natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The benefits of GC×GC in the analysis of complex samples easily overcome some minor drawbacks of the technique.
GC×GC-tekniikan edut korostuvat monimutkaisten näytteiden analyysissa ja voittavat kirkkaasti muutamat tekniikan heikkoudet.
Dynamic sonication assisted extraction was well suited for atmospheric aerosols collected on a filter.
Dynaaminen ultraääniuutto soveltui hyvin esikäsittelymenetelmäksi aerosolinäytteille, jotka oli kerätty suodattimelle.
In the methodological development, sample preparation (extraction and clean-up) and GC×GC methods were developed for the analysis of atmospheric aerosol and sediment samples.
Menetelmäosiossa pureuduttiin näytteenvalmistukseen (uutto ja puhdistus) ja GC×GC-menetelmien kehittämiseen alailmakehän aerosolien ja sedimenttinäytteiden analysoimiseksi.
A clean-up procedure utilising normal phase liquid chromatography with ultra violet detection worked well in the removal of aliphatic hydrocarbons from a sediment extract.
Näytteen puhdistuksessa käänteisfaasinestekromatografia ultravioletti detektointi sopi erinomaisesti alifaattisten hiilivetyjen poistamiseen sedimenttinäytteestä.
The fastest rotation and highest modulation frequency were achieved with a permanent magnetic motor, and modulation was most accurate when the motor was controlled with a microcontroller containing a quartz crystal.
Nopein käännöstaajuus saavutettiin kestomagneettimoottorilla, kun taas tarkin käännösaika vaihteistollisella moottorilla, jota ohjasi kvartsikiteen tahdistama mikro-ohjain.
Heated wire resistors were unnecessary for the desorption step when liquid carbon dioxide was used as coolant.
Lämmitysvastuksia ei välttämättä tarvittu tehostamaan analyyttien irrottamista kylmäloukusta, kun jäähdyttimenä oli hiilidioksidi.
The automated identification procedure that was developed was efficient in the analysis of large data files, but manual search and analyst knowledge are invaluable as well.
Kehitetty tunnistusohjelma oli hyödyllinen ja säästi aikaa, kun suuri määrä dataa täytyi käydä läpi, mutta manuaalinen tunnistus oli silti luotettavin, joskin aikaa vievää.
In a study of the effect of matrix compounds on GC×GC separation, it was shown that quality of the separation of PAHs is not significantly disturbed by the amount of matrix and quantitativeness suffers only slightly in the presence of matrix and when the amount of target compounds is low.
Näytteen sisältämä suuri määrä matriisiyhdisteitä ei heikentänyt polyaromaattisten hiilivetyjen GC×GC-erotusta kvalitatiivisesti, ja vaikutus oli vähäinen myös kvantitatiivisesti tarkasteltuna.
Two-step trapping was achieved by rotating the nozzle spraying the carbon dioxide with a motor.
Kaksivaiheinen kylmäloukku saatiin aikaan kääntämällä suutinta moottorin avulla.
An automated identification procedure based on mass spectra and retention parameters allowed the qualitative analysis of data obtained by GC×GC and time-of-flight mass spectrometry.
Kvalitatiivista analytiikkaa varten kehitetty tunnistustoiminto käyttää massaspektri- ja retentioparametreja yhdisteiden tunnistuksessa, kun ne on kerätty GC×GC-laitteistolla, joka on kytketty lentoaikamassaspektriin.
GC×GC with flame ionisation detection or quadrupole mass spectrometry provided good reliability in the qualitative analysis of target analytes.
GC×GC soveltui hyvin kvalitatiiviseen kohdeyhdisteanalytiikaan, kun ilmaisimena käytettiin liekki-ionisaatiodetektoria tai quadrupolimassaspektrometria.
Instrumental development comprised the construction of three versions of a semi-rotating cryogenic modulator in which modulation was based on two-step cryogenic trapping with continuously flowing carbon dioxide as coolant.
Kaikissa versioissa modulointi perustui kaksivaiheiseen kylmäloukkutekniikkaan, jossa jäähdytyskaasuna käytettiin hiilidioksidia.
Basic operations enabled the visualisation of two-dimensional plots and the determination of retention times, peak heights and volumes.
Perustoimintoihin kuului GC×GC-erotuksen visualisointi sekä erilaisten parametrien määritys (retentioajat, piikin tilavuus ja korkeus).
Quantitative analysis was examined in terms of calibration procedures and the effect of matrix compounds on GC×GC separation.
Kvantitatiivista analyysia tarkasteltiin kalibroinnin ja matrisikomponenttien vaikutuksen näkökulmista.
Three data analysis programs were developed allowing basic, comparison and identification operations.
Kehitetyt modulaattorit toimivat hyvin ja niillä saavutettiin kapeita piikkejä, parhaimmillaan piikin kannanleveys oli vain 75 ms. Kehitetyissä data-analyysiohjelmissa oli kolme toimintoa: perus-, vertailu- ja tunnistustoiminnot.
In addition to calibration in GC×GC with summed peak areas or peak volumes, simplified area calibration based on normal GC signal can be used to quantify compounds in samples analysed by GC×GC so long as certain qualitative and quantitative prerequisites are met.
Kalibrointi voitiin tehdä joko käyttäen summattuja piikkien pinta-aloja tai tilavuuksia, mutta myös yksinkertaistetulla tavalla käyttäen GC ajoilla määritettyjä pinta-aloja.
This study involved the development of instrumentation, data analysis programs and methodologies for GC×GC and their application in studies on qualitative and quantitative aspects of GC×GC analysis.
Tässä tutkimuksessa kehitettiin laitteistoa ja ohjelmistoja laajaa kaksivaiheista kaasukromatografiaa varten ja käytettiin kehitettyä systeemiä kvalitatiivisessa ja kvantitatiivissa analytiikassa.
The overlaying feature in the comparison program allowed easy comparison of 2D plots.
Vertailutoiminto pystyttiin hyvin asettamaan kaksi retentiotasokuvaaja päällekkäin eroavaisuuksien tai yhtäläisyyksien löytämiseksi.
However, GC×GC with time-of-flight mass spectrometry was needed in the analysis of unknowns.
Tuntemattomien yhdisteiden tunnistuksessa sen sijaan lentoaikamassaspektrometri oli välttämätön.
Most polyethylene is made with Ziegler-Natta catalysts.
Suurin osa polyeteenistä valmistetaan Ziegler-Natta-katalyyteillä.
Polyethylene is the most widely used synthetic polymer in the world.
Polyeteeni on yksi käytetyimmistä synteettisistä muoveista maailmassa.
Polyethylenes for special applications are made with metallocenes, which are nowadays heavily patented.
Metalloseenikatalyyttejä käytetään valmistettaessa polyeteeniä erikoistarkoituksiin.
It was presumed that the polymerization mechanism and the active center in ethylene polymerization would be similar for aminopyridinato and metallocene catalysts.
Aminopyridinaattokatalyyttien oletettiin toimivan eteenin polymeroinnissa samalla tavalla kuin metalloseenikatalyyttien.
It is laborious therefore, to develop new metallocenes.
Tässä työssä valmistettiin uusi metalloseenikatalyytti jonka avulla tutustuttiin metalloseenien toimintaan.
The ethylene polymerization results for titanium 2-phenylaminopyridinato catalysts and titanocene catalysts were compared.
Aminopyridinaattokatalyyteillä saatuja polymerointituloksia verrattiin metalloseenikatalyyteillä valmistettujen polyeteenien kirjallisuusarvoihin.
On the basis of their isolobality, it was thought that aminopyridinato ligands might replace cyclopentadienyl ligands.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin mahdollisuutta korvata metalloseenikatalyytit aminopyridinaattokatalyyteillä.
The aim of this work was to investigate the feasibility of replacing the cyclopentadienyl ligands of metallocenes by aminopyridinato ligands without losing the good properties of the metallocenes, such as high activity and formation of linear polymer.
Uusista aminopyridinaattokatalyyteistä toivottiin metalloseenien korvaajia jotka tuottavat lineaarista polyeteeniä suurella aktiivisuudella.
The polymerization behavior of metallocenes was examined by synthesizing a piperazino substituted indenyl zirconocene catalyst and comparing its polymerization data with that of the indenyl zirconocene catalyst.
Aminopyridinaattokatalyytit polymeroivat eteeniä kohtalaisen aktiivisesti mutta eivät metalloseenikatalyyttien veroisesti.
Titanium aminopyridinato complexes were prepared and their structures determined to clarify the relationship between structure of the catalyst precursor and polymerization results.
Työssä valmistettiin useita aminopyridinaattokatalyyttejä ja niillä polymeroitiin eteeniä.
Similar developement has been published i.e. in Germany already in the 1990´s.
Samantapainen kehitys alkoi mm. Saksassa jo 1990 luvulla.
I used cereulide specific molecular ions, m/z (+/-0.3) 1153.8 (M+H+), 1171.0 (M+NH4+), 1176.0 (M+Na+) and 1191.7 (M+K+) for reliable identification.
Osoitin että kun tämä tehdään käyttäen kereulidin molekyylijonien massalukuja: m/z (+/- 0.3) 1153.8 (M+H+), 1171.0 (M+NH4+), 1176.0 (M+Na+) ja 1191.7 (M+K+), tunnistus on aukoton.
Until the year 2004 salmonella and campylobacter were the most common bacterial causes of food borne diseases, but in years 2005-2006 Bacillus cereus was the most common.
Vuoteen 2004 saakka salmonella ja sitten kampylobakteeri olivat bakteeriepidemioiden pääasialliset aiheuttajat, mutta viime vuosina 2005 2006 Bacillus cereus nousi yleisimmäksi.
In peptide bonded form these amino acids are natural constituents in all proteins.
Peptidimuodossa nämä aminohapot ovat kaikkien proteiinien luontainen ainesosa.
My research showed that these food supplements may increase food poisoning risk even though they are not toxic themselves.
Tutkimustulokseni osoittavat että nämä lisäaineet voivat aiheuttaa ruokamyrkytysriskin vaikkeivat itse ole lainkaan myrkyllisiä.
For extraction of bakery products I used high temperature (100C) and pressure (103.4 bars).
Leipomo- ja konditoriatuotteista uutin kereulidin korkeassa lämpötilassa (100C) ja paineessa (103.4 Bar).
Despite of improving levels of hygiene, the incidence of registered food borne disease has been at the same level for many years: there were 40 to 90 epidemics in which 1000-9000 persons contracted food poisoning through food or drinking water in Finland.
Suomessa rekisteröityjen ruokamyrkytysepidemioiden määrä on vaihdellut samoissa luvuissa rekistereiden koko pitoajan, 40-90 epidemiaa ja 1000-9000 ruoasta tai juomavedestä sairastunutta henkilöä vuosittain.
Also food supplements affected cereulide production at least in the laboratory.
Myös lisä-aineilla oli vaikutusta kereulidin tuottoon, ainakin laboratorio-olosuhteissa.
I developed with my colleague Maria Andesson a rapid assay for the detection of cereulide toxicity, within 5 to 15 minutes.
Myrkyllisyyden toteamiseen kehitin työtoverini Maria Anderssonin kanssa pikamenetelmän, jonka avulla kereulidi voidaan todeta 5-15 minuutissa.
Because cereulide is practically insoluble in water, I used organic solvents; methanol, ethanol and pentane for the extraction.
Koska kereulidi ei liukene lainkaan veteen, käytin uuttokemikaalina orgaanisia liuottimia, metanolia, etanolia ja pentaania.
Storage of foods under nitrogen atmosphere (> 99.5 %) prevented the production of cereulide.
Kun elintarvike oli suljettuna astiaan, jonka kaasutila sisälsi vain typpikaasua (99.5 %), kereulidia ei muodostunut.
Many toxins, but not cereulide, inactivate during food processing like heating.
Monet mikrobimyrkyt, vaikkakaan ei kereulidi, inaktivoituvat elintarvikkeen käsittelyprosessin aikana esimerkiksi kuumentaessa tai hapottamalla etikalla.
Bacillus cereus is a common environmental bacterium that contaminates raw materials of food.
Bacillus cereus on luonnossa ja elintarvikkeiden raaka-aineissa hyvin yleinen bakteeri.
I developed methods for the extraction and quantitative analysis of cereulide directly from food.
Kehitin menetelmiä kereulidin mittaamiseksi suoraan elintarvikkeesta.
The chemical identification of cereulide was achieved using mass spectrometry.
Myrkyn tunnistaminen kereulidiksi tapahtuu massaspektrometrisesti.
By applying this test it is possible to rapidly detect which food was causing the food poisoning.
Kehittämällämme testillä voidaan nopeasti todeta mikä mahdollisista monista elintarvikkeista oli myrkyllisyyden aiheuttaja ja siten ehkäistä lisäsairastumisia.
A prerequisite for that is knowledge of the chemical and physical properties of the toxin.
Määrittämisen edellytys oli toksiinin kemiallisten ja fysikaalisten ominaisuuksien tuntemus, jotta saatoin suunnitella menetelmän toksiinin tehokkaaseen eristämiseen elintarvikkeesta ja raaka-aineesta.
Alternaties for effective extraction is to flood the plain food with ethanol, followed by stationary equilibration at room temperature.
Vaihtoehtoisesti uutto voidaan suorittaa kuivattamalla elintarvike ja uuttamalla sitä elintarvikkeen tilavuuteen nähden kaksinkertaisessa pitoisuudessa etanolia noin 12 tuntia.
But when also carbon dioxide was present, minimizing the oxygen contant (< 1%) did not protect the food from formation of cereulide in preliminary experiments.
Sen sijaan jos läsnä oli myös hiilidioksidia, kereulidia muodostui, vaikka happea oli vain alle 1 %.
Interestingly, adding peptide bonded leucine and valine had no significant effect on cereulide production.
Yllättävää oli että vapaassa muodossa kasvatusalustaan lisätty leusiini ja valiini moninkertaistivat kereulidin tuoton, mutta proteiiniin sitoutuneilla aminohapoilla ei vastaavaa vaikutusta havaittu.
Otherwise than salmonella and campylobacter, Bacillus cereus is a heat resistant bacterium, capable of surviving most cooking procedures due to the production of highly thermo resistant spores.
Toisin kuin salmonellat ja kampylobakteerit, se tuottaa itiöitä jotka kestävät pastöroinnin ja keittämisen sekä toksiinia joka kestää jopa höyryautoklavoinnin.
The next step is to identify toxin by chemical methods.
Toiseksi myrkyn kemiallinen tunnistaminen.
My research showed that the cereulide content was strongly (10 to 1000 fold differences in toxin content) affected by the growth environment of the bacterium.
Tutkimuksissani selvisi että kereulidin tuotto voi vaihdella 10 1000 kertaisesti, olosuhteista riippuen.
I used this protocol for extracting cereulide from potato puree and penne.
Tätä menetelmää käytin mm. pastalle ja perunasoseelle.
One reason for this can be Bacillus cereus and its emetic toxin, cereulide.
Yksi syy tähän kehitykseen saattaa olla Bacillus cereuksen tuottaman oksetustautia aiheuttava toksiini, kereulidi.
Free amino acids leucine and valine are approved food supplements and widely used as flawour modifiers in food technology.
Sekä leusiini että valiini ovat yleisesti käytettyjä valmisruokien aromivahventeita.
This doctoral thesis research focuses on developing methods for assessing and eliminating risks to food safety by cereulide producing Bacillus cereus.
Tämän väitöskirjatyön aihe oli kereulidi ja sitä tuottavien Bacillus cereus kantojen tunnistaminen, mittaaminen ja kereulidin tuottoon vaikuttavat tekijät.
To investigate suspected food poisonings, it is important to show actual toxicity of the incriminated food.
Ensimmäiseksi epäillyn elintarvikkeen todellinen myrkyllisyys.
Cereulide was formed high amounts (0.3 to 5.5 microg/g wet wt) when of cereulide producing B. cereus strains were present in beans, rice, rice-pastry and meat-pastry, if stored at non refrigerated temperatures (21-23C).
Mikäli tuotetta ei säilytetä kylmässä ja myrkkyä tuottava bakteeri on läsnä niin mm. retkieväinä käytetyissä liha- ja karjalanpiirakoissa muodostuu yleisen myyntiajan puitteissa sairastumisen aiheuttavia määriä, 0.3 5.5 microg kereulidia grammassa elintarviketta.
Bacillus cereus is a ubiquitous spore former and is therefore difficult to eliminate from foods.
Koska Bacillus cereuksen esiintyminen on niin yleistä, ettei siitä ole mahdollista päästä täysin eroon, on tärkeää tietää mitkä olosuhteet käynnistävät toksiinin tuoton.
Rice and meat pastries are frequently consumed under conditions where no cooled storage is available e.g. picnics and outdoor events.
Bacillus cereus itiöt aiheuttavat ruokamyrkytysriskin kuumennetuissa elintarvikkeissa ja ruoissa joita ei syödä valmistuspäivänä, koska ruoan jäähtyessä itiöt muuttuvat kasvullisiksi bakteerisoluiksi ja voivat tuottaa toksiineja.
The heat treatment induces germination of the spore and the vegetative cells then produce toxins.
Siis onko kyseessä kereulidi vai jokin muu lämpökestoinen aine, esim. homemyrkky eli mykotoksiini.
Adding free amino acids, leucine and valine, stimulated cereulide production 10 to 20 fold.
Leusiini ja valiini moninkertaistivat kereulidin tuoton.
Using this extraction method it is also possible also extract cereulide from liquid food, like milk.
Nestemäiset elintarvikkeet, kuten maito, voidaan uuttaa pentaaniin tai kuivattaa ja suorittaa etanoliuutto.
Effects of dietary phosphorus and calcium-to-phosphorus ratio on calcium and bone metabolism in healthy 20- to 43-year-old Finnish women
Ravinnon fosforin ja kalsium-fosforisuhteen vaikutukset kalsiumin ja luun aineenvaihduntaan terveillä 20 43-vuotiailla suomalaisilla naisilla
In summary, excessive dietary P intake in healthy Finnish women seems to be detrimental to Ca and bone metabolism, especially when dietary Ca intake is low.
Tämän väitöskirjatyön tutkimusten perusteella terveiden suomalaisnaisten runsas fosforin saanti näyttää olevan haitallista kalsiumin ja luun aineenvaihdunnalle, varsinkin, jos kalsiumin saanti ravinnosta on vähäistä.
While the intake of calcium (Ca) in many Western countries remains below recommended levels (800 mg/d), the usual daily P intake in a typical Western diet exceeds by 2- to 3-fold the dietary guidelines (600 mg/d).
Samanaikaisesti, kun kalsiumin saanti ravinnosta monilla länsimaalaisilla jää liian vähäiseksi, saadaan fosforia ravinnosta 2-3-kertaisesti yli ravitsemussuositusten (600 mg/vrk).
In this thesis healthy 20- to 43-year-old women were studied.
Väitöskirjatyö perustui kahteen kokeelliseen tutkimukseen sekä poikkileikkaustutkimukseen terveillä suomalaisilla 20 43-vuotiailla naisilla.
In the controlled study, the oral intake of P doses (495, 745, 1245 and 1995 mg/d) with a low Ca intake (250 mg/d) increased serum parathyroid hormone (S-PTH) concentration in a dose-dependent manner.
Ensimmäisessä tutkimuksessa havaittiin, että mitä suurempi ravinnon fosforimäärä (495, 745, 1245 ja 1995 mg/vrk) sitä enemmän kohosi verinäytteistä määritetyn keskeisen kalsiumin ja luun aineenvaihdunnan merkkiaineen, seerumin lisäkilpirauhashormonin (S-PTH), pitoisuus.
The effects of high P intake in healthy humans have been investigated seldom.
Tähän mennessä ravinnon fosforiin liittyviä tutkimuksia on tehty vain muutamia terveillä ihmisillä.
In addition, the highest P dose decreased serum ionized calcium (S-iCa) concentration and bone formation and increased bone resorption.
Lisäksi suurin fosforiannos vähensi luun muodostusta ja lisäsi luun hajoamista.
In the second controlled study with a dietary P intake of 1850 mg/d, by increasing the Ca intake from 480 mg/d to 1080 mg/d and then to 1680 mg/d, the S-PTH concentration decreased, the S-iCa concentration increased and bone resorption decreased dose-dependently.
Toisessa tutkimuksessa ravinnon fosforin saannin ollessa runsasta (1850 mg/vrk) kalsiumin lisääminen ruokavalioon laski S-PTH pitoisuutta ja luun hajoamista ja täten vaikutti edullisesti kalsiumin ja luun aineenvaihduntaan.
In the cross-sectional studies, a higher habitual dietary P intake (>1650 mg/d) was associated with lower S-iCa and higher S-PTH concentrations.
Poikkileikkaustutkimuksessa runsas ravinnon fosforin saanti (>1650 mg/vrk) ja ruoan, joka sisälsi lisäaineena lisättyä fosforia, käyttö olivat yhteydessä kohonneisiin S-PTH-pitoisuuksiin.
These findings imply that phosphate additives may be more harmful than natural P. Thus, reduction of an excessively high dietary P intake is also beneficial for healthy individuals.
Nämä tutkimustulokset viittaavat myös siihen, että lisäaineista peräisin oleva fosfori on haitallisempaa kuin elintarvikkeen luontaisesti sisältämä fosfori.
The results indicate that by increasing dietary Ca intake to the recommended level, the negative effects of high P intake could be diminished, but not totally prevented.
Vaikka näissä tutkimuksissa havaittiin, että ravinnon runsaan fosforin saannin haitallisia vaikutuksia voidaan vähentää, niin silti niitä ei voida kokonaan poistaa ruokavaliolla, joka sisältää riittävästi kalsiumia.
Moreover, habitual low dietary Ca:P ratios (≤0.50, molar ratio) were associated with higher S-PTH concentrations and 24-h urinary Ca excretions, suggesting that low dietary Ca:P ratios may interfere with homeostasis of Ca metabolism and increase bone resorption.
Lisäksi saatiin viitteitä siitä, että alhainen ruokavalion kalsium-fosforisuhde (≤0.50) voi häiritä kalsiumaineenvaihduntaa ja mahdollisesti tätä kautta lisätä myös luun hajoamista.
The associations of habitual dietary calcium-to-phosphorus ratios (Ca:P ratio) with Ca and bone metabolism were determined in a cross-sectional study design (n = 147).
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin, onko ravinnon fosforimäärällä ja fosforilähteillä (ruoan luontaisesti sisältämä fosfori ja ruokaan lisäaineena lisätty fosfori) sekä ruokavalion kalsium-fosforisuhteella vaikutusta kalsiumin ja luun aineenvaihduntaan.
No clear immediate effects of EU accession with respect to technical efficiency could be observed.
EU-jäsenyydellä ei kuitenkaan havaittu olevan välitöntä vaikutusta tekniseen tehokkuuteen.
The common feature of all data used is that they cover the periods before and after Finnish EU accession.
Aineistojen yhteisenä piirteenä on, että ne sisältävät ajanjakson ennen Suomen EU-jäseneksi liittymistä ja sen jälkeen.
Despite considerable annual variation, productivity growth seems to have accelerated towards the end of the period.
Huomattavasta vuotuisesta vaihtelusta huolimatta, tuottavuuden kasvu näyttää kiihtyneen tutkimusjakson loppua kohti.
Components of productivity growth in Finnish agriculture
Tuottavuuskasvun osatekijät Suomen maataloudessa
The result may also indicate that the utilization of scale economies faces special constraints in Finnish conditions.
Tulos merkinnee myös sitä, että mittakaavaetujen hyödyntämiselle voi olla erityisiä esteitä Suomen olosuhteissa.
Productivity growth on Finnish dairy farms was relatively slow in the 1990s: approximately one percent per year, independent of the method used.
Tuottavuuden kasvu on ollut suomalaisilla maitotiloilla melko hidasta 1990 luvulla: noin prosentin vuodessa kaikilla käytetyillä menetelmillä.
A positive scale effect would be important for improving the competitiveness of Finnish agriculture through increasing farm size.
Positiivinen skaalavaikutus olisi tärkeä, kun suomalaisen maatalouden kilpailukykyä pyritään parantamaan tilakoon kasvattamisen kautta.
Three panel data sets from 1990s have been applied in the study.
Tutkimuksessa käytettiin kolmea aineistoa 1990-luvulta.
There was a slowdown in the mid-1990s at the time of EU accession.
Tuottavuuskasvu hidastui 1990 luvun puolivälissä EU:in liittymisen aikoihin.
However, different methods to some extent provide different results, especially for the sub-components of productivity growth.
On kuitenkin huomattava, että eri menetelmät tuottavat jossain määrin erilaisia tuloksia erityisesti tuottavuuskasvun osatekijöiden suhteen.
The objective was to measure productivity growth and its components in Finnish agriculture, especially in dairy farming.
Tutkimuksessa mitattiin tuottavuuskasvua ja sen osatekijöitä Suomen maataloudessa, erityisesti maidontuotannossa.
Technical change has been the main contributor to productivity growth on dairy farms.
Tekninen muutos oli keskeinen tuottavuuskasvuun vaikuttava tekijä maitotiloilla.
The last two articles explore an intermediate route between the Fisher and Malmquist productivity indices and develop a detailed but meaningful decomposition for the Fisher index, including also empirical applications.
Kahdessa viimeisessä artikkelissa tutkittiin Fisher- ja Malmquist tuottavuusindeksien keskinäistä yhteyttä sekä kehitettiin yksityiskohtainen Fisher-indeksin jaottelu tuottavuuskasvun osatekijöihin.
In most analyses on dairy farms the scale effect on productivity growth was minor.
Useimmissa analyyseissa skaalavaikutus tuottavuuskasvun osatekijänä on maitotiloilla vähäinen.
Another common feature is that the analysis mainly concentrates on dairy farms or their roughage production systems.
Lisäksi analyysit keskittyvät pääasiassa maitotiloihin ja niiden karkearehun tuotantoon.