natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The theoretical analyses of the dissertation consist of comparing cognitive studies of illustrated text comprehension with cognitive studies of translation, as well as evaluating theories of word–image interaction by comparing them to the insights gained during the empirical analysis.
Teoreettisissa analyyseissa vertaillaan kognitiivisia käännöstutkimuksia ja kuvitettujen tekstien tulkintaa käsitteleviä kognitiivisia tutkimuksia, sekä arvioidaan kuvan ja sanan suhteesta muodostettuja teorioita vertaamalla niitä empiirisestä aineistosta muodostettuihin havaintoihin.
The second article presents the analysis of the translation diaries, which aims to characterize the variation in the ways in which the participants conceptualized the interaction of verbal and visual information while translating the multimodal text.
Toinen artikkeli esittää käännöskommenttien analyysin, jonka tarkoituksena on selvittää, kuinka erilaisin tavoin kääntäjäopiskelijat käsitteellistivät verbaalisen ja visuaalisen informaation vuorovaikutusta käännösprosessinsa aikana.
The starting point of the approach is that, based on this research, we may assume that the readers of such texts integrate words and images as they read, and that, for this reason, their interpretations reflect the way in which they interpreted the combination of the modes.
Lähestymistavan lähtökohtana on, että kognitiotutkimusten perusteella voimme olettaa näiden tekstien lukijoiden integroivan verbaalista ja visuaalista informaatiota luentansa aikana, ja että tästä syystä lukijoiden tulkintoja tarkastelemalla voidaan tehdä päätelmiä multimodaalisesta merkityksenrakentumisesta.
It examines how word–image interaction in technical translation could be modelled theoretically, analyzes how the interaction is described by translation students, and investigates if and how the interaction is reflected in their translation solutions.
Tutkimuksessa tarkastellaan, kuinka kuvan ja sanan vuorovaikutusta teknisten tekstien kääntämisessä voidaan kuvata teoreettisesti, kuinka opiskelijat itse kuvailevat tätä vuorovaikutusta ja kuinka heidän käännösratkaisunsa mahdollisesti heijastavat tätä vuorovaikutusta.
The fourth article situates the study in a wider scope of multimodality and aims to demonstrate the value of translational inquiry in the examination of multimodal meaning construction in an interdisciplinary context.
Neljäs artikkeli asettaa tutkimuksen laajempaan, poikkitieteellisen multimodaalisuustutkimuksen viitekehykseen ja pyrkii osoittamaan käännöstieteellisen tutkimuksen annin multimodaalisen merkityksenrakentumisen tutkimukselle.
A translation diary is a document in which the translator reflects on reasons behind the translation solutions, and can therefore be used to shed light on how the translator’s interpretation was constructed.
Käännöskommentissa kääntäjä pohtii syitä ratkaisujensa takana, ja kommenttia analysoimalla voidaan pohtia, kuinka kääntäjän tulkinta tekstistä rakentui.
The linguistically-grounded approaches to multimodality describe how meaning is constructed from words and images based on theories of how verbal language functions.
Kielitieteellisesti orientoitunut multimodaalisuustutkimus tarkastelee kuvan ja sanan vuorovaikutusta peilaamalla sitä teorioihin, jotka selittävät verbaalisen kielen rakentumista.
This dissertation analyzes word–image interaction in technical translation by examining both empirical and theoretical material.
Tutkielmassa analysoidaan sekä empiiristä että teoreettista aineistoa.
The present study has adopted an alternative theoretical-analytical approach, referred to as a cognitively-grounded approach to multimodality.
Tämä tutkielma tarjoaa multimodaalisuuden tarkasteluun vaihtoehtoisen teoreettis-analyyttisen viitekehyksen, jota tässä työssä kutsutaan kognitiivisesti orientoituneeksi lähestymistavaksi.
The study concludes that when dealing with illustrated material, translation should not be thought of as entirely verbal activity.
Tutkimuksen tuloksista voidaan päätellä, että kuvitetun tekstin kääntämisessä ei ole kyse pelkästään verbaalisen informaation välittämisestä kieleltä toiselle.
A cognitively-grounded approach describes how meaning is constructed from words and images based on what research into human cognition has suggested about the way in which we interpret the combination of words and images in illustrated technical texts.
Kognitiivisesti orientoitunut multimodaalisuustutkimus puolestaan tarkastelee kuvan ja sanan vuorovaikutusta peilaamalla sitä siihen, mitä kognitiotutkimus on osoittanut näiden moodien vuorovaikutuksesta kuvitettujen teknisten tekstien tulkinnassa.
The article aims to assess if the translations of the multimodal source text were based entirely on verbal information or on a negotiation of meaning from two different modes, the verbal and the visual.
Analyysin tavoitteena on selvittää, perustuivatko opiskelijoiden käännökset pelkästään sanalliseen informaatioon vai kuvan ja sanan yhdistelmästä tehtyyn tulkintaan.
As for research into multimodality in an interdisciplinary context, the contributions of the study stem from working towards establishing novel theoretical and analytical approaches to multimodality.
Tutkimuksen anti käännöstieteen ulkopuoliselle multimodaalisuustutkimukselle kumpuaa työssä esitetystä uudesta teoreettis-analyyttisesta viitekehyksestä ja sen avulla tehdyistä havainnoista.
Dear citizens of ours!
Hyvät "kanssalaiset"!
The data consists of three Finnish discussion programs, which were all sent within three weeks after the 9/11 terrorist attacks in USA in 2001.
Työn aineisto koostuu kolmesta suomalaisesta keskusteluohjelmasta, jotka on kaikki lähetetty kolmen viikon sisällä syyskuun 11:nnen terrori-iskuista USA:ssa vuonna 2001.
The point is not so much on what is said, as on what is being done while saying it.
Keskeistä ei tästä näkökulmasta ole niinkään se, mitä sanotaan, vaan se, mitä puhujat tekevät sanoessaan, mitä sanovat.
In this regard, mass media does not happen in society but society happens in mass media.
Joukkoviestintä ei näin ajatellen tapahdu yhteiskunnassa, vaan yhteiskunta tapahtuu joukkoviestinnässä.
The dissertation consists of four original articles and a summary.
Väitöskirja koostuu neljästä artikkelista sekä yhteenvetoluvusta.
Unexpectedly, the set of three distinctive discussions are closed in very similar fashion.
Kolmen erilaisen keskustelun sarja päätetään yllättäen hyvin samaan tapaan.
The guests stay within the category ascribed to them and reply in the expected fashion.
Vieraat pysyvät osoitetun kategorian sisällä ja vastaavat odotetulla tavalla.
This journalistic strategy can be called as taskrelated identification.
Toimittajien strategiaa voi kutsua tehtäväperustaiseksi identifikaatioksi.
Discussion programs can easily be criticized for their rigidity, fragmentariness and a normatively narrow, one-dimensional definition on citizenship.
Keskusteluohjelmia on helppo kritisoida jäykkyydestä, katkonaisuudesta ja kapeasta, yksisuuntaisesta, valmiiksi normitetusta kansalaisuuden määritelmästä.
In the field of political engagement, societization can be perceived as intentional, strategic action.
Poliittisen osallisuuden toimintakentällä yhteiskunnallistaminen on intentionaalista strategista toimintaa.
Membership categorization, institutional interaction and multimodal action will be used as methods, which serve to explicate what kind of interactional measures participants use to achieve this.
Jäsenyyskategorisointi, institutionaalinen vuorovaikutus ja multimodaalinen toiminta ovat metodeita, jotka auttavat erittelemään, millaisia vuorovaikutuskeinoja osallistujat tähän käyttävät.
In modern mass society public discussion is for the most part transmitted by media.
Modernissa massamittaisessa yhteiskunnassa julkinen keskustelu on suurelta osin median välittämää.
The strategies of managing participation and societization in television discussions
Yhteiskunnallistamisen strategiat televisiokeskustelun vuorovaikutuksessa
The last article Staging Public Discussion explores the ways discussion are brought to an end.
Viimeisessä artikkelissa Staging Public Discussion tutkitaan sitä, kuinka keskustelut tuodaan päätökseen.
The processual investigation of situated activity frameworks aims to capture society as it happens here and now, in the state of becoming alive.
Prosessuaalinen tilanteisten toimintakehysten tarkastelu yrittää tavoittaa yhteiskunnan sellaisena kuin se on toimijoille tässä ja nyt, syntymisensä tilassa.
All programs take an engaging contact to the viewer at the entrance and introduce the topic in the way that stresses the shared background knowledge, the prevailing contradictions and the incompleteness of situation.
Kaikki ohjelmat ottavat katsojaan osallistavan kontaktin ja esittelevät aiheen tavalla, joka korostaa jaettua taustatietämystä, vallitsevia ristiriitoja ja tilanteen keskeneräisyyttä.
Society is talked into being through the collaboration of active actors, but this dissertation wants to keep sight on the dimension of structural continuance.
Yhteiskunta puhutaan eläväksi aktiivisten toimijoiden yhteistyössä, mutta väitöskirjassa halutaan pitää näkyvillä myös rakenteellisen jatkuvuuden ulottuvuus.
These epistemic, problematizing and temporal strategies relate the viewer to the shared moral and political community, activate the need for action, and invite the viewer to take a stance on the matter of acute unresolved questions.
Nämä episteemiset, ongelmallistavat ja temporaaliset strategiat liittävät katsojan jaettuun poliittiseen ja moraaliseen yhteisöön, aktivoivat toiminnan tarpeen ja kutsuvat katsojaa muodostamaan kannan ajankohtaisiin avoimiin kysymyksiin.
It is somewhat shattering to see, how unfashionable appears a program format, which in any case realizes functions that are vital for the operations and legitimacy of democracy in mass society.
On vavahduttavaa, kuinka epämuodikkaana näyttäytyy ohjelmatyyppi, joka toteuttaa kuitenkin demokraattisen massayhteiskunnan toimintakyvylle ja legitimiteetille elintärkeitä tehtäviä.
The articles Membership Categorization as a Tool for Moral Casting in TV Discussion and Epistemic Rights in Television Discussions focus on casting the studio guests in terms of knowledge and responsibility.
Artikkelit Membership Categorization as a Tool for Moral Casting in TV Discussion ja Tietämisoikeudet televisiokeskustelun vuorovaikutuksessa keskittyvät keskusteluvieraiden roolittamiseen tietämisen ja vastuun näkökulmasta.
Journalistically pre-structured television discussions do not represent the ideal of a public sphere defined in terms of equal and free use of reason.
Journalistisesti strukturoidut televisiokeskustelut eivät edusta ideaalia julkisesta tilasta, jonka pyrkimyksiä määrittää tasa-arvoinen ja vapaa järjen ohjailu.
The omni-relevant participation framework in television discussions is triangular.
Televisiokeskusteluiden kauttaaltaan relevantti osallistumiskehikko on muodoltaan triangulaarinen.
The article Facing the Public analyses the multimodal means of the journalists and program makers to formulate the anticipated recipient in the opening of the program.
Artikkelissani Kasvokkain julkison kanssa analysoin ohjelmantekijöiden ja toimittajien multimodaalisia keinoja vastaanottajan muotoilemiseksi ohjelman avauksessa.
As a public space television discussions are defined by dispersed participation framework where talk is primarily addressed to a third party: the television audience.
Julkisena tilana televisiokeskusteluita määrittää hajautunut osallistumiskehikko, jossa puhe on koko ajan suunnattu pääasiallisesti kolmannelle osapuolelle: televisioyleisölle.
If society is about interactions and interaction is about relating to the other in certain way, one central aspect in societization will be the mutual positioning and hierarchies between actors.
Jos yhteiskunta on vuorovaikutusta ja vuorovaikutus tuottaa suhteita, on yhteiskunnallistumisen yksi keskeinen aspekti toimijoiden keskinäinen asemoituminen ja hierarkiat.
Simultaneously the set task makes evident the institutional goal of television discussions: staging diverse public discussion and forming opinions in the process.
Samalla asetettu tehtävä tekee näkyväksi sen institutionaalisen päämäärän, johon televisiokeskustelut pyrkivät: monipuolisen julkisen keskustelun näyttämöimiseen ja mielipiteen muodostamiseen keskustelun pohjalta.
They provoke discussion among people under the rule of binding legislative and governmental system.
Ne keskusteluttavat ihmisiä, jotka kuuluvat tietyn lainsäädäntö- ja hallintovallan alaisuuteen.
Being in the position of audience is a common way to connect with society.
Yleisöys on keskeinen tapa olla yhteydessä yhteiskuntaan.
The forms of action and address in television discussion actualize the modern understanding of impersonal common space for public activity and political communication between innumerable amount of non-assembled strangers.
Televisiokeskustelun toimintavalinnoissa ja puhutteluissa aktualisoidaan modernin ajan ymmärrystä personoimattomasta julkisen toiminnan ja poliittisen kommunikaation tilasta lukuisten tuntemattomien ihmisten kesken.
However, the micro level of action, built on intersubjective understandings, always anticipates macro level classifications and categorizations as its reference point.
Keskinäisen ymmärryksen varaan rakennettu toiminnan mikrotaso edellyttää kuitenkin aina makrotason luokitteluja ja jäsenyyksiä viitepisteekseen.
The research is about finding out, how participation and the related positions and identifications are organized in the interaction of these programs.
Tutkimuksessa kysytään, kuinka osallistumista asemineen ja identifikaatioineen näiden ohjelmien vuorovaikutuksessa jäsennetään.
They lift up competing political perspectives, support dialogical connection between smaller partial public spheres and materialize a lived experience of political belonging in a shared society formed by different kinds of people.
Ne nostavat näkyviin kilpailevia poliittisia perspektiivejä, tukevat keskusteluyhteyttä erilaisten osajulkisuuksien välillä ja materialisoivat eletyn kokemuksen poliittisesta kuulumisesta erilaisten ihmisten muodostamaan yhteiskuntaan.
Activities in television discussions form a field, whose identifications and practices (paradoxically in Foucauldian reading) connect to engagements in the apparatus of political law-making power.
Televisiokeskustelujen toiminnassa on kyse kentästä, jonka identifikaatioiden ja käytäntöjen kohteena on (foucault’laisittain vinkeästi) osallisuus nimenomaan poliittisen lainsäädäntövallan laitteistossa.
Three discussions, that are thematically parallel but yet quite different in composition, provide for the opportunity to make comparisons on the variety of journalistic strategies to address audience, cast participants and constitute public spaces in political current affairs discussions.
Kolme temaattisesti rinnakkaista mutta kokoonpanoltaan varsin erilaista keskustelua samasta aiheesta tarjoaa mahdollisuuden vertailla toimittajien erilaisia strategioita yleisön puhutteluun, osallistujien roolittamiseen ja julkisen tilan konstituoimiseen poliittisessa ajankohtaiskeskustelussa.
A central theoretical framework in the study is ethnomethodology, which explores social action as sequentially unfolding mutual accomplishment of the participants.
Työn keskeinen teoreettinen viitekehys on etnometodologia, joka tutkii sosiaalista toimintaa osallistujien vaihe vaiheelta etenevänä yhteisenä aikaansaannoksena.
The dissertation shows, how television discussions address, define and set norms to the "citizens of ours" in democracy, as well as create conditions for inclusive political engagement and the ultimate legitimacy of the surrounding societal structure.
Väitöskirjassa kuvataan, kuinka televisiokeskusteluissa puhutellaan, määritetään ja normitetaan demokratian "kanssalaisuutta" sekä luodaan samalla ehtoja kattavalle poliittiselle osallisuudelle ja vallitsevan yhteiskuntajärjestelmän legitimiteetille.
Using categorization strategy allows turning the interview of four ordinary people (i.e. not politicians, celebrities or experts) into a setting in which public accountability can be called for and the journalists can express institutional responsibility in guarding the use of power and other potential wrong doings.
Kategorisoimisstrategian avulla myös neljän tavallisen ihmisten (eli ei poliitikon, julkkiksen tai asiantuntijan) haastattelusta voi saada sellaisen, jossa vaaditaan julkisia selontekoja ja jossa toimittajat voivat työstää omaa vastuullisuuttaan vallankäytön ja vääryyksien vartijana.
In answering the question each studio guest must take a stance on acute societal dilemma, activating categories related to active citizenship and accountable expertise.
Vastatessaan kysymykseen kukin studiovieras joutuu samalla muodostamaan kannan akuuttiin yhteiskunnalliseen ongelmaan eli kierroskysymyksen avulla aktivoidaan kulttuurisia kategorioita, jotka liittyvät esimerkiksi aktiiviseen kansalaisuuteen tai vastuulliseen asiantuntijuuteen.
Journalistic self-assertion in the end strengthens the position of the program at the center of democratic system and its communicative processes.
Journalistinen itsekorostus lopussa vahvistaa oman ohjelman asemaa kansanvallan tukijana, demokraattisten prosessien keskiössä.
Society is maintained and renewed across time and space: this structural continuity is the inevitable baseline of the ethnomethodological principle on the recognizability of action as well.
Yhteiskunta uusiutuu ajasta ja tilasta toiseen ja tämä toisteisuuden varaan nojautuu väistämättä myös etnometodologian ydinajatus toiminnan tunnistettavuudesta.
Television discussions provide for the individual-community relationship a ritualistic channel that facilitates comprehensive political engagement.
Televisiokeskustelut tarjoavat yksilön ja yhteisön suhdetta ritualisoivan kanavan kattavalle poliittiselle osallisuudelle.
Participation field, consisting of several stratified activities, describes the orientations of the active participants into the foregone and upcoming, micro and macro level processes, in front of imagined big audience and a broader stream of discussion that the argumentation relates to.
Erilaisista toimintakerroksista muodostuva osallistumiskenttä kuvaa aktiivisten toimijoiden orientoitumista mikro- ja makrotason menneisiin ja tuleviin prosesseihin kuvitellun ison yleisön ja laajemman julkisen keskustelun äärellä.
Prior research repeats the thought of audience at the center of broadcast talk, but the actual participant role of television audience has had little empirical attention.
Aiempi tutkimus toistaa ajatuksen yleisön keskeisyydestä televisiopuheessa, mutta on jättänyt televisioyleisön osallistujaroolin empiirisen tutkimisen vähälle huomiolle.
As a strategic formation their draw a picture on society which works to legitimate the position of public service broadcasting as the mainstay of mass democracy.
Strategisena muodostelmana ne esittävät yhteiskunnan ja demokratian tavalla, joka legitimoi julkisen palvelun paikan kansanvallan keskeisenä tukipilarina.
In addition to program opening, audience is engaged and identified in the way the journalist design the questions, for example by using inclusive we-rhetoric and by bringing the topic home, thus framing it relevant for Finland and the Finnish public sphere.
Aloituksen lisäksi yleisöä osallistetaan ja identifioidaan myös toimittajien kysymysmuotoiluissa, esimerkiksi käyttämällä inklusiivisen me-retoriikan strategiaa sekä kansallista kotoperäistämistä, jolloin kansainvälinen aihe kehystetään Suomen tilanteeseen ja julkiseen keskusteluun liittyväksi.
One more way of building relation to the viewers is the use of journalistic we-rhetoric.
Lisäksi suhdetta katsojaan luodaan käyttämällä journalistista me-retoriikkaa.
However, the tone of emotional messages is very different in the three programs.
Vastaanottajan muotoilussa käytetään myös emotionaalista viestintää, joka on eri ohjelmissa kuitenkin hyvin erilaista.
Contrasting knowledge among the guests and the lack of knowledge among the audience serves as a strategy that allows journalists, by pushing responding and responsibility, to step forth as information providers and as the spokespersons of the public.
Keskustelijoiden tietämisen ja yleisön tiedonpuutteen vastakkain asettaminen toimii ohjelmassa strategiana, jonka avulla toimittajat, vastaamiseen painostaen ja vastuuta vaatien, voivat nousta esiin kansan edusmiehenä ja ajankohtaisen tiedon tarjoajina.
Spatial, embodied and verbal resources are used to invite and obligate the viewer to join solving acute societal dilemmas.
Tilallisen, kehollisen ja verbaalisen viestinnän avulla katsojaa kutsutaan ja velvoitetaan mukaan avointen akuuttien yhteiskunnallisten ongelmien ratkaisemiseen.
In the first article, they cast the guests by deploying the cultural power of membership categories.
Ensimmäisessä artikkelissa käytetään jäsenyyskategorioiden kulttuurista voimaa keskustelijoiden roolittamiseen.
The field takes the form of certain power relations, restrictions and opportunities.
Käsite myös korostaa aikaansaadun osallistumismuodostelman historiallisuutta tietynlaisena voimasuhteiden, rajoitusten ja mahdollisuuksien kenttänä.
Same kind of processual emphasis is on the term "publicization" which consequently means joining a form of action where current affairs are discussed.
Samanlaista prosessuaalisuutta korostava "julkisoutuminen" merkitsee vastaavasti ajankohtaisasioita pohtivaan keskustelulliseen toimintamuotoon liittymistä.
In the four empirical articles questions are set on, how audience is addressed, by which means roles are cast for the discussants and how the journalists identify themselves.
Neljässä artikkelissani kysyn, kuinka yleisöä puhutellaan, millaisten keinojen avulla keskustelijoita roolitetaan ja miten toimittajat itse toimijana identifioituvat.
This dissertation wants to shed light on the way journalists interactionally manage participant roles in general and position audience in particular.
Tässä väitöskirjassa halutaan valottaa, kuinka toimittajat hallinnoivat osallistujarooleja ja erityisesti asemoivat yleisöä vuorovaikutustoiminnassa.
As such, they belong to the margins of current media publicity, where the act of gathering up for discussion about issues on the political agenda is getting rare.
Sellaisena ne kuuluvat vielä siihen poliittisen mediajulkisuuden marginaaliin, jossa erilaiset tahot kokoontuvat keskustelemaan poliittisista asialistoista yhdessä.
The concept of "societization" refers to gradual interaction process, by which participants act out their mutual binding and belonging to a shared society.
"Yhteiskunnallistuminen" viittaa tutkimuksessa prosessuaaliseen vuorovaikutustoimintaan, jonka puitteissa osallistujat aktualisoivat keskinäistä sidoksellisuuttaan ja yhteenkuuluvuuttaan yhteiskunnan jäseninä.
The analysis concentrates on the turns of the journalists managing the conversation.
Analyysin keskiössä ovatkin keskustelua hallinnoivien toimittajien vuorot.
Journalists upgrade the institutional roles of questioner and respondent in the end and make an all-inclusive round question on current unresolved opinion-dividing topic.
Toimittajat korostavat lopussa institutionaalista kysyjä-vastaaja roolijakoa ja tekevät kaikkia keskustelijoita yhtäläisesti velvoittavan kierroskysymyksen keskeiseen ajankohtaiseen epäselvyyteen liittyen.
By question design, the journalist manage the premises, the end result and the unfolding of the discussion.
Niissä toimittajat kysymysmuotoiluillaan hallinnoivat keskustelun lähtökohtia, kulkua ja lopputulosta.
Structuring a nice complete program product for the viewers, tempts the journalists to elevate one view above others in the conclusions part.
Eheän ohjelmakokonaisuuden korostaminen saa toimittajat lopussa jopa nostamaan yhden kannan muiden yläpuolelle loppupäätelmän muodossa.
The analytic work intertwines with the concept of participation framework and its applications,explicating the positions and identities ascribed for the speaker and the recipient ininteraction.
Työssä sovelletaan osallistumiskehikon käsitettä, joka erittelee puhujalle sekä vastaanottajalle vuorovaikutuksessa rakennettavia asemia ja identiteettejä.