natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One of the main results is the generalization of the classic Radó-Kneser-Choquet theorem for the p-harmonic energy in the plane.
Yksi päätuloksista on klassisen Radó-Kneser-Choquet'n lauseen yleistäminen ns. p-harmonisille kuvauksille.
Elliptic Partial Differential Equations in Geometric Analysis and the Calculus of Variations
Tässä väitöskirjassa tutkitaan erilaisia ns. elliptisiä osittaisdifferentiaaliyhtälöitä jotka nousevat esille matematiikan osa-alueissa nimeltä Geometrinen Analyysi ja Variaatiolaskenta.
The main results are the existence and uniqueness of solutions in function spaces such as the Sobolev-spaces, as well as regularity and properties of solutions.
Peruskysymyksiä johon väitöksessä vastataan on kyseisten yhtälöiden ratkaisujen olemassaolo, yksikäsitteisyys, ja niiden säännöllisyysominaisuudet kuten derivoituvuus.
The first two articles contain results on generalized Beltrami equations, where the solvability is investigated using functional analytic methods.
Beltrami-tyyppiset yhtälöt ovat yleistyksiä klassisesta Beltrami-yhtälöstä, jonka avulla mallinnetaan matematiikassa kvasikonformikuvauksia: kuvauksia jotka jossain määrin venyttävät alkuperäistä kuvaa vain rajoitetussa määrin pienellä skaalalla.
The third and fourth papers cover properties of solutions to Euler-Lagrange and Hopf-Laplace equations for certain energy functionals.
Lisäksi väitöksessä tutkitaan energiafunktionaaleja ja niiden minimoivia kuvauksia, jotka tyypillisesti totetuttavat myös sopivanlaisia osittaisdifferentiaaliyhtälöitä.
The subject of this thesis is Elliptic PDE's that appear in the fields of Geometric Analysis and The Calculus of Variations, such as the Beltrami equation and its generalizations.
Motivaatio tutkia näitä yhtälöitä perustuu siihen, että niillä voi mallintaa esimerkiksi fysikaalisia suureita kuten lämpöä ja ääntä joiden suuruus usein riippuu myös niiden muutosnopeudessa.
The proof is based on a new subharmonicity result for the Jacobian of a solution, and similar other new subharmonicity results are also obtained in the thesis.
Tämän voi karkeasti hahmottaa tuloksena joka kertoo, että tietynlainen elastinen kappale ei voi venytessään lytistyä kasaan ellei lytistymistä tapahdu jo kappaleen reunalla.
The thesis contains four scientific articles on the subject.
Väitöskirja käsittelee matematiikassa esiintyviä osittaisdifferentiaaliyhtälöitä.
This dissertation is about Late Iron Age (AD 800 – 1055/1300) woollen, visually colourful textile fragments.
Väitöskirja käsittelee villaisia ja visuaalisesti värillisiä rautakauden lopulle (800 – 1055/1300 jKr.) ajoittuvia tekstiilifragmentteja.
The archaeological samples and the dyed references were analysed chromatographically at the Cultural Heritage Agency of the Netherlands (RCE) and at the Royal Institute for Cultural Heritage (KIK-IRPA) in Belgium by HPLC (High performance liquid chromatography) and UHPLC (Ultra High performance liquid chromatography).
Arkeologiset näytteet ja värjätyt referenssilangat analysoitiin kromatografisesti Hollannissa Cultural Heritage Agencyssä (RCE) ja Belgiassa Royal Institute for Cultural Heritagessa (KIK-IRPA), käytteän HPLC:tä (Korkean suorituskyvyn nestekromatografia) ja UHPLC:tä (Erittäin korkean suorituskyvyn nestekromatografia).
Mordants for dyes were prepared by fermenting clubmosses (Lycopodium species) and horsetails (Equisetum silvaticum and Equisetum arvense).
Puretteet valmistettiin fermentoimalla liekoja (Lycopodium species) ja kortteita (Equisetum silvaticum and Equisetum arvense).
Mordants were analysed at the Nanomicroscopy Center of Aalto University in Finland by SEM-EDX (Scanning electron microscopy with energy-dispersive X-ray spectroscopy).
Puretusaineet analysoitiin Suomessa Aalto-yliopiston Nanomikroskopiakeskuksessa käyttäen SEM-EDX:ää (Pyyhkäisyelektronimikroskopia varustettuna energiahajonnan röntgenspektroskopialla).
Dyes and Dyeing Methods in Late Iron Age Finland
Värit ja värjäysmenetelmät Suomessa rautakauden lopulla
The reference material includes woollen yarns dyed with Finnish traditionally known dye sources.
Referenssiaineisto koostuu villalangoista, jotka värjättiin perinteisillä Suomessa tunnetuilla väriaineilla.
Red anthraquinones were obtained from local bedstraws (Galium boreale, Galium album and Galium verum).
Punaiset antrakinonivärit saatiin paikallisista matarakasveista (Galium boreale, Galium album and Galium verum).
As a result of new cultural influences, red tannins were no longer used to strengthen yarns for warp-weighted loom nor were the blackish-blue and purple textiles dyed in vats in the Late Iron Age manner.
Uusien kulttuurivaikutteiden tuloksena punaisia tanniineita ei enää käytetty vahvistamaan loimilankoja pystykangaspuissa eikä mustansinisiä ja purppuraisia tekstiilejä värjätty rautakautiseen tapaan.
Experimental archaeology was used to reconstruct the actual dyeing methods of red tannins, lichen orchil and plant mordants as well as to test the sustainability of these dyes and the effect of dyeing methods on wool yarns.
Kokeellisen arkeologian avulla rekonstruoitiin värjäysreseptejä punaisille tanniineille ja jäkäläorseljille sekä testattiin kasvipuretteita, värien kestävyyttä ja värjäysmenetelmien vaikutusta villalangoille.
Red tannins were obtained from tree barks such as alder buckthorn (Rhamnus frangula) and roots of common tormentil (Potentilla erecta).
Punaiset tanniinit saatiin puiden kuorista, kuten paatsamasta (Rhamnus frangula) ja rätvänän juurista (Potentilla erecta).
Eagles fern (Pteridium aquilinum), common chickweed (Stellaria media) and red sorrel (Rumex acetosella) were also used in mordanting.
Lisäksi sananjalkaa (Pteridium aquilinum), vesiheinää (Stellaria media) ja suolaheinää (Rumex acetosella) käytettiin puretuksessa.
Dyer s madder (Rubia tinctorum) and the yellow flavonoid dyes such as weld (Reseda luteola) were interpreted to indicate textile import.
Värimataran eli krapin (Rubia tinctorum) ja keltaisten flavonoidivärien, joita on esimerkiksi resedassa (Reseda luteola), tulkittiin osoittavan tekstiilien tuontia ulkomailta.
The aim is to identify the dyeing methods used in Finland during the Late Iron Age and to find the locally used dyestuffs.
Tavoitteena on tunnistaa väriaineet ja värjäysmenetelmät, joita käytettiin Suomessa rautakauden lopulla.
The medieval culture provided a faster textile making process and offered horizontal looms and spinning wheels, the boiling method, alum and new dyestuffs.
Keskiaikaiset kulttuurivaikutteet nopeuttivat tekstiilituotantoa tarjoamalla käsityöläisten käyttöön vaakatasokangaspuut ja rukin sekä keittovärjäysmenetelmän, alunan ja uudet väriaineet.
The Middle Ages offered new meanings for life and textile making, new handicraft methods and new dyestuffs, which ended the local prehistoric dyeing tradition.
Keskiaika toi mukanaan uusia merkityksiä elämälle ja tekstiilien valmistamiselle sekä lisäksi uusia käsityötekniikoita.
Woad (Isatis tinctoria) was used for blue dyeing.
Sininen värjättiin morsingolla (Isatis tinctoria).
This dissertation focuses on the archaeological samples from inhumation burials and shipwrecks, which were analysed with visual analysis and microscopy observation.
Löytöjen rakenne analysoitiin visuaalisesti ja mikroskopian avulla.
The results suggest that three different dyeing methods were used in Late Iron Age Finland: vat dyeing, mordant dyeing and fermentation of tannins.
Tulokset viittaavat siihen, että rautakauden lopun Suomessa oli käytössä kolme eri värjäysmenetelmää.
Purple was obtained from orchil producing lichens such as rock tripe (Lasallia pustulata).
Orseljia sisältävillä jäkälillä, kuten kuhmunapajakälällä (Lasallia pustulata), värjättiin purppuran väristä.
Gender and Defence of Women in Christine de Pizan's Thought
Sukupuoli ja naisten puolustaminen Christine de Pizanin ajattelussa
In this study I analyse Christine de Pizan's (1364/1365-1430/1431) ideas on gender and the legal allegories in her defence of women, especially in the Cité des dames.
Sukupuoli ja naisten puolustaminen Christine de Pizanin ajattelussa Väitöskirjani käsittelee Christine de Pizanin (1364/1365-1430/1431) sukupuolikäsitystä, sekä hänen lakiallegorioitaan naisia puolustavassa teoksessa Cité des dames (Naisten kaupunki).
This requires the simultaneous reinterpretation of both gender and law in order for society to be equitable.
Niinpä sukupuolen ja lain samanaikainen uudelleentulkinta on välttämätöntä yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden toteutumisen näkökulmasta.
Christine's legal allegories are based on the Thomistic fourfold division of law as eternal, natural, human and revealed divine law.
Christinen lakiallegoriat teoksessa Cité des dames perustuvat Tuomas Akvinolaisen lakikäsitykselle, jonka mukaan laki on jaettavissa ikuiseen, luonnolliseen, inhimilliseen ja ilmoitettuun lakiin.
The first book of Cité des dames, where Christine sets the foundational stones and builds a protective wall with the help of Lady Reason, symbolizes natural law and human law.
Tomistista lakikäsitystä mukaillen Christine rakentaa Lady Järjen kanssa kaupungin perustukset ja suojamuurin, mikä symboloi luonnollista ja inhimillistä lakia.
The possibility of gender change is based on Christine's idea that gendered characteristics are also a result of habituation, where learning new practices changes the humoral complexion of the body.
Erityistä Christinelle oli ajatus sukupuolenvaihdoksesta, jonka mukaan sukupuolittuneet luonteenpiirteet ovat myös oppimisen tulosta.
Therefore, in a society where the importance of women is not recognized, the interpretation of law is also faulty.
Mikäli naisten asema ymmärretään väärin, myöskään lakia ei kyetä tulkitsemaan oikein, koska Jumalan asettama järjestys on kokonaisuus, jossa sukupuolten välinen suhde liittyy lakiin.
She thought that the humoral complexion of material bodies is gendered, which affects their characteristics.
Christinen käsitys ihmisen biologiasta perustui aikalaislääketieteeseen, jonka mukaan ruumiin sukupuolittunut nestetasapaino vaikuttaa luonteenpiirteisiin.
Establishing the citizenship of women symbolizes drawing the constitution of the city of ladies.
Lady Oikeudenmukaisuus auttaa Christineä rakentamaan kaupungin talot, mikä symboloi ilmoitettua lakia, jonka jälkeen hän asettaa naisten kaupungin perustuslain.
The most influential were the Aristotelian-Scholastic conception of gender, according to which women are defective men, and the Augustinian conception of gender, which emphasizes the equal rational capacities of the sexes, but also women s subservient role in the social hierarchy.
Augustinus korosti naisten ja miesten yhtäläistä älykkyyttä, mutta tulkitsi luomiskertomusta siten, että nainen on miehelle alamainen.
The third book, where Christine appoints the Virgin Mary as the Queen with the help of Lady Justice, symbolizes the Thomistic conception of a just ruler.
Lady Oikeus tuo kaupunkiin kuningattareksi Neitsyt Marian, mikä saattaa kaupungin lait lainvoimaisiksi.
Because law is God's plan of government, which contains the ideas of created things, including the ideas of a woman and a man, gender is a part of God's law.
Hän uskoi, että Jumalan mieli sisältää ikuisen miehen ja naisen idean, jonka perusteella Jumala luo materiaalisia ja sukupuolittuneita ruumiita.
The third chapter concerns Christine's ideas on law and the legal allegories in her defence of women in Cité des dames.
Teoksessa Christinelle ilmestyy kolme Jumalan tytärtä, jotka kehottavat häntä rakentamaan kaupungin kaikkien kunniallisten naisten puolustamiseksi.
As a form, gender is a universal idea in the divine mind.
Christinen mukaan molemmat sukupuolet ovat Jumalan tahtomia ja siksi itsessään hyviä.
The second chapter concerns Christine s conception of gender, including the origins of gender, the function of gender and gender change.
Taustaluvussa käsittelen Christineä edeltävien ajattelijoiden sukupuolikäsityksiä, erityisesti kirkkoisä Augustinosta ja skolastikkoja.
My main argument is that, according to Christine, the understanding of the nature of women is connected to the understanding of God's law.
Christine on tiettävästi ensimmäinen kirjoittaja, joka yhdistää lain ja naisten puolustamisen.
Liver diseases are a leading cause of death worldwide and to date the only treatment for end stage liver disease is organ transplantation.
Maksasairaudet ovat johtava kuolinsyy maailmanlaajuisesti ja ainoa hoitomuoto vakaviin maksasairauksiin on elinsiirto.
The first aim of this thesis work was to evaluate variability in hepatic differentiation capacity of different hPSC lines.
Tämän väitöskirjatyön ensimmäinen tavoite oli tutkia eri hPSC linjojen erilaistumispotentiaalia hepatosyyteiksi.
DE-cells can be differentiated from hPSCs by activating Activin/Nodal and canonical Wnt signaling pathways.
DE soluja voidaan erilaistaa hESC ja hiPSC linojoista aktivoimalla Aktiviini/Nodal sekä Wnt signaalireittejä.
Successful hepatocyte differentiation from hPSCs has been described, however, so far described differentiation methods are unable to produce fully functional hepatocytes from hPSCs.
Hepatosyyttejä onkin jo onnistuneesti erilaistettu hPSC:sta, mutta nykyiset menetelmät eivät pysty tuottamaan täysin toiminnallisia soluja.
We showed that a short Wnt signaling activation in the beginning of DE differentiation is crucial for proper pancreas differentiation while longer Wnt activation favored hepatocyte differentiation.
Tuloksemme osoittavat, että lyhytkestoinen Wnt signaalin aktivoiminen DE erilaistuksen aikana on suosiollista haimaerilaistukselle, kun pidempi Wnt aktivointi puolestaan tehostaa hepatosyyttien erilaistumista.
hiPSCs may in the future enable generation of large quantities of autologous, patient derived disease-specific cells, such as parenchymal liver cells, hepatocytes.
hiPSC:t saattavat tulevaisuudessa mahdollistaa autologiset solusiirteet sekä tautispesifisten solujen, kuten geneettisestä maksasairaudesta kärsivien ihmisten hepatosyyttien tuotannon.
The last aim was to study the effect of specific extracellular matrix (ECM) proteins, laminins, and various 3D culture environments on hepatic differentiation from hPSCs.
Viimeisenä tavoitteena oli selvittää miten eri soluväliaineen proteiinit, kuten laminiinit, ja erilaiset kolmiulotteiset (3D) soluviljely-ympäristöt vaikuttavat hPSC:n hepatosyytti- erilaistukseen.
We showed that our lab-made laminin rich ECM, JAR-matrix, is supporting the differentiation of hPSC into hepatic progenitor cells, hepatoblasts.
Tuloksemme osoittivat, että laboratoriossamme valmistettu laminiinirikas soluviljelyvalmiste, JAR-matrix, tuki hPSC linjojen erilaistumista hepatoblasteiksi.
Therefore, especially academic research and pharmacological industry is in urgent need for valid liver cell models for understanding disease pathogenesis, for drug discovery and toxicity evaluation.
Tämän vuoksi on erityisen tärkeää löytää uusia, parempia maksasolumalleja tautien patologiamekanismien tutkimiseen, lääkeaineiden kehittelyyn sekä uusien lääkeaineiden myrkyllisyyden arviointiin.
Human embryonic (hESC) and induced (hiPSC) pluripotent stem cells, collectively termed human pluripotent stem cells (hPSC), represent an unlimited cell source of self-renewing cells for studying human developmental biology, for disease modeling and for regenerative medicine due to their capacity to differentiate in all cell types in human body.
Ihmisen alkion kantasolut (hESC) ja ihmisen uudelleen ohjelmoidut monikykyiset kantasolut (hiPSC), yhteiseltä nimeltään ihmisen monikykyiset kantasolut (hPSC), pystyvät jakaantumaan rajattomasti solumaljalla sekä erilaistumaan kaikiksi aikuisen ihmisen solutyypeiksi.
Taken together, this thesis work provides valuable biological and technical information for the optimization of hepatocyte differentiation from hPSCs.
Tämä väitöstyö tarjoaa arvokasta biologista ja teknistä tietoa, joiden avulla maksasolujen erilaistusta hPSC linjoista voidaan tulevaisuudessa tehostaa.
The second aim was to elucidate the role of Acitivin/Nodal and Wnt signaling during endoderm differentiation and to study how these signals are affecting on the capability of definitive endoderm (DE) cell to differentiate in hepatocytes and pancreatic cells.
Toinen tavoite oli tutkia miten Aktiviini/Nodal ja Wnt signaalien aktivoinnin kesto maksaerilaistuksen ensimmäisessä vaiheessa, definitiivisen endodermin (DE) erilaistuksessa, vaikuttaa DE solujen maksa- ja haima- erilaistuspotentiaaliin.
Mature hepatocytes are not proliferating in the healthy liver while fetal hepatoblasts are constantly dividing.
Terveessä aikuisessa maksassa hepatosyytit eivät jakaannu, mutta kehityksen aikana epäkypsät hepatosyytit, heptaoblastit, jakaantuvat kiivaasti.
ECM protein rich 3D environment enhanced Albumin secretion and Albumin gene expression in HLCs, whereas HLC aggregates in 3D environment without ECM proteins showed increased expression of metabolic genes.
Lisäksi geeni-ilmentymisanalyysit osoittivat, että eri 3D soluviljely-ympäristöt tukivat eri maksageenien ilmentymistä; proteiinirikas Matrigeeli edesauttoi Albumiinin ilmentymistä ja solujen albumiinin eritystä, kun taas ainoastaan fysikaalinen 3D tuki edesauttoi metaboliaentsyymeitä koodaavin geenien ilmentymistä.
DE cells are precursors for both hepatic and pancreatic cells.
DE solut ovat yhteinen esisoluaste sekä haima- että maksasoluille.
Human liver is the metabolic center of the body and takes care of most of the xenobiotic metabolism and drug detoxification.
Maksa on ihmisen aineenvaihdunnan keskus ja päävastuussa lääkeainemetaboliasta.
Additionally, reactivation of transgenes increases the risk of tumor formation and thus hinders the clinical use of hiPSC lines generated with genome integrating method.
Tuloksemme kuitenkin osoittivat, että ne hiPSC linjat, jotka ovat uudelleenohjelmoitu genomiin integroituvilla retroviruksilla, omaavat potentiaalin transgeenien uudelleenaktivoitumiseen, mikä estää kyseisten linjojen mahdollisen kliinisen käytön.
Residual transgene expression hampered the cell differentiation troughout our study.
Lisäksi yksi retroviruksilla perustettu linja osoitti jatkuvaa transgeenista KLF4 ilmentymistä, mikä selkeästi häiritsi kyseisen linjan erilaistumista.
In addition, we showed that mixed hPSC/DE-cell population could be maintained in long-term cultures by activating Wnt signaling pathway.
Wnt aktivaatio myös tuki DE solujen pitkäaikaista viljelyä.
Today, the field has moved essentially into integration free methods, such as Sendai-viral and episomal vector based systems, for hiPSC production.
Näistä syistä hiPSC linjojen teossa on siirrytty käyttämään pääasiassa menetelmiä, joissa transgeenit eivät integroidu solun genomiin.
Our findings illustrated the importance of the cell culture environment for cellular identity of HLCs.
Tuloksemme osoittavat, että soluja ympäröivät proteiinit että 3D- ympäristö säätelevät maksasolujen toiminnallisuutta.
Derivation of hepatocyte like cells form human pluripotent stem cells
Hepatosyyttien toimintaa ohjaavat sekä signaalimolekyylit että soluväliaineen proteiinikoostumus.
Schizophrenia is a devastating psychiatric illness afflicting approximately 1% of the world s population.
Skitsofrenia on vakava psykiatrinen sairaus, jonka esiintyvyys on noin 1 % väestöstä.
Currently, the disease mechanism is poorly understood and the pharmacological interventions relieve only some of the symptoms.
Taudin syntymekanismia ei tunneta, ja nykyisillä lääkkeillä pystytään lievittämään vain osaa taudin monista vakavista oireista.
However, the genetic etiology is complex and remains largely unknown.
Skitsofreniaan liittyy vahva perinnöllinen alttius, mutta taudin geneettinen tausta on monitekijäinen ja vielä suurelta osin tuntematon.
AMIGO was shown to be widely expressed in cerebral neurons and localized to distinctive clusters in the neuronal plasma membrane, restricted to the cell soma and proximal part of neurites.
AMIGOa esiintyy erityisesti keskushermostossa, jossa se sijaitsee erikoisissa pistemäisissä rykelmissä hermosolujen solukalvolla, rajoittuen solujen soomaan ja hermosolu-ulokkeiden proksimaalisin osiin.
In the current study, AMIGO was identified as an integral component of the Kv2.1 channel complex in brain.
Tutkimus osoittaa AMIGOn olevan kiinteä osa Kv2.1 kaliumkanavakompleksia aivoissa.
Absence of AMIGO clearly reduced the amount of the Kv2.1 channel protein in mouse brain and altered the voltage-dependent activation of neuronal IK.
Näiden hiirien aivoissa havaittiin selvästi vähentynyt määrä Kv2.1 kaliumkanavaproteiinia sekä muutoksia hermosolujen jänniteherkissä kaliumvirroissa.
AMIGO and Kv2.1 were shown to display extensive spatial and temporal colocalization and association in brain.
AMIGO ja Kv2.1 sitoutuvat toisiinsa ja niiden sijainti aivoissa ja hermosoluissa on silmiinpistävän samankaltainen sekä ajallisesti että paikallisesti.
These findings demonstrate the involvement of the AMIGO-Kv2.1 channel complex in schizophrenia-related behavioral domains in mice and establish KV2.1 as a susceptibility gene for schizophrenia spectrum disorders in humans.
Lisäksi tutkimus liittää AMIGO-Kv2.1 kanavakompleksin skitsofreniaa mallintaviin käyttäytymismuutoksiin hiirillä ja osoittaa Kv2.1:n (KCNB1) olevan ihmisillä skitsofrenian alttiusgeeni.
AMIGO was also shown to modify the voltage-dependent activation of Kv2.1 and neuronal delayed rectifier current (IK).
AMIGOn osoitettiin myös muokkaavan Kv2.1 kanavan jänniteriippuvaista aktivaatiota.
Potassium channels are key determinants of neuronal excitability.
Kaliumkanavat ovat merkittäviä tekijöitä hermosolujen sähköisessä toiminnassa ja siten hermosolujen välisessä viestinvälityksessä.
Kv2.1 channels constitute an essential component of the somatodendritic delayed rectifier current (IK) in several neuronal types and regulate excitability, especially during periods of high-frequency firing.
Kv2.1 säätelee hermosolujen ärsykeherkkyyttä, erityisesti korkean hermoimpulssitaajuden aikana.
Kv2.1 is a widely-expressed voltage-gated potassium channel α-subunit.
Kv2.1 on jänniteriippuvainen kaliumkanava, jota esiintyy laajasti hermosoluissa.
Furthermore, these findings suggest AMIGO and Kv2.1 may represent potential new targets for schizophrenia treatment development.
Tulokset viittaavat AMIGO-Kv2.1 kanavakompleksin rooliin skitsofrenian patofysiologiassa ja osoittavat näiden molekyylien olevan mahdollisia uusia kohteita skitsofrenian lääkekehityksessä.
Concomitantly, the rare KV2.1 variant was found to be associated with human schizophrenia.
Kv2.1-kanavassa esiintyvän harvinaisen geneettisen muodon osoitettiin altistavan skitsofrenialle ja skitsofreniakirjon häiriöille.
This study outlines the identification and characterization of a novel neuronal transmembrane protein AMIGO, which contains extracellular immunoglobulin (Ig) and leucine-rich repeat (LRR) domains.
Tässä tutkimuksessa löydettiin uusi kalvoproteiini AMIGO, ja selvitettiin AMIGOn ominaisuuksia ja toimintaa hermostossa.
AMIGO was further identified as an auxiliary subunit of the Kv2.1 potassium channel.
Tutkimuksessa osoitettiin AMIGOn toimivan Kv2.1 kaliumkanavan lisäalayksikkönä.
The convergent findings in humans and mice suggest a role for the AMIGO-Kv2.1 potassium channel complex in the pathophysiology of schizophrenia.
Hiirillä tehtyjen löydösten perusteella tutkimuksessa selvitettiin Kv2.1 geenin roolia mahdollisena skitsofrenian alttiusgeeninä suomalaisessa perheaineistossa.
These changes were accompanied by behavioral and pharmacological abnormalities reminiscent of those identified in schizophrenia.
Samalla AMIGO poistogeenisillä hiirillä havaittiin useita skitsofreniaan liitettyjä käyttäytymispiirteitä ja aivotoiminnan muutoksia.
Planetary radar can be considered humankind's strongest instrument for post-discovery characterization and orbital refinement of near-Earth objects.
Planetaarista tutkaa voidaan pitää ihmiskunnan tehokkaimpana instrumenttina Maan lähiasteroidien löytämisen jälkeiseen radan ja fysikaalisten ominaisuuksien määrittelyyn.
In addition, I discuss how radar observations can be interpreted based on modeling.
Lisäksi annamme tulkintoja poikkeuksellisille tutkahavainnoille malleihimme perustuen.