natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The overall findings demonstrated that the interventions examined among the unemployed at least partly failed to achieve their primary aims of increasing employment and preventing social marginalization.
Tämä väitöskirja osoitti, kuinka tutkimuksen kohteena olevat interventiot, ainakin osittain, epäonnistuivat tavoitteissaan lisätä osallistujiensa työllisyysmahdollisuuksia sekä vähentää työttömyyteen liittyvää epätasa-arvoa.
The study was originally intended to ascertain whether these interventions are effective in promoting re-employment or improving health and mental well-being.
Väitöskirjan tavoitteena on selvittää, voidaanko valittujen interventioiden avulla lisätä työttömien työllistymismahdollisuuksia tai terveyttä ja hyvinvointia.
These positions highlighted variation in the ways the unemployed responded to the health intervention.
Tulokset korostavat niitä moninaisia muotoja, joilla työttömät tulkitsevat tarjottua terveyspalvelua.
The fourth study evaluated the effects of a vocational training course on the health and mental well-being of the participants, in particular whether possible outcomes varied by socioeconomic status.
Neljännessä osatutkimuksessa arvioitiin työllisyyskoulutuksen vaikutusta työttömien terveyteen ja hyvinvointiin ja mahdollisen vaikutuksen yhteyttä sosioekonomiseen asemaan.
The findings point out the heterogeneity of the unemployed and the importance of acknowledging and considering the needs and interpretations of the unemployed as these may differ from the outcomes anticipated of interventions and activation policies.
Tutkimustulokset antavat aiheen korostaa työttömien joukon moninaisuutta sekä työttömien omien tulkintojen ja toiveiden huomioimista, kun suunnitellaan heille kohdistuvia palveluja.
The results of the randomized controlled trial indicated that the health care service provided did not enhance re-employment and actually seemed to impede the re-employment of those reporting poor mental well-being.
Tämän satunnaistetun kontrolloidun tutkimuksen tulokset osoittivat, ettei toimeenpantu terveyspalvelu lisännyt palvelua käyttäneiden työttömien työllistymistä.
The findings of the discourse analysis revealed four overlapping discourses among the nurses: the client as a casualty of unemployment, the client as unemployed but active, the client as a deviant in the labour market and the client as a skilled user of the system.
Tutkimusmenetelmänä käytettiin diskurssianalyysia, joka paljasti neljä, osin päällekkäistä työttömyysdiskurssia: työttömyyden uhri, aktiivinen työtön, poikkeava työtön sekä palveluiden ylikäyttäjä.
The first study examined whether the health care service implemented for the unemployed influenced their re-employment prospects compared to those not involved in the service.
Ensimmäinen osatutkimus selvitti, voidaanko työttömille suunnatulla erityisellä terveysinterventiolla vaikuttaa osallistujien työllistymiseen.
The analysis of variance for repeated measures indicated that there was not only distinct variation in improvements in mental well-being according to socioeconomic status, but there was also a risk that such an activation intervention maintains or even produces health differences between socioeconomic groups.
Toistomittausten varianssianalyysin tulosten perusteella työllisyyskoulutuksen terveys- ja hyvinvointivaikutuksissa oli merkittäviä eroja osallistujien sosioekonomisesta asemasta riippuen.
The second study analysed qualitatively the occupational health care nurses’ perceptions of the unemployed and their professional practices in the context of the new health care service.
Toisessa osatutkimuksessa tarkasteltiin sitä, miten erilaisin tavoin työttömien terveyspalveluun rekrytoidut työterveyshoitajat puhuivat työttömistä asiakkaitaan ja millaisia ammatillisia toimintatapoja he työssään tässä yhteydessä soveltavat.
The third study yielded evidence of how unemployed people position themselves with regard to the health care provided as an institution aiming to facilitate their access to health care.
Diskurssianalyysin avulla tarkasteltiin sitä, miten työttömille kohdistetun terveyspalvelun käyttäjät tulkitsevat palvelun hyödynnettävyyttä sekä sitä, miten he asemoivat itsensä suhteessa tarjottuun terveyspalveluun.
Furthermore, there is a need for a better understanding of what kind of interventions are best equipped to benefit the unemployed.
Tutkimus tuo esille tarpeen tutkia interventioiden toimivuutta tarkemmin tavoitteena saada selville, minkälainen interventio toimii kenelle ja missä oloissa.
Adipokines in inflammatory lung diseases
Adipokiinit tulehduksellisissa keuhkosairauksissa
They were first described as regulators of energy metabolism, but later also recognized as being produced by inflammatory cells and to be involved in many immune and inflammatory processes in the human body.
Ne on liitetty alun perin energia-aineenvaihduntaan, mutta sittemmin niiden on todettu säätelevän myös tulehdusvastetta ja immuunipuolustusta.
In addition, the present study introduced adipokines nesfatin-1 and visfatin as novel factors associated with systemic inflammation in emphysematous COPD.
Lisäksi nesfatiini-1:n ja visfatiinin todettiin liittyvät koko elimistön tulehdusvasteeseen.
Adipokines (also known as adipocytokines) are a group of hormone-like mediators secreted by adipose tissue.
Lihavuushormonit eli adipokiinit ovat rasvakudoksen erittämiä välittäjäaineita.
Plasma levels of adipsin were associated with the degree of interstitial fibrosis, with impairment of pulmonary diffusing capacity and with inflammatory activity in workers with a history of moderate to heavy exposure to asbestos.
Adipsiinipitoisuuden todettiin olevan yhteydessä veren tulehdustekijöihin, asbestin aiheuttamien keuhkopussin paksuuntumien eli pleuraplakkien laajuuteen, keuhkofibroosin vaikeusasteeseen ja alentuneeseen keuhkojen kaasujenvaihduntaan.
In the light of these results in the future it would be interesting to determine whether the levels of resistin or adiponectin can be used clinically to identify steroid-sensitive phenotypes of asthma and COPD, respectively, or if adipsin could be used as a biomarker of ongoing disease activity in asbestos-exposed subjects.
Tulosten perusteella leptiinillä ja adiponektiinillä näyttäisi olevan itsenäinen, potilaan painosta riippumaton yhteys astman ja keuhkoahtaumataudin vaikeusasteeseen sekä lisäksi nesfatiini-1 ja visfatiini todettiin uusiksi tulehdustekijöiksi keuhkoahtaumatautiin liittyvässä yleistyneessä tulehduksessa.
Another major aim was to examine if adipokines would be related to glucocorticoid-responsiveness in asthma and/or COPD.
Lisäksi tutkittiin, ovatko adipokiinit yhteydessä asbestin aiheuttaman tulehdusvasteen tai keuhkofibroosin vaikeusasteeseen.
Recently, adipokines have been found to mediate inflammation responses also in the human lung and associations between some adipokines and obstructive airway diseases have been described, but there is practically no data on wheather adipokines are involved in interstitial lung diseases.
Viime vuosina on todettu yhteys lihavuuden ja tulehduksellisten keuhkosairauksien välillä, samalla kun on havaittu, ettei tulehdus näissä sairauksissa rajoitu pelkästään keuhkoihin, vaan se kohdistuu koko elimistöön.
In addition, high pre-treatment plasma resistin levels predicted a more favourable anti-inflammatory effect of inhaled glucocorticoids indicating that resistin may be a marker of the steroid-sensitive phenotype in asthma.
Tutkimuksessa havaittiin verenkierron suuren resistiinipitoisuuden astmapotilailla ja vastaavasti suuren adiponektiinipitoisuuden keuhkoahtaumatautia sairastavilla ennustavan hyvää vastetta hengitettävälle kortisonihoidolle.
The aim of the present study was to investigate if plasma adipokines would be associated with the airway and systemic inflammation and disease severity in asthma (I), COPD (III-IV) and pulmonary fibrosis in asbestos-exposed subjects (II).
Väitöstutkimuksen tavoitteena oli selvittää adipokiinien yhteyttä astmaan ja keuhkoahtaumatautiin sekä adipokiinien soveltuvuutta steroidiherkän tautimuodon tunnistamiseen.
Plasma levels of adiponectin were associated with peripheral airway obstruction and dynamic hyperinflation in COPD and also with favourable relief of symptoms and hyperinflation during glucocorticoid treatment.
Keuhkoahtaumataudissa suuri veren adiponektiinipitoisuus oli yhteydessä pienten hengitysteiden ahtautumiseen ja keuhkojen ilmatäyteisyyden lisääntymiseen, kun taas korkean visfatiinipitoisuuden todettiin liittyvän kaasujenvaihdunnan vaikeutumiseen.
These findings suggest that adipsin may have a role in the pathogenesis of asbestos-induced lung injury.
Väitöstutkimuksessa osoitettiin ensimmäisen kerran adipokiinien yhteys asbestialtistuksen aiheuttamaan tulehdusprosessiin ja keuhkofibroosiin.
It was found that the plasma leptin levels were associated with disease severity in non-obese, steroid-naïve asthmatics suggesting that the relationship between leptin and asthma is not restricted to obesity.
Astmaa sairastavilla potilailla veren suuren leptiinipitoisuuden todettiin liittyvän runsaampiin astmaoireisiin ja huonompaan keuhkojen toimintaan.
Chronic inflammation is present in many lung diseases, not only in airway diseases, like asthma and chronic obstructive pulmonary disease (COPD), but also in interstitial lung disorders.
Lihavuushormoni adipokiinit keuhkosairauksissa Tulehdusreaktiolla on keskeinen merkitys astman ja keuhkoahtaumataudin sekä asbestialtistuksen aiheuttaman keuhkofibroosin synnyssä.
Steroid-naïve, newly diagnosed patients with asthma (n = 35) and patients with COPD (n = 43) were recruited at the Department of Respiratory Medicine (I, III-IV) and subjects with moderate to heavy occupational exposure to asbestos (n = 85) at the Department of Occupational Medicine (II) at Tampere University Hospital.
Tutkimuksessa määritettiin adipokiinien (adiponektiini, adipsiini, leptiini, nesfatiini-1, resistiini ja visfatiini) veripitoisuuksia astmapotilaiden, keuhkoahtaumatautipotilaiden sekä työssään kohtalaisesti tai voimakkaasti asbestille altistuneiden henkilöiden näytteistä.
The pathogenesis of asbestos-induced interstitial fibrosis i.e. asbestosis, is poorly understood, and furthermore there is no clinical tool which could monitor the current activity of the asbestos-induced immune response.
Asbestialtistuneilla henkilöillä veren merkkiainemittaukset voisivat ennustaa tulehdus- ja fibroosiprosessin etenemistä keuhkoissa ja siten ohjata seurannan kohdistamista niihin potilaisiin, joilla on suurin riski sairastua parantumattomaan asbestoosiin.
These findings support the experimental data that adiponectin can act as a pro-inflammatory mediator able to induce tissue matrix degradation and to evoke smooth muscle contraction in COPD.
Tulokset avaavat näkymiä adipokiinien käytettävyydestä tulehduksellisten keuhkosairauksien luokitteluun ja seurantaan sekä niiden merkityksestä uusina lääkevaikutuskohteina.
The incidence of all hospital-treated fall-induced injuries of older Finns rose from the early 1970s to the late 1990s, but since then the injury rates declined.
Kaatumisten aiheuttamat sairaalahoitoa vaativat vammat lisääntyivät 1970-luvulta 1990-luvun loppupuolelle asti, mutta jälkeen niiden ilmaantuvuus on laskenut.
Further studies are needed to better understand the reasons for the secular changes in the profile of fall-induced injuries and deaths of older Finns.
Lisätutkimuksia tarvitaan, jotta voitaisiin entistä paremmin ymmärtää iäkkäiden kaatumisvammojen ja -kuolemien profiilin muutoksiin vaikuttaneita tekijöitä.
During the study period, falls and poisonings replaced road traffic crashes as the leading causes of unintentional injury deaths among Finnish adults.
Tutkimusjakson aikana kaatumiset ja myrkytykset ohittivat liikennekuolemat yleisimpinä aikuisten tapaturmakuolemien syinä Suomessa.
The number, crude incidence (per 100 000 persons) and age-adjusted incidence of injuries and deaths were calculated for each study year.
Vammojen ja kuolemien lukumäärä, ilmaantuvuus ja ikävakioitu ilmaantuvuus laskettiin jokaiselle tutkimusvuodelle.
Fall-induced injuries and deaths among older Finns between 1970 and 2012
Iäkkäiden kaatumisten aiheuttamat vammat ja kuolemat Suomessa vuosina 1970-2012
The same concerned hip fractures.
Sama havainto koski myös lonkkamurtumia.
Linear regression models were used to predict the injury rates until the year 2030.
Ikävakiointi tehtiin erikseen miehille ja naisille käyttäen suoraa ikävakiointia ja vammojen lukumäärää vuoteen 2030 asti ennustettiin lineaarisen regressiomallin avulla.
The objective of the thesis was to describe the epidemiology and trends in fall-induced deaths and injuries of older adults in Finland from early 1970s to 2012.
Väitöskirjatutkimuksessa selvitettiin iäkkäiden kaatumisten aiheuttamien vammojen ja kuolemien ilmaantuvuuden muutoksia Suomessa 1970-luvun alusta vuoteen 2012.
If the observed trends continue, the number of fall-induced injuries will increase during the coming decades because the older population is expanding rapidly in Finland in the near future.
Kaikkiaan kaatumisten aiheuttamien vammojen lukumäärän arvioidaan lisääntyvän Suomessa vuoteen 2030 mennessä, sillä iäkkäiden määrä ja osuus väestöstä kasvavat nopeasti jo aivan lähitulevaisuudessa.
Also, the age-specific injury rates of older adults were calculated.
Lisäksi laskettiin ikäryhmittäiset ilmaantuvuudet eri ikäluokille.
A fall may also lead to a death of the victim.
Kaatuminen on myös yleinen tapaturmakuoleman syy Suomessa.
They often result in severe injuries, long-term care, functional limitations, disability, reduced quality of life, and substantial health care costs.
Ne heikentävät potilaiden toimintakykyä ja elämänlaatua sekä aiheuttavat huomattavia kustannuksia.
At the same time, the incidence of fall-induced deaths declined among older women.
Samaan aikaan iäkkäiden naisten kaatumiskuolemien ilmaantuvuus kuitenkin väheni ja viimeisinä havaintovuosina myös iäkkäillä miehillä ilmaantuvuuden nousu taittui.
Effective prevention of falls and subsequent injuries is needed to limit the number of these injuries and deaths in the future.
Lisäksi tarvitaan systemaattisia toimia kaatumisten ja niistä aiheutuvien vammojen ehkäisemiseksi.
The data were obtained from two statutory registers: fall-induced deaths were drawn from the Finnish Official Cause of Death Statistics and fall-induced injuries from the Finnish Hospital Discharge Register.
Tutkimuksen tiedot saatiin Suomen valtakunnallisesta kuolinsyyrekisteristä, terveydenhuollon hoitoilmoitusrekisteristä ja väestörakenne ja – ennuste tilastoista.
Some external risk factors for falling, such as polypharmacy, alcohol consumption and changes in living arrangements, may have also contributed to these observations.
Tarkkoja syitä tutkimuksessa havaituille muutoksille ei tiedetä, mutta elämäntapojen ja ympäristötekijöiden muutoksilla on voinut olla vaikutusta kehitykseen.
Other radiologic findings were rare.
Muita poikkeavia radiologisia löydöksiä oli vähän.
The cartilage lesions seen on arthroscopy were grade I in 27%, grade II in 43%, and grade III in 30% of the cases.
Artroskopiassa todetuista rustovaurioista 27% oli luokkaa I, 43% oli luokkaa II ja 30% oli luokkaa III.
The treated lesions were large, with an average size of 447 mm2, and affected the weightbearing area in the majority of the patients.
Kiinnitetyt kappaleet olivat laajoja, keskimäärin 447 mm2, ja sijaitsivat pääosalla potilaista kantavalla nivelpinnalla.
Magnetic resonance imaging revealed the cartilage lesion in 49 cases, indicating a sensitivity of 66%, with a 95% confidence interval of 53-74%.
Magneettikuvaus löysi näistä 49, eli magneettikuvauksen herkkyys oli 66% (95% luottamusväli: 53-74%).
Median age at surgery was 20 years (range 18-28), and the median length of the follow-up was 6.6 years (range 3.6-8.7).
Potilaiden mediaani-ikä leikkaushetkellä oli 20 vuotta (vaihteluväli 18-28), ja seuranta-ajan mediaani oli 6,6 vuotta (vaihteluväli 3,6-8,7).
The bipartite fragment was superolateral in 19 knees and lateral in 6 knees.
Poistettava kappale sijaitsi 19 polvessa superolateraalisesti ja 6 polvessa lateraalisesti.
Several conditions of the knee can become painful as a result of either increased strenuous activity or blunt trauma to the knee, both abundantly present during the frequent and versatile physical training of compulsory military service.
Polvi kipeytyy usein lisääntyneen rasituksen tai tylpän polvivamman seurauksena, joille varusmiehet altistuvat varusmiespalvelukseen sisältyvän säännölliseen ja moninaisen fyysiseen harjoittelun myötä.
In the third study we evaluate the long-term results of arthroscopic resection of a medial plica, and the usefulness of clinical findings and magnetic resonance imaging for preoperative diagnostics.
Kolmannessa osatyössä tutkimme polven mediaalisen nivelkalvopoimun artroskooppisen poiston pitkäaikaistuloksia sekä kliinisten oireiden ja magneettikuvauksen hyödyllisyyttä leikkausta edeltävässä diagnostiikassa.
Sensitivity increased with the severity of the cartilage lesion, and all grade III lesions were detected on magnetic resonance imaging.
Magneettikuvauksen herkkyys lisääntyi rustovaurion syvyyden myötä ja kaikki luokkaa III olevat rustovauriot todettiin magneettikuvauksessa.
Sensitivity was markedly higher for the detection of more severe grade II to III lesions.
Herkkyys oli huomattavasti parempi syvempien, luokkaa II-III, rustovaurioiden todentamisessa.
No reoperation related to bipartite patella had been performed during the follow-up period.
Uusintaleikkauksia kaksiosaisen polvilumpion takia ei oltu seuranta-aikana tehty.
Mild osteoarthritic changes were seen in 2 knees at final follow-up.
Lievää nivelrikkoa nähtiin lopputarkastuksessa kahdessa polvessa.
Magnetic resonance imaging and preoperative clinical examination seem to be unreliable in detecting medial plicae.
Magneettikuvaus ja leikkausta edeltävä kliininen tutkimus eivät vaikuta luotettavasti löytävän polven sisäsyrjän nivelkalvon poimua.
We conclude that symptomatic bipartite patella is rare, but when incapacitating pain persists despite nonoperative treatment, surgical excision seems to yield excellent to good functional outcome and swift recovery with no adverse sequelae.
Kivulias kaksiosainen polvilumpio on harvinainen, mutta vaikuttaa siltä, että pitkittyneessä kipuilussa pienemmän kappaleen poistolla saavutetaan erinomainen tai hyvä toiminallinen lopputulos ja nopea toipuminen ilman epätoivottuja jälkivaikutuksia.
Arthroscopic fixation with bioabsorbable nails seems to be a suitable method of repair for osteochondritis dissecans of the adult knee, and showed results superior to arthroscopic fixation with bioabsorbable pins.
Osteochondritis dissecans kappaleen artroskooppinen kiinnittäminen biohajoavilla nauloilla vaikuttaa olevan hyvä aikuisen polven osteochondritis dissecansin hoitomenetelmänä ja tuotti paremman tuloksen kuin kiinnittäminen biohajoavilla sauvoilla.
Patients' mean age at surgery was 20 years (range 19-26).
Potilaiden keski-ikä leikkaushetkellä oli 20 vuotta (vaihteluväli 19-26).
Operative Treatment and Magnetic Resonance Imaging-Based Diagnostics of Knee Disorders in Military Conscripts
Varusmiesten polvivaivojen leikkauksellinen hoito ja magneettikuvaukseen perustuva diagnostiikka
Magnetic resonance imaging showed incomplete bone consolidation predominantly in the pin group.
Magneettikuvauksessa nähtiin kiinnitetyn kappaleen puutteellista luutumista pääasiassa sauva ryhmässä.
We followed 25 young adult patients (34 knees) with normal preoperative magnetic resonance imaging of the knee and a sole postoperative diagnosis of medial plica, who had been treated with arthroscopic plica resection.
Aineistoon valikoitui 25 varusmiestä (34 polvea), joilla oli leikkausta edeltävästi magneettikuvauksessa normaali löydös ja artroskooppisesti poistettu nivelkalvon poimu, joka oli myös ainoa diagnoosi.
The incidence of painful surgically treated bipartite patella was 9.2 per 100,000 conscripts.
Määritimme myös esiintyvyyden; 9,2 kivuliasta leikkauksella hoidettua kaksiosaista polvilumpiota 100 000 varusmiestä kohti.
Results were excellent to good in 68%, fair in 20%, and poor in 12% of the patients.
Toiminnallinen tulos oli, Kujala ja Lysholm -asteikoilla mitattuna, seuranta-ajan loppuessa erinomainen tai hyvä 68%:lla, kohtalainen 20%:lla ja välttävä 12%:lla potilaista.
Median age at surgery was 20 years (range 18-27).
Potilaiden mediaani-ikä leikkaushetkellä oli 20 vuotta (vaihteluväli 18-27).
Reattachment of an osteochondritis dissecans fragment of the knee in adults is widely used, but the optimal device for fixation remains controversial and lacking long-term results.
Polven nivelnastasta irtoavan luurustokappaleen (osteochondritis dissecans) artroskooppinen kiinnitys on aikuisilla yleisesti käytetty hoitomenetelmä, mutta on epäselvää millä kiinnittimillä saavutetaan paras tulos, eikä pitkäaikaisseurannan tuloksia ole.
Preoperative clinical symptoms did not correlate with arthroscopic grading of the cartilage lesion.
Leikkausta edeltävät kliiniset oireet ja rustovaurioiden artroskooppinen luokitus eivät korreloineet keskenään.
Functional results were excellent to good for 73% of the patients in the nail group, compared to 35% in the pin group.
Toiminnallinen tulos oli lopputarkastuksessa, Kujala -kyselylomakketta käyttäen, erinomainen tai hyvä 73%:lla potilaista, joilla kiinnitys oli tehty biohajoavilla nauloilla ja 35%:lla potilaista joille kiinnitys oli tehty biohajoavilla sauvoilla.
Knee pain is a common complaint among conscripts and physically active young adults in general.
Polvivaivat ovat yleisiä varusmiehillä, jotka pakollisen asevelvollisuuden vuoksi edustavat kattavasti fyysisesti aktiivista perustervettä nuorta aikuista miesväestöä.
This thesis examines outcome after surgical intervention for osteochondritis dissecans, painful bipartite patella, and medial synovial plica of the knee.
Tämän väitöskirjan tarkoituksena on selvittää polven osteochondritis dissecansin, kivuliaan kaksiosaisen polvilumpion ja mediaalisen nivelkalvopoimun leikkaushoidon pitkäaikaistulokset.
Resection of the medial plica of a symptomatic knee has good to excellent functional long-term outcome in the majority of cases, and the procedure is not associated with postoperative complications.
Oireisen polven nivelkalvopoimun artroskooppisen poiston jälkeen toiminnallinen pitkäaikaistulos oli pääosalla potilasta erinomainen tai hyvä, eikä toimenpiteeseen liittynyt komplikaatioita.
We followed 28 skeletally mature patients (30 knees) for an average of 5.4 years (range 3-12).
Seuranta-aika oli keskimäärin 5,4 vuotta (vaihteluväli 3-12).
The fourth study addressed the applicability of 1.0 Tesla magnetic resonance imaging to diagnosing articular cartilage lesions of the patella, a condition that mostly requires arthroscopy for reliable diagnosis.
Neljännessä osatyössä selvitimme 1.0 Tesla magneettikuvauksen käyttökelpoisuutta polvilumpion rustovaurioiden diagnostiikassa.
The magnetic resonance imaging classification of the plica size did not show significant correlation with the arthroscopic classification.
Magneettikuvauksen perusteella tehdyn nivelkalvopoimun kokoluokituksen ja artroskopiassa tehdyn kokoluokituksen välillä ei ollut merkittävää korrelaatiota.
At follow-up functional results, evaluated by the Kujala score, were excellent to good for 24 patients (96%), and one patient (4%) had a fair functional result.
Keskimääräinen seuranta-aika oli 15 vuotta (vaihteluväli 10-22), ja sen loppuessa oli toiminnallinen tulos, Kujala asteikolla arvioituna, erinomainen tai hyvä 96%:lla ja kohtalainen 4%:lla potilaista.
The sensitivity of 1.0 Tesla magnetic resonance imaging for detecting grade I lesions was low and could not be used to confirm a diagnosis of articular cartilage lesions of the patella.
Magneettikuvauksen herkkyys oli heikko luokan I rustovaurioiden osalta, eikä soveltunut vahvistamaan polvilumpion rustovauriodiagnoosia.