natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Importantly, many human diseases are caused by abnormal gene expression.
On olennaista, että monet ihmisten sairauksista johtuvat geenien poikkeavasta ilmentymisestä.
The results presented in this thesis suggest that increasing gene expression in correct physiological context may potentially have widespread applications in basic biological studies and for understanding human disease.
Työssä esitellyt tulokset viittaavat siihen, että geenin ekspressiotason nostamisella oikeassa fysiologisessa kontekstissa voi olla laajaulotteisia sovellusmahdollisuuksia biologisessa perustutkimuksessa ja ihmisten sairauksien ymmärtämisessä.
The techniques described in this work allow increasing gene expression specifically in those cell types, which naturally express the gene.
Tässä työssä kuvatut metodit mahdollistavat geenien ekspressiotason nostamisen niissä soluissa, joissa geeni ilmentyy luontaisesti.
Understanding the function of these genes in a living organism is crucial for learning about key processes in early development, mechanisms of organ function and human behavior.
Eliön kehityksen, käyttäytymisen ja sen elinten toimintamekanismien ymmärtämiseksi on tärkeätä tietää, mitkä ovat näiden geenien tehtävät.
Based on these facts, Gbb and Scw constitute a highly suitable model to study protein divergence and evolution.
Näiden tosiasioiden valossa Gbb ja Scw muodostavat erittäin sopivan mallin proteiinien eroavaisuuksien ja evoluution tutkimiseen.
Given that the same set of molecules is used repeatedly in different species, the question of how animal diversity could evolve arises.
Saman molekyylisarjan ollessa toistuvasti käytössä useiden eri lajien yksilökehityksessä herää kysymys, kuinka eläinlajien moninaisuus on voinut kehittyä.
The Drosophila genome contains three BMP-type ligands, Decapentaplegic (Dpp), a BMP2/4 type ligand, and the paralogs Screw (Scw) and Glass bottom boat (Gbb), both of which are BMP5-8-type ligands.
Banaanikärpäsen perimä sisältää kolme BMP-tyyppistä ligandia: Decapentaplegic (Dpp), joka on BMP2/4-tyyppinen ligandi sekä paralogiset ligandit Screw (Scw) ja Glass bottom boat (Gbb), jotka ovat molemmat BMP5-8-tyyppisiä ligandeja.
These highly conserved molecules are considered genetic toolkit genes; a set of genes that determines the body plan in various species.
Nämä lajikehityksessä erittäin pitkään säilyneet molekyylit katsotaan geneettiseksi "työkalusarjaksi", geeneiksi, jotka määrittävät kehon osien sijoittumisen eri lajeissa.
In this study, I focused on BMP signaling in the fruit fly Drosophila melanogaster.
Näissä tutkimuksissa keskityin BMP-viestintään banaanikärpäslajissa Drosophila melanogaster.
Interestingly, Scw is exclusively found in higher Dipterans such as Drosophila, and is expressed only in the early embryo, whereas Gbb is repeatedly used during fly development.
On kiinnostavaa, että Scw löytyy ainoastaan korkeammista kärpäslahkoista, kuten esimerkiksi banaanikärpäsistä, ja että sitä ilmennetään vain varhaisalkiossa, kun taas Gbb on käytössä toistuvasti kärpäsen koko kehityskulussa.
Furthermore, I propose that post-translational modifications can act as flexible modules to allow adaption of conserved molecules to different developmental contexts.
Lisäksi translaationjälkeiset muuntelut näyttäisivät toimivan joustavina moduuleina, jotka sallivat muutoin niin konservoituneiden molekyylien mukautumisen erilaisiin konteksteihin.
These findings suggest that post-translational modifications of BMP ligands play a role in signal transduction and therefore in animal development.
Nämä tulokset viittaavat siihen, että BMP-ligandien translaationjälkeisillä muunteluilla on rooli solunsisäisessä viestinnässä ja siten myös eläinten kehittymisessä.
Previous studies revealed that Scw can replace Gbb in PCV formation in the pupal wing.
Aikaisemmat tutkimukset ovat paljastaneet, että Scw voi korvata Gbb:n kun siipien taka-poikittaiset suonet muodostuvat kotelovaiheessa.
BMP-type ligands are produced as inactive pro-proteins and need to be proteolytically processed in order to become mature ligands.
BMP-tyyppiset proteiinit tuotetaan toimimattomina esiasteina, jotka vaativat proteolyyttisen käsittelyn tullakseen kypsiksi, käyttökelpoisiksi ligandeiksi.
In addition, lack of N-glycosylation motifs negatively affects the BMP signaling outcome in the early embryo, as well as fly viability.
Tämän lisäksi N-glykosylaatiokohtien puute haittaa BMP-viestintää varhaisalkiossa ja vaikuttaa kärpäsen elinkykyyn.
Here, I examined how post-translational modifications of BMP-type ligands may affect the signaling outcome, and hence, animal development; the focus was on proteolytic processing and N-glycosylation.
Tässä väitöskirjassa tutkin kuinka BMP-tyyppisten ligandien translaationjälkeiset muuntelut vaikuttavat viestintään ja siten eläinten kehittymiseen; keskipisteinä olivat proteolyyttinen käsittely ja N-glykosylaatio.
For example, the determination of the dorsal-ventral (D/V) axis often relies on bone morphogenetic proteins (BMPs).
Esimerkiksi selkä- ja vatsapuolten määräytyminen riippuu luun morfogeneettisistä proteiineista (bone morphogenetic protein, BMP).
In addition, Scw exhibits a unique N-glycosylation site which is not present in other BMP-type ligands.
Scw-proteiinista taas löytyy ainutlaatuinen N-glykosylaatiokohta, jota ei löydy muista BMP-tyyppisistä ligandeista.
Scw has two cleavage sites crucial for fly viability.
Scw-proteiinissa on kaksi pilkkomiskohtaa, jotka ovat tärkeitä kärpäsen elinkyvyn kannalta.
In contrast, fewer N-glycosylations appear to be beneficial in the context of PCV formation.
Matalampi N-glykosylaation taso näyttäisi taas olevan suotuisa siiven taka-poikittaisten suonten muodostumisen yhteydessä.
I showed in a cell–based signaling assay that proteolytic processing of both cleavage sites is needed for rapid, peak-level BMP signaling.
Osoitin soluviljelyyn perustuvissa signalointikokeissa, että nopean, korkean tason signaalin saavuttamiseksi tarvitaan molempien pilkkomiskohtien proteolyyttinen käsittely.
Besides, understanding how post-translational modifications affect BMP signaling outcome may improve the chances to develop more signaling-efficient BMPs needed in clinical applications.
Käsitys siitä, kuinka translaationjälkeinen muuntelu vaikuttaa BMP-viestintään, mahdollistaa lääkkeenä käytettävän tehokkaamman BMP:n kehittämisen.
Amongst others, it is crucial for D/V patterning of the early embryo, for growth and patterning of the larval wing imaginal disc, as well as for formation of longitudinal and posterior crossveins (PCV) in the pupal wing.
BMP-viestintää tapahtuu banaanikärpäsen eri kehitysvaiheissa, ja tämä viestintä on ratkaisevaa mm. varhaisalkion selkä- ja vatsapuolen eri piirteiden kehitykselle, toukan siiven imaginaalilevyn kasvamiselle ja kaavoittumiselle, sekä siipien pitkittäisten ja taka-poikittaisten suonten muodostumiselle kotelovaiheen aikana.
The variety of species in the animal kingdom notwithstanding, early embryogenesis frequently relies on the same set of molecules.
Varhaisalkion kehitys riippuu samasta valikoimasta molekyylejä eläinkunnan lajien moninaisuudesta huolimatta.
On the other hand, Gbb cannot function in the context of early embryogenesis.
Toisaalta, Gbb ei voi korvata Scw:ta varhaisalkion kehityksessä.
Cell culture-based signaling assays revealed that both N-glycosylation motifs of Scw ligand are needed for peak level signaling.
Signalointikokeet paljastivat, että huipputason viestintään tarvitaan molemmat Scw:n N-glykosylaatiokohdat.
Furthermore, there exists one highly conserved N-glycosylation motif in the mature BMP ligand domain.
Tämän lisäksi ligandien BMP-domeenista löytyy hyvin säilynyt N-glykosylaatiojakso.
Studies in various organisms, vertebrates as well as invertebrates, established that the BMP signaling network is crucial for localizing the position of the central nervous system.
BMP-viestinnän verkosto on ratkaisevassa roolissa keskushermoston sijainnin määrittämisessä sekä selkärankaisilla että selkärangattomilla eliöillä.
Effect of PREP-modifications on autophagy
PREP-modifikaatioiden vaikutus autofagiaan
Different signaling pathways are sensitive to a variety of environmental clues.
Eri säätelyreitit ovat herkkiä erilaisille ympäristön signaaleille.
However, the antibody used for immunofluorescence has most likely caused this staining pattern.
Todennäköisesti kuitenkin immunofluoresenssivärjäyksessä käytetty vasta-aine on aiheuttanut havaitun värjäytymismallin.
Prolyl oligopeptidase (PREP) is a peptidase enzyme that has several substrates.
Prolyylioligopeptidaasi (PREP) on peptidaasientsyymi, jolla on useita substraatteja.
Autophagy is a pathway for cells to degrade intracellular components that are no longer needed or are detrimental for the cells.
Autofagian avulla solut hajottavat solunsisäisiä komponentteja, joita ei enää tarvita tai jotka ovat haitallisia soluille.
It is essential for cell homeostasis and survival and has been related to various diseases and pathophysiology.
Se on tärkeää solujen homeostaasin ja selviytymisen kannalta, ja autofagia on yhdistetty useisiin sairauksiin ja patofysiologiaan.
Two experiments were performed on regular HEK-cells: inhibitor experiment with KYP-2047 (1 or 10 µM) and overexpression experiment (transfection with either active or inactive hPREP plasmid).
Tavallisilla HEK-soluilla tehtiin kaksi koetta: inhibiittorikoe KYP-2047-molekyylillä (1 tai 10 µM) ja yliekspressiokoe (transfektio joko aktiivisella tai inaktiivisella hPREP-plasmidilla).
PREP-inhibition by KYP-2047 can reduce aggregation of α-synuclein in two ways: by increasing rate of autophagy and by decreasing dimerization.
Sen inhibitio KYP-2047-molekyylillä voi vähentää α-synukleiinin aggregaatiota joko lisäämällä autofagiaa tai vähentämällä dimerisaatiota.
Two main autophagy pathways are mTOR-dependent pathway and mTOR-independent pathway.
Kaksi tärkeintä autofagiareittiä ovat mTOR-riippuvainen ja -riippumaton säätelyreitti.
Since rate of autophagy in cells was not detected, it is impossible to determine, if there were changes in autophagy that were not reflected as changes in colocalization of these two proteins.
Autofagian määrää soluissa ei mitattu, joten on mahdoton määrittää, oliko autofagian määrässä muutoksia, jotka eivät ole näkyneet muutoksina kolokalisaatiossa.
Human embryonic kidney cells 293 (HEK-293) and hPREP knockout cell line created from them by using CRISPR/Cas9-silencing were used in the experiments.
Kokeissa käytettiin HEK-293-soluja (human embryonic kidney cells 293) ja niistä CRISPR/Cas9-menetelmän avulla tehtyä hPREP poistogeenistä solulinjaa.
It is possible that even a small change in colocalization can affect the rate of autophagy or there might be subpopulations where the interaction is interrupted and these changes are so small that they are not detectable with the methods used in this experiment.
On mahdollista, että jopa pieni muutos kolokalisaatiossa vaikuttaa autofagian määrään tai Bcl-2- ja Beclin 1-proteiineilla voi olla alapopulaatioita, joissa niiden välinen vuorovaikutus on häiriintynyt ja nämä muutokset ovat niin pieniä, ettei niitä voi havaita tässä tutkimuksessa käytetyillä menetelmillä.
However, there were no significant differences in colocalization of Beclin 1 and Bcl-2 in any of the experiments but it was nearly 100 percent in all treatments.
Merkittäviä eroja kolokalisaatiossa ei kuitenkaan havaittu missään koeasetelmassa vaan kolokalisaatio oli lähes 100 prosenttia kaikissa näytteissä.
The aim of this study was to find out how PREP affects the interaction between Bcl-2 and Beclin 1 and how this affects autophagy.
Tämän työn tarkoitus oli selvittää miten PREP vaikuttaa Bcl-2:n ja Beclin 1:n väliseen vuorovaikutukseen ja mitä vaikutuksia sillä on autofagiaan.
Based on previous studies, PREP-inhibition seems to increase the amount of Beclin 1 and to affect the phosphorylation of Bcl-2 and Beclin 1, leading to dissociation of the complex.
Edellisten tutkimusten perusteella, PREP-inhibitio näyttäisi lisäävän Beclin 1:n määrää ja vaikuttaa Bcl-2:n ja Beclin 1:n fosforylaatioon ja siten niiden muodostaman kompleksin hajoamiseen.
Autophagy is a complex process and there are still several unclear und unknown aspects to it. Regulation of autophagy is essential to prevent unwanted and escess activation, and several pathways and molecules, both stimulatory and inhibitory, are included.
Autofagian säätely on olennaista epätoivotun ja liiallisen aktivaation välttämiseksi ja siihen osallistuu useita signaalinvälitysreittejä ja molekyylejä, sekä aktivoivia että estäviä.
Induction of autophagy in the latter pathway is dependent on the interaction of Bcl-2 and Beclin 1.
Jälkimmäisessä säätelyreitissä autofagian induktio riippuu Bcl-2:n ja Beclin 1:n vuorovaikutuksesta.
After immunofluorescence staining, cells were analysed with confocal microscope and colocation analysis of Bcl-2 and Beclin 1 was performed.
Soluille tehtiin immunofluoresenssivärjäys, jonka jälkeen ne kuvattiin konfokaalimikroskoopilla ja tehtiin Bcl-2:n ja Beclin 1:n kolokalisaatioanalyysi.
Hypothesis was to see differences in colocalization of Bcl-2 and Beclin 1 in cells treated with different PREP-modifications and for PREP-inhibition to decrease the colocalization.
Hypoteesina oli löytää eroja Bcl-2:n ja Beclin 1:n kolokalisaatiossa eri PREP-modifikaatioilla käsitellyissä soluissa ja oletettiin PREP-inhibition lisäävän kolokalisaation määrää.
The intensity of Beclin 1 in the nuclei was stronger than in other parts of the cell in all samples, which could indicate a stronger activity of its nuclear tasks compared to autophagy.
Beclin 1:n intensiteetti tumissa oli voimakkaampi kuin solun muissa osissa kaikissa näytteissä.
Both Bcl-2 and Beclin 1 also have functions not related to autophagy, which could be one reason behind the results gained in this study.
Molemmilla proteiineilla on soluissa myös autofagiaan liittymättömiä tehtäviä, jotka saattavat vaikuttaa tässä tutkimuksessa saatuihin tuloksiin.
Based on previous knowledge, it was expected to see differences in colocalization of Bcl-2 and Beclin 1 in cells treated with different PREP-modifications.
Edellisten tutkimusten perusteella odotettiin, että eri PREP-modifikaatioilla käsiteltyjen solujen välillä on eroa Bcl-2:n ja Beclin 1:n kolokalisaatiossa.
In multivariate analysis the protection did not reach statistical significance.
Multivarianttianalyysissä suojavaikutus ei ollut tilastollisesti merkittävä.
The incidence rate was higher in the cities, but the relative rise was higher in rural areas.
Insidenssi on korkein kaupungeissa, mutta lisääntyi eniten maaseudulla.
In PFTC patients, second primary cancers were 36% more common than expected (SIR 1.36, 95% CI 1.13 1.63).
Näillä potilailla todettiin syövän hoidon jälkeisiä uusia syöpiä 36% enemmän kuin odotettiin (SIR 1.36, 95% CI 1.13-1.63).
In conclusion, the incidence of PFTC has increased in Finland, especially in higher social classes and among those in certain occupations.
Yhteenvetona todetaan munanjohdinsyövän lisääntyneen Suomessa, etenkin ylemmissä sosiaaliluokissa ja tietyissä ammattiryhmissä.
Women in the two highest social classes showed a 1.8 fold incidence compared with those in the lowest.
Ylemmissä sosiaaliluokissa munanjohdinsyöpää esiintyi 1.8-kertaisesti verrattuna alempiin sosiaaliluokkiin.
The age-adjusted incidence of PFTC in Finland increased to 5.4 / 1,000,000 in 1993 97.
Munanjohdinsyövän esiintyvyyden todettiin lisääntyneen Suomessa lähes viisinkertaiseksi vuodesta 1953 vuoteen 1997, jolloin, insidenssi oli 5.4/1 000 000.
Elevated serum hCGβ reflect a worsened prognosis.
Koholla oleva seerumin hCGß on huonon ennusteen merkki.
Primary Fallopian tube carcinoma : occurrence, risk and prognostic factors
Munanjohdinsyöpä : esiintyvyys, riski- suoja- sekä ennustetekijät
In univariate analysis sterilization gave borderline protection against PFTC and the protective effect increased with time since the operation.
Univariaattianalyysissä aiempi sterilisaatio suojasi munanjohdinsyövältä ja suojavaikutus lisääntyi, mitä nuoremmalla iällä toimenpide oli tehty ja mitä kauemmin toimenpiteestä oli aikaa kulunut.
Finally, the possible risk of a second primary cancer after diagnosis and treatment of PFTC in a cohort of 2084 cases from 13 cancer registries followed for second primary cancers within the period 1943 2000 was studied.
Monikansallisessa syöpärekisteritutkimuksessa todettiin 2084 munanjohdinsyöpää aikavälillä 1943-2000.
After PFTC there is a risk of second primary cancers, especially colorectal, breast, lung and bladder cancers and non-lymphoid leukemia.
Riski oli erityisesti lisääntynyt non-lymfoidille leukemialle, rakko-, colorektaali-, rinta- sekä keuhkosyövälle.
Elevated hCGβ values (above the 75th percentile, 3.5 pmol/L; OR 2.49, 95% CI 1.22 5.09), stage and histology were strong independent prognostic factors for PFTC.
Munanjohdinsyövän ennustetekijöistä todettiin koholla olevan seerumin kasvainmerkkiaine hCGß:n (> 3.5 pmol/l), taudin levinneisyyden sekä histologian (muu kuin seröösi carcinoma) olevan vahvoja huonon ennusteen tekijöitä.
The excess of colorectal and breast cancers after PFTC may indicate common effects of earlier treatments, or they could reflect common effects of lifestyle or genetic, immunological or environmental background.
Tämä saattaa kertoa aiempien hoitojen (säde- ja solunsalpaajahoidot) vaikutuksista, mutta myös syövän taustalla olevista yhteisistä geneettisistä, hormonaalisista, immunologisista tai ympäristötekijöistä.
We studied the sociodemographic determinants of the incidence of PFTC in Finland and the role of chlamydial infections and human papillomavirus infections as risk factors for PFTC.
Synnyttäneisyyden, aiemman sterilisaation sekä kohdunpoiston mahdollista suojavaikutusta tutkittiin, kuten myös sairastettua Chlamydia trachomatis- tai ihmisen papillomavirus (HPV) -infektiota mahdollisena munanjohdinsyövän riskitekijänä.
In multivariate analysis parity was the only significant protective factor as regards PFTC, with increasing protection associated with increasing number of deliveries.
Synnyttäneisyys on vahva suojatekijä munanjohdinsyövälle ja suojavaikutus kasvaa synnytysten lukumäärän lisääntyessä.
The incidence of women with positive HPV or chlamydial serology was the same in PFTC patients and in the control group and was not found to be a risk factor for PFTC.
Aiemmin sairastetut Chlamydia trachomatis- tai HPV-infektiot eivät lisänneet riskiä sairastua munanjohdinsyöpään.
The risks of second primary cancers after PFTC were also studied.
Lisäksi monikansallisessa syöpärekisteritutkimuksessa selvitettiin riskiä sairastua uuteen syöpään sairastetun munanjohdinsyövän jälkeen.
Parity is a clear protective factor, as is previous sterilization.
Synnyttäneisyys sekä aiempi sterilisaatio suojaavat munanjohdinsyövältä, mutta kohdunpoisto ei.
The work has been carried out in the High Resolution Limited Area Model (HIRLAM) 3-dimensional variational data assimilation framework.
Työssä on käytetty High Resolution Limited Area Model (HIRLAM) rajoitetun alueen sääennustusmallia.
Monitoring the quality of the observations is an important aspect, especially when a new observation type is introduced into a data assimilation system.
Havaintojen laadunvalvonta on tärkeää etenkin silloin, kun mallin analyysijärjestelmässä otetaan käyttöön uusi havaintotyyppi.
Radar radial wind observations are modelled within observation errors which consist of instrumental, modelling, and representativeness errors.
Havaintovirheet koostuvat instrumentti-, mallinnus- ja edustavuusvirheistä.
Towards the Use of Radar Winds in Numerical Weather Prediction
Kohti tutkatuulihavaintojen hyödyntämistä numeerisissa sääennustusmalleissa
The impact of the random part of the instrumental and representativeness errors can be decreased by calculating spatial averages from the raw observations.
Satunnaisia instrumentti- ja edustavuusvirheitä voidaan vähentää laskemalla tutkahavainnoista aluekeskiarvoja, nk. superhavaintoja.
Systematic and random modelling errors can be minimized by accurate observation modelling.
Havainnon tarkalla mallintamisella voidaan minimoida systemaattisia ja satunnaisia mallinnusvirheitä.
The one-month model experiments performed with the HIRLAM model versions differing only in a surface stress parameterization detail indicate that the use of radar wind observations in NWP model validation is very beneficial.
Vertaamalla kahta HIRLAM mallin versiota, joissa pintastressin parametrisointi on toteutettu hieman toisistaan poikkeavalla tavalla, on osoitettu, että tutkatuulihavaintojen käyttäminen sääennustusmallin validoinnissa on erittäin hyödyllistä.
In the radar radial wind observation modelling, the vertical model wind profile is interpolated to the observation location, and the projection of the model wind vector on the radar pulse path is calculated.
Tutkatuulihavainto mallinnetaan interpoloimalla sääennustusmallin tuuliprofiili havaintopisteeseen ja laskemalla mallin tuulivektorin projektio tutkasäteen suunnassa.
Observation modelling is a key element in exploiting indirect observations of the model variables.
Havainnon tarkka mallintaminen on tärkeää, kun hyödynnetään sellaisia havaintotyyppejä, jotka eivät ole sääennustusmallin muuttujia.
A good forecast requires that the initial state of the atmosphere is known accurately, and that the NWP model is a realistic representation of the atmosphere.
Ennusteen onnistumisen kannalta on tärkeää, että mallin alkutila kuvaa mahdollisimman hyvin ilmakehän todellista tilaa ennusteen alkuhetkellä ja että malli itsessään kuvaa ilmakehän käyttäytymistä mahdollisimman realistisesti.
Calculating the bias for radial wind observations in a conventional way can result in zero even in case there are systematic differences in the wind speed and/or direction.
Tutkasäteen suuntaisten tuulihavaintojen kohdalla perinteisesti laskettu harha on usein lähellä nollaa, vaikka havainnoissa olisikin systemaattisia virheitä.
The vertical broadening of the radar pulse volume, and the bending of the radar pulse path due to atmospheric conditions are taken into account.
Havainnon mallinnuksessa huomioidaan tutkakeilan leveneminen mittausetäisyyden kasvaessa ja ilmakehän olosuhteista riippuva tutkasäteen taipuminen.
Doppler radar radial wind observation modelling, together with the bias estimation method, enables the exploitation of the radial wind observations also for NWP model validation.
Tutkatuulihavainnon tarkka mallintaminen ja harhan estimointimenetelmä mahdollistavat havaintotyypin käyttämisen myös sääennustusmallien validoinnissa.
The objective in this thesis has been to develope methods in order to allow data assimilation of Doppler radar radial wind observations.
Tämän väitöskirjatyön tavoite on ollut kehittää menetelmiä säätutkalla mitattujen säteen suuntaisten tuulihavaintojen (jatkossa tutkatuulihavainto) hyödyntämiseksi numeerisissa sääennustusmalleissa.
The NWP model background field, typically a short-range forecast, is updated with observations in a statistically optimal way.
Mallin alkutilan määrittämisessä käytetään data-assimilaatiomenetelmiä, jotka yhdistävät havaintotiedon ja mallitiedon tilastollisesti optimaalisella tavalla.
Numerical weather prediction (NWP) models provide the basis for weather forecasting by simulating the evolution of the atmospheric state.
Sääennustusmallilla simuloidaan ilmakehän tilan kehitystä ratkaisemalla ilmakehää kuvaava yhtälöryhmä numeerisesti.
A bias estimation method designed for this observation type is introduced in the thesis.
Tässä väitöskirjatyössä on kehitetty tutkatuulihavainnoille harhan estimointimenetelmä, jossa otetaan huomioon tutkatuulimittauksen tyypilliset ominaisuudet.