natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients with severe JIA are prone to high adiposity, whereas those with less severe disease have normal body composition despite previous GC exposure.
Vaikea lastenreuma altistaa lihavuudelle, mutta lievempää tautia sairastavien kehon koostumus ei eroa terveistä ikätovereista.
Furthermore, adipokines modulate immunity and inflammation in adults with rheumatic diseases, but their role in JIA has not been explored.
Lastenreumaa sairastavilla leptiinin ja adiponektiinin yhteyttä taudin aktiivisuuteen ei ole tutkittu.
Based on concentrations of bone turnover markers, the patients with severe JIA had increased bone resorption, but normal bone formation.
Vaikeaa lastenreumaa sairastaville potilaille tehtiin lisäksi selkärangan röntgenkuvaus ja magneettikuvaus.
The study protocol included clinical and laboratory assessments, evaluation of bone mineral density (BMD) and body composition by dual-energy X-ray absorptiometry (DXA), spinal radiography and spinal magnetic resonance imaging (MRI).
Tutkittaville tehtiin kliininen tutkimus, laboratoriotutkimuksia ja luuston mineraalitiheyden mittaus.
In the GC-treated Cohort, fat mass, lean mass and serum leptin and adiponectin were similar to those of controls, but patients had slightly lower BMD values than controls.
Adipokiinien, luustomarkkereiden ja luun mineraalitiheyden välistä vuorovaikutusta selvittäneissä tutkimuksissa tuloksia verrattiin iän ja sukupuolen suhteen kaltaistettujen terveiden verrokeiden tuloksiin.
Excess fat, and especially adipose tissue-derived adipokines leptin and adiponectin, may also contribute to impaired bone health.
Myös lihavuus saattaa vaikuttaa haitallisesti luustoon.
Patients with severe JIA have compromised bone health based on high prevalence of compression fractures.
Kroonisesti sairailla lapsilla voi esiintyä selkänikamien murtumia viitaten patologiseen luuston haurauteen.
Risk factors include high GC exposure, high disease activity and high body mass index.
Altistavia tekijöitä ovat korkea kolmen edeltävän vuoden kumulatiivinen kortisoniannos, taudin aktiivisuus ja lihavuus.
According to spinal MRI findings, patients with severe JIA have, besides compression fractures, several other changes involving intervertebral discs and vertebral end plates; the clinical relevance of these remains uncertain.
Tulokset osoittivat, että selän nikamamurtumat ja muut poikkeavuudet ovat yleisiä vaikeaa lastenreumaa sairastavilla.
Pharmacokinetics is an important factor in the development of ocular medications, because the ocular drug targets are difficult to reach, particularly in the posterior tissues such as retina and choroid.
Silmätaudeissa lääkehoitoa vaikeuttaa se, että lääkehoitoa on vaikea saattaa perille silmänpohjaan verkkokalvon soluihin, joissa näkövammaisuuteen ja sokeutumiseen johtavat muutokset tavallisesti tapahtuvat.
Therefore, drugs need to be injected intravitreally in the treatment of retina and choroid diseases (e.g. in exudative age-related macular degeneration) and thus prediction of intravitreal pharmacokinetics would be especially advantageous in ocular drug discovery and development.
Näin ollen lääkkeitä joudutaan antamaan silmän sisään toistuvina injektioina esimerkiksi verkkokalvon ikärappeuman hoidossa.
Thus, a combination of QSPR and pharmacokinetic models can be used in drug discovery and development to aid in the design of drugs and drug delivery systems.
Lääkkeiden kulkeutumisen ymmärtäminen ja ennustaminen tietokoneella auttaa pitkävaikutteisten injektioiden ja vaihtoehtoisten lääkkeen antotapojen kehittämistä.
The first comprehensive collection of intravitreal volume of distribution and clearance values of compounds was collated based on extensive rabbit eye data from the literature.
Väitöskirjassa kehitettiin tällaisia tietokonemalleja pohjautuen julkaistuihin tutkimuksiin.
Towards an enhanced understanding of airborne LiDAR measurements of forest vegetation
Kohti metsien laserkeilausmittausten syvällisempää ymmärrystä
The intensity data were of low value for species identification, but the abundance of understory trees could be predicted based on echo height distributions.
Laserkaikujen intensiteetti ei soveltunut alikasvoksen puulajin tunnistukseen, mutta alikasvospuuston määrää pystyttiin ennustamaan kaikujen korkeusjakauman avulla.
In study II, a method of close-range terrestrial photogrammetry was developed.
Osajulkaisussa II kehitettiin maastofotogrammetriaan perustuva menetelmä laserkeilaustutkimuksen tueksi.
In study III, a LiDAR simulation model was developed and validated against real measurements.
Osajulkaisussa III kehitettiin simulointimalli lasermittausten mallintamiseen ja verrattiin simuloituja aineistoja taimikkokasvillisuudesta aaltomuotolaserkeilaimella tehtyihin mittauksiin.
It showed that transmission losses influenced the intensity of observations and echo triggering probabilities, and also skewed the distribution of echoes towards those triggered by highly reflective or dense targets.
Energiahäviöt ylempiin latvuskerroksiin vaikuttivat todennäköisyyteen saada kaikuja alikasvospuista ja vääristivät kaikujen jakaumaa siten, että kaikuja saatiin eniten voimakkaasti heijastavista kohteista.
Study IV illustrated the potential of WF data in the species classification of larger trees.
Osajulkaisussa IV tutkittiin aaltomuotolaserkeilaimella tehtyjen mittausten käyttöä puulajin tunnistuksessa.
The results contribute to an improved understanding of LiDAR measurements and their limitations, and thus provide support for further improvements in both data interpretation methods and specific sensor design.
Väitöskirjan tulokset lisäävät ymmärrystä metsäkasvillisuudesta tehtyhin laserkeilausmittauksiin vaikuttavista tekijöistä ja luovat perustaa keilainlaitteiden sekä aineistojen tulkintamenetelmien jatkokehitykselle.
The model was able to be used for sensitivity analyses to illustrate how plant structure or different pulse properties influence the WF data.
Simuloimalla näytettiin, miten kasvillisuuden rakenne ja laserkeilaimen ominaisuudet vaikuttavat mittauksiin.
Images were shown as being useful for visualizations and even the geometric quality control of LiDAR data.
Maastossa otettujen digikuvien avulla pystyttiin visualisoimaan laserkaikuja ja -aaltomuotoja sekä tutkimaan niiden geometrista tarkkuutta.
This thesis presents basic research on how airborne LiDAR measurements of forest vegetation are influenced by the interplay of the geometric-optical properties of vegetation, sensor function and acquisition settings.
Perustutkimusluonteisessa työssä selvitettiin, miten metsän rakenne ja heijastusominaisuudet sekä keilain- ja keilauskohtaiset parametrit vaikuttavat laserkeilaimella tehtyihin mittauksiin.
The WF features that separated tree species were also dependent on other variables such as tree size and phenology.
Tunnetuista tekijöistä puuyksilöiden välistä lasersignaalin vaihtelua selittivät parhaiten puun pituus ja fenologinen tila, mutta aineistoon jäi paljon puuyksilöstä riippuvaa selittämätöntä vaihtelua.
Study I focused upon discrete return LiDAR measurements of understory trees.
Osajulkaisussa I tutkittiin alikasvospuustosta kaikulaserkeilaimella tehtyjä mittauksia.
The strength of backscattering was shown to correlate with the projected area extracted from the images.
Aaltomuotolaserkeilaus paransi tuloksia verrattuna kaikulaserin tallentaman intensiteetin käyttöön.
Inherent between-tree differences in structure were quantified and the effects of pulse density on the features were examined.
Kuvilta laskettu kasvillisuuden silhuettiala oli yhteydessä lasersignaalin voimakkuuteen.
Immune defence mechanisms, on the other hand, have evolved to minimize the fitness costs of parasitic infections.
Toisaalta, immuunipuolustuksen mekanismien ajatellaan kehittyneen pienentämään loisinfektioiden kustannuksia.
Furthermore, I find evidence that as population density increases, the division of the resource between dominants and subdominants becomes more unequal.
Lisäksi osoitin, että populaatiotiheyden kasvaessa erot resurssien jaossa dominanttien ja subdominanttien yksilöiden kesken kasvavat.
I use the native noble crayfish (Astacus astacus), the invasive signal crayfish (Pacifastacus leniusculus) and the highly virulent, invasive Aphanomyces astaci, the causative agent of the crayfish plague, as my study models.
Työssäni käytän Suomen luontoon kuuluvaa alkuperäislajia, jokirapua (Astacus astacus), sekä vieraslajia, täplärapua (Pacifastacus lenisculus), ja hyvin virulenttia rapuruttoa aiheuttavaa oomykeettiä (Aphanomyces astaci).
Generally, my results suggest that due to ecological factors the dominance status of individuals can be more dynamic than theory predicts, especially when the contestants have similar fighting ability.
Yleisesti tulokseni osoittavat, että ekologisten tekijöiden vaikutuksesta yksilön dominanssistatus voi muuttua dynaamisemmin kuin perusteoria ennustaa etenkin, kun vastustajilla on samankaltaiset taistelukyvyt.
The relative significance of a high dominance status and strong immune defence for individual fitness is, however, affected by the quality of the environment.
Korkean dominanssistatuksen ja tehokkaan immuunipuolustuksen suhteellinen merkitys yksilön kelpoisuuteen riippuu ympäristön laadusta.
Overall, my results suggest that ecological factors, such as population density, predation risk and disease history, have to be taken in to account to better understand the causes and consequences of dominance status and immune defence in any individual species.
Yleisesti, tulokseni osoittavat, että ekologiset tekijät, kuten populaatiotiheys, saalistusriski ja tautihistoria, on otettava huomioon, jotta ymmärtäisimme dominanssistauksen ja immuunipuolustuksen yksilöllisiä syitä ja seurauksia paremmin.
My results show that individuals that had achieved dominant status in non-resource fight contests have an advantage in monopolising a limited, defendable food resource in a future contest.
Tulokseni osoittavat, että yksilöt, jotka saavuttivat korkeamman dominanssistatuksen taisteluissa ilman resurssia, pystyivät monopolisoimaan rajoitetun, puolustettavan resurssin seuraavissa taisteluissa.
Both the ability to gain a high dominance status and having an efficient immune defence are favourable qualities that typically increase fitness in social and host-parasite interactions.
Korkea dominanssistatus sekä tehokas immuunipuolustus ovat ominaisuuksia, jotka tyypillisesti parantavat yksilön kelpoisuutta sosiaalisissa tilanteissa ja isäntä-loissuhteissa.
The aim of this thesis is to improve the understanding of environmentally determined variation in dominance status, immune defence and their consequences for individual fitness.
Väitöskirjani tavoitteena on parantaa ymmärrystä siitä, miten ympäristö vaikuttaa dominanssistatuksessa ja immuunipuolustuksessa havaittavaan vaihteluun, ja näiden piirteiden vaikutuksiin yksilön kelpoisuudelle.
Individuals with a high dominance status are predicted to gain fitness-related benefits from prior access to limited, defensible resources, such as food and matings.
Teoria ennustaa, että yksilöt joilla on korkea dominanssistatus pääsevät paremmin käsiksi kelpoisuutta lisääviin, rajallisiin ja puolustettaviin resursseihin, kuten ruokaan ja parittelukumppaneihin.
I first experimentally test theoretical predictions on how major ecological factors, including food availability, predation risk and population density, influence behavioural decision-making in fight contests, especially with regard to the maintenance of dominance hierarchies between size-matched crayfish.
Ensimmäiseksi testaan teorioita siitä, miten ekologiset tekijät (esim. ravinnon saatavuus, saalistusriski, populaatiotiheys) vaikuttavat yksilön päätöksentekoon taistelutilanteissa, etenkin suhteessa dominanssihierarkioiden säilyvyyteen silloin, kun vastustajat ovat samankokoisia.
Using natural noble crayfish subpopulations with different crayfish plague history, I then explore whether variation in immune defence and crayfish plague resistance is potentially explained by local adaptation to the disease, or alternatively by geographical divergence.
Toiseksi tutkin rapuruttohistorialtaan eroavilla jokiravun luonnonpopulaatioilla, voiko immuunipuolustuksessa ja rapuruton vastustamisessa olevaa variaatiota selittää paikallisella sopeutumisella tautia vastaan tai maantieteellisillä eroavaisuuksilla.
My results also reveal evidence for geographical variation in resistance to the crayfish plague and immune defence that is, however, independent of historical disease outbreaks in the study subpopulations.
Tulokseni osoittavat myös, että rapuruton vastustamisessa ja immuunipuolustuksessa on maantieteellistä vaihtelua, jota ei voitu selittää tutkittujen osapopulaatioiden rapuruttohistorialla.
For example, in line with the asset-protection principle, individuals having achieved dominant status in a non-predation risk contest increase their submissive behaviours in the presence of a predation threat, giving subdominants the opportunity to win a larger percentage of bouts in the predation risk contest.
Esimerkiksi asset-protection teorian mukaisesti yksilöt, joilla oli korkea dominanssistatus saalistajien puuttuessa, lisäsivät subdominanttia käyttäytymistä saalistajien läsnäollessa.
By keeping noble crayfish experimentally under constant environmental conditions, I finally determine whether seasonal variation in immune defence is endogenously regulated.
Pitämällä jokirapuja kontrolloidussa ympäristössä selvitin onko kausiluonteinen vaihtelevuus immuunipuolustuksessa sisäisen kellon säätelemää.
Furthermore, for the first time in invertebrates, my results demonstrate reproduction-related endogenous seasonal variation in the immune defence of noble crayfish.
Lisäksi osoitan ensimmäistä kertaa selkärangattomilla, että immuunipuolustuksen vaihtelu on kausiluonteista sisäisesti säädeltyä ja mahdollisesti kytköksissä lisääntymiseen.
The main points of interest are two types of recycling: 1) the utilization of different leftover materials as replacements for existing products or as raw materials, and 2) the development of completely new kinds of recycling products and innovative recycling processes.
Työssä ollaan erityisesti kiinnostuneita kahdenlaisesta kierrätystavasta: 1) erilaisten ylijäämämateriaalien hyödyntämisestä olemassa olevien tuotteiden korvaajina tai uusien tuotteiden raaka-aineina sekä 2) täysin uudenlaisten kierrätystuotteiden ja innovatiivisten kierrätysprosessien kehittämisestä.
The industrial units studied cover the fields of Finland s traditional basic industries: the metal, wood-processing, and chemical industries.
Käsitellyt teollisuusyksiköt kattavat suomalaisen perusteollisuuden perinteiset alat: metalli-, puunkäsittely- ja kemianteollisuuden.
The circular economy is a topical issue in public policy and environmental social science.
Kiertotalous on ajankohtainen aihe yhteiskuntapolitiikassa sekä yhteiskuntatieteellisessä ympäristötutkimuksessa.
The primary data for this study consist of interview materials, questionnaires, and documentary sources.
Työn pääasiallinen aineisto koostuu haastattelumateriaaleista, kyselytutkimuksista sekä dokumenttiaineistoista.
The study identifies obstacles that prevent or delay the development of industrial recycling and seeks new solutions for overcoming these obstacles.
Työssä tunnistetaan sellaisia tekijöitä, jotka estävät tai hidastavat teollisen kierrätyksen kehittämistä sekä etsitään uudenlaisia ratkaisuja näiden esteiden ylittämiseksi.
Institutional feedback means maintenance of knowledge exchange between actors and groups of actors operating in different realities.
Institutionaalinen palaute tarkoittaa tiedonvaihdon ylläpitoa eri todellisuuksissa toimivien ihmisten ja ihmisryhmien välillä.
In an industrial context, institutional feedback may, for example, enable the development of new kinds of recycling opportunities and continuous intensification of the materials utilization.
Teollisuuden kontekstissa institutionaalinen palaute voi esimerkiksi mahdollistaa uudenlaisten kierrätystapojen kehittämisen sekä materiaalien hyödyntämiskäytäntöjen jatkuvan tehostamisen.
This dissertation challenges that conception and claims that often the most difficult obstacles are those that operate between the formal and the informal.
Tämä työ haastaa perinteisen tulkinnan ja väittää, että usein vaikeimmat esteet ovat sellaisia, jotka operoivat muodollisten ja epämuodollisten esteiden välimaastossa.
By means of an example, the study also demonstrates how an institutional feedback mechanism can be constructed and how it can be utilized to overcome practical problems and profound institutional obstacles.
Esimerkin avulla havainnollistetaan myös sitä, kuinka institutionaalinen palautemekanismi voidaan luoda ja kuinka sen avulla voidaan ratkaista käytännöllisiä ongelmia sekä ylittää syvällisempiä institutionaalisia esteitä.
This dissertation consists of four case studies that investigate the management of materials and other resources in industrial units located in the Bothnian Arc region of northern Finland.
Väitöskirja koostuu neljästä tapaustutkimuksesta, jotka tarkastelevat teollisuudessa käytettävien materiaalien ja muiden resurssien hallintaa raskaan teollisuuden yksiköissä Perämerenkaaren alueella Pohjois-Suomessa.
Traditionally, institutional obstacles have been considered either formal or informal.
Perinteisen tulkinnan mukaan institutionaaliset esteet ovat ensisijaisesti joko muodollisia tai epämuodollisia.
Policy recommendations for the management of complex operational environments and for the promotion of a circular economy and material efficiency are also presented.
Työssä esitetään myös politiikkatoimenpiteitä kompleksisten toimintaympäristöjen hallinnan kehittämiseen sekä konkreettisia suosituksia kiertotalouden ja materiaalitehokkuuden edistämiseen.
This dissertation shows different ways to identify, conceptualize, and study these two components of institutional feedback mechanisms.
Työssä esitetään erilaisia tapoja näiden kahden komponentin tunnistamiseen, käsitteellistämiseen sekä tutkimiseen.
At the same time the dissertation points out that once the disconnection has been identified, it is possible to reunite formal and informal realities.
Samaan aikaan väitöskirja osoittaa, että sen jälkeen kun katkennut yhteys muodollisen ja epämuodollisen todellisuuden välillä on tunnistettu, on myös mahdollista luoda uusi yhteys.
The key result of this study is a theoretical presentation of the structure and functioning of an institutional feedback mechanism.
Työn keskeisin tulos on teoreettisesti jäsennelty esitys institutionaalisen palautemekanismin rakenteesta ja toiminnasta raskaan teollisuuden kontekstissa.
Novel institutional feedback mechanisms may also offer new possibilities for overcoming obstacles in the development of recycling and the promotion of the circular economy in different sectors of society.
Innovatiivisella tavalla rakennetut institutionaaliset palautemekanismit voivat tarjota uudenlaisia mahdollisuuksia niiden esteiden ylittämiseen, joita materiaalien kierrättämisen kehittäminen ja kiertotalouden edistäminen jatkuvasti kohtaavat yhteiskunnan eri aloilla.
To function in a complex operational environment, an institutional feedback mechanism should consist of two components: the production of the right kind of knowledge (knowledge networking) and the management and maintenance of a network of actors that are central to the specific aims (network governance).
Voidakseen toimia kompleksisessa toimintaympäristössä, institutionaalisen palautemekanismin tulee koostua kahdesta komponentista: oikeanlaisen tiedon yhteisöllisestä tuottamisesta (engl.
Both types are considered especially from the perspectives of institutional obstacles and feedback mechanisms aimed at overcoming the obstacles.
Kumpaakin näistä kierrätystavoista tarkastellaan erityisesti institutionaalisten esteiden ja niiden ratkaisemiseen tähtäävien palautemekanismien näkökulmista.
They can be identified either as formal obstacles, such as legal or administrative problems, or as informal obstacles, such as problems related to routines or established practices.
Työn keskiössä ovat institutionaaliset esteet, jotka määritellään toisaalta muodollisiksi esteiksi eli esimerkiksi lainsäädännöstä johtuviksi hallinnollisiksi ongelmiksi ja toisaalta epämuodollisiksi esteiksi eli esimerkiksi vakiintuneista rutiineista ja toimintatavoista johtuviksi.
This dissertation offers a critical study of operations intended to develop a circular economy and industrial recycling of materials.
Tässä väitöskirjassa tarkastellaan kriittisesti kiertotalouden kehittämiseen ja teollisuudessa tapahtuvan materiaalien kierrättämisen edistämiseen tähtääviä toimenpiteitä.
This can be done by means of an institutional feedback mechanism that fits the local circumstances.
Uuden yhteyden luominen voi tapahtua olosuhteisiin soveltuvan institutionaalisen palautemekanismin avulla.
Operating in between disconnects formal (administrative) institutional reality from informal (operative) institutional reality.
Välimaastossa toimiminen katkaisee yhteyden muodollisen hallinnon todellisuuden ja epämuodollisen operatiivisen todellisuuden välillä.
It is challenging, if not impossible, to develop formal rules or ways of doing things related to a particular issue once the connection related to that issue has been cut off, because formal and informal realities are structurally dependent on one another.
Muodollinen ja epämuodollinen todellisuus ovat kuitenkin rakenteellisesti riippuvaisia toisistaan ja tämän vuoksi sääntöjärjestelmien tai epämuodollisten toimintatapojen asianmukainen kehittäminen on vähintäänkin haastavaa ellei mahdotonta tilanteessa, jossa yhteys todellisuuksien välillä on katkennut.
The aim was to produce a soft and easily mouldable ice cream that suits the intended purpose.
Tavoitteena oli saada aikaan pehmeä ja helposti muokattava jäätelö, joka soveltuu sille suunniteltuun käyttötarkoitukseen.
From this can be concluded that the study ice creams are accepted by the consumers as well.
Tästä voidaan päätellä, että koejäätelöt myös hyväksytään kuluttajien keskuudessa.
Ice creams were stored at different temperatures.
Jäätelöitä säilytettiin eri lämpötiloissa.
For the experimental study, 16 ice creams with different compositions were made.
Tutkimuksen kokeellisessa osiossa valmistettiin 16 erilaista jäätelöerää, joiden koostumus vaihteli.
The ice creams contained 12 or 6 % fat, different types of sugar compositions (A, B, C, D, E, F) and different concentrations of two types of stabilizer and emulsifier blends (A, B).
Rasvaa oli 6 tai 12 %, sokerinlähteitä oli kuusi erilaista (A, B, C, D, E ja F) ja stabilointi- ja emulgointiaineseoksia oli kaksi (A ja B).
In the sensory evaluation there were only one difference in sweetness found between the study ice creams and the commercial one.
Aistinvaraisessa arvioinnissa havaittiin pieni ero vain makeudessa koejäätelöiden ja kaupallisen jäätelön välillä.
The batches containing a greater amount of stabilizer and emulsifier were found to be a bit gummy.
Erät, jotka sisälsivät enemmän stabilointi- ja emulgointiainetta todettiin venyviksi.
The purpose of this study was to investigate the structure of ice cream, especially the effects of temperature, sugar composition and stabilizer-emulsifier concentration on the melt down, hardness and moulding properties of ice cream.
Tutkielman tarkoituksena oli tutkia jäätelön rakennetta, erityisesti lämpötilan, sokerikoostumuksen ja stabilointi- ja emulgointiainepitoisuuden vaikutusta jäätelön sulamis-, kovuus- ja muokkautumisominaisuuksiin.
The ice cream made with sugar composition D melted the fastest.
Sokerikoostumuksella D valmistettu jäätelö suli nopeimmin.
The softest ice creams were those stored at higher temperatures and those made with sugar composition C, D, E and F. The slowest melting ice creams were the ones containing greater amounts of stabilizers and emulsifiers.
Pehmeimmät jäätelöt saatiin aikaan säilytyslämpötilan ollessa korkeampi sekä sokerikoostumuksilla C, D, E ja F. Sulamiskokeessa hitaimmin sulavat jäätelöt sisälsivät eniten stabilointi- ja emulgointiainetta.