natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, dental students reported more often experiences of orthodontist taking into account their situation in life during treatment (P=0.011), and gave more positive descriptions of the orthodontist’s interpersonal skills (P=0.031).
Hammaslääketieteen opiskelijat myös kokivat useammin ortodontin ottaneen heidän elämäntilanteensa huomioon hoidossa (P=0,011) sekä kuvasivat ortodontin vuorovaikutustaitoja positiivisemmin (P=0,031).
Of those, dental students had perceived their orthodontic treatment as less painful (P=0.001) and less uncomfortable (P=0.000) than psychology students.
Oikomishoidossa olleista opiskelijoista hammaslääketieteen opiskelijat kokivat hoitonsa vähemmän kivuliaaksi (P=0,001) ja vähemmän epämiellyttäväksi (P=0,000) kuin psykologian opiskelijat.
The impact of orthodontic treatment on choosing a career in dentistry
Oikomishoidon vaikutus hammaslääketieteen alalle hakeutumiseen
Introduction: Many studies, globally, have aimed at elucidating reasons to choose a career in dentistry.
Maailmanlaajuisesti on tehty monia tutkimuksia syistä hakeutua opiskelemaan hammaslääketiedettä.
Dental students, compared to psychology students, had more positive views of their dentition and dental treatment in general (P=0.000).
Hammaslääketieteen opiskelijoilla oli positiivisempia näkemyksiä hampaistostaan ja hammashoidosta yleisesti, verrattuna psykologian opiskelijoihin (P=0,000).
Materials and methods: An electronic questionnaire, consisting of multiple choice and descriptive questions about dental history and experiences in dental care, was sent to dental and, as controls, psychology students within the same Faculty of Medicine, University of Helsinki, Finland.
Kyselylomake lähetettiin hammaslääketieteen opiskelijoille, sekä kontrolliryhmänä psykologian opiskelijoille, Helsingin yliopiston Lääketieteellisessä tiedekunnassa.
The aim of this study was to explore whether eventual past personal experience of orthodontic treatment and particularly the interpersonal skills of the treating orthodontist are of significance in this respect.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, onko kokemuksilla oikomishoidosta vaikutusta hammaslääketieteen alalle hakeutumiseen.
Conclusions: Dental students, compared to psychology students, had statistically significantly more positive personal experiences related to dentistry and orthodontics, supporting our hypothesis that positive experiences with orthodontic treatment likely increases the probability of choosing dentistry as the future career.
Hammaslääketieteen opiskelijoilla oli tilastollisesti merkittävästi enemmän positiivisia kokemuksia hammashoitoon ja oikomishoitoon liittyen kuin psykologian opiskelijoilla.
The quantity and quality of the children´s screen time and the parents´ attitudes were measured with a structured questionnaire.
Lasten ruutuajan määrää ja laatua sekä vanhempien asenteita tutkittiin vanhemmille suunnatulla strukturoidulla kyselyllä.
On the other hand, it has been shown that from about 3 years of age onwards, children can learn from age-appropriate, language-promoting screen content.
Toisaalta tiedetään, että noin kolmen vuoden iästä lähtien lapset voivat myös oppia sanastoa iänmukaisesta, kielellisesti rikkaasta ruutusisällöstä.
The associations between screen time and lexical development and between parents´ attitudes and screen time were studied by correlation analysis, Mann Whitney U tests, Poisson regression analysis and chi square tests.
Ruutuajan ja sanaston kehityksen ja vanhempien asenteen ja ruutuajan yhteyksiä tutkittiin korrelaatioanalyysillä, Mann-Whitneyn U-testeillä, Poissonin regressioanalyysillä ja khiin neliö -testeillä.
It was the aim of this study to gain preliminary information on the quantity and quality of 2;6–3;6-year-old children´s screen time and its association with the children´s lexical development in Finnish language environment.
Tämän tutkimuksen tarkoitus oli selvittää alustavasti 2;6–3;6 vuoden ikäisten lasten ruutuajan määrän ja laadun ja sanaston kehityksen yhteyttä suomalaisessa kieliympäristössä.
A further aim was to gain information on Finnish parents´ attitudes towards the impact of screen time on language development and whether these attitudes were associated with either the quantity or quality of children´s screen time.
Lisäksi tutkimuksen tarkoitus oli saada tietoa suomalaisten vanhempien asenteista ruutuaikaan kielen kehityksen kannalta ja siitä, ovatko vanhempien asenteet yhteydessä lapsen ruutuajan määrään tai laatuun.
The attitude did not explain the variance in the quantity nor the quality of the children´s screen time.
Asenne ei kuitenkaan selittänyt vaihtelua lapsen ruutuajan määrässä.
However, a further analysis with Poisson regression model revealed that when background variables were added to the model, the screen time did not have a significant impact on lexical development.
Tarkempi tarkastelu regressiomallin avulla kuitenkin osoitti, että kun huomiotiin taustamuuttujat, yksin käytetty ruutuaika ei selittänyt vaihtelua sanastotaidoissa.
However, the previous evidence is mixed, and so far the knowledge of screen time used by Finnish children, its possible association with lexical development and parents´ attitudes towards their children´s screen time is very limited.
Tulokset ovat kuitenkin osin ristiriitaisia, eikä suomalaisten lasten käyttämästä ruutuajasta, sen mahdollisesta yhteydestä sanaston kehitykseen tai vanhempien asenteista lasten ruutuaikaan ole vielä juuri lainkaan tietoa.
A higher amount of solitary screen time was significantly associated with poorer outcome in the WPPSI-III subtest that measures receptive vocabulary.
Runsaampi yksin käytetyn ruutuajan määrä oli tilastollisesti merkitsevästi yhteydessä heikompaan suoriutumiseen ymmärrettyä sanastoa mittaavassa WPPSI-III -osatehtävässä.
The parent´s positive attitude towards the screen time was associated with a higher amount of screen time but not the quality of the screen time.
Vanhemman positiivisempi asenne ruutuaikaan lapsen vuorovaikutustaitojen kannalta oli merkitsevässä yhteydessä lapsen runsaampaan ruutuajan määrään, mutta ei laatuun.
There was also a negative trend between the amount of solitary screen time and the LEINIKKI method´s vocabulary points.
Myös yksin käytetyn ruutuajan ja LEINIKKI-menetelmän sanastopisteiden välillä oli negatiivinen trendi.
The sample included 50 healthy, monolingual Finnish-speaking children aged between 2 years 6 months and 3 years 6 months.
Tutkittavat (n = 50) olivat 2;6–3;6 vuoden ikäisiä terveitä, yksikielisten suomenkielisten perheiden lapsia.
This study used data from the LEINIKKI research project.
Tämän työn otos on osa LEINIKKI-tutkimuksen laajempaa aineistoa.
The children´s lexical development was assessed using the vocabulary section of the LEINIKKI parent report instrument and two subtests (receptive vocabulary and picture naming) of the WPPSI-III intelligence test.
Lasten sanaston kehitystä tutkittiin vanhemmille kehitteillä olevan LEINIKKI-arviointimenetelmän sanasto-osiolla ja muodollisen WPPSI-III -arviointimenetelmän kuvien nimeäminen- ja kuvasanavarasto-osatehtävillä.
The quality of screen time was not associated with the lexical outcome.
Käytetyn ruutuajan laadulla ei tässä tutkimuksessa ollut yhteyttä sanastotaitoihin.
Abstract There is evidence of heavy screen time use being associated with poor lexical development in preschool (2–5 -year-old) children.
Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että leikki-ikäisen (2–5 -vuotiaan) lapsen runsaalla ruutuajalla voi olla yhteys heikompaan sanaston kehitykseen.
The results shows that the self-repair was preferred.
Näin itsekorjaus oli preferoitua.
During the past decade Finland has become an increasingly multilingual country, and the need for understanding bilingual development of children has grown.
Suomi on yhä monikielisempi maa, minkä vuoksi tarve ymmärtää monikielisyyttä on kasvamassa.
The subjects of study (N=7) were between 4;11 and 5;7 years old.
Tutkittavat (N=7) olivat iältään 4;11–5;7-vuotiaita, tavanomaisesti kehittyneitä ja perättäisesti monikielisiä lapsia.
Self-repair of speech by 4 to 5 year old children who learn Finnish as their second language
Puheen itsekorjaukset 4-5-vuotiailla suomea toisena kielenä omaksuvilla lapsilla
The data was recollected in 2018 in a city that is located in southern Finland.
Tämän tutkielman aineisto, joka kerättiin eräässä Etelä-Suomen kaupungissa vuonna 2018, on osa PAULA-tutkimushanketta.
However, some of the repair sequencies formed much more complex patterns.
Osa aineistoni korjauksista muodosti myös monimutkaisia korjauskuvioita.
The material (1h 49 min) consisted of video recordings of two different types of tasks, a fishing game and grocery store play.
Aineisto (1h 49 min) koostui kahden eri tehtävätyypin, vaatteiden ongintaleikin sekä kauppaleikin videonauhoitteista, jotka litteroitiin ja analysoitiin keskustelunanalyysin keinoin.
Other-initiated repair sequences was pointed out by questions (e.g. what, which, or why), giving semantic or phonological cues and making direct corrections.
Aikuisen aloitteet lapsen puheen itsekorjaamiseksi käsittivät useimmiten tarkentavia kysymyksiä (onko, mitä, mikä, vai, miksi) ja semanttisia sekä fonologisia vihjeitä.
The self-repair was used to correct vocabulary, semantics, and the situation.
Suurin osa aineistoni itsekorjauksista liittyi sanaston, semantiikan sekä toiminnallisen puheen korjaamiseen.
The data of this study is taken from the PAULA research project, which aims to investigate the impact of small group activities on supporting the language learning of children who acquire Finnish as their second language.
Siinä tutkittavien lasten ryhmä osallistui suomen kielen taitoja tukevaan pienryhmätoimintaan.
The results show that children who adopt Finnish as their second language initiate repairs in many lexical (e.g. repetitions, adding and changing words) and non-lexical ways (e.g. cut-off or non-verbally).
Tutkimustulokset osoittivat, että suomea toisena kielenä omaksuvat lapset aloittivat itsekorjaukset yleisimmin ei-kielellisin keinoin, katkoin sekä toistoin.
In addition, nonverbal means became central both in marking the need for repair and using it as a repair.
Lisäksi ei-kielelliset keinot nousivat keskeisiksi niin ongelmavuoron osoittamisessa kuin puheen sisällön selventämisessä, jolloin ei-kielellisin keinoin korjattiin eniten sanastoa.
Most of the children´s self-repairs took place in the same turn with the problem and in the third position.
Koko aineiston tasolla suurin osa lasten puheen itsekorjauksista tapahtui ongelmavuorossa.
Examining children´s self-repairs provide information of their ability to monitor conversation and the development of their language skills.
Itsekorjauksen tarkastelu on tärkeää, koska se antaa tietoa lapsen kyvystä monitoroida omaa puhettaan sekä hallita kielen rakenteita, sanastoa, semantiikkaa ja pragmatiikkaa.
The results encourage to monitor children’s ability to repair their speech in verbal or nonverbal manner to support the speech and language skills that they are acquiring.
Tutkimustulokset kannustavat havainnoimaan monikielisen lapsen puheen kielellistä ja ei-kielellistä itsekor-jausta, jotta hänelle voitaisiin tarjota kehitystasoon sopivaa kielellistä syötettä.
The aim is to investigate how 4-to-5-year-old children who adopt Finnish as their second language use self-repair to solve problems in speaking and to create mutual understanding.
Tämän tutkielman tarkoituksena on kuvata suomea toisena kielenä omaksuvien lasten omasta sekä toisen aloitteesta tehtyjä puheen itsekorjauksia.
The repairs that are self-initiated or other-initiated by the adults are taken into account.
Toisen suorat korjaukset tai aloitteet, jotka johtivat lapsen itsekorjaukseen, olivat vähälukuisempia kuin lapsen omat aloitteet.
The focus is to investigate how the self-repair is initiated, in which part of the repair sequence the correction takes place, and what is repaired.
Tämän tutkielman tarkastelun keskiössä ovat lasten omasta sekä toisen aloitteesta tehtyjen puheen itsekorjauksien aloitustavat ja -paikat sekä korjauksien kohteet.
Nonverbal repairs were used for example to replace missing vocabulary, to create common understanding of the situation, or to guide the interpretation of the words and meanings.
Lisäksi aikuisen olisi hyvä tukea lasta sanoittamalla tämän ei-kielellisiä ilmaisuja puuttuvan sanaston kielentämiseksi sekä lauseiden muodosta-misen mallintamiseksi.
They were normally developed sequential bilinguals who participated in the small group sessions that took place in their daycares.
Aikuiset tekivät myös sellaisia suoria korjauksia, jotka johtivat lasten puheen itsekorjauksiin.
There are two different domains in their structure both of which are likely to carry different functions.
Niiden rakenteesta löytyy kaksi erillistä domeenia, joilla on todennäköisesti erilaiset tehtävät.
The samples were collected from the left striatum of freely moving rats.
Näytteet kerättiin vapaasti liikuvien rottien vasemmasta striatumista.
CDNF seems to increase the release of dopamine from the nerve terminals as well.
CDNF näyttää myös lisäävän dopamiinin vapautumista hermopäätteistä.
They are also studied in clinical studies with Parkinson's patients but the results have been partly contradictory.
Niitä tutkittu myös Parkinsonin tautia sairastavilla potilailla ristiriitaisin tuloksin.
The signalling route of GDNF and neurturin via RET tyrosinekinasereceptor is fairly well known but the other mechanisms of action of these factors needs to be studied further.
GDNF:n ja neurturiinin RET-välitteinen signalointi tunnetaan nykyisin melko hyvin, mutta niiden muut vaikutusmekanismit tarvitsevat vielä lisää tutkimusta.
CDNF and GDNF are transported retrogradially from striatum to substantia nigra.
CDNF:ää ja GDNF:ää kuljetetaan striatumista retrogradisesti substantia nigraan.
The second mircodialysis was performed three weeks after the surgery.
Toinen mikrodialyysikoe suoritettiin kolmen viikon kuluttua leikkauksesta.
DOPAC/HVA -ratio was significantly smaller in GDNF group than in other groups one week after the surgery.
DOPAC/HVA -suhde oli merkitsevästi pienempi GDNF-ryhmässä kuin muissa ryhmissä viikko leikkauksen jälkeen.
MANF and CDNF are shown to have better diffusion properties in the brain parenchyma than GDNF.
MANF:lla ja CDNF:llä on paremmat diffuusio-ominaisuudet aivokudoksessa kuin GDNF:llä.
This suggests that neurotrophic factors might decrease the activity of TH-enzyme.
Hermokasvutekijät näyttävät siis laskevan TH-entsyymin aktiivisuutta.
The C-terminal domain of MANF, in turn, is structurally close to the SAP-domain of Ku70-protein which binds Bax in the cytoplasm and thus inhibits apoptosis mediated by Bax.
MANF:n C-terminaalidomeenin on puolestaan havaittu muistuttavan Ku70-proteiinin SAP-domeenia, joka sitoutuu solulimassa Bax:iin estäen Bax:n proapoptoottista vaikutusta.
Due to these functions neurotrophic factors might be beneficial for the treatment of neurodegenerative disorders like Parkinson's disease.
Nämä ominaisuudet tekevät hermokasvutekijöistä lupaavia yhdisteitä hermorappeumasairauksien kuten Parkinsonin taudin hoitoon.
Review of the literature: The purpose of the review is to go through what is known about mechanisms of actions of different neurotrophic factors (GDNF, neurturin, CDNF and MANF) and how they are transported within the brain.
Pro gradu -tutkielman kirjallisuuskatsauksen tarkoituksena on selvittää, mitä tällä hetkellä tiedetään erilaisten hermokasvutekijöiden (GDNF, neurturiini, CDNF ja MANF) vaikutusmekanismeista ja kulkeutumisesta aivoissa.
In the results of the TH-activity experiment there was a trend according to which L-DOPA is synthesized less after the neurotrophic factor treatment that after the PBS treatment.
TH-aktiivisuusmäärityksen tuloksissa oli havaittavissa trendi, jonka mukaan hermokasvutekijällä käsittellyissä ryhmissä muodostui vähemmän L-DOPA:a kuin PBS:llä käsittellyissä ryhmissä.
The potentiation of dopaminergic neurotransmission could be due to increased biosynthesis of dopamine or due to the potentiation of the function of nerve terminals.
Dopamiinitransmission voimistuminen saattaa johtua dopamiinin kiihtyneestä biosynteesistä ja lisääntyneestä varastoitumisesta tai hermopäätteiden toiminnan voimistumisesta.
The N-terminal domains of these proteins are close to saposins, lipid and membrane binding proteins, some of which are shown to have neurotrophic and anti-apoptotic effects.
Proteiinien N-terminaalidomeenit muistuttavat lipideihin ja membraaneihin sitoutuvia saposiineja, joista osalla on havaittu oleva neurotrofisia ja apoptoosia estäviä vaikutuksia.
MANF and CDNF increased the release of dopamine from the nerve terminals compared to GDNF and PBS one week after the surgery.
MANF- ja CDNF-käsittely lisäsi dopamiinin vapautumista hermopäätteistä GDNF- ja PBS-käsittelyyn verrattuna viikko leikkauksen jälkeen suoritetuissa kokeissa.
They are shown to have neuroprotective and neurorestrorative actions on dopaminergic neurons both in vitro and in vivo in a rodent model of Parkinson's disease.
Niillä on osoitettu olevan dopaminergisia hermosoluja suojaavia ja niiden vaurioita korjaavia vaikutuksia sekä in vitro että in vivo Parkinsonin tautia kuvaavassa jyrsijämallissa.
Experimental part: We studied, by means of microdialysis, the effects of CDNF, MANF and GDNF on the dopaminergic neurotransmission of naive rats within the striatum.
Kokeellisessa osassa tutkittiin CDNF:n, MANF:n ja GDNF:n vaikutuksia naiivien rottien dopamiinineurotransmissioon aivojen striatumin alueella mikrodialyysimenetelmää hyväksi käyttäen.
CDNF and MANF might protect neurons both via intracellular mechanisms and extracellularly acting like a secreted neurotrophic factor.
CDNF ja MANF saattavat suojata hermosoluja sekä solun sisäisesti vaikuttavan proteiinin että solun ulkoisesti eritettävän hermokasvutekijän tavoin.
During the microdialysis neurotransmission was stimulated by replacing the perfusion solution with hypertonic potassium solution and with amphetamine solution.
Kokeiden aikana neurotransmissiota stimuloitiin koettimen kautta striatumiin annostellulla hypertonisella kaliumliuoksella ja amfetamiiniliuoksella.
These findings suggest that MANF potentiates dopaminergic neurotransmission most drasticly.
Tulosten perusteella MANF on eniten dopaminergista neurotransmissiota voimistava hermokasvutekijä.
Neurotrophic factors (10 µg) and PBS as a negative control were injected into the left striatum in stereotaxic surgery.
Hermokasvutekijät (10 µg) ja negatiivisena kontrollina käytetty PBS injisoitiin rottien vasempaan striatumiin stereotaktisessa leikkauksessa, jonka jälkeen rottien annettiin toipua viikon ajan ennen ensimmäistä mikrodialyysikoetta.
The effects of MANF seem to last longer time than the effects of other neurotrophic factors.
Sen vaikutukset myös kestävät muita hermokasvutekijöitä kauemmin.
Neurotrophic factors are endogenous and secreted proteins which have a pivotal role in the development and maintenance of neurons.
Hermokasvutekijät ovat elimistön omien solujen erittämiä proteiineja, joilla on keskeinen tehtävä hermosolujen kehityksessä ja toiminnan ylläpidossa.
The concentration of dopamine, DOPAC, HVA and 5-HIAA was measured from the dialysate samples.
Dialysaattinäytteistä mitattiin dopamiinin, DOPAC:n, HVA:n ja 5-HIAA:n pitoisuudet.
CDNF and MANF constitute a novel, evolutionarily conserved family of neurotrophic factors.
CDNF ja MANF kuuluvat uuteen evoluutiossa hyvin säilyneeseen CDNF/MANF -proteiiniperheeseen.
There were no significant differences in the concentrations of dopamine and metabolites during the baseline.
Dopamiinin ja metaboliittien perustason pitoisuuksissa ei havaittu merkitseviä eroja käsittelyryhmien välillä.
The mechanisms of action of CDNF and MANF are not quite clear at the moment.
CDNF:n ja MANF:n hermosoluja suojaavat vaikutusmekanismit tunnetaan melko huonosti.
They support the survival of neurons and they can help them to recover from different injuries.
Ne myös suojaavat hermosoluja erilaisilta vaurioilta.
There are a great deal of studies that clearly show the neuroprotective and neurorestrorative function of GDNF and neurturin on dopaminergic neurons.
GDNF:stä ja neurturiinista on tehty runsaasti tutkimuksia, joissa niillä on todettu olevan dopaminergiä hermosoluja suojaavia ja niiden vaurioita korjaavia vaikutuksia.
Three weeks after the surgery there was still significant increase in the release of dopamine in MANF group compared to GDNF group.
Kolme viikkoa leikkauksen jälkeen MANF:n dopamiinineurotransmissiota lisäävä vaikutus GDNF:ään verrattuna oli yhä nähtävissä.
In vivo TH-activity experiment was carried out for three rats in each group.
Kolme rottaa kustakin käsittelyryhmästä otettiin in vivo TH-aktiivisuusmääritykseen, jossa rotille annettiin NSD1015-käsittely.
Also the dopamine-DOPAC-turnover was increased significantly in MANF group compared to GDNF and PBS groups one week after the surgery.
Viikko leikkausen jälkeen myös dopamiinin metaboloituminen DOPAC:ksi oli lisääntynyt MANF-ryhmässä GDNF- ja PBSryhmään verrattuna.
The concentration of L-DOPA, dopamine and metabolites on the treated and untreated hemisphere were analyzed from the tissue samples.
Tämän jälkeen rotat dekapitoitiin ja niiden striatumeista valmistetuista kudosnäytteistä määritettiin L-DOPA:n dopamiinin ja metaboliittien määrät käsitellyllä ja käsittelemättömällä aivopuoliskolla.
MANF, unlike the others, is transported from striatum to the frontal cortex.
MANF:ia kuljetetaan sen sijaan striatumista aivokuorelle.
The amount of L-DOPA in the striatum after NSD1015-treatment indicates how active TH-enzyme is.
Striatumiin kerytyvän L-DOPA:n määrä kertoo TH-entsyymin aktiivisuudesta ja hermokasvutekijöiden mahdollisista vaikutuksista tähän aktiivisuuteen.
At the time of initiation of this study there were no known neurotrophic factors in invertebrates.
Tämän tutkimuksen alkuvaiheessa selkärangattomilla eläimillä ei tunnettu ainuttakaan hermokasvutekijää.
Among neurotrophic factors MANF/CDNF family is unique as their protein sequences are evolutionarily conserved between multicellular organisms.
MANF/CDNF hermokasvutekijäperhe on ainutlaatuinen, koska sen aminohappojärjestys on evoluutiossa hyvin konservoitunut verrattuna toisiin hermokasvutekijäperheisiin.
According to the protein sequence homology there was an uncharacterized homologue to the novel neurotrophic factor MANF in Drosophila melanogaster.
MANF:n proteiinijärjestyksen homologian perusteella löydettiin MANF:n banaanikärpäsvastine, joka osoittautui aiemmin tutkimattomaksi geeniksi Drosophilassa.
The degeneration of dopaminergic neurons is the hallmark for PD and this thesis work makes an effort to enlighten the mechanisms how the neurotrophic factor MANF protects these degenerating neurons.
Banaanikärpäsen Manf:n homologia tutkimalla pyrimme selvittämään yleispäteviä toimintamalleja kyseiselle hermokasvutekijäperheelle.
Characterization of Drosophila melanogaster Manf an evolutionarily conserved neurotrophic factor
Evoluutiossa konservoituneen hermokasvutekijän Manf karakterisointi banaanikärpäsmallissa
DmManf represents a true orthologue to mammalian MANF as its mutant lethality is rescued by human MANF.
Hyvä esimerkki MANF-perheen korkeasta konservoitumisasteesta evoluutiossa myös toiminnan osalta on koe, jossa pelastetaan Drosophila Manf poistogeenisen banaanikärpäsen elinkyky ihmisen MANF-proteiinia tuottavan siirtogeenin avulla.
Ultrastructural analysis reveals nonapoptotic cell death in the embryonic ventral nerve cord and neuropile decomposition together with cell body glia activation taking place.
Tutkimuksissani ilmeni, että Manf on oleellinen myös Drosophilalla dopamiinivälitteisten hermosolujen selviytymisessä ja Manf:n poistogeenisen banaanikärpästoukan dopamiinivälitteiset hermosolut surkastuvat.
In DmManf mutant the dopaminergic neurites degenerate and the dopamine level is extremely low.
Dopamiinivälitteisten hermosolujen tuhoutuminen on ominaista Parkinsonin taudille ja siihen ei ole toistaiseksi olemassa parantavaa lääkitystä.