natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Verbal feedback and observations were also recorded.
Tutkittavien suullinen palaute ja tutkijoiden huomiot kirjattiin ylös.
Results Based on the usability survey, the photographic food atlas received the Usability Score of "OK" and "Good" from adolescents and nutrition professionals respectively.
Tulokset Annoskuvakirja sai käytettävyysarvioiksi lapsilta "OK" ja ravitsemusosaajilta "Hyvä".
All eight adolescents agreed that the atlas helped them recall portion sizes, but half disagreed and one was unsure whether they could use the atlas on their own.
Kaikki kahdeksan nuorta uskoivat annoskuvakirjan auttavan heitä annoskokojen mieleen palauttamisessa, mutta vain puolet uskoi, että osaisivat käyttää annoskuvakirjaa yksin.
Three portion sizes (A, B, C) were calculated for most of the 88 food items in the photographic food atlas.
Punnittujen annoskokojen perusteella määriteltiin kolme annoskokoa (A, B, C) suurimalle osalle ruokalajeista.
To be able to reliably measure food intake, one must be able to accurately estimate food portion sizes.
Jotta lasten ja nuorten ruoankulutusta voidaan mitata tarkasti ja luotettavasti, heidän täytyy osata luotettavasti arvioida ruoka-annostensa koko.
Objectives The aim of this study was to develop a photographic food atlas to be used in assessing portion sizes among Kenyan adolescents aged 9-14 years living in urban areas, to support a quantitative 7-day food frequency questionnaire.
Tavoitteet Tämän tutkimuksen tavoitteena oli kehittää annoskuvakirja tukemaan 9–14-vuotiaiden nairobilaisten lasten annoskokojen arviointia ruoankäyttöfrekvenssikyselyn yhteydessä.
Literature and other official documents were reviewed to identify the most commonly consumed foods among 9-14-year-old Kenyans.
Menetelmät Julkaisuista ja muista virallisista dokumenteista selvitettiin taustatietoa yleisimmistä kenialaisista ruokalajeista ja annosko’oista.
There is a shortage of data on food intake habits of children and adolescents especially in the rapidly changing urban environments.
Tästä johtuen on tärkeää saada lisää tietoa lasten ja nuorten ravitsemuksesta ja ruoankäytöstä sekä niissä tapahtuvista muutoksista.
The updated atlas, including 173 food items, was used in a cross-sectional study in Nairobi.
Tässä tutkimuksessa saadun palautteen perusteella tehtiin annoskuvakirjasta toinen versio, jota käytettiin myöhemmin 160 lapsen poikkileikkaustutkimuksessa Nairobissa.
Further research is recommended to validate the photographic food atlas in order to identify the possible bias it may introduce to portion size estimation.
Jatkotoimenpiteenä annoskuvakirja tulisi validoida, jotta tutkimuksissa voidaan paremmin huomioida sen tuomia virhelähteitä annoskokojen arviointiin.
Introduction Kenya has recently acquired lower-middle income country status and is facing the triple burden of malnutrition.
Kun maa on siirtymässä alhaisen tuloluokan maasta keskituloluokan maaksi, virheravitsemuksen riski moninkertaistuu.
Clear instructions and explanation of the purpose of the atlas were crucial.
Selvät käyttöohjeet olivat myös tarpeelliset.
The second aim was to assess the usability of the atlas amongst 9-14-year-olds and professionals working in the field of nutrition.
Toinen tavoite oli selvittää 9–14-vuotiaiden lasten sekä kenialaisten ravitsemustieteilijöiden näkemystä kehitetyn annoskuvakirjan hyväksyttävyydestä ja käytettävyydestä.
The usability survey consisted of Likert scale and open-end questions to ascertain acceptability of the atlas.
Käytettävyyskysely sisälsi yhdeksän Likert-asteikollista väitettä sekä avoimia kysymyksiä.
To obtain weighed portion size data, participants were recruited in Nairobi sub-counties Embakasi Central and Langata to represent low- and middle-socioeconomic status respectively.
Annoskokojen määritystä varten rekrytoitiin 21 9–14-vuotiasta lasta, joista kymmenen Nairobin Embakasi Central-alueelta ja yksitoista Nairobin Langata-alueelta.
However, all professionals agreed that portion sizes were reasonable for the age group.
Kolme lapsista katsoi, ettei annoskuvakirjan annoskoot vastaa heidän tavallisia annoskokojaan, mutta kaikki ravitsemusosaajat uskoivat, että annoskoot olivat sopivia ikäryhmälle.
Poor picture quality hampered recognition of pictures.
Annoskuvakirjan käytettävyyteen vaikutti etenkin valokuvien laatu sekä ruoka-annosten muodot.
When a photographic food atlas designed for children with applicable portions is used, it can improve children’s estimation of food portions.
Annoskoon arviointi tarkentuu lasten käyttäessä annoskuvakirjaa, jossa on ikäryhmälle sopivia annoskuvia.
Most of the participants were over 54 years old (77%), retired (72%) and had secondary education (58%).
Suurin osa tutkittavista oli yli 54-vuotiaita (77 %), eläkeläisiä (72 %) ja keskiasteen koulutuksen omaavia (58 %).
Severely food insecure participants consumed less often fruits and berries (OR 0,36; 95% CI 0,15−0,90), vegetables (OR 0,33; 95% CI 0,13−0,82), dairy products (OR 0,22; 95% CI 0,08−0,63) and edible fat (OR 0,24; 95% CI 0,09−0,65) compared to food secure participants.
Vakavaa ruokaturvattomuutta kokeneet käyttivät ruokaturvan omaavia epätodennäköisemmin hedelmiä ja marjoja (OR 0,36; 95 % CI 0,15−0,90), kasviksia (OR 0,33; 95 % CI 0,13−0,82), maitotuotteita (OR 0,22; 95 % CI 0,08−0,63) ja ravintorasvoja (OR 0,24; 95 % CI 0,09−0,65) päivittäin tai lähes päivittäin.
Of the participants, 46% were severely food insecure.
Vakavaa ruokaturvattomuutta esiintyi 46 %:lla ruoka-avunsaajista.
Participants completed a questionnaire which included questions about their gender, age, nationality, level of education, employment status, mode of housing, smoking and drinking habits, adequacy of income and perceived disadvantage.
Kyselylomakkeella kartoitettiin tutkittavien sosiodemografisia tekijöitä (sukupuoli, kansalaisuus, ikä, koulutusaste, työmarkkina-asema, asumismuoto, kotitalouden koko, kuukausittain käytössä oleva rahamäärä ja koettu huono-osaisuus) ja elintapoja (tupakointi ja alkoholinkäyttö).
Questionnaire included also a seven-item food frequency questionnaire.
Tutkittavien ruoankäyttöä mitattiin lyhyellä seitsemän kohdan ruoankäytön frekvenssikyselyllä.
Household Food Insecurity Access Scale (HFIAS) based on 9 validated questions was used to determine the prevalence and severity of FI.
Ruokaturvattomuuden määrittämiseen käytettiin validoitua Household Food Insecurity Access Scale -mittaria (HFIAS), joka sisälsi yhdeksän ruoan riittävyyteen liittyvää kysymystä, joiden perusteella tutkittaville määritettiin ruokaturvastatus.
Aim of the study: To determine the prevalence of FI among Finnish food pantry clients, and to define if there were sociodemographic and lifestyle factors associated with FI. We also aimed to assess if FI is associated with dietary diversity.
Tavoitteet: Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää ruokaturvattomuuden esiintyvyyttä Suomessa asuvilla ruoka-avunsaajilla ja kartoittaa sosiodemografisten tekijöiden ja elintapojen yhteyttä ruokaturvattomuuteen.
Participants who were homeless or living in a rented property were more likely to experience severe FI compared to them who were owner-occupiers (OR 7,12; 95% CI 2,42−20,95).
Myös asunnottomuus ja tukiasunnossa tai kunnan vuokra-asunnossa asuminen lisäsi vakavan ruokaturvattomuuden riskiä (OR 7,12; 95 % CI 2,42−20,95).
Severely food insecure clients had poorer dietary diversity than the others, which indicates that food pantries cannot respond to the needs of food pantry clients.
Lisäksi ruokaturvattomuus näyttää olevan yhteydessä heikompaan ruokavalion laatuun, mikä viittaa siihen, ettei ruoka-apu riitä paikkaamaan ruokavalion laadullisia puutteita.
Gender and mode of housing were associated with FI. Men were twice likely to experience severe FI compared to women (OR 2,29; 95% CI 1,09−4,80).
Miehillä oli yli kaksinkertainen riski kärsiä vakavasta ruokaturvattomuudesta naisiin verrattuna (OR 2,29; 95 % CI 1,09−4,80).
Materials and methods: A convenience sample of 129 food pantry clients (43% men and 57% women) was collected around Finland.
Tutkimukseen osallistui 129 ruoka-avunsaajaa, joista 72 (57 %) oli naisia ja 54 (43 %) miehiä.
Introduction: Food insecurity (FI) is a quite common problem in high income countries.
Johdanto: Ruokaturvattomuus mielletään usein kehittyvien maiden ongelmaksi, mutta useat tutkimukset ovat osoittaneet, että ruokaturvattomuutta esiintyy myös korkean tulotason maissa.
Many studies have indicated that some groups tend to be more vulnerable for FI than the others, for example food pantry clients.
Korkean tulotason maissa tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että ruokaturvattomuus on huomattavasti yleisempää ruoka-avunsaajilla keskivertoväestöön verrattuna.
Conclusions: FI seems to be quite common among Finnish food pantry clients.
Tutkimus antaa kuitenkin viitteitä siitä, että ruokaturvattomuus on yleistä suomalaisilla ruoka-avunsaajilla ruoka-apuun turvautumisesta huolimatta.
Finally, the examination was done separately for both areas.
Lopuksi tarkastelu suoritettiin vielä erikseen molemmille asuinalueille.
The participants were 914-year-olds, of whom 52 % were girls and 48 % were boys.
Tutkittavat olivat 914-vuotiaita ja heistä 52 % oli tyttöjä ja 48 % poikia.
The remaining 135 food items were collapsed into 19 food groups.
Jäljelle jääneistä 135 ruoka-aineesta muodostettiin 19 ruokaryhmää.
160 participants were recruited and 149 (93 %) of them completed the questionnaire.
Tutkimukseen kutsuttiin 160 tutkittavaa ja heistä 149 (93 %) suoritti tutkimuksen loppuun.
Also, the food items for which a big variance on reporting was suspected, were left out.
Myös ruoka-aineet, joiden raportointitarkkuudessa arveltiin olevan suurta vaihtelua, päädyttiin jättämään pois.
Aims: The aim of the study was to investigate what kind of dietary patterns can be recognized among Kenyan children living in Nairobi.
Tavoitteet: Tutkielman tavoitteena oli selvittää, millaisia ruokavaliotyylejä kenialaisten, Nairobissa asuvien lasten keskuudesta tunnistetaan.
When analyses were done separately for both areas, the only statistically significant result was the positive association between snacks, fast food and meat dietary pattern and wealth in Langata.
Kun analyysit tehtiin erikseen molemmille asuinalueille, ainoa tilastollisesti merkitsevä tulos oli varallisuuden ja naposteltavat, pikaruoka ja liha -ruokavaliotyylin välinen positiivinen yhteys Langatassa.
The participants reported the consumption frequencies of 174 food items, of which 39 were left out from the analyses.
Tutkimuksessa kysyttiin 174 ruoka-aineen käyttötiheyttä, joista 39 jätettiin pois analyyseistä.
Results: Three dietary patterns were recognized, and these explained 36 % of the total variance in food consumption of the study population.
Tulokset: Aineistosta tunnistettiin kolme ruokavaliotyyliä, jotka selittivät yhteensä 36 % tutkittavien ruoka-aineiden käytön kokonaisvaihtelusta.
One of them included energy-dense foods and meat, and the other plant-based products and dairy products.
Toinen niistä sisälsi paljon energiatiheitä ruokia ja lihaa ja toinen kasvikunnan tuotteita ja maitotuotteita.
Conclusions: Three dietary patterns were recognized among Nairobian children and two of these were similar to the patterns recognized in previous studies.
Johtopäätökset: Nairobissa asuvien lasten keskuudesta tunnistettiin kolme ruokavaliotyyliä, joista kaksi muistutti aiemmissa tutkimuksissa havaittuja ruokavaliotyylejä.
The children from wealthier families scored higher on the dairy products and plant protein dietary pattern.
Varakkaampien perheiden lasten ruokavalio muistutti enemmän maitotuotteet ja kasviproteiini -ruokavaliotyyliä.
The patterns were labelled 1) snacks, fast food and meat, 2) dairy products and plant protein, and 3) traditional Kenyan.
Nämä ruokavaliotyylit nimettiin niihin vahvasti latautuvien ruoka-aineiden mukaan 1) naposteltavat, pikaruoka ja liha, 2) maitotuotteet ja kasviproteiini sekä 3) perinteinen kenialainen -ruokavaliotyyleiksi.
Snacks, fast food and meat and traditional Kenyan dietary patterns were associated to living in Langata.
Naposteltavat, pikaruoka ja liha sekä perinteinen kenialainen -ruokavaliotyylit olivat yhteydessä Langatassa asumiseen.
Living area and wealth appeared to be the most important sociodemographic factors associated with children’s diet.
Asuinalue ja varallisuus vaikuttaisivat olevan tärkeimmät ruokavaliotyyleihin yhteydessä olevista sosiodemografisista tekijöistä.
The associations between sociodemographic factors and dietary patterns were examined by linear regression analysis.
Sosiodemografisten tekijöiden yhteyksiä ruokavaliotyyleihin tarkasteltiin lineaarisen regressioanalyysin avulla.
The nutrition research should therefore focus on the big picture of the diet rather than on the single nutrients.
Ravitsemustutkimuksessa on hyvä kiinnittää yhä enemmän huomiota suuriin kokonaisuuksiin yksittäisten ruoka-aineiden sijaan.
The food items that no one or only one person used were left out from the analyses.
Tilastoanalyyseistä jätettiin pois ruoka-aineet, joita tutkittavat eivät olleet käyttäneet, tai vain yksi tutkittavista oli käyttänyt.
Additionally, this study aimed to investigate the association between sociodemographic factors (gender, education, wealth and living area) and dietary patterns.
Lisäksi selvitettiin sosiodemografisten tekijöiden (sukupuoli, koulutus, varallisuus ja asuinalue) yhteyksiä tunnistettuihin ruokavaliotyyleihin.
Materials and methods: The data used in this study is from the cross-sectional study of KENFIN-EDURA project.
Aineisto ja menetelmät: Tutkielmassa hyödynnettiin KENFIN-EDURA -hankkeen poikkileikkaustutkimuksen ruoankäytön kyselylomaketta ja taustatietolomakkeiden tietoja.
Background: In middle-income countries, such as Kenya there are signs of a nutrition transition towards a Western diet. From the public health perspective, it is important to understand the sociodemographic factors behind the whole diet.
Tausta: Keskitulotason maissa, kuten Keniassa, on ravitsemuksen muutoskauden myötä havaittavissa ruokavalioiden länsimaistumista.
Nevertheless, the association between sociodemographic factors and children’s dietary patterns should be investigated more in order to reduce sociodemographic differences in diets.
Sosiodemografisten tekijöiden yhteyttä lasten ruokavaliotyyleihin tulisi kuitenkin tutkia vielä lisää, jotta sosiodemografisia eroja ruoankäytössä pystyttäisiin kaventamaan mahdollisimman paljon.
Participants lived in Nairobi, either in a low-income area called Kayole or in a middle-income area called Langata.
Tutkittavat asuivat kahdella eri tulotason asuinalueella Nairobissa, Kayolessa ja Langatassa.
Dietary patterns can be used to explore the whole diet. With data-based dietary patterns, it is possible to investigate which food items are used or disused together.
Aineistolähtöisten ruokavaliotyylien avulla voidaan tutkia, minkä ruokien käyttö tai käyttämättömyys on yhteydessä toisiinsa.
However, there are only few studies examining the association between sociodemographic factors and children’s dietary patterns in middle-income countries.
Keskitulotason maissa tehtyjä tutkimuksia sosiodemografisten tekijöiden yhteyksistä lasten ruokavaliotyyleihin on kuitenkin tehty vasta vähän.
Based on previous studies, the differences in dietary patterns might be explained by sociodemographic factors.
Aiempien tutkimusten perusteella vaikuttaa siltä, että tutkittavien sosiodemografiset taustatekijät saattavat olla yhteydessä ruokavaliotyyleihin.
A higher value for factor score indicates a higher correlation between participant’s diet and dietary pattern.
Tutkittaville laskettiin faktoripisteet kullekin ruokavaliotyylille siten, että korkeampi pistemäärä kertoi suuremmasta yhtäläisyydestä tutkittavan ruoankäytön ja kyseisen ruokavaliotyylin välillä.
The mean factor scores were investigated by t-test for area and gender, and by analysis of variance for parent’s education and household’s wealth.
Yksisuuntaisen varianssianalyysin avulla tutkittiin eroja vanhempien koulutuksen ja kotitalouden varallisuuden mukaan muodostetuissa ryhmissä.
Dietary patterns were formed with principal component analysis, and factor scores for participants for each dietary pattern were calculated.
Ruokavaliotyylit muodostettiin ruokaryhmistä pääkomponenttianalyysillä.
The children were approximately 10 years old.
Lapset olivat iältään noin 10-vuotiaita.
The data were analyzed using thematic analysis.
Aineisto analysoitiin temaattisen analyysin keinoin.
Half of the children (n = 95, analyzed n = 88) wrote a story describing a positive school meal experience and half (n = 95, analyzed n = 92) of them wrote a story of a negative school lunch experience.
Puolet tutkittavista lapsista (n=95, analysoitiin n=88) kirjoitti positiivista ja puolet (n=95, analysoitiin n=92) negatiivista kouluruokailukokemusta kuvailevan tarinan.
The target group was pupils who attended fourth grade in the Turku region in the academic year 2013–2014.
Tutkimuksen kohderyhmänä olivat lukuvuonna 2013–2014 neljättä luokkaa käyneet oppilaat Turun seudulla.
The children also expressed their need for autonomy and their opportunity to influence the school lunch situation.
Lapset toivat esille myös tarpeensa itsemääräämisoikeuteen ja mahdollisuuteen vaikuttaa kouluruokailun tilanteeseen.
As a result of the thematic analysis and the arranging of the data, the data consisted of three themes that described the foodscapes of school lunch from the children's point of view: food and eating, the school lunch situation and the social environment.
Teemoittelun ja aineiston järjestämisen tuloksena aineistosta muodostui kolme teemaa, jotka kuvasivat kouluruokailun ruokaympäristöä lasten näkökulmasta: ruoka ja syöminen, kouluruokailutilanne sekä sosiaalinen ympäristö.
How do children describe their school lunch experience in empathy-based stories they have written?
Miten lapset kuvaavat kouluruokailukokemustaan kirjoittamissaan eläytymiskertomuksissa?
Altogether 190 children wrote empathy-based stories.
Eläytymiskertomuksen kirjoitti 190 lasta.
The pleasantness of the food and the food itself had a significant effect on the school lunch experience in the children’s stories, and foods and dishes were also highlighted by name.
Ruoan miellyttävyys ja ruoka itsessään vaikuttivat oleellisesti kouluruokailukokemukseen lasten kertomuksissa, ja lapset nostivat kertomuksissa esille paljon ruokia ja ruokalajeja nimeltä.
The results of this study emphasize the need of taking into account the perspective of children when in developing school meal.
Tutkimuksen tulokset vahvistavat aiempia tutkimushavaintoja siitä, että lasten näkökulman huomioiminen kouluruokailun kehittämisessä on tärkeää.
The study is a qualitative study based on a phenomenological approach which, as mentioned earlier, highlights children’s perspective.
Tutkimus on laadullinen ravitsemustutkimus, jonka lähtökohtana on fenomenologinen lähestymistapa ja kokemuksen tutkimus lasten näkökulmasta.
What kind of knowledge can be acquired by using the method of empathy-based stories in child-centered nutrition research?
Millaista tietoa eläytymismenetelmä tuottaa lapsinäkökulmaisessa ravitsemustutkimuksessa?
The first aim of the study is to highlight children’s perspective and their experiences: what kind of things, actions and thoughts have an influence on children’s school meal experience.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on osallistua kouluruokailututkimuksen ja kouluruokailun kehittämisen diskursseihin tuomalla esiin lasten näkökulma ja heidän kokemusmaailmansa: millaisista asioista, tapahtumista ja ajatuksista muodostuvat lasten hyvät ja huonot kouluruokailukokemukset.
The second aim is to assess the use of the method of empathy-based stories as a method of nutrition research and in a child-centered study.
Tavoitteena on lisäksi perustella ja arvioida eläytymismenetelmää ravitsemustutkimuksen menetelmänä sekä lapsinäkökulmaisessa tutkimuksessa.
In addition, the social environment of school lunch affected children’s experience and other children, friends, food service staff and teachers had impact on how children experienced the situation.
Sekä toiset oppilaat ja ystävät että kouluruokailun aikuiset, opettajat ja ruokapalvelun työntekijät, ja heidän toimintansa vaikuttivat kouluruokailukokemuksen rakentumiseen lasten kertomuksissa.
In addition, the information acquired by the method of empathy-based stories was examined from the perspective of nutrition research.
Kerätystä aineistosta tarkasteltiin myös sitä, millaista tietoa eläytymismenetelmä tuotti.
A total of 545 preschoolers aged 3–6 from Southern and Western Finland participated in the study.
Tutkittavana oli 545 päiväkodissa käyvää 3–6-vuotiasta lasta.
Material and methods: The material of this thesis is a part of the DAGIS research cross sectional study.
Aineisto ja menetelmät: Tutkimusaineisto oli osa DAGIS-tutkimushankkeen kartoitusvaiheen poikkileikkaustutkimusta.
At the day level of food intake, the food eaten in preschool contained half of the energy, which does not meet the given recommendation.
Ravinnonsaannin tasolla päiväkodissa syödystä ruoasta saatiin noin puolet päivän energiasta, joka ei täytä annettua suositusta.
The meaning of food eaten in preschool to a child’s diet is not yet fully known.
Päiväkodissa syödyn ruoan merkitystä lapsen muuhun ruokavalioon suhteutettuna ei kuitenkaan vielä tarkasti tunneta.
Children ate more than half of all rye bread, porridge, vegetable oils and margarine and skimmed milk, less than one-fifth of sugary foods and less than 1 % of butter and fat mixtures in preschool throughout the measurement period.
Tutkittavat söivät koko mittausjakson aikana kuluttamastaan ruisleivästä, puurosta, kasviöljyistä ja margariinista sekä rasvattomasta maidosta ja kevytmaidosta yli puolet, sokerisista elintarvikkeista alle viidenneksen ja voista sekä rasvaseoksista alle prosentin päiväkodissa.
The results suggest that food served in preschool plays a vital role in children’s nutrition and brings plenty of health-promoting elements to their diets.
Tulokset tukevat ajatusta, että päiväkotiruokailu on ravitsemuksen kannalta tärkeä osa lapsen arkea ja tuo lasten ruokavalioon runsaasti terveyttä edistäviä elementtejä.
Conclusions: During the weekday food consumption was more diverse in preschool compared to other food environments.
Johtopäätökset: Hoitopäivän aikana lasten ruoankäyttö oli monipuolisempaa päiväkodissa kuin muissa ruokaympäristöissä.
Results: There was a higher proportion of consumers of vegetables (p=0,000), fruits and berries (p=0,000), meat (p=0,0219, fish (p=0,000), cereals (p=0,000), dairy products (p=0,042) and dietary fats (p=0,000) in preschool than other food environments.
Tulokset: Suurempi osuus lapsista söi kasviksia (p=0,000), hedelmiä ja marjoja (p=0,000), lihaa (p=0,021), kalaruokia (p=0,000), viljatuotteita (p=0,000), maitotuotteita (p=0,042) sekä ravintorasvoja (p=0,000) päiväkodissa kuin muualla hoitopäivän aikana.
3-d food record was used as a food research method.
Ruoankäytön tutkimusmenetelmänä käytettiin kolmen päivän ruokapäiväkirjaa.
Introduction: Nutrition in early childhood is related to normal development and has an impact on health over the long term.
Johdanto: Lapsuusiän ravitsemus on yhteydessä lapsen terveeseen kehitykseen ja myöhempäänkin terveydentilaan.
Intake of protein (p=0,000), unsaturated fatty acids (p= 0,000), fiber (p=0,000), vitamin D (p=0,000), folate (p=0,000) and sodium (p=0,000) was higher in relation to energy in preschool than other food environments.
Kaikki lapsen syömä ruoka huomioiden proteiinin (p=0,000), tyydyttymättömien rasvahappojen(p=0,000), kuidun (p=0,000), D-vitamiinin (p=0,000), folaatin (p=0,000) ja natriumin (p=0,000) saanti oli energiaan suhteutettuna päiväkodissa runsaampaa kuin muualla.
More than 250 000 Finnish children attend early childhood education and care such as preschool.
Suomessa oli varhaiskasvatuksen piirissä vuonna 2018 yli 250 000 lasta ja heistä 76 % oli hoidossa päiväkodissa.
Food consumption between different food environments was compared by using Wilcoxon signed rank test and McNemar-test.
Ruokalajien käyttäjien osuuksia vertailtiin McNemar-testillä.
Differences in nutrient intake were compared by using a paired t-test.
Ravintoainetasolla lasten ruokavaliota eri ympäristöjen välillä verrattiin parittaisella t-testillä.