jotka pitävät huolta työntekijöistään, viestivät heidän kanssaan aktiivisesti ja monikanavaisesti ja tulevat näkyviksi työntekijöilleen ja yhteistyökumppaneilleen, ovat kyvykkäämpiä kehittämään sosiaalisia siteitä ja siten edistämään luovuutta virtuaalisessa työssä.
Its characteristics include shared values, meaningful work, collective intelligence, conscious reflection, transparency, coaching, empowering leadership by example, effective multichannel interaction, and assertiveness.
Tällaisen johtajuuden tyypillisiä piirteitä ovat yhteiset arvot, merkityksellinen työ, kollektiivinen älykkyys, asioiden tietoinen pohdinta, läpinäkyvyys, valmentava, esimerkkiä näyttävä ja mahdollisuuksia tarjoava johtaminen, tehokas monikanavainen vuorovaikutus sekä jämäkkyys.
This culture means coaching people to flourish, supporting their professional growth, adopting distributed leadership by example, and encouraging collective creation.
Tällaisessa johtamiskulttuurissa ihmisiä valmennetaan edistymään, heidän ammatillista kasvuaan tuetaan, johdetaan hajautetusti esimerkkiä antaen sekä rohkaistaan yhteisölliseen luovuuteen.
The findings indicate that leaders who advocate humanistic values and so care for and empower people support their meaningfulness at work and professional growth and that leaders who foster collective creativity can contribute to the common good of society.
Tutkimustulosten perusteella johtajat, jotka kannattavat humanistisia arvoja pitämällä huolta ihmisistä ja tarjoamalla heille uusia mahdollisuuksia, edistävät työnteon merkityksellisyyttä ja ammatillista kasvua, ja jotka vaalivat kollektiivista luovuutta, voivat edistää yhteistä hyvää koko yhteiskunnassa.
This dissertation strengthens the benefits from integral theoretical pluralism in the future development of leadership theory toward creativity in virtual work.
Tämä väitöstutkimus vahvistaa käsitystä teoreettisen pluralismin hyödyistä kehitettäessä tulevaisuudessa johtamisen teoriaa, joka edistää luovuutta virtuaalisessa työssä.
The results show that a heterarchical ontological commitment is appropriate to leadership regarding creativity in virtual work.
Tulosten mukaan heterarkinen ontologinen sitoumus sopii luovuuteen liittyvän virtuaaliseen työhön.
The results of Study 2 indicate that the three focal leadership challenges around creativity—understanding virtuality as a networked context, developing a virtual leadership mindset, and leading meaningful work for progress—and the two heterarchical leadership attributes of distributed authority to orchestrate work and supportive interdependent interaction are very strongly linked to one another.
Kolme keskeistä luovuutta edistävää johtamisen haastetta—virtuaalisuuden ymmärtäminen verkottuneena kontekstina, virtuaalisen ajattelutavan kehittäminen ja kehittymistä korostavan merkityksellisen työn johtaminen—sekä kaksi heterarkiaan liittyvää johtamisen ominaisuutta—hajautettu valta työn orkestroinnissa ja toisiaan tukeva keskinäinen vuorovaikutus ovat tulosten mukaan hyvin vahvasti yhteydessä toisiinsa.
In Study 1, I executed a descriptive, interpretative concept analysis that clarified the fundamental concepts of the research—virtual work, creativity, and leadership—and determined how they are connected to one another in the research literature.
Tutkimuskirjallisuuden pohjalta toteutettu tutkimus 1 on kuvaileva, tulkitseva käsiteanalyysi, joka selkeytti väitöstutkimuksen keskeisiä käsitteitä—virtuaalista työtä, luovuutta ja johtajuutta—ja määritti niiden välisiä yhteyksiä.
In Study 4, I developed a descriptive typology based on empirical data from a multiple-case study to identify and describe how leadership occurs in virtual work in various types of companies.
Tutkimuksessa 4 kehitettiin monitapaustutkimuksessa kerättyyn empiiriseen aineistoon pohjautuva kuvaileva typologia, joka kuvasi johtamisen toteutumista virtuaalisessa työssä neljässä eri tyyppisessä yrityksessä.
This kind of leadership utilizes both leadership approaches to support inspiring interaction and collective creativity at work and understands the significance of interpersonal interaction in the virtual work context and ways to exploit it.
Tämäntyyppinen johtajuus ammentaa tietämystä vuorovaikutusta ja yhteisöllistä luovuutta tukevista johtajuuden lähestymistavoista, ymmärtää ihmisten välisen vuorovaikutuksen merkityksen virtuaalisessa työssä ja tiedostaa keinoja vuorovaikutuksen hyödyntämiseen.
Study 3 reveals that co-creative and assertive coaching leadership in a start-up advance the stimulation of creativity and improve business forecasting and decision making that can contribute to superior credibility among customers.
Tulosten perusteella startup-yrityksessä kollektiivista luovuutta tukeva, jämäkkä ja valmentava johtaminen luo mahdollisuuksia edistää luovuutta sekä parantaa liiketoiminnan ennakointia ja päätöksentekoa kohti yhä parempaa asiakasuskollisuutta.
Study 1 provides a map of the central concepts and defines leadership that fosters creativity in virtual work.
Tutkimus 1 tuotti keskeisistä käsitteistä koostuvan käsitekartan ja määritteli luovuutta edistävän johtamisen virtuaalisessa työssä.
Key Elements that Enable Leaders to Foster Creativity in Virtual Work
Luovuutta edistävän johtamisen avaintekijät virtuaalisessa työssä
In Study 2, I applied myself to the philosophical underpinning of the study and explored the applicability of heterarchy as an ontological commitment to leadership for encouraging creativity in virtual work.
Tutkimus 2 paneutui väitöstutkimuksen filosofisiin perusteisiin ja tarkasteli, miten heterarkia ontologisena sitoumuksena soveltuu luovuutta edistävän johtamiseen virtuaalisessa työssä.
A leader with a virtual mindset understands virtuality as a networked context realizes that leadership and the work setting are linked and that it is necessary to integrate the use of technology with the mindset for creativity, collaboration, and multimedia productivity.
Hän ymmärtää johtamisen ja kontekstin välisen kytköksen sekä tiedostaa, että teknologian soveltaminen sekä luovuutta, yhteistyötä ja tuottavuutta multimedian hyödyntämisessä korostava näkemys on välttämätöntä yhdistää toisiinsa.
Based on the research findings, I argue for a coaching and distributed leadership culture to help leaders inspire creativity in a virtual workforce.
Tutkimustulosten pohjalta tutkijana väitän valmentavan, hajautetun johtamiskulttuurin auttavan johtajia edistämään virtuaalista työtä tekevien ihmisten luovuutta.
I used a qualitative research approach as the primary research methodology and combined several methods and the theoretical perspectives of both business-oriented and pedagogical research to understand the research topic more deeply and achieve more productive and reliable results.
Tutkimuksessa on lisäksi yhdistetty liiketoimintaan ja kasvatustieteelliseen tutkimukseen liittyviä teoreettisia näkökulmia tutkimusaiheen ymmärryksen sekä tulosten laadun ja luotettavuuden lisäämiseksi.
The collective mind operates via a virtual mindset.
Yhteisöllisyyttä korostava johtajuus sisäistää virtuaalisen ajattelutavan.
In this dissertation, I explore the key elements that enable leaders to foster creativity in a virtual work environment; I thus contribute to the scientific discussion that increases our understanding of the links between leadership and creativity in virtual work.
Tutkimus tuottaa kontribuutiota tieteelliseen keskusteluun lisäämällä ymmärrystä johtamisen ja luovuuden välisistä yhteyksistä virtuaalisessa työssä.
The natural course probably plays a significant role in the results.
Taudin luonnollinen kulku vaikuttanee merkittävästi paranemistuloksiin.
Symptom duration, marital status (single), and long periods of sick leave along with a lack of professional education seemed to raise the risk for experiencing pain despite the treatment.
Oirekesto, siviilisääty (yksinasuvat), pitkä edeltävä sairausloma ja matala koulutustaso näyttivät nostavan kivuliaisuuden riskiä riippumatta hoitoryhmästä.
The same trend was seen in the secondary outcome measures (disability, working ability, pain at night, Shoulder Disability Questionnaire (SDQ) score, and reported painful days).
Myös muissa muuttujissa (potilaan kokema haitta, työkyky, yösärky, SDQ-olkaindeksi ja kipupäivät) todettiin selvä paraneminen.
The indications for arthroscopic acromioplasty for working-age patients need to be redefined.
Olkalisäkkeen avarrusleikkauksen käyttöaiheet on määriteltävä uudelleen.
In the future, exercise treatment and programs should also be studied to be able to optimize the treatment effect.
Jatkossa tutkimukset tulisi suunnata fysioterapeuttisen harjoittelun kehittämiseen ja optimointiin, jotta voitaisiin tarjota potilaille mahdollisimman vaikuttavaa hoitoa.
A decrease in the self-reported pain on the VAS was observed between the baseline and the two-year follow-up in both groups: from 6.5 to 2.9 in the exercise group and from 6.4 to 2.5 in the combined treatment group (p<0.001).
Kipu väheni molemmissa hoitoryhmissä verrattaessa lähtötilannetta kahden vuoden tuloksiin: VAS- asteikolla laskua oli ei-leikkauksellisessa hoitoryhmässä 6,5-2,9 ja leikkaushoitoryhmässä 6,4-2,5 (p<0,001).
Data were examined using an intention-to-treat analysis.
Tulokset arvioitiin käyttäen seurannassa lähtöryhmien mukaista analyysiä (intention-to-treat).
Shoulder Impingement Syndrome - Arthroscopic acromioplasty offers no additional benefits compared to structured exercise treatment
Olkapään hankausoireyhtymä - leikkaushoidosta ei lisähyötyä fysioterapiaan verrattaessa
The main outcome measure was self-reported pain on a 0-10 Visual Analogue Scale (VAS).
Päätulosmuuttuja oli potilaan kokema kipu VAS-asteikolla 0-10.
The condition of patients who wanted an operation in the exercise group did not improve after the operation.
Ei-leikkauksellisessa ryhmässä hoidon tuloksiin tyytymättömät potilaat, jotka myöhemmässä vaiheessa halusivat leikkaushoitoa, eivät hyötyneet toimenpiteestä.
Further improvement continued between two to five years (VAS scores to 2.2 and 1.9, respectively).
Kahden ja viiden vuoden välillä tulokset olivat edelleen jatkaneet paranemistaan (kipu ei-leikkauksellisessa hoitoryhmässä 2,2 ja leikkaushoitoryhmässä 1,9.
In the latter group, an arthroscopic acromioplasty was performed and then followed by a similar exercise program as used in the other group.
Leikkaushoitoryhmässä potilaille tehtiin tähystysteitse olkalisäkkeen avarrusleikkaus, minkä jälkeen he aloittivat täsmälleen samanlaisen fysioterapeuttisen harjoitteluohjelman, kuin vertailuryhmä.
This procedure does not seem have any long-term benefits based on radiological findings either.
Toimenpiteellä ei myöskään todettu olevan suotuisia pitkäaikaisvaikutuksia lihas- ja jännekudoksiin.
This prospective, randomized, controlled trial examines the efficacy and cost-effectiveness of arthroscopic acromioplasty in the treatment of Stage II shoulder impingement syndrome.
Tässä etenevässä satunnaistetussa seurantatutkimuksessa arvioitiin olkalisäkkeen avarrusleikkauksen antamaa hyötyä ja kustannusvaikuttavuutta hankausoireyhtymän hoidossa.
The differences between groups were not statistically significant in any of the secondary outcome measures.
Hoitoryhmien välillä ei todettu tilastollisesti merkitsevää eroa.
Arthroscopic acromioplasty is a popular procedure, even though its efficacy is unknown.
Se on siten Suomen neljänneksi yleisin ortopedinen toimenpide, vaikka sen tehosta ei ole selkeää näyttöä.
Based on the results of this study, it seems that arthroscopic acromioplasty has no good justification as a treatment for shoulder impingement syndrome, and it should therefore be abandoned as the standard treatment.
Tämän tutkimuksen perusteella olkalisäkkeen avarrusleikkaus ei ole perusteltu eikä ensisijainen hoito olkapään hankausoireyhtymäpotilaille.
Shoulder impingement syndrome is a common disorder.
Olkapään hankausoireyhtymä on yleinen vaiva, jonka hoitolinja ei ole vakiintunut.
The main follow-up points were at two and five years after randomization (134 and 109 patients respectively).
Seurantakäynnillä kävi kahden vuoden kohdalla 134/140 ja viiden vuoden kohdalla 109/140 potilasta.
Structured exercise treatment should instead be the basis for treatment.
Ohjattu ja valvottu fysioterapeuttinen harjoittelu on tämän oireyhtymän hoidon perusta.
In addition, it analyzes prognostic factors to determine which patients would best benefit from the operation.
Alaryhmäanalyyseillä pyrittiin löytämään leikkauksesta hyötyvät potilaat.
Magnetic Resonance Imaging (MRI) of the shoulder was done at baseline and at five years.
Potilaille tehtiin olkapään magneettikuvaus ennen satunnaistamista.
Arthroscopic acromioplasty cannot be recommended to any specific subgroup of shoulder impingement syndrome patients.
Tämän tutkimuksen perusteella leikkaushoitoa ei voi suositella millekään erityiselle potilasryhmälle.
There were no statistically significant differences in either muscle volume changes or in the amount of perforating ruptures of the supraspinatus tendon at five years.
Ryhmien välillä ei tutkituissa muuttujissa tuolloinkaan ollut tilastollisesti merkitsevää eroa.
Our results suggest that some patients who do not respond to the exercise program do not benefit from acromioplasty either.
Tässä tutkimuksessa todettiin, että nämä potilaat eivät hyötyneet leikkaushoidosta, mikä on todellinen hoidollinen haaste.
An additional control over ten years after randomization showed no differences between groups in an intention-to-treat analysis or per protocol (90 patients) in primary or secondary outcome measures.
Hoidon tehokkuus arvioitiin mittauksin ja kyselykaavakkein kahden ja viiden vuoden kuluttua satunnaistamisesta.
Arthroscopic acromioplasty does not provide any clinically important effects over a structured and supervised exercise program alone in terms of subjective outcome or cost-effectiveness.
Yhtäläisiin hoitotuloksiin päästään ohjatulla ja valvotulla fysioterapeuttisella harjoittelulla.
However, the treatment algorithm remains controversial.
Leikkaushoito ei ole kustannustehokasta.
The protectiveness of subacromial decompression from rotator cuff rupture later in life and its effect on the development of rotator cuff muscle volume is also evaluated.
Samalla selvitettiin, estääkö avarrusleikkaus kiertäjäkalvosimen jännerepeämän syntyä.
The combined treatment was more costly, and operative treatment also creates a possible risk for surgical complications.
Leikkaushoitoon liittyy myös komplikaatioriskejä.
The first physician-staffed EMS-unit in Finland was introduced in the year 1972 in Helsinki.
Suomen ensimmäinen lääkäriyksikkö perustettiin Helsingissä vuonna 1972.
After the incident, 85 % of the long-term survivors as well as most of the patients in the younger age groups (below 60 years of age) recovered well neurologically.
Eloonjäänneistä 85 % ja valtaosa nuorista ikäryhmistä (määriteltynä alle 60 vuotiaat) toipuivat hyvin.
The patients’ one-year mortality was 35 % and good neurological recovery (defined as the ability to live an independent life) was found in 55 % of the patients.
Vuoden kestäneen seurantavaiheen aikana potilaiden kuolleisuus oli 35 % ja hyvään neurologiseen lopputulokseen (määriteltynä paluuna itsenäiseen elämään) toipui 55 % potilaista.
During the 1980’s other physician-staffed EMS units were founded and the first physician-staffed helicopter emergency medical service (HEMS) unit was introduced in 1992.
1980-luvulla lääkäriyksikkötoiminta laajeni ja ensimmäinen lääkärihelikopteri aloitti toimintansa vuonna 1992.
To evaluate the role of EMS physician involvement, the prehospital treatment and outcomes of patients with severe TBI from 2005-2010 and 2012–2015 in two study locations (the Helsinki and Uusimaa region and in Pirkanmaa region in Finland) were determined in three different scenarios: paramedic- versus physician- staffed EMS (II), before and after the introduction of physicians into paramedic EMS (III) and pooled data considering the effect of an on-scene physician on the TBI patients’ outcome (IV).
Kolme muuta osatyötä keskittyvät aivovammapotilaisiin ja ensihoitolääkärin vaikutuksen arvioimiseksi vakavien aivovammapotilaiden hoito ja toipuminen selvitettiin kahdesta tutkimuskohteesta (Helsingin ja Uudenmaan sekä Pirkanmaan alueelta) vuosilta 2005-2010 ja 2012-2015 kolmessa eri asetelmassa: ensihoitojärjestelmä ilman ja ensihoitolääkärin kanssa (II), ennen ja jälkeen-asetelma (III) sekä kohteessa olleen ensihoitolääkärin vaikutus (IV).
In a multivariable analysis, these variables, with the addition of hypotension, remained significant factors for mortality.
Monimuuttuja-analyysissa nämä muuttujat sekä matala verenpaine säilyivät kuoleman riskitekijöinä.
In the univariate analysis, increasing age, lower on-scene Glasgow Coma Scale (GCS) and prehospital treatment without the presence of EMS physicians were factors associated with higher mortality.
Vakioimattomassa analyysissa korkeampi ikä, matalampi GCS kohdattaessa ja ensihoito ilman ensihoitolääkäriä olivat muuttujia, jotka olivat yhteydessä korkeampaan kuolleisuuteen.
The data covering 2011 were excluded as a physician- staffed HEMS was implemented in the Pirkanmaa Hospital District that year and had a significant impact on the local EMS.
Vuoden 2011 tietoja ei sisällytetty mukaan tutkimuksiin johtuen Pirkanmaan lääkärihelikopterin aloituksesta vuonna 2011 ja sen aiheuttamasta vaikutuksesta paikalliseen ensihoitojärjestelmään.
As EMS systems and prehospital care are difficult to evaluate, the true efficacy and value of such systems are difficult to determine.
Ensihoitoa sekä ensihoitojärjestelmän että sen osien toimintaa ja toiminnan tehokkuutta on haastavaa tutkia.