natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the impact of this economic downturn was global, the discourses—reactions, explanations, solutions and expectations—were likewise global.
Väitöskirjassa lähdetään oletuksesta, että koska kriisin vaikutukset olivat monilta osin globaaleja, myös kriisiin kytkeytyneet puhetavat, reaktiot, julkilausutut selitykset ja ehdotetut ratkaisut olivat globaaleja.
As to qualitative methods, the dissertation employs discourse analysis and rhetorical analysis to study how global crisis discourses were involved in the arguments, justifications and ideas put forward by national policy-makers when debating and accounting for national policies.
Laadullisista menetelmistä tämä tutkimus käyttää diskurssianalyysiä ja retoriikan analyysin välineitä analysoidakseen, kuinka globaaleja kriisidiskursseja hyödynnettiin kansallisessa poliittisessa argumentaatiossa, oikeuttamassa poliittisia ratkaisuja ja markkinoitaessa erilaisia poliittisia ideoita paikalliseen kontekstiin.
All four case studies in this dissertation have a methodological orientation making use of both quantitative and qualitative research methods.
Kaikkien osatutkimusten empiirisessä analyysissä on hyödynnetty sekä laadullisen että määrällisen analyysin työkaluja.
Therefore, national actors were not only strategic in introducing global ideas – such as catchwords and references to other countries, but also when introducing international measures and guidelines that they had to comply with.
Kansalliset toimijat viittasivat strategisesti kansainvälisten organisaatioiden markkinoimiin globaaleihin ideoihin ja muiden maiden politiikkoihin myös tulkitessaan kansainvälisiä suosituksia ja toimenpidevaatimuksia, joita kansallisvaltioiden oletettiin noudattavan.
This dissertation contributes to the theoretical understanding of the mechanisms and rationales by which actors in different nation-states come to enact and utilize vii global discourses in domestic politics by taking a step further towards a diffusion and transfer approach.
Tämä väitöskirja lisää teoreettista ymmärrystä niistä mekanismeista, joiden kautta toimijat eri kansallisvaltioissa soveltavat ja hyödyntävät globaaleja politiikan diskursseja.
Instead, when ‘austerity’ became a globally fashionable term within which to conceive of, manage and debate the 2008 financial crisis, actors in different nation-states started to follow the trend, arguing and formulating new national policies and reforms under the ‘austerity’ rubric.
Päinvastoin, kun budjettikuri oli muodostunut globaaliksi politiikan muotisanaksi, toimijat kansallisissa konteksteissa tarttuivat tähän termiin ja hyödynsivät sitä pyrkimyksissään ajaa erilaisia budjettikuriin tähtääviä politiikan uudistuksia.
However, the mechanisms and rationales by which this global knowledge is incorporated into local contexts have been neglected.
Se, millaisten mekanismien kautta tällainen globaalien diskurssien ja ideoiden paikallinen omaksuminen tapahtuu, ei ole saanut juurikaan huomiota.
To address this question, the present thesis studies the global crisis discourses, understood not only as talk but also as actions and knowledge, from a bottom-up perspective.
Nämä diskurssit ymmärretään paitsi puheeksi myös kriisiin kytkeytyväksi tiedoksi ja toiminnaksi.
Even though it is a widely held view that there is currently no hierarchy of power that guides different nation-states in the same direction, scholars have pointed out that national policymaking is interdependent with the trajectories of other countries.
Tutkimuksen kentällä jaetaan ymmärrys siitä, että ei ole olemassa hierarkkisia valtarakenteita, jotka ohjaisivat kansallisvaltioita samaan suuntaan.
Third, I argue that, even in coercive practices by which international organizations exert and influence, national actors performed their agency by domesticating the international conditions and using them within and for national political discourses.
Kolmanneksi tutkimus esittää, että kansainväliset organisaatiot eivät ole todellisia toimijoita kansallisessa poliittisessa päätöksenteossa edes silloin, kun maa on pakkotoimenpiteiden kohteena.
Hence, global discourses were used to understand domestic situations within this crisis, to give answers to the problems and to guide national policies.
Toisin sanoen globaaleja diskursseja hyödynnettiin resursseina tai aseina tehtäessä selkoa kutakin maata koettelevasta talouskriisistä, siihen kytkeytyneistä ongelmista ja tavoiteltavista politiikan ratkaisuista.
Second, I claim that it was not the prevailing situation of a country that explains why national actors started talking about and using ‘austerity’ more.
Toiseksi, tutkimus osoittaa, että maan kulloinenkin taloudellinen tila ei yksin selitä sitä, että poliittisissa keskusteluissa aletaan hyödyntää globaalia kuripolitiikan käsitettä.
First, I argue that the use of certain references to illustrate and justify political points of view depended on how a country positioned itself in the crisis and within the European community– that is, how national actors identified the country in question.
Ensiksi, erilaiset tavat konstruoida referenssimaat kansallisissa konteksteissa talouskriisin aikana selittyvät ensisijaisesti sillä, kuinka nämä maat asemoivat itsensä osaksi Eurooppaa ja eurooppalaista yhteisöä.
Theoretically, I tackle the question from a discursive institutionalist and epistemic governance perspective to investigate how global discourses are utilized in national contexts.
Teoreettisesti tutkimus pohjautuu diskursiivisen institutionalismin ja episteemisen hallinnan perinteisiin.
I analyse the mechanisms by which they became part of the national context and what triggered their use in national arenas.
Tässä työssä kriisidiskursseja lähestytään alhaalta ylöspäin tarkastelemalla niitä mekanismeja, joiden kautta niistä tuli osa kansallista politiikkaa ja tekijöitä, jotka laukaisivat niiden käytön paikallisesti.
This ‘national’ reference group is the one that makes more sense and is more acceptable for the national audience to compare and identify with, which is why certain countries were evoked as important rhetorical examples to render comprehensible the position of the nation and to define what political aims were to be achieved.
Tästä syystä näihin maihin viittaaminen on poliittisesti hyväksyttävää ja tehokasta tehtäessä selkoa oman maan talouden tilasta suhteessa muihin järjestelmiin sekä mahdollisista uusista politiikan ratkaisuista.
Rather, actors used and invoked those discourses when they were trustworthy in the national context and when they found them suitable to further their own interests.
Kuten väitöskirjan osajulkaisut ovat osoittaneet, kansalliset toimijat pyrkivät aktiivisesti hyödyntämään näitä diskursseja pyrkiessään edistämään omia poliittisia intressejään ja näkemyksiään.
There were 46 (11%) complications in the 432 patients who were treated surgically due to overuse injury of the Achilles tendon: 14 skin edge necrosis, 11 superficial wound infections, 5 seroma formations, 5 hematomas, 5 fibrotic reactions / scar formations, 4 sural nerve irritations, 1 new partial rupture, and 1 deep vein thrombosis.
Komplikaatioita havaittiin 46 / 432 potilaalla (11%) 14 haavan reunan kuoliota, 11 pinnallista haavatulehdusta, 5 seroomaa, 5 verenpurkaumaa, 5 arpireaktiota, 4 suralishermon ärsytystä, 1 uusi osittainen katkeama ja yksi syvä laskimotukos.
In clinical and ultrasonographic examinations, mild-to-moderate changes were found rather frequently in both the involved and initially uninvolved Achilles tendons, but the occurrence of these change was not clearly related to patients' symptoms.
Kliinisessä tutkimuksessa ja ultraäänitutkimuksessa todettiin varsin usein lieviä ja keskivai- keita muutoksia, mutta ne eivät selvästi liittyneet potilaan oireisiin.
Finally, however, the majority of the complications healed and the patients returned to their preinjury level of activity.
Suurin osa näistä kuitenkin toipuu ja fyysinen aktiivisuus palaa vammaa edeltäneelle tasolle.
Overall, about every 10th patient with a surgery for a chronic Achilles tendon overuse injury suffered a postoperative complication that clearly delayed recovery.
Noin joka kymmenes akillesjänteen rasitusvamman vuoksi leikattu potilas kärsii leikkauksen jälkeisestä komplikaatiosta, joka hidastaa hänen paranemistaan.
Twenty-four of the 83 patients (29%) had to be operated on during the follow-up period.
29% potilaista oli leikattu tutkimusaikana.
In clinical tests, significant improvements were noted in climbing up and down stairs and in the rising-on-toes test.
Selvä paraneminen havaittiin portaissa nousussa ja portaissa laskeutumisessa sekä varpaille nousussa.
US also seemed to be inadequate for differentiating a partial tendon rupture from a focal tendon degeneration, although, the occurrence and location of such a lesion could be adequately determined by US.
Lisäksi ultraääni on epäluotettava erottamaan osittaisen katkeaman paikallisesta rappeutumapesäkkeestä, vaikkakin tällaisen muu- toksen esiintyminen ja sijainti ylipäätänsä voidaan todeta ultraäänitutkimuksella luotettavasti.
Also, in 34 patients (41%), overuse symptoms arose in the initially uninvolved Achilles tendon.
Lisäksi, 41%lla akillesjänteen rasituskipua oli ilmaantunut myös alun perin oireettomalle puolelle.
In study IV, the complications after surgical treatment of Achilles tendon overuse injuries were analyzed in 432 consecutive patients.
Akillesjänteen rasitusvamman kirurgisen hoidon komplikaatioita selvitettiin 432 peräkkäisen akillesjänteen rasitusvamman leikkaushoidon jälkeen.
Positive finding indicating Achilles peritendinitis or tendinitis are reliable, whereas a negative US finding is rather unreliable.
Mikäli ultraäänellä nähdään jänteen ympäryskudoksen vaurio, sitä voidaan pitää luotettavana, mutta negatiivinen löydös on epäluotettava.
Seventy patients (84%) had full recovery of their activity level and after 8 years, 78 patients (94%) were asymptomatic or had only mild pain in strenuous physical activity.
84%lla fyysinen aktiivisuus oli palannut vammaa edeltäneelle tasolle ja 94% oli oireettomia tai heillä oli ainoastaan lieviä oireita erittäin kovassa rasituksessa.
However, a clear side-to-side difference between the involved and the uninvolved sides was found in the performance test, clinical examination, and US examination.
Puoliero vammapuolen ja alun perin terveen puolen välillä todettiin suorituskykytestissä, kliinisessä tutkimuksessa ja ultraäänitutkimuksessa.
Overall, the results showed that surgical treatment of chronic Achilles tendinopathy gives good short-term results.
Tutkimuksen tulokset osoittivat, että kroonistumattoman akillesjänteen rasitusvamman pitkäaikaisennuste on varsin hyvä.
A somewhat lower complication rate and trend to better recovery was observed in patients with pure peritendinous adhesions than in those with an additional intratendinous lesion.
Potilaat joilla leikkauksessa todettiin ainoastaan jännettä ympäröivät kiinnikkeet toipuivat nopeammin ja heillä oli vähemmän komplikaatioita kuin potilailla joilla leikkauksessa todettiin jänteessä rappeumapesäke.
To reduce this morbidity, it is essential that the surgeon continuously reminds himself / herself about the possibility of postoperative complications and use proper surgical techniques to attempt to minimize their occurrence.
Leikkaavan lääkärin on omalla toiminnallaan (hyvä leikkaustekniikka ja jälkihoito) pyrittävä välttämään näitä komplikaatioita.
The remaining 32 cases were treated conservatively.
14 potilaalle jouduttiin tekemään uusintaleikkaus komplikaation vuoksi ja loput hoidettiin kon- servatiivisesti.
Study III assessed prospectively the short-term (7 months) results of surgical treatment of chronic Achilles tendinopathy and compared the subjective and functional outcome of patients with Achilles tendinopathy without a local intratendinous lesion with that of similar patients with such a lesion.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on selvittää ultraäänen tarkkuus akillesjänteen vammojen diagnostiikassa, akillesjänteen rasitusvamman konservatiivisen hoidon (hoidetaan ilman leikkausta)pitkäaikaistulokset (ns. luonnollinen taudinkulku), akillesjänteen rasitusvamman kirurgisen hoidon varhaistulokset ja akillesjänteen rasitusvammojen kirurgisen hoidon komplikaatiot.
US was accurate for diagnosing complete Achilles tendon ruptures and retrocalcaneal bursitis.
Ultraäänitutkimuksella voitiin luotettavasti diagnosoida akillesjänteen katkeaminen ja kantaluun ja akillesjänteen välissä olevan limapussin rasitusvamma.
Overall, US examination, using modern equipment with high-resolution probes, is generally accurate for locating Achilles tendon abnormality, estimating its severity, and determining most of the conditions in which the surgical treatment comes into question.
Ultraäänitutkimus sopii hyvin akillesjän teen patologisten muutosten sijainnin, vaikeusasteen sekä kirurgisen hoidon mahdollisuuksien arviointiin.
The evaluation included an interview, subjective evaluation, clinical tests, and a performance test. At follow-up, 28 of 42 patients (67%) had full recovery of physical activity, and 35 patients (83%) were asymptomatic or had only mild pain with strenuous exercise.
67%lla potilaista fyysinen aktiivisuus oli palannut vammaa edeltäneelle tasolle ja 83% oli oireettomia tai heillä oli vain lieviä oireita erittäin kovassa rasituksessa.
Using the total performance test protocol as criterion, surgical treatment also provided successful results since at follow-up the total test score was excellent or good in 35 patients (83%), compared that preoperatively the total test score was excellent or good in one patient (2%) only.
Jos joudutaan turvautumaan leikkaushoitoon, niin jo sen varhaisvaiheen hoitotulokset ovat hyvät, varsinkin mikäli potilaalla ei ole jänteen sisäistä rappeumapesäkettä.
On the involved side, delay of up to 6 months between the onset of the symptoms and initiation of conservative treatment did not prejudice long-term results.
Akillesjänteen rasitusvammoja hoidetaan aluksi konservatiivisesti (ilman leikkausta) (lepo, kipulääkkeet, kortiko- steroidi-injektiot, fysioterapia), ja mikäli ei vähintään kuuden kuukauden konservatiivinen hoito auta, turvaudutaan leikkaushoitoon.
The analysed material has been collected by observing the activities of the Enhanced integration -project from the autumn season 2018 until the beginning of the year 2019.
Aineisto on kerätty havainnoimalla Tehostettu kotoutuminen -hankkeen toimintaa syyskaudelta 2018 vuoden 2019 alkuun saakka.
The research results are examined in the context of integration.
Tutkimustuloksia tarkastellaan kotoutumisen kontekstissa.
Discussions between project actors highlighted the need for a specific type of employee.
Hankkeen toimijoiden välisissä keskusteluissa korostui tarve tietynlaiselle työntekijälle.
As analysed textmaterial in this study are transcribed recordings of three different meetings in which the project participants discuss.
Litteroituna tekstiaineistona on analysoitu kolmen eri tapaamisen nauhoitteita, joissa hankkeen toimijat keskustelevat.
In addition, it was considered essential to set the goals, views and practices of the parties involved in the project in line with the common vision of the project.
Lisäksi toiminnan osapuolten tavoitteiden, näkemysten ja toimintatapojen määrittäminen hankkeen yhteisen vision suuntaiseksi koettiin olennaisena.
Regular interaction that takes into account the different perspectives of the actors proved to be important for action.
Säännöllinen ja toimijoiden erilaiset näkökulmat huomioiva vuorovaikutus näyttäytyi toiminnan kannalta tärkeänä.
The operating model that is formated based on the located conditions and the meanings and practices associated with them, could offer some added value especially to the encounters in integrative work.
Paikannettujen ehtojen ja niihin kytkeytyvien merkitysten ja käytäntöjen pohjalta hahmottuvan toimintamallin voi katsoa tuovan lisäarvoa erityisesti kotouttavan työn kohtaamisiin.
The research problem is to find out what conditions related to collective knowledge formation can be located in the analysed material, and what meanings and practices are connected to them.
Tutkimusongelmana on selvittää, mitä kollektiivisen tiedonmuodostuksen ehtoja aineistosta on paikannettavissa, ja minkälaisia merkityksiä ja käytäntöjä niihin kytkeytyy.
The research results pointed out that a courageus, experimental, flexible person who is interested in the topics addressed would be best suited to the project’s operating model.
Tutkimustulokset osoittivat, että hankkeen toimintamalliin soveltuisi parhaiten rohkea, kokeilunhaluinen, joustava ja käsiteltävistä aiheista kiinnostunut henkilö.
The theoretical part of this study is about community social work and the communal dimensions of knowledge formation.
Tutkielman teoriaosuudessa käsitellään yhteisösosiaalityötä sekä tiedonmuodostamisen yhteisöllistä ulottuvuutta.
The latter section uncovers the processes and the basis of knowledge formation and the conditions connected to it according to the research literature.
Jälkimmäisessä osuudessa avataan tiedonmuodostamisen prosesseja ja lähtökohtia sekä siihen tutkimuskirjallisuudessa liitettyjä ehtoja.
This study has an ethnographic approach to the analysed material.
Tutkielmalla on etnografinen lähestymistapa aineistoon.
The analysis technique used in this master's thesis is qualitative content analysis.
Analyysitapana on laadullinen sisällönanalyysi.
As a theoretical framework in this study is the research literature related to collective knowledge formation.
Teoreettisena viitekehyksenä on kollektiiviseen tiedonmuodostukseen liittyvä tutkimuskirjallisuus.
This master's thesis is about what could collective knowledge formation as an approach offer to integrative social work.
Tässä pro gradu -tutkielmassa tarkastellaan, mitä annettavaa kollektiivisen tiedonmuodostuksen lähestymistavalla on kotouttavalle sosiaalityölle.
The main external funders are ministries, Tekes, and the EU.
Ulkopuolisista rahoittajista suurimpia ovat ministeriöt, Tekes ja EU.
Researchers typically work on many research projects at the same time.
Tutkijat työskentelevät tyypillisesti useassa tutkimusprojektissa samaan aikaan.
Also disciplinary differences in communication practices should be taken into account.
Tieteenalakohtaiset erot julkaisukäytännöissä tulisi ottaa myös huomioon.
Therefore, it is reasonable to argue that studies focusing only on academic outputs of research (such as journal articles) give only a limited picture of scholarly communication practices.
Tämän vuoksi on perusteltua väittää, että tutkimukset joissa keskitytään vain tutkimuksen akateemisiin tuotoksiin, kuten lehtiartikkeleihin, antavat rajoittuneen kuvan tieteellisestä viestinnästä.
In state research institutes in addition to academic audience, communication with professional and industrial audiences is important.
Valtion tutkimuslaitoksissa akateemisen yleisön lisäksi, viestintä ammatillisen ja teollisen yleisön kanssa on keskeistä.
In the technical sciences, collaboration with the private sector is common.
Erityisesti teknillisillä aloilla yhteistyö yksityisten yritysten kanssa on myös yleistä.
Industrial publishing on the other hand was highly related to collaborating and having research funding from the private sector.
Teollinen julkaiseminen on vahvasti yhteydessä yhteistyöhön ja tutkimusrahoitukseen yksityiseltä sektorilta.
Study includes various academic, professional and general publishing forums.
Kyselyaineisto kattaa erilaisia akateemisia, ammatillisia ja yleistajuisia julkaisufoorumeita.
State research institutes are engaged in structural reorganisation at the moment.
Valtion tutkimuslaitokset ovat rakenteellisen uudistuksen kohteena tällä hetkellä.
Short research projects were related to active industrial publishing.
Lyhyet tutkimusprojektit ovat taas yhteydessä aktiiviseen teolliseen julkaisemiseen.
Academic publishing and reading is especially related to conducting theoretical and empirical research.
Akateeminen julkaiseminen ja lukeminen on yhteydessä teoreettisen ja empiirisen tutkimuksen tuottamiseen.
Earlier studies of scholarly publishing and reading practices have focused mainly on universities, while studies focusing on state research institutes are in minority.
Aiemmat tutkijoiden julkaisemisen ja lukemisen käytäntöjä kartoittaneet tutkimukset ovat keskittyneet lähinnä yliopistoihin ja tutkimukset joiden kohteena ovat valtion tutkimuslaitokset ovat selvästi vähemmistössä.
Professional publishing and reading was related to specialist work / consulting.
Ammatillinen lukeminen ja julkaiseminen on taas yhteydessä asiantuntijatyöhön/konsultointiin.
The main collaboration organisations are Finnish universities and public research institutes.
Tyypillisimpiä yhteistyökumppaneita ovat suomalaiset yliopistot ja toiset valtion tutkimuslaitokset.
Working with many projects at the same time and long projects were related to academic and professional communication.
Pitkät tutkimusprojektit ja työskentely useassa projektissa samaan aikaan on yhteydessä aktiiviseen ammatilliseen ja akateemiseen kommunikointiin.
Consequently, researchers are not only encouraged but also required to show the impact of their work by this form of productive output.
Tutkijoita ei pelkästään rohkaista vaan myös velvoitetaan julkaisemaan tutkimustuloksiaan kilpaillakseen tutkimusrahoituksesta.
Conference and industrial publishing is most common in technical and natural sciences.
Konferenssi ja teollinen julkaiseminen on tyypillistä erityisesti teknillisillä aloilla ja luonnontieteissä.
In sum, the study shows that different types of research, conducted in different disciplines, with different research funding, in collaboration with different types of organisations and in different types of research projects, are related to differences in publishing and reading practices.
Yhteenvetona voidaan sanoa, että erityyppiset tutkimusprojektit, eri tieteenaloilla, tehtynä yhteistyössä erilaisten organisaatioiden kanssa ovat yhteydessä erilaisiin julkaisemisen ja lukemisen tapoihin.
Most active publishers and readers of professional literature worked without external funding and collaborated with various other research organizations.
Aktiivisimmat ammatillisen kirjallisuuden lukijat ja julkaisijat työskentelevät ilman ulkopuolista rahoitusta.
Forthcoming changes such as mergers of research institutes and the changes in funding structure may have an effect on researcher’s ways of publishing and reading.
Tulevat muutokset, kuten tutkimusyksiköiden yhdistäminen ja tutkimusrahoituksen uudistaminen voivat vaikuttaa tutkijoiden työhön.
Indicators derived from Becher’s (1989) and Whitley’s (1984) theories of academic cultures are applied to explore the impact of cultural factors such as nature of research, field interdependence, and dependence between researchers, on publishing and reading practices.
Tutkimus osoittaa miten eri Becherin (1989) ja Whitleyn (1984) teorioista johdetut tieteenalakulttuureja kuvaavat tekijät vaikuttavat tutkijoiden lukemisen ja julkaisemisen käytäntöihin.
In all, active reading is associated with active publishing.
Aktiivinen julkaiseminen on yhteydessä aktiiviseen lukemiseen.
Qualitative interviews yield insight into the everyday work practices of researchers in Finnish research institutes.
Laadullinen tutkijahaastatteluaineisto tarjoaa tietoa tutkimuslaitoksissa työskentelevien tutkijoiden päivittäisestä työstä.
According to the results, the nature of the research and the aims of the research projects should be taken as points of departure in research evaluation.
Tämän vuoksi myös tutkimuksen arvioinnin lähtökohtana tulisi olla tutkimuksen tavoitteet.
In the future research it will be interesting to follow how the reorganisation works out and what consequences it may have for research and communication practices.
Tämän vuoksi, olisikin mielenkiintoista seurata, miten tulevat muutokset tulevat vaikuttamaan tutkijoiden tutkimus- ja viestintäkäytäntöihin.
Professional publishing and reading are most typical in bio and environmental sciences, social sciences and humanities.
Ammatillinen julkaiseminen ja lukeminen on yleisintä bio- ja ympäristötieteissä, yhteiskuntatieteissä sekä humanistisilla aloilla.