natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Later, the national governance process of the committee defining the Forest Biodiversity Programme for Southern Finland (METSO) institutionalised these ideas in one of its pilot projects.
Satakuntalainen ideaa kannatettiin METSO:ssa, ja luonnonarvokauppa hyväksyttiin yhdeksi METSO:n kokeiluhankkeeksi.
The perspective of landowners began to be emphasised when local and regional organisations for nature conservation and forestry together defined the ideas of natural values trading.
Satakuntalaiset luonnonsuojelun ja metsätalouden toimijat neuvottelivat keskenään siitä, millainen luonnonsuojelukeino voisi ylittää aiemmat luonnonsuojelussa hiertäneet kiistat.
The Nature Conservation Act of 1996 launched an option to conserve nature officially for fixed time-periods.
Luonnonarvokauppa toi esiin maanomistajien omat suojelunäkemykset Vuosina 2003 2007 toteutetussa Satakunnan luonnonarvokaupassa maanomistajat tarjosivat määräaikaiseen luonnonsuojeluun luontokohteita, joita he itse pitivät suojeluun sopivina.
The study combines individual and official perspectives, and presents a nature conservation politics of everyday life.
Näin heidän henkilökohtaiset, paikkasidonnaiset ja kulttuuriset tulkinnat luonnonsuojelusta tulivat osaksi virallista luonnonsuojelupolitiikkaa.
In addition, the study analyses forest owners' attitudes on official nature conservation.
Maa- ja metsätaloustieteiden maisteri Riikka Paloniemi on väitöskirjassaan tutkinut maanomistajien arkielämälähtöistä näkökulmaa tilapäiseen luonnonsuojeluun ja sen uudistumisen prosessiin.
Main methods in gathering the material for the study have been interviews and a survey.
Väitöskirjatutkimuksen pääaineistot ovat maanomistajien haastattelut ja 2000 eteläsuomalaiselle metsänomistajalle lähetetty lomakekysely.
Use of such a policy tool did not immediately become a widely-used and appreciated conservation practice.
Nyt maanomistajien suojelunäkemykset eivät peittyneet luonnonsuojeluviranomaisen yleisen tarkastelun ja luonnontieteellisen todennettavuuden alle, kuten usein aiemmin on käynyt.
Then, we assessed the prevalence of the three B19 virus types among Finnish blood donors, by screening pooled plasma samples derived from >140 000 blood-donor units: none of the pools contained detectable levels of B19 virus types 2 or 3.
Lisäksi tarkastelimme uusien virustyyppien esiintyvyyttä suomalaisten verenluovuttajien keskuudessa seulomalla n. 140 000 luovuttajan näytteet: tästä joukosta löytyi ainoastaan tyyppiä 1.
Human parvovirus B19 is a minute ssDNA virus causing a wide variety of diseases, including erythema infectiosum, arthropathy, anemias, and fetal death.
Parvorokkovirus eli B19 on hyvin yleinen ihmisiä infektoiva virus joka aiheuttaa ihmiselle monenlaisia sairauksia.
In 2002 we found, persisting in skin of constitutionally healthy humans, DNA of another novel B19 variant, LaLi.
Tässä työssä löysimme uuden, ennestään tuntemattoman parvovirusvariantin (LaLi), joka perimäainekseltaan eroaa sekä B19-prototyypistä että vuonna 1998 löydetystä V9-variantista.
After primary infection, genomic DNA of B19 has been shown to persist in solid tissues of not only symptomatic but also of constitutionally healthy, immunocompetent individuals.
Herkkiä geenimonistusmenetelmiä käyttämällä parvorokkoviruksen DNA:n on osoitettu säilyvän perusterveiden, oireettomien ihmisten kudoksissa vieläpä vuosia infektion jälkeenkin.
In this thesis, the viral DNA was shown to persist as an apparently intact molecule of full length, and without persistence-specific mutations.
Kudosten parvorokkovirus-DNA:n varastointimekanismia ei vielä tunneta, mutta osoitimme virusgeenien säilyvän pilkkoutumatta ja muuntumatta.
Although the B19 virus is mainly transmitted via the respiratory route, blood and plasma-derived products contaminated with high levels of B19 DNA have also been shown to be infectious.
Vertaillessamme B19-prototyypin ja uusien B19-tyyppien biologisia ominaisuuksia sekä infektiokykyä soluviljelmissä osoitimme, että myös uudet parvorokkovirustyypit ovat biologisesti aktiivisia, infektiokykyisiä viruksia.
Thus, although the mere presence of B19 DNA in tissue can not be used as a diagnostic criterion, a possible role in the pathogenesis of diseases e.g. through mRNA or protein production can not be excluded.
Näin ollen kudosperäistä B19-DNA-löydöstä sellaisenaan ei voida käyttää taudinmääritykseen.
According to the results of other groups, B19 type 2 was absent also among Danish blood-donors, and extremely rare among symptomatic European patients.
Toisin sanoen, vaikka tyypin 2 DNA:ta löytyi yleisesti terveiden henkilöiden ihonäytteistä, tyypin 2 virusta ei suomalaisten verenluovuttajien keskuudessa havaittu.
Last but not least, the sera from subjects infected in the past either with B19 type 1 or type 2 (as evidenced by tissue persistence of the respective DNAs), revealed in VP1/2- and VP2-EIAs a 100 % cross-reactivity between virus types 1 and 2.
Lisäksi vertailimme tyyppien 1 ja 2 immunologiaa ja vasta-ainediagnostiikkaa: osoitimme että kumpaa tahansa virustyyppiä kohtaan muodostuneet vasta-aineet tunnistavat myös toisen virustyypin, ja näyttäisivät suojaavan kummankin virustyypin uusintainfektioilta.
Based on phylogeny, a classification scheme based on three genotypes (B19 types 1-3) was proposed.
Nykyisin parvorokkovirukset jaetaankin kolmeen tyyppiin: perinteiset isolaatit kuuluvat tyyppiin 1, LaLi:n kaltaiset tyyppiin 2 ja V9:n kaltaiset tyyppiin 3.
Omptins are transmembrane β-barrels with ten antiparallel β-strands and five surface-exposed loops.
Omptiinit ovat tynnyrinmuotoisia, bakteerin ulkokalvon läpäiseviä proteiineja, joilla on viisi bakteerisolun ulkopinnalle ulottuvaa silmukkarakennetta.
The omptins Pla of Y. pestis and PgtE of S. enterica are 75% identical in their amino acid sequences.
Y. pestis -bakteerin omptiini Pla ja S. enterica -bakteerin PgtE ovat hyvin samanlaisia aminohappojärjestykseltään, mutta siitä huolimatta niiden toiminnassa ja kohdeproteiineissa on olennaisia eroja.
The loops are important in substrate recognition, and variation in the loop sequences leads to different substrate selectivities between omptins, which makes omptins an ideal platform to investigate functional adaptation and to alter their polypeptide substrate preferences.
Silmukat ovat tärkeitä omptiinien tunnistaessa kohdeproteiinejaan, ja aminohappojärjestyksen eroavuudet silmukoissa saavat aikaan vaihtelun eri omptiinien kyvyssä tunnistaa kohdeproteiinejaan.
Mammalian plasminogen/fibrinolytic system maintains the balance between coagulation and fibrinolysis and participates in several cellular processes, e.g., cell migration and degradation of extracellular matrix proteins.
Veren hyytymisjärjestelmä ylläpitää tasapainoa hyytymisen ja verenvuodon välillä ja osallistuu lisäksi useisiin muihin ihmiselimistön toimintoihin.
In addition to threonine 259, loops 3 and 5 are critical in plasminogen activation by Pla.
Tutkimuksessani havaitsin myös, että kaksi Pla:n silmukkaa sekä aminohappo Thr259 ovat oleellisia Pla:n toiminnalle sen yhden kohdeproteiinin, plasminogeenin, aktivoimiseksi.
In this work I have investigated the functions of the bacterial outer membrane proteases, omptins, of Yersinia pestis and Salmonella enterica.
Väitöskirjassani olen tutkinut ruttobakteerin (Yersinia pestis) ja vatsa- ja lavantautia aiheuttavan bakteerin (Salmonella enterica) pinnalla sijaitsevien proteaasien, eli muita proteiineja hajottavien proteiinien, vaikutusta ihmisen veren hyytymisjärjestelmän toimintaan sekä proteaasien rakenteen ja toiminnan välistä suhdetta.
This work reveals novel interactions of the omptins of Y. pestis and S. enterica with the regulators of the plasminogen/fibrinolytic system: Pla and PgtE inactivate PAI-1 by cleavage at the reactive site peptide bond, and degrade TAFI, preventing its activation to TAFIa.
Työssäni olen tutkinut Pla:n ja PgtE:n vuorovaikutusta hyytymisjärjestelmään kuuluvien säätelyproteiinien (PAI-1 ja TAFI) kanssa.
Pla is a multifunctional protein with proteolytic and non-proteolytic functions, and it increases bacterial penetration and proliferation in the host.
Tämä johtaa säätelyproteiinien toiminnan estymiseen, jolloin hyytymien muodostus vähenee, mikä edesauttaa bakteerien leviämistä ja tunkeutumista syvemmälle elimistössä.
Functions of PgtE increase migration of S. enterica in vivo and bacterial survival in mouse macrophages, thus enhancing bacterial spread within the host.
Lopputulos on kuitenkin samanlainen: Pla ja PgtE auttavat bakteereja leviämään ja lisääntymään ihmiselimistössä.
In this work I constructed chimeric proteins between Pla and Epo of Erwinia pyrifoliae that share 78% sequence identity to find out which amino acids and regions in Pla are important for its functions.
Tälle toiminnolle osoittautuivat tärkeiksi sekä Pla:n silmukoiden aminohapot että bakteerin ulkokalvon sisällä olevat osat Pla:sta. Vaikka mekanismi ihmissoluihin tunkeutumisessa on epäselvä, tulokseni osoittavat, että proteiinien hajottamiseen ja invaasiokykyyn vaikuttavat eri rakenteet Pla:ssa.
Proteolysis is important in bacterial pathogenesis and colonization of animal and plant hosts.
Plasminogeeni kuuluu veren hyytymisjärjestelmään ja on vastuussa verihyytymien hajottamisesta.
These studies give an example of how omptins adapt to novel functions that advantage their host bacteria in different ecological niches.
Omptiiniperhe voi myös tarjota oivallisen lähtökohdan bioteknologisille sovelluksille, joissa on tavoitteena kehittää uusia proteaaseja.
S. enterica causes gastroenteritis and typhoid fever in humans.
Pla välittää myös ruttobakteerien tunkeutumista ihmissoluihin.
Cumulative substitutions towards Pla sequence turned Epo into a Pla-like protein.
Tulokset osoittivat, että Pla ja PgtE hajottavat näitä säätelyproteiineja.
It was shown that DNA damage in Neurospora causes a dramatic increase in the expression level of the Argonaute protein QDE-2 as well as the synthesis of a novel class of small RNAs known as qiRNAs.
Lisäksi havaittiin, että QDE-1 aktivoituu solun DNA:n vaurioituessa ja että tämä aktivoituminen johtaa uudentyyppisten pienten RNA-molekyylien (qiRNA) synteesiin.
It had been previously known that QDE-1 associates with Replication Protein A (RPA), but the RecQ helicase QDE-3 was now shown to regulate this interaction.
Edelleen osoitettiin, että QDE-1 muodostaa kompleksin kahden muun proteiinin (QDE-3, RPA) kanssa, mikä muokkaa QDE-1:n toimintaa.
Double-stranded RNA and associated proteins are known to regulate the gene expression of most eukaryotic organisms.
Vasta hiljattain on ymmärretty, että erilaiset RNA-molekyylit ohjaavat geenien ilmentymistä useimmissa eliöissä.
The biochemical characterization implied that QDE-1 is actually an active DNA-dependent RNA polymerase that has additional RdRP activity.
Näistä tärkein on DNA:sta riippuvainen RNA-polymeraasiaktiivisuus (DdRP), joka osoittautui aiemmin tunnettua RdRP-aktiivisuutta paljon merkittävämmäksi.
Multifunctional RNA silencing pathway polymerase QDE-1 of Neurospora crassa
-- Tässä työssä tutkitaan Neurospora crassa sienestä eristettyä QDE-1 proteiinia, joka on RNA:ta templaattinaan käyttävä RNA-polymeraasi (RdRP).
The accumulation of qiRNAs was shown to be dependent on several quelling components, and particularly to be derived from an aberrant ssRNA (aRNA) molecule that is synthesized by QDE-1 in the nucleus.
Tämä kaksijuosteinen RNA prosessoidaan pienemmiksi siRNA-molekyyleiksi, jotka puolestaan ohjaavat siirtogeenisten RNA-molekyylien hajotusta.
In the filamentous fungus Neurospora crassa, the RdRP QDE-1 is critical for silencing of transgenes a phenomenon known as quelling.
QDE-1 on tärkeässä asemassa siirtogeenisten sekä hyppivien elementtien vaimentamisessa.
It shows how an RdRP can regulate gene expression on many levels, and suggests novel lines of research in other eukaryotic organisms.
Ilmiötä kutsutaan RNA-tason geneettiseksi hiljentämiseksi, ja se on erittäin hyvin säilynyt aitotumallisten eliöiden evoluutiossa.
(II) After establishing that QDE-1 is a multifunctional RNA polymerase with several activities, template specificities and subcellular locations, the focus was turned onto its interaction partners.
Väitöskirjassa osoitetaan, että QDE-1:lla on aikaisemmin tunnettujen ominaisuuksien lisäksi monia muita katalyyttisia aktiivisuuksia.
These regulation pathways have different components, outcomes and distinct nomenclature depending on the model system, and often they are referred to collectively as RNA silencing.
Näillä tuloksilla on merkitystä myös laajemmin, sillä samankaltaisia RNA-polymeraaseja on löydetty miltei kaikista tutkituista aitotumallisista eliöistä.
In many cases, RNA-dependent RNA polymerases (RdRPs) are found to be involved in the RNA silencing, but their targets, activities, interaction partners and reaction products remain enigmatic.
Etenkin kaksijuosteisen RNA:n on havaittu säätelevän toisten RNA-molekyylien määrää ja aktiivisuutta hyvinkin täsmällisesti.
The alterations at 2p and 9q were validated and characterized in detail using AI and FISH analysis in a larger study population.
Muutokset 2p ja 9q alueilla karakterisoitiin tarkemmin ja varmennettiin käyttäen AI- ja FISH-analyysejä laajemmassa tutkimusaineistossa.
Background: Asbestos is a well known cancer-causing mineral fibre, which has a synergistic effect on lung cancer risk in combination with tobacco smoking.
TAUSTA: Asbesti on tunnettu syöpää aiheuttava mineraalikuitu, jolla on tupakoinnin yhteydessä synergistinen vaikutus keuhkosyövän riskiin.
Results: Eighteen chromosomal regions showing differential copy number in the lung tumours of asbestos-exposed patients compared to those of non-exposed patients were identified.
TULOKSET: Kahdeksallatoista kromosomialueella osoitettiin kopiolukueroja asbestialtistuneiden ja altistumattomien potilaiden näytteiden välillä.
Commonly affected processes such as those related to protein ubiquitination, ion transport and surprisingly sensory perception of smell were identified.
Yhteiset muuttuneet prosessit liittyivät proteiinien ubikitinaatioon, ionikuljetukseen ja yllättävästi hajuaistimukseen.
In addition, asbestos-exposed cell lines were studied using gene expression microarrays.
Lisäksi asbestialtistuneita solulinjoja tutkittiin käyttäen geeniekspressiomikrosiruja.
In this study we found that PgtE requires rough lipopolysaccharide (LPS) to be functional but is sterically inhibited by the long O-antigen side chain in smooth LPS.
PgtE vaatii toimiakseen LPS-molekyylin, jolla on lyhyt O-sivuketju, kun taas pitkä O-sivuketju estää steerisesti PgtE:n aktiivisuuden.
PgtE also increases bacterial resistance against complement-mediated killing in human serum and enhances survival of Salmonella within murine macrophages as well as in the liver and spleen of intraperitoneally infected mice.
PgtE myös pilkkoo ja tunnistaa kudosrakenteita sekä lisää Salmonella-bakteerin vastustuskykyä verenkierron mikrobeja tappavaa komplementtisysteemiä vastaan.
Salmonella isolates normally are smooth with a long oligosaccharide O-antigen, and PgtE remains functionally cryptic in wild-type Salmonella cultivated in vitro.
Laboratorio-oloissa kasvatettujen Salmonella-bakteerien pinta on pitkän O-sivuketjun peittämä, eikä PgtE-pintaproteaasin funktioita Salmonella-bakteerissa ole ennen tätä tutkimusta pystytty karakterisoimaan.
During systemic infection an important characteristic of Salmonella is its ability to survive and replicate within macrophages.
Mielenkiintoinen piirre yleisinfektiossa on Salmonella-bakteerin kyky selviytyä elimistön immuunipuolustukselle tärkeiden syöjäsolujen, makrofagien, sisällä.
Taken together, the results in this study suggest that PgtE is a virulence factor of Salmonella that has adapted to interfere with host proteolytic systems and to modify extracellular matrix; these features likely assist the migration of Salmonella during systemic salmonellosis.
Tuloksemme osoittavat että, PgtE on tärkeä molekyyli Salmonella-bakteerin taudinaiheutuskyvylle ja uskomme, että PgtE-proteaasin merkitys Salmonella-infektiossa on sen kyky edesauttaa Salmonella-bakteerin tunkeutumista elimistössä kudosesteiden läpi aktivoimalla ja muokkaamalla isännän omia proteaasisysteemejä.
The main goals of this study were to characterize biological substrates and pathogenesis-associated functions of PgtE and to determine the conditions where PgtE is fully active.
Tässä työssä tutkittiin Salmonella-bakteerin pinnalla sijaitsevan PgtE-proteaasin merkitystä bakteerin taudinaiheutuskyvylle, selvitettiin ne olosuhteet, joissa PgtE on toiminnallinen, sekä tunnistettiin PgtE:n kohdemolekyylejä, joilla voi olla merkitystä Salmonella-bakteerin aiheuttamassa infektiossa.
Salmonella enterica serovar Typhimurium is a common cause of gastroenteritis in humans and, occasionally, also causes systemic infection.
Serotyyppi Typhi on vakavaa verenmyrkytystilaa, lavantautia, aiheuttava bakteeri, kun taas serotyyppi Typhimurium aiheuttaa sekä suoleen rajoittuvaa kuumeista ripulia että harvemmissa tapauksissa verenkiertoon leviävää yleisinfektiota.
Salmonella is thought to be continuously released from macrophages to infect new ones, and our results suggest that PgtE is functional during these transient extracellular growth phases.
Saimmekin osoitettua, että makrofagin sisältä eristetyt Salmonella-bakteerit ilmentävät näiden muutosten seurauksena aktiivista PgtE-pintaproteaasia.
Six novel host protein substrates were identified for PgtE in this work.
Uskommekin, että PgtE-pintaproteaasi on toiminnallinen näiden hetkien aikana.
P. minimum also is, according to present knowledge, the only potentially harmful phytoplankton species that has recently expanded widely into new areas of the Baltic Sea.
P. minimum on myös ainoa uusi planktonlevä, joka on levinnyt Itämeressä laajasti uusille alueille.
Diffusive and ship-mediated spread of dinoflagellates in the Baltic Sea with Prorocentrum minimum as a special case
Panssarisiimalevien leviäminen Itämeressä luontaisesti ja laivojen painolastivesien avulla : erityistapauksena Prorocentrum minimum
The concentrations of cells germinating from ballast tank sediments were mostly low compared with the acceptable cell concentrations set by the International Maritime Organization s (IMO s) International Convention for the Control and Management of Ships Ballast Water and Sediments.
Painolastitankkien pohjaliejusta veteen kuoriutuvien panssarisiimalevien määrä ei tavallisesti ylittänyt raja-arvoja, jotka Kansainvälinen merenkulkujärjestö IMOmääritteli vuonna 2004 hyväksytyssä laivojen painolastivesiä koskevassa sopimuksessa.
The species occurred under wide ranges of temperatures and salinities and the abundance of the species was positively related especially to the presence of organic nitrogen and phosphorus.
Lajin runsaus kytkeytyi erityisesti orgaanisen typen ja fosforin määrään ja oli luultavasti yhteydessä maalta ja joista tulevaan valumaan.
First, the studies investigated the resting stages of dinoflagellates, which were transported into the Baltic Sea via shipping and were able to germinate under the ambient, nutrient-rich, brackish water conditions.
Työssä tutkittiin, kuljettaako laivaliikenne panssarisiimaleviä, jotka voivat kasvaa Suomen eteläisen rannikon vähäsuolaisissa ja ravinteikkaissa olosuhteissa.
Dinoflagellates germinated from all ports detected and from 90% of ballast tanks.
Laivaliikenne lisää levien kulkeutumista Itämereen Kokeellinen tutkimus osoitti, että 90 prosenttia tutkituista laivoista kuljetti painolastitankeissaan elinkykyisiä panssarisiimalevien leposoluja.
The studies also estimated which factors favoured the occurrence and spread of P. minimum in the Baltic Sea and discussed the identification of this morphologically variable species.
Lisäksi tutkittiin Itämeressä 25 viime vuoden aikana yleistyneen panssarisiimalevän (Prorocentrum minimum) ulkomuodon vaihtelua sekä ympäristötekijöitä, jotka suosivat lajin esiintymistä.
The cell shape of P. minimum varied from triangular to oval-round, but morphological fine details indicated that only one morphospecies was present.
Lajin ulkonäkö oli vaihteleva ja sen muoto vaihteli kolmikulmaisesta lähes pyöreään.
Prorocentrum minimum occurred in the Baltic Sea annually but with no obvious trend in the 10-year timespan from 1993 to 2002.
Itämerelle uusi panssarisiimalevä menestyy erityisesti runsasravinteisissa rannikkovesissä Prorocentrum minimum -leviä esiintyi vuosina 1993 - 2002 Itämeressä erityisesti rannikon läheisissä vesissä, joissa oli runsaasti typpeä ja ja fosforia.
Incubation of sediments from four Finnish ports and 10 ships ballast tanks revealed that the sediments act as sources of living dinoflagellates and other phytoplankton.
Samoja leväryhmiä kuoriutui myös tutkittujen satama-alueiden merenpohjan liejusta Naantalista, Hangon Koverharista, Kilpilahdesta ja Haminasta.
In addition, the classification of phytoplankton species recently observed in the Baltic Sea was discussed.
Tutkimuksessa päivitettiin myös tietämystä muista Itämerelle uusista levistä.
In this thesis the role played by expansive and introduced species in the phytoplankton ecology of the Baltic Sea was investigated.
Muut uudet levät tai niin sanonut tulokaslevät esiintyvät erityisesti Itämeren eteläosissa.
This thesis work presents possible molecular mechanisms that may have modified the mouse dental pattern during evolution leading to the typical rodent dentition of modern mouse.
Tässä väitöskirjassa esitellään niitä molekyylitason mekanismeja, jotka ovat mahdollisesti olleet mukana muokkaamassa nykyhiiren hampaiston kehitystä.
We tested this in wild-type incisors by minimizing the amount of mesenchymal tissue surrounding the incisor tooth germs prior to culture in vitro.
Osoitimme, että kyseiset hammasjäänteet ovat mahdollista saada kehittymään myös villityyppi hiirelle poistamalla mekaanisesti Sostdc1:tä ilmentävä mesenkyymi villityyppi näytteestä ja kasvattamalla kudosta keinotekoisissa kasvatusolosuhteissa.
This thesis work focuses on the role of TGF-beta family antagonists during the development of mouse dentition.
Tämä väitöskirja keskittyy TGF-beta signaaliperheen jäsenten, Bone morphogenetic protein 4:n (BMP4) ja Activinin, säätelyyn hiiren hampaiston kehityksen aikana.
Tooth develops through an interaction between the dental epithelium and underlying neural crest derived mesenchyme.
Hampaan kehitystä säätelee epiteeli- ja mesenkyymikudoksen välinen signaalimolekyylien vaihto.
The reciprocal signaling between these tissues is mediated by soluble signaling molecules and the balance between activatory and inhibitory signals appears to be essential for the pattern formation.
Keskeistä hampaiston kaavoittumisessa näyttäisi olevan tasapaino hampaan kehitystä aktivoivien ja niitä estävien molekyylien välillä.
Our work emphasizes the dual role for the tooth mesenchyme as a suppressor as well as an activator during tooth development.
Tutkimuksemme kävi myös ilmi BMP:n ja Activinin, välisen tasapainon keskeinen rooli hampaan varhaiskehityksen aikana.
The absence of Sostdc1 altered the molar cusp patterning and led to supernumerary tooth formation both in the molar and incisor region.
Työmme osoitti sen puuttuminen johtavan hiiren poskihampaiden muodon muuttumiseen ja ylimääräisten hampaiden kehittymiseen sekä etu- että poskihammasalueelle.
In addition, this work provides an alternative explanation for the issue of incisor identity published in Science by Tucker et al. in 1998 and proposes that the molar like morphology that can be obtained by inhibiting BMP signaling is due to partial splitting of the incisor placodes and not due to change in tooth identity from the incisor to the molar.
Tutkimustyömme tarjoaa näin ollen samalla uuden tulkinnan aiemmin Science- tiedelehdessä (Tucker et al. 1998) julkaistulle artikkelille hampaan identiteetin määräytymisestä.
The inhibition of BMP4 or increase in Activin signaling led to the splitting of the large incisor placode into two smaller placodes resulting in thin incisors.
Näiden proteiinin pitoisuuksia muuttamalla saadaan hiiren suuri etuhammas hajoamaan kahteen pienempään hampaaseen.