natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For the total amount of meadow hectares in Finland this study gives estimates: 680 000 – 980 000 hectares in the 1930’s, 330 000 – 475 000 hectares in the 1960’s and 275 000 hectares in the 1980’s.
Tämän tutkimuksen perusteella arvioitu niittyalan kokonaismäärä Suomessa oli 1930-luvulla noin 680 000 – 980 000 ha, 1960-luvulla noin 330 000 – 475 000 ha ja 1980-luvulla noin 275 000 ha.
Other meadow high areas were Lounais-Suomi, Pirkanmaa and Keski-Suomi in the 1930’s, Pirkanmaa, Pohjois-Pohjanmaa and Häme in the 1960’s and Länsi-Suomi, Uusimaa and Lounais-Suomi.
Tutkittuun maa-alaan nähden niittyrikkain alue oli kaikkina aikakausina Ahvenanmaa, muita runsasniittyisiä alueita olivat 1930-luvulla Lounais-Suomi, Pirkanmaa ja Keski-Suomi, 1960-luvulla Pirkanmaa, Pohjois-Pohjanmaa ja Häme, 1980-luvulla Länsi-Suomi, Uusimaa ja Lounais-Suomi.
The results showed that the largest changes in meadow area hectares took place already between 1930 and 1960.
Suurimmat muutokset tapahtuivat lähes kaikilla alueilla jo ensimmäisellä tarkasteluvälillä 1930-luvulta 1960-luvulle.
The study area of the temporal change study was 7 500 km² and the mean areal coverage was 4,4% of the 11 studied provincial areas.
Ajallinen niittymäärän muutos selvitettiin 74 karttalehden alueelta ja tutkimusalueen koko oli yhteensä n. 7 500 km².
The aim of this study was to make a quantitative map inventory of the amount of temporal and spatial changes in meadow area in Finland during 1925-1992 and to make an estimation of the total amount of meadows in Finland in 1980’s and in the beginning of 1990’s.
Tämän Suomen ympäristökeskuksen FIBRE-ohjelmassa aloitetun tutkimuksen tavoite oli selvittää niittymäärän ajallinen ja alueellinen muutos Suomessa 1925-1992 kartoilta saatavan tiedon perusteella.
In the temporal study the area values of meadows and environmental factors were studied in three time steps: in 1930’s, 1960’s and 1980’s The oldest data from 1930’s were collected from black and white parish maps 1:20 000 and the two younger phases from base maps 1:20 000.
1930-luvun tutkimus tehtiin 1:20 000 pitäjänkartoilta, 1960- ja 1980-luvun tutkimukset 1:20 000 peruskartoilta.
In this large study many areas had still left a third of the 1930 meadow hectares, in the best areas even 40% in the 1980’s and in the beginning of 1990’s.
Monilla alueilla 1980-luvulla on jäljellä kolmannes 1930-luvun niittyalasta, parhaimmillaan jopa 40 % vaikka yksittäisten havaintopaikkojen kohdalla tilanne saattoikin olla niin, että jopa 99%:a 1930-luvun niittyalasta oli hävinnyt.
This larger study contained 14 provincial areas and the study area was 26 000 km² and the mean study coverage was 12 %.
Tämän laajemman otoksen tutkimuksen aluekattavuus oli keskimäärin 12%.
The environmental factors were also evaluated in the same areas.
Kummassakin tutkimuksessa tutkittiin niittyalan määrä kartoilta ja sen lisäksi tutkimusalueiden ympäristöelementtien jakauma.
The biggest proportional declines were in the areas were the initial hectare amounts were highest at the start.
Suurimmat kokonaismuutokset 1980-luvulle tapahtuivat alueilla, joilla 1930-luvulla oli eniten niittyjä.
Understanding the factors that affect the climate and the resulting chemical and physical processes will help to develop better climate models.
Ilmastoon vaikuttavien tekijöiden ja niistä aiheutuvien kemiallisten ja fysikaalisten prosessien ymmärtäminen auttaa kehittämään parempia ilmastomalleja.
This requires long-term measurements of carbon exchange between the earth and the atmosphere, as well as information on the spatial distribution of different bog nutrient classes and their microtopographic forms, in order to better understand the effects of climate change on different temporal and spatial scales.
Tätä varten tarvitaan pitkän ajan mittauksia hiilen vaihdosta maan ja ilmakehän välillä sekä tietoa eri soiden ravinteisuusluokkien ja niiden mikrotopografisten muotojen spatiaalisesta jakaantumisesta, jotta ilmaston muutoksen vaikutuksia erilaisilla ajallisilla ja spatiaalisilla skaaloilla ymmärrettäisiin paremmin.
The classification was successful in the ombrotrophic raised bog area of the Simoskanaava bog: the classification accuracy of the six microtopographic forms was calculated to be 84.1% (kappa 0.672).
Luokittelu onnistui hyvin Simoskanaavan keidassuoalueella: kuuden mikrotopografisen muotojen luokittelutarkkuudeksi laskettiin 84,1 % (kappa 0.672).
At the aapa-mire, the accuracy of the overall classification was slightly lower for the five classes (76.3%, kappa 0.650), due to the mixing of the interface wet surface levels and intermediate-wet surface levels.
Aapasoilla kokonaisluokittelun tarkkuus oli viidelle luokalle (allikoita ei ollut) hieman heikompi (76,3 %, kappa 0.650), mikä johtui välipinta-märkäpintatasojen ja väli-märkäpintatasojen sekoittumisesta.
Object-based classification is well suited for the classification of certain bog microsites.
Objektiperustainen luokittelu soveltuu hyvin tiettyjen suon mikropintojen luokitteluun.
Further research can use more accurate laser scanning data as well as high-resolution satellite imagery to classify the bog into bog types for which emission factors are calculated using the bog's carbon balances
Jatkotutkimuksessa voidaan käyttää tarkempaa laserkeilausaineistoa sekä korkearesoluutioista satelliittikuvaa, joiden avulla suo luokitellaan suotyyppeihin, joille lasketaan päästökertoimia hyväksi käyttäen suon hiilitaseet
The material used was a high-resolution Optical satellite image of WorldView-2 and an altitude model interpolated to a pixel size of 2 meters, created from the laser scanning data of the National Land Survey of Finland.
Aineistona käytettiin korkean resoluution optista WorldView-2 satelliittikuvaa ja Maanmittauslaitoksen laserkeilausaineistosta luotua 2 metrin pikselikokoon interpoloitua korkeusmallia.
Object-based classification and support vector machines were used in the guided classification.
Ohjatussa luokittelussa käytettiin objektiperusteista luokittelua ja tukivektorikoneita.
Object-based classification is suitable for data containing noise, such as remote sensing data taken from bogs.
Objektiperusteinen luokittelu soveltuu kohinaa sisältävälle aineistoille kuten mahdollisesti suoalueilta otetut kaukokartoitusaineistot ovat.
In my study, it was possible to distinguish well the ridges and wet surfaces of the aapa mire, ridges and wet surfaces of the ombrotrophic raised bog area, and the intermediate sphagnum sp. surfaces.
Tutkimuksessani pystyttiin erottamaan hyvin aapasuon jänteet ja märkäpinnat, keidassuon kermit ja märkäpinnat sekä väli-mätäspinnat toisistaan.
My master's thesis focuses on the separation of hummocks, interfaces and wet surfaces in the Simoskanaapa bog, which belongs to the Ostrobothnia-Kainuu bog zone, by means of remote sensing, image processing and guided classification.
Pro-gradu tutkimukseni keskittyy kaukokartoituksen, kuvankäsittelyn ja ohjatun luokittelun keinoin erottamaan mätäspinnat, välipinnat ja märkäpinnat Pohjanmaan-Kainuun aapasuovyöhykkeeseen kuuluvalla Simoskanaavan suolla.
In addition, the results of successful measurements were evaluated.
Lisäksi arvioitiin onnistuneiden mittauksien tuloksia.
The results of successful TMM measurements were similar in 88% of cases at 30 and 40 mbars and in 86% of cases at 40 and 50 mbars.
Onnistuneiden mittausten tulokset olivat yhtenevät 88%:ssa tapauksista 30 ja 40 mbar:lla ja 86%:ssa tapauksista 40 ja 50 mbar:lla.
Tubomanometry success rate in clinical practice
Tubomanometrian käytettävyys kliinisessä työssä
The reasons for unsuccessful measurements were air-leaks from the external ear canal, pressure changes in the external ear canal prior to changes in nasopharyngeal pressure, and insufficient rises in nasopharyngeal pressure.
Syitä epäonnistuneille mittauksille olivat ilmavuodot korvakäytävästä, paineenmuutokset korvakäytävässä ennen paineenmuutosta nenänielussa ja riittämättömät paineenmuutokset nenänielussa.
The problems in TMM use and interpretation can be avoided by repeating the unsuccessful measurememts during patient examination.
Ongelmat sen käytössä ja tulkinnassa voidaan välttää uusimalla epäonnistuneet mittaukset vastaanottotilanteessa.
Tubomanometry (TMM) is used to investigate Eustachian tube opening by forming a pre-defined pressure (30, 40 or 50 mbar) in the nasopharynx and registering a pressure change in the external ear canal, caused by movement of the tympanic membrane.
Tubomanometriassa potilaan nenänieluun muodostetaan ennalta määritetty ylipaine (30, 40 tai 50 mbar) ja korvatorven avautumista mitataan rekisteröimällä tärykalvon liikkeen aiheuttama paineen muutos korvakäytävästä.
TMM success rate was 91%, varying between 81 – 95% in different ETD patient groups and between 87 – 94% at different pressures.
Tubomanometriamittauksista 91% oli onnistuneita, vaihdellen välillä 81 – 94% riippuen korvatorven vajaatoiminnan asteesta ja välillä 87 – 94% riippuen mittauspaineesta.
The primary outcome was proportion of successful TMM measurements, including the reasons for unsuccessful measurements.
Tutkimuksessa tarkasteltiin onnistuneiden tubomanometriamittausten osuutta kaikista tubomanometriamittauksista, sekä syitä epäonnistuneille mittauksille.
The secondary goal was to examine whether it would be possible to not use all pre-defined pressures.
Lisäksi tutkittiin, onko tarpeellista suorittaa mittaukset kaikilla kolmella ennalta määrätyllä paineella.
To maximize the amount of diagnostic information achievable, all three pressures should be used.
Korvatorven toimintaa tulisi jatkossakin arvioida kaikilla kolmella mittauspaineella, jotta tutkimuksen diagnostinen arvo saataisiin maksimoitua.
The objective of this study was to investigate problems in TMM use and interpretation in patients with Eustachian tube dysfunction (ETD) at a tertiary referral center.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tutkia tubomanometrian käyttö- ja tulkintaongelmia tutkittaessa korvatorven vajaatoimintapotilaita yliopistosairaalan korva-, nenä- ja kurkkutautien poliklinikalla.
TMM is suitable for clinical use in ETD patients.
Tubomanometria on käyttökelponen korvatorven vajaatoiminnan kliinisessä diagnostiikassa.
In this study, we set out to gain insight into women’s childbirth experiences in Helsinki University Central Hospital.
Tässä tutkielmassa lähdimme selvittämään naisten synnytyskokemuksia Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa.
Microsoft Excel was used for the recording of the data and statistical software IBM SPSS Statistics 24 was used for statistical analysis.
Aineisto kerättiin potilastietojärjestelmä Obstetrixista Microsoft Exceliin ja tilastollinen analyysi suoritettiin IBM SPSS Statistics 24-ohjelmalla.
The childbirth experiences of 600 randomly selected women who gave birth in Helsinki University Hospital between 2018-2019 were analysed.
Analysoimme retrospektiivisesti naisten synnytyskokemuksia, jotka tapahtuivat Naistenklinikalla vuosina 2018-2019.
The data was collected from patient record system Obstetrix, and it comprised of 100 women from each of the following groups: spontaneous vaginal delivery, induced vaginal delivery, vaginal delivery by vacuum extraction, elective caesarean section, emergency caesarean section and crash caesarean section.
Aineistomme koostui 600:sta satunnaisesti valitusta synnytyksestä, joita oli 100 kustakin seuraavasta ryhmästä: spontaani alatiesynnytys, käynnistetty alatiesynnytys, imukuppisynnytys, elektiivinen keisarileikkaus, kiireellinen keisarileikkaus ja hätäkeisarileikkaus.
However, several other factors influenced the childbirth experience, too.
Myös monet muut tekijät vaikuttivat merkittävästi synnytyskokemukseen.
Additionally, we aimed to identify other possible factors influencing the maternal childbirth experience.
Lisäksi pyrimme tunnistamaan muita synnytyskokemukseen merkittävästi vaikuttavia tekijöitä.
We suggest further research on the treatment of fear of childbirth.
Ehdotamme jatkossa tehtävän tutkimusta synnytyspelon vaikuttavan hoidon kehittämiseksi.
Women who suffer from fear of childbirth during pregnancy experience childbirth more negatively.
Naiset, joilla oli raskausaikana diagnosoitu synnytyspelko, kokivat synnytyksen merkittävästi negatiivisemmin kuin naiset, joilla ei oltu diagnosoitu synnytyspelkoa.
We found the mode of delivery to significantly affect maternal satisfaction with childbirth.
Tutkimuksessamme synnytystavalla oli merkittävä vaikutus naisten tyytyväisyyteen synnytyskokemukseensa.
Maternal satisfaction was assessed from scores women had given on the Visual Analogue Scale and how they had described their experience to midwives.
Naiset antoivat arvosanan synnytyskokemuksestaan Visual Analogue Scale-asteikolla.
Caregiver behavior has a significant effect women’s satisfaction.
Hoitohenkilökunnan käytöksellä on tärkeä vaikutus siihen, miten naiset kokevat synnytyksensä.
We examined the effect the mode of delivery has on maternal satisfaction.
Tutkimme synnytystavan vaikutusta synnytyskokemukseen.
Maternal satisfaction decreased with unplanned interventions, with crash caesarean section being the least satisfying mode of delivery.
Hätäkeisarileikkaus oli synnytystapa, johon naiset olivat keskimäärin tyytymättömimpiä.
The maternal childbirth experience : mode of delivery and other influencing factors
Lisäksi he kävivät synnytyksen jälkeen läpi kokemustaan kätilön kanssa – tämän keskustelun sisällöstä identifioitiin synnytyskokemukseen vaikuttavia tekijöitä.
Spontaneous vaginal delivery is the fulfilling mode of delivery, followed by elective caesarean section and induced vaginal delivery.
Naisten tyytyväisyys laski imukuppisynnytyksissä ja edelleen kiireellisissä keisarileikkauksissa.
Systematic patient selection criteria for face transplantation
Systemaattiset kriteerit potilasvalintaan kasvojensiirtoa varten
The median lowering of 15D score was -0.107.
Elämänlaadun laskun mediaani oli -0.107.
Ten patients with severe facial defects treated between 1995-2017 formed the study group.
Kymmenen vaikean kasvovamman vuoksi hoidetuista potilaista vuosilta 1995-2017 valittiin tutkimukseen.
Defect aetiology consisted of burns (4), ballistic injury (3), blunt injury (1), blast injury (1), and neurofibromatosis type I (1).
Vammojen etiologioita olivat palovammat (4), ampuma-asevammat (3), tylpän esineen aiheuttama vamma (1), räjähdysvamma (1) ja neurofibromatoosi (1).
Data was collected from patient charts and examinations.
Tietoa kerättiin potilasasiakirjoista sekä kliinisistä tutkimuksista.
Facial deficiencies were subdivided into different categories: anatomical region (10 regions), facial function, aesthetic defect (range 0-9-worst), impact on health-related quality of life (HRQoL) (15D questionnaire, range 0-1) and social well-being.
Vammojen laajuus jaettiin osa-alueisiin: anatominen laajuus (10), toiminnallinen haitta, esteettinen haitta (asteikko 0-9), elämänlaatuarvio (15D-lomake) ja sosiaalinen hyvinvointi.
All patients had central facial deficiencies and 6 patients had 8 or more injured regions.
Kaikilla potilailla esiintyi keskikasvojen vaurioita, ja kuudella potilaalla oli vähintään 8/10 kasvojen osa-alueista vaurioitunut.
All patients had at least partial loss of facial function.
Kaikilla potilailla ilmeni jonkin asteinen toiminnallinen vajaus.
Immunological status and contraindications were also evaluated.
Lisäksi arvioitiin kunkin potilaan immunologinen tila ja vasta-aiheet toimenpiteelle.
The median aesthetic disfigurement score was 7.
Arvioitu esteettinen vajaus oli mediaaniltaan 7/9.
We herein propose a comprehensive and systematic tool to evaluate potential candidates for FT.
Esittelemme systemaattisen arviointimenetelmän vaikeasti kasvoiltaan vammautuneiden arvioon.
None were significantly sensitized although 5 patients had significant contraindications for FT. Three of the 6 patients with a severe overall facial deficiency, were considered as potential FT candidates.
Kuudesta vaikeasti vammautuneesta potilaasta kolme todettiin soveltuvaksi kasvojensiirtoleikkaukseen.
There is a need for a systematic approach to evaluate patients for potential face transplantation (FT).
Esittelemme vaikeasti kasvoiltaan vammautuneita potilaita, ja arvioimme systemaattisesti heidän soveltuvuuttaan kasvojensiirtoa varten.
ERCC6L2 is a DNA repair protein that has also been indicated in mitochondrial function.
ERCC6L2 on DNA:n korjausproteiini, jonka on ehdotettu osallistuvan myös mitokondrioiden toimintaan.
The results of this thesis demonstrate a differential metabolic profile in the patient-derived cells.
Tämän tutkimuksen tulokset osoittavat eroja mitokondrioiden metaboliassa potilassolujen ja kontrollien välillä.
The aim of this thesis was to study the ERCC6L2 protein expression and cellular metabolism in ERCC6L2-derived BMF.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää ERCC6L2 proteiiniekspressiota sekä vaikutuksia solumetaboliaan ERCC6L2-mutaatioiden aiheuttamassa luuytimen vajaatoiminnassa.
Recently, biallelic germline mutations in the gene ERCC6L2 have been identified to cause inherited BMF leading to the accumulation of somatic TP53 mutations and acute myeloid leukemia (AML M6) with dire prognosis.
ERCC6L2 -geenissä bialleelisten ituratamutaatioiden on vastikään todettu aiheuttavan perinnöllistä luuytimen vajaatoimintaa sekä altistavan somaattisten TP53 mutaatioiden kertymiselle luuytimessä johtaen akuutin myelooisen leukemian erityisen huonoennusteiseen alatyyppiin (AML M6).
The oxygen consumption rate (OCR) and extracellular acidification rate (ECAR) were measured at multiple time steps when cells were in standard cell culture (10mM) glucose concentration or low (1mM) glucose concentration.
Fibroblastien OCR- ja ECAR -arvjoja seurattiin useassa aikapisteessä normaaliglukoosikonsentraatioissa (10mM) sekä alhaisessa glukoosikonsentraatioissa (1mM).
In normal glucose, they thrive exhibiting a higher basal OCR, ATP-related respiration, mitochondrial reserve capacity, and maximal respiratory capacity compared to the control.
Normaaliglukoosikonsentraatiossa potilassolujen hapenkulutus perustasolla, soluhengitys, mitokondrioiden reservikapasiteetti sekä maksimaalinen soluhengityksen kapasiteetti ovat korkeammat verrattuna kontrolleihin.
Immunofluorescence assay suggests that ERCC6L2 is expressed in the patient-derived cells supporting truncating mutations observed in RNA sequencing.
Immunofluoresenssimäärityksen perusteella ERCC6L2 ilmentyy potilassoluissa, mikä tukee RNA-sekvensoinnissa havaittuja lyhentyneitä RNA- molekyylejä.
Contrarily, in low glucose the patient-derived cells struggle and show a lower basal OCR, ATP-related respiration, reserve capacity, and maximal respiratory capacity than the control implying decreased substrate availability in the mitochondrial respiratory chain or mitochondrial dysfunction.
Päinvastaisesti matalassa glukoosikonsentraatiossa potilassolujen hapenkulutus perustasolla, soluhengitys, mitokondrioiden reservikapasiteetti sekä maksimaalinen soluhengityksen kapasiteetti ovat madaltuneet verrattuna kontrolleihin.
Inherited BMF is often a consequence of germline mutations in DNA repair pathway, telomere maintenance, or ribosome biogenesis -related genes and results in up to 20-40% risk of developing a hematological malignancy.
Perinnöllinen luuytimen vajaatoiminta kehittyy usein seurauksena ituratamutaatioista DNA:n korjausta, telomeerien ylläpitoa tai ribosomien tuotantoa ohjaavissa geeneissä.
The protein expression was studied in fibroblasts and peripheral blood mononuclear cells (PBMCs) with immunofluorescence assay and Western blotting.
ERCC6L2:n proteiiniekspressiota tutkittiin Western blot- ja immunofluoresenssimäärityksillä fibroblasti- sekä perifeerisen veren yksitumallisissa soluissa.
Bone marrow failure (BMF) is a condition where the bone marrow fails to produce enough functional blood cells leading to peripheral blood cytopenias.
Luuytimen vajaatoiminta aiheuttaa heikentyneen verisolujen tuotannon luuytimessä johtaen perifeerisen veren sytopenioihin eli solujen vähäisyyteen.
The metabolic profile in ERCC6L2-derived BMF was studied in patient-derived fibroblasts using a Seahorse XFe96 Analyzer.
Potilassolujen metabolista profiilia tarkasteltiin Seahorse XFe96 Analyzer -laitteella mittaamalla hapen kulutusta (OCR), sekä solun ulkoista happamoitumista (ECAR).
In order to improve the treatment and clinical outcomes in inherited BMF, understanding the role of altered mitochondrial metabolism in ERCC6L2-derived BMF and its progression to AML M6 calls for further studies.
Perinnöllisen luuytimen vajaatoiminnan hoidon kehittämisen kannalta on jatkossa erityisen tärkeää tutkia mitokondrioiden roolia taudin etenemisessä.
Background: Cervical spondylotic myelopathy (CSM) is a severe degenerative disease of the spine and can lead to significant functional deterioration.
Kaularangan spondyloottinen myelopatia on selkärangan degeneratiivinen sairaus, joka voi johtaa merkittävään toimintakyvyn alenemaan.
The most common indication for further surgery was residual stenosis on adjacent or other cervical levels (14 patients, 34 %).
Yleisin syy uusintaleikkaukselle oli residuaalistenoosi leikkausalueella tai sen läheisyydessä (14 leikkausta, 34 %).
Large randomized studies comparing different approaches would be needed to determine the optimal treatment for multilevel CSM.
Randomisoituja, eri leikkaustapoja vertailevia tutkimuksia tarvitaan optimaalisen hoidon selvittämiseksi.
The mean Neck Disability Index percentage was 28 % median 9.0 years after laminectomy indicating mild self-rated disability.
Neck Disability Index-mittarin arvo oli keskimäärin 28 % viitaten lievään itsearvioituun invaliditeettiin.
Results: The subjective clinical outcome was reported good or excellent on the Likert scale by 72 % of the patients in short term clinical follow up.
Leikkauksen jälkeisessä tarkastuksessa 72 % potilaista raportoi subjektiivisen toimintakyvyn parantuneen hyvin tai erinomaisesti Likertin 5-portaisella asteikolla.
In X-ray studies the mean change in sagittal alignment was 4.0 towards lordotic posture and a newly developed kyphosis was found in 3 of 40 (7.5 %) patients median 9.4 years after index laminectomy.
Kaularangan ryhti muuttui keskimäärän 4.0 lordoottiseksi ja 3 potilaalla (7.5 %) todettiin uusi kyfoosi kontrolliröntgenkuvassa (mediaani 9.4 vuotta laminektomian jälkeen).
Objective: To retrospectively analyse clinical data of three cohorts of patients who have undergone cervical laminectomy without fusion for CSM at the Department of Neurosurgery in Helsinki University Hospital between years 2000-2011 (n=340 patients) and evaluate the incidence of further cervical surgeries and risk for cervical misalignment as well as current functional status, neck symptoms and quality of life.
Tutkimuksessa analysoitiin retrospektiivisesti kolmea kohorttia (340 potilasta), joille oli tehty laminektomia ilman fuusiota kaularangan spondyloottisen myelopatian vuoksi Helsingin yliopistollisen keskussairaalan neurokirurgian osastolla vuosina 2000–2011.
41 (12.1%) patients had later underwent another cervical surgery.
41 (12.1 %) potilasta oli ollut uusintaleikkauksessa seuranta-aikana (keskiarvo 8.5 vuotta).
Multilevel disease is generally approached with a posterior surgery by either decompressive laminectomy with or without fusion or laminoplasty.
Usean kaulanikaman alueella sijaitseva stenoosi hoidetaan yleensä laminektomian tai laminoplastian keinoin.
However, the very low incidence of kyphosis development after laminectomy and in particularly the low rate of corrective surgery needed for alignment issues per se well justifies the role of simple laminectomy in treatment of multilevel CSM.
Laminektomian jälkeinen kyfoosi ja siihen liittyvät ryhtiä korjaavat leikkaukset ovat harvinaisia, minkä vuoksi laminektomia ilman fuusiota soveltuu monitasoisen kaularangan spondyloottisen myelopatian hoitamiseen.
Conclusions: As CSM is a progressive condition, some degree of progression even after surgical treatment might occur and therefore need for further interventions may be necessary.
Kaularangan spondyloottisen myelopatian progressiivisen luonteen vuoksi myös leikkauksen jälkeen on havaittavissa uusia stenoottisia muutoksia, minkä takia uusintaleikkaukset ovat toisinaan tarpeellisia.