natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Especially deep approach and organized studying were visible in the interviews and descriptions of surface approach appeared in a few interviews.
Erityisesti syväsuuntautunut sekä suunnitelmallinen lähestymistapa olivat vahvasti edustettuina opiskelijoiden kuvauksissa, ja näkyivät lähes jokaisessa haastattelussa.
What kinds of similarities are there in generic skills and approaches to learning?
Miltä osin geneeristen taitojen kuvauksissa ja oppimisen lähestymistaitojen kuvauksissa voidaan havaita yhtäläisyyksiä?
From the students' descriptions of generic skills, six top categories were separated.
Geneeristen taitojen kuvauksien perusteella eroteltiin kuusi eri yläkategoriaa, joista osa jakaantui vielä alakategorioihin.
The objective of this study was to find out from Helsinki university's master graduates about their experiences on generic skills, approaches to learning and the similarities of those two.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää Helsingin yliopistosta maisteriksi valmistuneiden geneerisiä taitojen ja oppimisen lähestymistapojen kuvauksia sekä kuvauksien yhtäläisyyksiä.
Social skills and argumentation from the generic skills did not contain similarities with approaches to learning in this study.
Geneerisistä taidoista sosiaaliset taidot sekä argumentointi olivat aineiston perusteella sellaisia, joiden piirteitä ei löytynyt lähestymistavoista.
Some of those skills were divided into subcategories.
Jokaiselle lähestymistavalle tyypilliset piirteet jaoteltiin alakategorioihin.
When examining the similarities between generic skills and approaches to learning especially deep approach and organized studying included similarities.
Geneeristen taitojen ja oppimisen lähestymistapojen yhtäläisyyksiä tarkasteltaessa, varsinkin syväsuuntautuneen ja suunnitelmallisen lähestymistavan kuvauksissa yhtäläisyyksiä geneeristen taitojen kuvauksiin esiintyi.
Surface approach had little similarities with generic skills.
Pintasuuntautuneella lähestymistavan kuvauksillakin oli joitain samankaltaisuuksia, mutta pienemmässä määrin.
In the second face of the research, students' descriptions of approaches to learning were studied.
Oppimisen lähestymistavoissa opiskelijoiden kuvauksista etsittiin piirteitä syvä- ja pintasuuntautuneesta sekä suunnitelmallisesta lähestymistavasta.
The data of this case study was collected in Helsinki City Theatre during years 2014–2016.
Keräsin tutkimusaineiston Helsingin kaupunginteatterissa vuosien 2014–2016 aikana.
It consisted of three interviews and two observations.
Se koostui kolmesta erillisestä haastattelusta ja kahdesta havainnoinnista.
This construction seemed to increase trust which both of them considered crucial.
Tämä rakenne näytti lisäävän heidän tärkeänä pitämäänsä keskinäistä luottamusta.
My focus group was Sari Salmela, a costume designer and Riikka Canth, a cutter.
Tutkittavinani olivat pukusuunnittelija Sari Salmela ja leikkaaja Riikka Canth.
In order to articulate and transmit the tacit, organizational knowledge should be processed on different levels and from various points of view.
Jotta hiljaista tietoa voitaisiin sanallistaa ja siirtää, tulisi sitä käsitellä tiedon eri tasoilla ja monista eri näkökulmista.
As experts in their own field, they were able to transmit their know-how in both directions in an equal setting.
Omien alojensa asiantuntijoina he välittivät ja siirsivät taitotietoa toisilleen tasa-arvoisessa asetelmassa.
How do the designer and the cutter as experts in their own field transmit it to each other?
Miten suunnittelija ja leikkaaja omien ammattialojensa asiantuntijoina voivat välittää ja siirtää sitä toisilleen?"
Based on the interview data the process first involves – in addition to the focus group – the group of the director, designers, and actors.
Haastattelujen perusteella prosessiin osallistuu aluksi koko esitystä valmisteleva työryhmä – ohjaaja, suunnittelijat, näyttelijät sekä muu työryhmä.
When the outcome, the costume, meets with the guidelines set in the beginning, the knowledge can be considered successfully transmitted.
Kun lopputuote, näyttämöpuku, vastaa alkuperäistä mielikuvaa ja hahmoteltuja suuntaviivoja, voidaan tiedon katsoa siirtyneen onnistuneesti.
According to former studies, the technical guidelines in this kind of process are explicable whereas the specific know-how typically remains tacit.
Aiempien tutkimusten mukaan tämän kaltaisiin prosesseihin liittyvät käytännöt ja säännönmukaisuudet ovat eksplikoitavissa, kun taas niissä ilmenevä taitotieto jää usein hiljaiseksi.
The objective for my study was to analyse the collaboration between a professional costume designer and a professional cutter.
Tarkastelin tutkimuksessani pukusuunnittelijan ja leikkaajan välistä yhteistyötä.
Close-knit collaboration, interaction, and trust between the colleagues plays an important role in transmitting the knowledge.
Tiivis yhteistyö, vuorovaikutus ja ammatillinen luottamus näyttäisivät olevan tärkeässä roolissa tietoa ja taitoa siirrettäessä ja välittäessä.
When the process proceeds from defining the guidelines to executing the costume itself the responsibility is fully passed to the costume department.
Prosessin edetessä ja suuntaviivojen piirtyessä toteutusvastuu siirtyy puvustoon.
For the analysis I categorised the interview and observation data according to themes.
Luokittelin haastattelu- ja havainnointiaineiston teemoihin analyysia varten.
The data was mirrored against literacy, theoretical background, and then interpreted basing on the process model of co-designing.
Peilasin aineistossa kuvattua prosessia lähdekirjallisuuteen ja teoriataustaan, ja tulkitsin sen co-design-malliin pohjautuen.
How is the development and transmission of sectoral knowledge sustained and cumulated in this process?
sekä "Miten alakohtaisen taitotiedon kehittymistä ja siirtymistä tuetaan tämän kaltaisessa prosessissa, ja miten se kumuloituu?".
Know-how and Knowledge in the Process of Designing and Executing a Stage Costume
Osata taitaa : Taito ja tieto näyttämöpuvun suunnittelu- ja toteutusprosessissa
The visible part of designer's and cutter's know-how appeared as explicit and combined to tacit via intuition.
Suunnittelijan ja leikkaajan taitotiedon näkyvä osa näyttäytyi tässä tutkimuksessa eksplisiittisenä, ja se sitoutui hiljaiseen tietoon intuition myötä.
The focus of my study was in the process of designing and making a stage costume, and the viewpoint more specifically in the tacit and explicit knowledge within this process.
Tutkimukseni fokus oli näyttämöpuvun suunnittelu- ja toteutusprosessissa sekä siinä näyttäytyvässä hiljaisessa ja eksplisiittisessä tiedossa.
My assumption was that a successful collaboration in a long-term collegial relationships requires both personal and organizational knowhow which is often difficult to articulate, whereas this kind of knowledge is essential for maintaining the skill required in these professions.
Olettamukseni oli, että hyvin toimiva, pitkäaikainen kollegiaalinen yhteistyö edellyttää molemmilta osapuolilta sekä henkilökohtaista että organisatorista taitotietoa.
In this study they were both considered as experts due to their long-term collegial collaboration and personal working experience.
Pitkän, yhteisen työhistoriansa ja henkilökohtaisen työkokemuksensa takia määrittelin heidät tutkimuksessani asiantuntijoiksi.
The questions were about the characteristics and the know-how in the process of designing and executing a stage costume.
Tutkimuskysymykseni olivat: "Millainen on näyttämöpuvun suunnittelun ja toteutuksen prosessi, ja millaista on siinä ilmenevä taitotieto?
At the same time the structural conversation was minimal and shallow.
Samaan aikaan rakenteellinen tarkastelu jäi vähäiseksi ja pintapuoliseksi.
The analysis based on critical thinking, challenging conventional way and highlights that things can be done and said in "other way".
Analyysini perustui kriittisyyteen, totunnaisuuksien kyseenalaistamiseen, ja sen korostamiseen, että asioita voidaan tehdä ja sanoa "toisin".
The perspective of this study is based on neoliberal ethos and societal change.
Tutkimuksen näkökulmaa määrittää uusliberalistinen eetos ja yhteiskunnallinen muutos.
The study data consist of two political programs about youth policy which one represents the ministry of education and culture in Finland and the other is European union youth policy report.
Tutkimusaineistoni rajasin kahteen nuoria koskevaan poliittiseen ohjelmaan, joista toinen edustaa opetus- ja kulttuuriministeriön julkaisua ja toinen on Euroopan unionin nuorisoalan raportti.
In the political programs youth were located with tensions, conflicts and problem-orientation.
Poliittisissa ohjelmissa nuoria paikannettiin jännitteiden, ristiriitojen ja ongelmakeskeisyyden kautta.
I examined these reports with the critical discursive research.
Tarkastelin kyseisiä poliittisia ohjelmia kriittisellä diskursiivisella lähestymistavalla.
There were many different youth policies which were specified and listed, but young people situation as a whole and profound were not represented.
Nuoriin kohdistettiin paljon erilaisia toimintapolitiikkoja, joita eriteltiin ja lueteltiin useita, mutta nuorten tilanteen kokonaisvaltaista ja syvällistä tarkastelua ei tuotu esille.
The self-responsibilitation of youth was appearing the way that focus to individually-based in young people, whose ability and capacity should be improved and utilized.
Nuoriin kohdistuva itsevastuullisuus näyttäytyi suuntaamalla huomio yksilökeskeisesti nuoriin, joiden kykyjä ja ominaisuuksia tulisi parantaa ja hyödyntää.
In this study I asked how youth is located and how the ideal youth is produced by the political programs.
Tässä tutkielmassa kysyin, millaisena nuorten paikantaminen ja ideaali nuoruus tuotetaan poliittisissa ohjelmissa.
Social and societal problems, such as unemployment, were dealt individually by blaming young people.
Yhteiskunnallisia ja sosiaalisia ongelmia, kuten työttömyyttä, tarkasteltiin nuorista vikoja paikantamalla.
The ideal youth was produced by targets of active citizenship, participation and management one's own life.
Ideaali nuoruus tuotettiin aktiivisen kansalaisuuden, osallisuuden ja arjenhallinnan -tavoitteissa.
Transition to youth intensification to dignified and humane youth : The policy of youth self-responsibilitation in neoliberal ethos
Tehostetusta nuoruudesta kohti arvokasta ja inhimillistä nuoruutta : Nuoriin kohdistuva itsevastuullistamisen politiikka uusliberalistisessa eetoksessa
There have been also expectations and demands by society to young people, but at the same time social exclusion is seen self-responsibility-based problem.
Yhteiskunnan taholta nuoriin on kohdistunut odotuksia ja vaatimuksia, kuitenkin samalla syrjäytyminen on näyttäytynyt yksilön vastuulla olevana asiana.
Young people and youth have been in part of societal debate which focus on society adhesion and concerns about social exclusion.
Nuoret ja nuoruus ovat herättäneet yhteiskunnallista keskustelua, jossa on korostunut yhteiskuntaan kiinnittyminen ja huoli syrjäytymisestä.
This study concludes that young people and youth should be seen more dignified and humane way which means the transition to youth intensification to dignified and humane youth.
Johtopäätöksenä ehdotan nuorten ja nuoruuden käsittelemistä arvokkaammin ja inhimillisemmin, joka tarkoittaa siirtymistä tehostetusta nuoruudesta kohti arvokasta ja inhimillistä nuoruutta.
The policy of youth self-responsibilitation is examined by how it is appearing and what meanings it takes in political programs.
Nuoriin kohdistuvaa itsevastuullisuutta tarkastelin kysymällä, kuinka se näyttäytyy ja merkityksellistyy poliittisissa ohjelmissa.
The self-responsibilitation of youth were meaningful as part of diversity politics.
Nuoriin kohdistuva itsevastuullisuus merkityksellistyi osana nuoriin kohdistuvia eriytyviä poliittisia toimenpiteitä.
The objective of my study was to examine the policy of youth self-responsibilitation in neoliberal ethos.
Tarkastelin pro gradu -tutkielmassani nuoriin kohdistuvaa itsevastuullisuuden politiikkaa uusliberalistisessa eetoksessa.
However, differences between the participants were found.
Yksilöllisiä eroja löytyi myös.
Speech is a sum of a complicated, multifunctional neurological and motor action.
Puhe on monimutkaisen, useita toimintoja yhdistelevän tarkasti ajoitetun neurologisen ja motorisen toiminnan tulos.
Results show higher fundamental frequency, more nasality and longer duration compared to normal speech.
Tulosten perusteella perustaajuus nousee, nasaalisuus lisääntyy ja kesto pitenee suhteessa normaalipuheeseen.
By changing the articulatory setting, the resonance properties of the vocal tract change and a new sound is created.
Artikulaatioasentoa vaihtamalla ääntöväylän resonanssiominaisuudet muuttuvat ja voidaan tuottaa erilaisia äänteitä.
Speech can be described as a continuum of articulatory manoeuvre; each manoeuvre has its own function and they're added together to gain the target articulation.
Puheentuottoa voidaan kuvata artikulaatioliikkeiden jatkumona tai summana, jossa jokaisella artikulaatioliikkeellä tai -eleellä on oma tehtävänsä; kun tehtävät summataan yhteen, saadaan aikaan tavoiteartikulaatio.
Studies have focused on articulation, expiratory air pressure, fundamental frequency, laryngeal action, perceptual voice quality and simulation of compensating sounds of a ventriloquist.
Aiemmat tutkimukset ovat keskittyneet artikulaation, uloshengitysilman virtauksen, perustaajuuden ja kurkunpään toiminnan kuvaamiseen, sekä kompensoitavien äänteiden mallintamiseen.
Previously only few studies about ventriloquism have been published.
Vatsastapuhetta on tutkittu hyvin vähän.
e.g. oral and throat cancer patients during post-operative speech therapy.
Puhetekniikasta voisivat hyötyä mm. suu- ja kaulan alueen syöpäpotilaat osana leikkauksen jälkeistä puheterapiaa.
This study wanted to find out about the articulatory strategies of ventriloquists.
Tässä tutkimuksessa on haluttu selvittää vatsastapuhumisen mekanismeja eli artikulaatiostrategioita laaja-alaisesti.
Ventriloquism is speech without visible speech manoeuvres.
Vatsastapuhe on puhetta, jossa näkyvät artikulaatioliikkeet pyritään piilottamaan.
Nasality, fundamental frequency, duration and the actual ventriloquism as a speech technique were examined – the writer learned the art of ventriloquism during research.
Strategioita tutkittiin nasaalisuuden, perustaajuuden ja keston näkökulmasta, sekä opettelemalla vatsastapuhumaan asiantuntijan avulla.
The results show, that velar speech technique may have a potential rule in helping those with structurally disturbed articulators.
Tutkimuksen perusteella vatsastapuheesta voidaan jatkossa käyttää nimitystä velaarinen puhetekniikka.
Acquired LQTS is often drug-induced and the most common cause for the withdrawal of drugs on the market.
Hankinnaisen pitkä QToireyhtymän syynä on usein jokin lääkeaine ja tämä on myös yleisin syy lääkkeiden vetämiseen pois markkinoilta.
Worldwide prevalence of congenital LQTS gene mutations is from 1:2000 to 1:5000.
Maailmalla näiden mutaatioiden esiintyvyys on 1:2000-1:5000.
This thesis was a part of a bigger project concentrating on validation of LQT2-specific cell lines that could be used for the purposes mentioned above.
Tämä tutkielma oli osa laajempaa projektia, joka keskittyi pitkä QT-oireyhtymälle ominaisten sydänsolujen validointiin, joita voisi sen jälkeen käyttää yllä mainittuihin tarkoituksiin.
Hundreds of mutations in 15 genes (LQT1-15) are linked to congenital LQTS.
Sadat eri mutaatiot 15:ssa geenissä (LQT1-15) voivat johtaa periytyvään pitkä QT-oireyhtymään.
She is heterozygous for Finnish founder mutation L552 in KCNH2 gene, which encodes the α-subunit of the cardiac rapidly activating potassium rectifier channel.
Nainen on heterotsygootti suomalaisen valtamutaation L552 suhteen, KCNH2-geenissä, joka koodaa sydämessä esiintyvän nopeasti aktivoituvan kaliumkanavan α-alayksikköä.
Induced pluripotent stem (iPS) cell technology enables creation of disease-specific pluripotent stem cell lines, which can be differentiated into any cell type.
iPS-soluteknologia mahdollistaa eri taudeille ominaisten erittäin monikykyisten kantasolujen tuottamisen, jotka voivat erilaistua miksi tahansa solutyypiksi.
In this thesis, two LQT2-specific iPS cell lines derived from a clinically symptomatic 44-year-old female were used.
Tässä tutkielmassa käytin kahta LQT2:lle ominaista iPS solulinjaa, jotka olivat peräisin 44-vuotiaalta naispotilaalta.
iPS cells were first verified to express pluripotency markers and to form embryoid bodies containing all germ layers.
iPS-solujen todettiin aluksi ilmentävän erittäin monikykyisille soluille tyypillisiä merkkigeenejä ja erilaistuvan alkionkaltaisiksi solurykelmiksi, jotka sisälsivät kaikkien alkiokerrosten soluja.
However, the prevalence in Finland is much higher due to four founder mutations that alone occur in one out of 250 individuals.
Suomessa kuitenkin jo pelkästään neljän valtamutaation esiintyvyys on 1:250, muiden mutaatioiden lisäksi.
All in all, the results of this thesis suggest that after further validation, mainly electrophysiology studies, these cell lines are most likely suitable to be applied for disease modeling, cardiotoxicity screening and finding new therapies for LQT2.
Kaiken kaikkiaan tämän tutkielman tulokset viittaavat siihen, että tutkielmassa käytettyjä solulinjoja voidaan tulevaisuudessa käyttää tautimallina, sydämelle haitallisten aineiden seulontaan ja uusien hoitomuotojen löytämiseen LQT2-potilaille sen jälkeen kun solulinjojen validointi on valmis.
Long QT syndrome, LQTS, is a congenital or acquired cardiac disorder characterized by prolonged cardiac repolarization phase.
Long QT syndrome, LQTS) on periytyvä tai hankinnainen sydänsairaus, joka ilmenee pidentyneenä repolarisaatiovaiheena sydämessä ja voi johtaa hengenvaaralliseen kääntyvien kärkien takykardiaan (engl.
This phenotype was rescued in LQT2-specific cardiomyocyte clusters.
Tämä fenotyyppi oli paljon lievempi LQT2:lle ominaisilla sydänsolurykelmillä.
Finally, the expression ratios of wild type and mutated KCNH2 alleles were compared between cardiomyocytes derived from the female and her son, a carrier of the same mutation but with asymptomatic phenotype.
Lopuksi tutkin KCNH2:n villityypin ja mutatoituneen alleelin ilmentymissuhteita kyseisen naispotilaan sydänsolujen ja hänen poikansa sydänsolujen välillä.
Single LQT2-specific cardiomyocytes showed LQT2-related phenotype in vitro with 43% of single LQT2 cardiomyocytes showing abnormal beating patterns and prolonged contraction time.
LQT2:lle ominaisilla soluilla oli pitkä QT-oireyhtymästä johtuva fenotyyppi soluviljelmässä: 43 % yksittäisistä LQT2:lle ominaisista sydänsoluista sykkivät epätavallisesti ja ne pysyivät supistuneena kauemmin kuin tavallisesti sykkivät solut.
iPS cells were then differentiated into cardiomyocytes by culturing them with END-2 cells and mechanical beating of the cardiomyocytes was assessed from video recordings.
Tämän jälkeen erilaistin iPS-solut sydänsoluiksi viljelemällä niitä yhdessä END-2-solujen kanssa.
Cardiomyocytes from both individuals expressed KCNH2 alleles with the ratio between 1:2 and 1:1 (wt:mut), thus allelic imbalance does not explain differences in the clinical phenotypes.
Sydänsolut molemmilta yksilöiltä ilmensivät KCNH2-alleeleja suhteessa 1:2 - 1:1 (villityyppi:mutaatio).
LQTS-specific cardiomyocytes can thus provide a thorough model for drug cardiotoxicity screening, better insight into disease mechanisms and assist in drug development.
Lisäksi pitkä QToireyhtymälle ominaiset sydänsolut soveltuisivat oireyhtymän tutkimiseen ja uusien lääkkeiden kehittämiseen.
Characterization of long QT syndrome-specific cardiomyocytes derived from induced pluripotent stem cells
Oireyhtymä voidaan todeta sydänsähkökäyrästä pidentyneen QT-ajan perusteella.
As the disappearances are usually individual cases in Finland, the society lacks norms and codes for their social processing, which leads the missing person and remaining society ending up staying in a liminal waiting space.
Katoamisten ollessa Suomessa yleensä yksittäistapauksia, puuttuu maasta normisto ja koodisto katoamisten sosiaaliseen käsittelyyn, jonka vuoksi kadonnut henkilö sekä jäljelle jäävä yhteisö jäävät liminaaliseen odottavaan tilaan.
Still acknowledgement of the death by the state without the person’s body does not necessarily bring the final closure for the closed ones as it only ends person’s life bureaucratically.
Kuoleman tunnustaminen ilman ruumista ei kuitenkaan tuo välttämättä lopullista rauhaa läheisille, vaan päättää ihmisen elämän vain byrokraattisesti.
Differing from recognized death, it is not possible to start the death rituals or mourning of the missing people straightaway.
Tunnustetusta kuolemasta poiketen kadonneille henkilöille ei voida aloittaa kuoleman rituaalien tai suruajan pitämistä.
Even if the missing person was announced dead and all the rituals of death would be fulfilled, the ongoing responsibility for the person prevents the society from doing the final decision about their life.
Toisaalta vaikka kadonnut julistettaisiin kuolleeksi ja hänelle tehtäisiin kuoleman rituaalit, yhteisön jatkuva velvollisuudentunto estää lopullisen päätöksen tekemisen kadonneen elämälle.
Peculiarly the corpse becomes the symbol of the missing persons’ death, even when bodies have otherwise been outsourced from death and its rituals in our society.
Erityisesti juuri kadonneiden kohdalla ruumiista tulee kuoleman symboli, vaikka ruumis on muutoin yhteisöllisellä tasolla ulkoistettu kuolemasta yhteiskunnassamme.
The discussion about good and bad death concludes the other theoretical standpoints, as liminality, social death and death rituals are vital points in thinking if a person’s death is culturally good or bad.
Hyvän ja huonon kuoleman keskustelu kokoaa muut teoreettiset näkökulmat, sillä myös sosiaalinen kuolema ja kuoleman rituaalit sisältyvät hyvän ja huonon kuoleman määritelmiin.
The disappearance of a person can be classified as a bad death for its uncertainty and unexpectedness and as a good death for its features of eternal life.
Katoaminen voidaan luokitella huonoksi kuolemaksi siihen liittyvän epätietoisuuden ja odottamattomuuden vuoksi.
The state authorities have a significant role in when and how the rituals of death can be realised for the missing persons.
Suomessa valtiolla ja viranomaisilla on suuri rooli siihen, voidaanko kadonneisiin liittyvä suruaika aloittaa sekä miten ja milloin kuoleman rituaalit voidaan tehdä.
The social renewal of the society can happen only if the members that have left from it are freed from their social existence.
Jäljelle jäävälle yhteiskunnalle on kuitenkin tärkeää tehdä lopullinen päätös kadonneen elämästä aikanaan, sillä yhteisön sosiaalinen uusiutuminen on mahdollista vasta kun siitä poistuneet jäsenet vapautetaan sosiaalisesta olemassaolostaan.
This thesis examines the society’s response to the missing persons’ liminality between life and death in Finland.
Tässä Pro gradu -tutkielmassa tarkastellaan suomalaisen yhteiskunnan ajattelu- ja toimintatapoja suhteessa kadonneiden henkilöiden liminaaliseen asemaan elämän ja kuoleman välillä.
The conclusion of the study is that the missing persons have social agency in relation to the remaining society as the line between their life and death is uncertain.
Tutkimuksen tuloksena kadonneilla henkilöillä on sosiaalista toimijuutta suhteessa jäljelle jäävään yhteiskuntaan, heidän ruumiinsa puuttumisen pitäessä heitä elossa yhteiskunnan toimesta.
Also even when the person would be eventually found dead, has the closure turned out to be difficult for the closed ones concerning the missing person’s life.
Myös aikanaan löydettyjen kadonneiden kohdalla päätöksen tekeminen osoittautui tutkimuksen mukaan hankalaksi.
The study has been concluded by semi-structured and non-structured interviews to eight closed ones of missing persons’ around Finland.
Tutkimus käsittelee suomalaisen yhteiskunnan näkemyksiä katoamisesta ja on toteutettu haastattelututkimuksena eri puolella Suomea kadonneiden henkilöiden läheisille.