natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In recent years, Actinomyces and related organisms have attracted the attention of clinical microbiologists because of a growing awareness of their presence in clinical specimens and their association with disease.
Kiinnostus aktinomykeksiä kohtaan on kuitenkin lisääntynyt viime aikoina huomattavasti, koska Aktinomykes-lajeja on esiintynyt kliinisissä näytteissä yhä enemmän ja aiemmasta kirjallisuudesta poiketen niiden on havaittu olevan osallisena myös useissa erilaisissa infektioissa.
This series of studies aimed to amplify the identification methods for Actinomyces species.
Tämän väitöskirja-tutkimuksen myötä kehitetyt fenotyyppiset identifiointi-ohjeistot mahdollistivat eri Actinomyces-lajien tunnistamisen kliinisistä näytteistä yhä luotettavammin.
The significance of the genus Actinomyces is based on the capability of species to adhere to surfaces such as on teeth and to co-aggregate with other bacteria.
Niiden merkitys kehittyvän biofilmin tärkeänä rakenneosana perustuu ns. ko-aggregaatiokykyyn eri bakteerilajien välillä sekä myös erityisiin adhesiineihin, joiden avulla ne pystyvät vaikuttamaan tarttumiseen.
The limited identification of oral Actinomyces isolates to species level has hampered knowledge of their role both in health and disease.
Luotettava laji-tason identifiointi loi edelleen perustan tutkimukselle, jossa selvitettiin eri Actinomyces-lajien osuutta ja merkitystä suun kehittyvässä bakteeristossa sekä terveyden että infektioiden kannalta.
A. odontolyticus was the most prominent Actinomyces colonizer during the study period followed in frequency by A. naeslundii and A. viscosus.
Ylivoimaisesti yleisin Aktinomykes-löydös jokaisella näytteenottokerralla oli A. odontolyticus, jota esiintyi yleisesti jo kahden kuukauden ikäisillä lapsilla.
Adhesion of Actinomyces species to titanium surfaces processed in various ways was studied in vitro.
Kokeellisia tutkimustuloksia lajien tarttuvuudesta eri tavoin käsitellyille titaanipinnoille voidaan hyödyntää implantologiassa käytettävien biomateriaalien kehittämisessä bakteerikasvua suosimattomaksi.
The results of phenotypic identification methods indicated a relatively low applicability of commercially available test kits for reliable identification within the genus Actinomyces.
Tutkimustulokset eri lajien osuudesta biomateriaalien pinnalle kehittyvän bakteeri-biofilmin koostumukseen tuovat uutta tietoa implanttitulehdusten vielä heikosti tunnetusta mikrobiologiasta.
Oral cleaning on a daily basis was reported for just 68% of mothers and 39% of children.
Äideistä 68 % harjasi hampaansa päivittäin ja 39 % puhdisti lapsensa suun päivittäin.
The results showed that the prevalence of ECC was rather high (3%-26%) in the three age groups, and almost all dmft was due to untreated caries.
Varhaislapsuuden kariesta sairasti ikäryhmästä riippuen 3─26 % tutkituista 1─3-vuotiaista, ja 65─76 %:lla oli hammasplakkia.
Early Childhood Caries and a Community Trial of its Prevention in Tehran, Iran
Varhaislapsuuden karies ja sen ehkäisy kehittyvän terveydenhuollon maassa
The 18 health centers were randomly allocated into two groups for intervention and one for control.
Sitä varten neuvolat jaettiin kolmeen ryhmään, joista kaksi (A ja B) oli koeryhmiä ja yksi (C) oli vertailuryhmä.
The mothers in the intervention groups received education on caries prevention from the vaccination staff with extra motivation as reminder phone calls in one of the intervention groups.
Kaikissa ryhmissä äitejä muistutettiin seuraavan rokotuskerran ajankohdasta, muttei mainittu tulevaa toista hammastarkastusta.
To improve oral health status among the young children in countries with a developing oral health system, community-based oral health educational programs should be established by involving non-dental staff of health settings who are more frequently in contact with these children.
Varhaislapsuuden karies ja sen ehkäisy kehittyvän terveydenhuollon maassa Varhaislapsuuden karies on merkittävä kansanterveysongelma varsinkin lapsirikkaissa maissa ja väestöissä.
The present study assessed the prevalence of and risk factors for Early Childhood Caries (ECC) in children 12- to 36- month-old and evaluated the impacts of an educational intervention on ECC prevention in the 12- to 15-month-old cohort.
Tämä väitöstutkimus selvitti karieksen esiintymistä ja sen vaaratekijöitä 1─3-vuotiailla Teheranissa.
ECC was more likely to occur among those for whom the burden of milk-bottle feeding at night existed (OR = 4.9), while breastfeeding per se, its duration, and its nighttime burden were not related to ECC.
Siinä selvitettiin perheen koulutus- ja tulotaso sekä lapsen ruokinnasta imetyksen kesto, yösyötöt ja päiväaikaan nautitut makeat.
The frequency of oral cleaning and good oral hygiene of the child were directly proportional to the mother’s own toothbrushing frequency.
Mitä useammin äiti harjasi omat hampaansa, sitä paremmin hän huolehti lapsen suun puhtaudesta.
The target population included 12- to 36-month-olds (n = 504) and their mothers attending the vaccination offices of 18 randomly selected public health centers of Tehran city.
Kahta lukuun ottamatta kaikki äidit suostuivat, ja aineistoon tuli kaikkiaan 504 lasta äiteineen.
The outcome was measured as differences in increments of enamel and dentinal caries.
Sitten hammaslääkäri tutki lapsen suun ja kirjasi karieksen ja hammasplakin esiintymät.
In addition, the 12- to 15-month-olds (n = 242) were assigned to a six-month interventional study.
Kaikki 1-vuotiaat, 242 lasta äiteineen, valittiin karieksen ehkäisykokeiluun.
The educational intervention applying a pamphlet with some extra motivation and implemented by non-dental staff of public health centers appeared to be successful in preventing caries increments.
Lisäksi tutkimus arvioi perusterveydenhuoltoon sisällytetyn karieksen ehkäisyn tuloksellisuutta.
The indicator of daytime sugar intake also did not show a clear relationship with ECC.
Neuvolassa saatu ohjeistus ehkäisi selvästi karieksen syntyä puolen vuoden kokeessa.
The majority of the children showed visible plaque on central upper incisors.
Karies voi ilmaantua lapselle jo vauvaikäisenä, pian ensimmäisten maitohampaiden puhjettua suuhun.
Cervical headgear in Class II division 1 correction in children
Niskaveto lasten II luokan 1. divisioonan purentavirheen hoidossa
The mean treatment time was 1.7 (range 0.3-3.1) years.
Purentavirheen korjaukseen tarvittava hoitoaika oli keskimäärin 1.7 vuotta.
Class II malocclusion was associated with narrower oro- and hypopharyngeal space than in the Class I normal controls.
II luokan purentavirheeseen liittyivät normaalia ahtaammat ylähengitystiet.
Dental casts and lateral and posteroanterior cephalograms were taken before and after the treatment.
Hampaiston ja kasvorakenteiden muutoksia selvitettiin kipsimalleista sekä sivu- ja taka-etusuunnassa otetuista röntgenkuvista.
The essential features of the headgear were cervical strong pulling forces, a long upward bent outer bow, and an expanded inner bow.
II luokan purentavirheen piirteitä ovat ulkonevat yläetuhampaat, suurentunut ylipurenta, lyhyt ylähuuli, yläetuhampaitten taakse hakeutuva alahuuli ja kapea ylähammaskaari.
In conclusion, the headgear treatment with the expanded inner bow may be used as an easy and simple method for Class II correction in growing children.
Tutkimuksen yhteenvetona todettiin niskavedon soveltuvan hyvin lasten II luokan purentavirheen hoitoon.
It is the most common reason for orthodontic treatment in Finland.
Lasten oikomishoidon yleisin syy Suomessa on II luokan purentavirhe, joka hoidetaan usein niskavedolla.
The results were compared to a historical, cross-sectional Finnish cohort or to historical, age- and sex-matched normal Class I controls.
Tuloksia verrattiin 1960-luvulla kerättyyn helsinkiläisten lasten normaaliotoksen röntgenkuviin sekä kansainvälisiin normaalin purennan arvoihin.
At the onset of treatment a mean age was 9.3 (range 6.6 12.4) years.
Lasten keski-ikä oli hoidon alkaessa 9 vuotta.
The treatment decreased maxillary protrusion by inhibiting alveolar forward growth, while the rest of the maxilla and mandible followed normal growth.
Sisävarsien levityksellä laajennetaan hammaskaaria ja yläleukaa, jotta alaleuka kasvaisi normaalisti.
Correction is most commonly performed using headgear treatment.
Alaleuka kasvoi hoidon aikana normaalisti.
Phase 2 treatments were needed in 52% of the children, most often because of excess overjet or overbite.
34 lasta tarvitsi pienimuotoista jatkohoitoa kiinteillä oikomiskojeilla lähinnä etualeen ylipurennan korjaamiseksi.
The palate rotated anteriorly downward.
Yläleuan eteenpäin suuntautuva kasvu estyi.
All the children were consequently referred to an orthodontist because of Class II division 1 malocclusion.
Tutkimuksessa tarkasteltiin niskavedon vaikutuksia 65 koululaisen II luokan purentavirheen hoidossa.
The aim of this study was to investigate the effects of cervical headgear treatment on dentition, facial skeletal and soft tissue growth, and upper airway structure, in children.
Hoidon periaatteena on rajoittaa yläleuan kasvua niskasta tulevalla vedolla, joka kohdistetaan yläleuan kuutoshampaisiin.
Facial soft tissues masked the facial skeletal convexity, and the soft tissue changes were smaller than skeletal changes.
Hoidolla saatiin laajennettua nenäonteloiden lisäksi suulaen takainen hengitysteitten osa, minkä uskotaan vaikuttavan hengitystä helpottavasti.
The children were treated with a Kloehn-type cervical headgear as the only appliance until Class I first molar relationships were achieved.
Yhdysvalloissa Kloehn julkaisi jo vuonna 1947 vakuuttavat tulokset II luokan purentavirheen hoidosta niskavedon kaltaisella kojeella.
The expansion of the inner bow of the headgear induced widening of the maxilla, nasal cavity, and the upper and lower dental arches.
Purennassa yläleuan kuutoshampaat sijaitsevat poikkeavasti, osittain alaleuan vastaavien hampaitten edessä.
The facial profile improved esthetically, while the facial convexity decreased.
Purennan syvyyteen hoidon vaikutus oli vähäinen.
A total of 82 women and 92 men completed the questionnaire; their mean age was 69.2 and their average number of teeth was 16.2 (CI 95% 15.4-17.1).
Tutkitut olivat 60-85-vuotiaita (keskiarvo 69,2 vuotta), ja heillä oli keskimäärin 16,2 hammasta.
Oral health behaviour, conditions and care among dentate elderly patients in Lithuania : preventive aspects
Ikääntyneiden suunhoito ja suunterveys Liettuassa : ehkäisyn näkökulma
The target population in the study were dentate patients aged 60 and older attending public dental services in Kedainiai, Lithuania.
Tutkitut olivat 60 vuotta täyttäneitä hampaallisia potilaita liettualaisen Kedainiain kaupungin julkisesta hammashuollosta.
As the main source of information on oral self-care, the subjects indicated health professionals (82%), followed by social contacts (72%), broadcasted media (58%), and printed media (42%).
Omahoidon tietolähteinään 82 % mainitsi terveydenhoidon ammattilaiset, näistä tärkeimpinä hammaslääkärit, 72 % mainitsi ystävät tai sukulaiset, 58 % radion tai TV:n sekä 42 % sanoma- tai kuvalehdet.
In their most recent treatment, conservative (39%) and non-conservative (34%) treatments dominated, and preventive ones were the least reported (7%).
Korjaava hoito (39 %) sekä poistot, ensiapu ja irtoproteesit luonnehtivat viimeisintä hoitosarjaa, ehkäisyn osuus oli vain 7 %.
In all, 25% had 21 or more teeth and 32% indicated wearing removable dentures.
Joka neljännellä oli vähintään 21 hammasta ja joka kolmas käytti hammasproteesia.
Regarding guidance in oral self-care, 54% reported having received such about toothbrushing, 32% about interdental cleaning, and 33% had been given visual information.
Hammashoidossa käydessään 54 % oli saanut ohjeita harjaukseen ja 32 % hammasvälien puhdistukseen.
A total of 34% assessed their knowledge of oral self-care as good, and their self-assessed knowledge correlated (r=0.52) with professional guidance they had received about oral self-care.
Saadun neuvonnan määrä oli selvästi yhteydessä (r=0.52) tutkitun arvioimaan omahoidon tietotasoonsa, jonka 34 % katsoi hyväksi.
Data were collected by means of a self-administered questionnaire for all (n=174) and a clinical examination targeting about half of the subjects (n=100).
Kaikkiaan 174 henkeä täytti kyselylomakkeen, heistä 100 kutsuttiin kliiniseen tutkimukseen.
The oral health behaviour, the participants reported, was poor: 30% reported twice daily toothbrushing, 57% responded that they always use fluoride toothpaste, 19% indicated daily interdental cleaning, nearly all said they take sugar in their coffee and tea, and 30% indicated going for check-ups.
Omahoito oli kovasti jäljessä suosituksista: vain joka kolmas sanoi harjaavansa hampaansa kahdesti päivässä ja fluorihammastahnaa käytti aina runsas puolet tutkituista.
Those subjects assessing their knowledge of oral self-care as good and reporting a higher intensity of guidance in oral self-care as received, indicated practicing the recommended oral self-care more frequently.
Hammashoidossa saadun neuvonnan suurempi määrä ja omahoidon parempi tietotaso heijastuivat parempana terveyskäyttäytymisenä ja se taas parempana suunterveytenä.
To improve the oral health of their elderly dentate patients, dentists should apply all the available tools of chair-side prevention and active guidance.
Tutkimus suosittaa hammaslääkäreitä antamaan ikääntyneille potilaille kliinisten ehkäisyhoitojen ohella aina myös suun omahoidon opastusta.
The present cross-sectional study aimed to assess oral health behaviour, dental and periodontal conditions, dental care, and their relationships among elderly dentate patients in Lithuania.
Kliininen tutkimus selvitti hampaiden määrän sekä plakin, hammaskiven, ienverenvuodon, syventyneiden ientaskujen, karieksen ja paikkaylimäärien esiintymisen.
The questionnaire inquired about oral health behaviour, the life-first and also the most recent dental treatments, sources on and self-assessed knowledge of oral self-care, a self-reported number of teeth, and socio-demographic information.
Ikääntyneiden suunhoito ja suunterveys Liettuassa – ehkäisyn näkökulma Tutkimus selvitti omahoidon ja saadun hammashoidon sekä neuvonnan merkitystä ikääntyneiden suunterveydelle ja painottui ehkäisevän hoidon roolin arviointiin.
Periodontally healthy subjects and individuals suffering of gingivitis or of periodontitis could be differentiated by means of GCF MMP-8 levels and dipstick testing when the positive threshold value of the MMP-8 chair-side test was set at 1000 µg/l.
Parodontaalisesti terveet, gingiviittiyksilöt sekä parodontiittipotilaat voitiin erottaa ientaskunesteen MMP-8-pitoisuuden sekä testituloksen perusteella, kun testin positiivisuuden raja-arvoksi oli asetettu 1000 µg/l.
Matrix metalloproteinase (MMP) -8, collagenase-2, is a key mediator of irreversible tissue destruction in chronic periodontitis and detectable in gingival crevicular fluid (GCF).
Matriksin metalloproteaasi (MMP) -8 eli kollagenaasi-2 on hampaiden kiinnityskudosta palautumattomasti tuhoavassa kroonisessa parodontiitissa keskeinen entsyymi.
The cut-off value of the developed MMP-8 test is at an optimal level to differentiate between these conditions and can possibly be utilised in identification of individuals at the risk of the transition of gingivitis to periodontitis.
Näin ollen kehittämämme testin positiivisuuden raja-arvo on optimaalinen parodontiumin eri terveydentilojen erottamiseen sekä mahdollisesti hyödyllinen pyrittäessä tunnistamaan ne yksilöt, joilla on riski gingiviitin etenemiseen parodontiitiksi.
MMP-8 is capable of degrading almost all extra-cellular matrix and basement membrane components and is especially efficient against type I collagen.
Aktiivinen MMP-8 kykenee hajottamaan lähes kaikkia sidekudoksen soluväliaineen sekä tyvikalvon rakenneosia.
The scientific basis and development of a matrix metalloproteinase (MMP) -8 specific chair-side test for monitoring of periodontal health and disease from gingival crevicular fluid
Matriksin metalloproteaasi (MMP) -8 hampaiden kiinnityskudosten terveydentilan seurannassa : MMP-8 spesifisen parodontaalitestin tieteellinen perusta ja kehitystyö
General mean MMP-8 concentrations in smokers (S) sites were lower than in non-smokers (NS) sites but in progressing S and NS sites concentrations were at an equal level.
Tupakoivien parodontiittipotilaiden ientaskunesteen keskimääräinen MMP-8-pitoisuus oli ennen hoitoa sekä sen jälkeen ja ylläpitovaiheen aikana matalampi kuin ei-tupakoivilla, mutta myös tupakoivien potilaiden ylläpitovaiheessa kiinnitystä menettävien kohtien MMP-8-pitoisuus kohosi samalle tasolle kuin ei-tupakoitsijoiden vastaavissa kohdissa.
During the 12-month longitudinal maintenance phase, periodontitis patients progressing sites (sites with an increase in attachment loss ≥ 2 mm during the maintenance phase) had elevated GCF MMP-8 levels compared with stable sites.
Vuoden kestäneen ylläpitovaiheen aikana parodontiittipotilaiden kiinnitystä menettävissä hampaiston kohdissa ientaskunesteen MMP-8-pitoisuus oli toistuvasti kohollaan, kun taas stabiileissa kohdissa pitoisuudet pysyivät pieninä.
In this study it was concluded that MMP-8 concentrations in GCF of sites from periodontally healthy individuals, subjects with gingivitis or with periodontitis are at different levels.
Tulosten perusteella voidaan päätellä, että ientaskunesteen MMP-8-pitoisuuden määrityksellä voidaan erottaa parodontaalisesti terveet, gingiviittiyksilöt ja parodontiittipotilaat toisistaan.
MMP-8 dipstick test results from periodontally healthy and from subjects with gingivitis were mainly negative while periodontitis patients sites with deep pockets ( 5 mm) and which were bleeding on probing were most often test positive.
Testitulos oli kahdella ensiksi mainitulla ryhmällä pääasiassa negatiivinen, kun taas parodontiittipotilailla hoitoa edeltävä testitulos etenkin syvimmissä ientaskuissa oli useimmiten positiivinen.
In this study the value of MMP-8 detection from GCF in monitoring of periodontal health and disease was evaluated with special reference to its ability to differentiate periodontal health and different disease states of the periodontium and to recognise the progression of periodontitis, i.e. active sites.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin MMP-8:n immunofluorometristä pitoisuusmääritystä ientaskunesteestä ja sen diagnostista arvoa parodontaalikudosten terveydentilan seurannassa.
Traces of C. pneumoniae were identified from one periodontitis patient s pooled subgingival plaque sample by means of PCR.
Tulehdusprosessin käynnistävät bakteerit, mutta parodontiitille alttiin henkilön oma tulehdusvaste aikaansaa kudostuhon.
Despite the lower mean GCF MMP-8 concentrations in smokers, a fraction of smokers sites expressed very high MMP-8 concentrations together with enhanced periodontal activity and could be identified with MMP-8 specific chair-side test.
Lisäksi kaikkein korkeimmat ientaskunesteen MMP-8-pitoisuudet löytyivät tiettyjen tupakoitsijoiden näytteistä.
MMP-8 mostly originates from neutrophil leukocytes, the first line of defence cells which exist abundantly in GCF, especially in inflammation.
Pääosa MMP-8-entsyymistä on peräisin neutrofiili-valkosoluista, mutta myös tulehduksen ärsyttämät kudoksen omat solut voivat tuottaa MMP-8:aa. Epäaktiivisena soluista vapautuva MMP-8 aktivoituu tulehduspaikalla, ja sitä enemmän entsyymistä on aktiivisessa muodossa, mitä vaikeampi tulehdus on kyseessä.
This can be monitored by MMP-8 testing.
Tämä oli todettavissa myös testillä.
Periodontitis patients GCF MMP-8 levels decreased with hygiene phase periodontal treatment (scaling and root planing, SRP) and even reduced during the three month maintenance phase.
Parodontiittipotilailta määritettiin hygieniavaiheen hoidon (hammaskiven ja biofilmin poisto, koihoidon opastus) vaikutus ientaskunesteen MMP-8-pitoisuuksiin ja heitä seurattiin hoidon päättymisen jälkeen vuoden ajan kahden kuukauden välein (ylläpitovaihe).
In periodontitis patients, repeatedly elevated GCF MMP-8 concentrations may indicate sites at risk of progression of periodontitis as well as patients with poor response to conventional periodontal treatment (SRP).
Ylläpitovaiheessa parodontiittipotilaan toistuvasti kohollaan oleva tietyn ientaskun ientaskunesteen MMP-8 pitoisuus, joka on todettavissa testillä, todennäköisesti osoittaa kiinnityskudosmenetyksen etenemisen riskiä.
For chair-side detection of MMP-8 from the GCF or peri-implant sulcus fluid (PISF) samples, a dip-stick test based on immunochromatography involving two monoclonal antibodies was developed.
Työn osana kehitettiin immunokromatografiaan perustuva helppokäyttöinen, ientaskunesteestä tai peri-implanttinesteestä vastaanottotilanteessa tehtävä tikkutesti, jolla määritetään ientasku-/peri-implanttinesteen tietyn raja-arvon ylittävää MMP-8-pitoisuutta.
Deep periodontal lesions may be niches for non-periodontopathogenic micro-organisms with systemic effects like C. pneumoniae and possibly play a role in the transmission from one subject to another.
Tulehtuneessa kudoksessa verisuonet laajenevat ja niiden seinämien läpäisevyys lisääntyy, jolloin nestettä tihkuu kudokseen ja kulkeutuu edelleen ientaskuun ja suuonteloon.
After periodontal treatment (SRP) the sample was negative for C. pneumoniae.
Pitoisuusmäärityksellä ja testillä myös löydetään ne yksilöt, joiden vaste hoidolle on huono (refraktorinen parodontiitti).
These sites especially were identified by the MMP-8 test. Subgingival plaque samples from periodontitis patients deep periodontal pockets were examined by polymerase chain reaction (PCR) to find out if periodontal lesions may serve as a niche for Chlamydia pneumoniae.
Ientaskunestettä analysoimalla on pyritty löytämään merkkiaine, jonka määrittäminen ilmaisisi parodontiitille alttiit henkilöt tai joka osoittaisi ne hampaiston kohdat, joissa parodontaalihoidon jälkeisessä ylläpitovaiheessa sairaus on uusiutumassa.
Of all restorative materials used, a clear majority (69%) were composites in PDS in 2001.
Tulokset osoittivat, että valtaosa (69%) paikoista tehtiin yhdistelmämuovista ja vain 5% amalgaamista.
The other PDS data from Vantaa were based on 205 patient records of young adults containing information on 1969 restorations investigated retrospectively from 1994-1996 backwards; 51 dentists performed the restorations.
Tutkimusaineistona oli paikkaushoitotietoja kahdesta pääkaupunkiseudun terveyskeskuksesta: 205 potilaan tiedot vuosilta 1994-1996 ja 3059 paikkauksen tiedot vuodelta 2001.
Reasons for placement and replacement of restoration, material selection, posterior restoration longevity, and the use of local anesthesia were assessed on two cross-sectional data sets.
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää paikkauksen syitä, käytettyjä materiaaleja, paikkojen uusimissyitä, takahammaspaikkojen kestoa ja puudutuksen käyttöä paikkaushoidossa Suomessa sekä hammaslääkärien käsityksiä niistä.
Private sector dentists gave longer estimates of posterior composite longevity than public sector dentists (p=0.001).
Yksityishammaslääkärit arvioivat takahampaiden yhdistelmämuovipaikkojen keston pidemmäksi (10 vuotta) kuin terveyskeskushammaslääkärit (8 vuotta).
Restorative treatment practices and dentist-related factors
Paikkaushoidon toteutuminen ja sen vaihtelu hammaslääkärin mukaan
In addition, dentists' views and perceptions of and variation in restorative treatment practices with respect to dentist-related factors were evaluated.
Lisäksi haluttiin selvittää hammaslääkärien taustekijöiden ikä, sukupuoli ja valmistumisvuosi yhteyttä paikkaushoitokäytänteisiin.
For children, clear underuse of local anesthesia prevails.
Esteettiset syyt olivat vähäisiä.
Regarding dentist-related factors, replacements of restorations were made by younger dentists more frequently than by older dentists (p<0.001).
Nuoremmat hammaslääkärit käyttivät puudutusta ja tekivät uusintapaikkauksia useammin kuin varttuneemmat kollegat.
In PDS in 1994-1996, the replacement rate of posterior restorations was greater among female dentists than among male dentists (p=0.01), especially for amalgams (p=0.008).
Naishammaslääkärit uusivat takahammaspaikkoja, erityisesti amalgaamia, useammin kuin mieshammaslääkärit.