natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The contribution of C3 plants to SOC was estimated using a 𝛿13C mixing model, and soil and foliar δ15N values used to assess the importance of N2 fixation.
Maaperän ja lehtien δ15N arvoja käytettiin arvioitaessa N2 sidonnan merkitystä.
Daily water balances of the plantations and grasslands were computed using a simple water balance model and the SM measurements used for calibration purposes.
Vuorokautinen vesitase laskettiin mitatun kosteuden syvyysvaihtelun avulla kalibroidulla yksinkertaisella vesitasemallilla.
Soil hydraulic parameter values were derived using pedotransfer functions based on measured soil texture and SOC contents.
Maaperän vesitalouden kannalta keskeiset ominaisuudet arvioitiin maaperän raekoostumuksen ja orgaanisen hiilen pitoisuuden avulla.
This dissertation studies 20th-century Nordic historiography by analyzing the careers and scholarly works of Swedish economic historian Eli F. Heckscher (1879–1952) and Finnish historian Eino Jutikkala (1907–2006).
Tutkin Eli F. Heckscherin (1879–1952) ja Eino Jutikkalan (1907–2006) tieteellistä tuotantoa sekä uria historiantutkijoina 1900-luvun Ruotsissa ja Suomessa.
From this standpoint I examine the effects that their present personal and communal (national, academic, political, international, regional) ties and phenomena had on their scholarly work.
Sitten vertailen heidän tuotantojensa keskeisiä aihepiirejä ja sitä, millaisia henkilökohtaisia ja eri yhteisöihin (tutkijayhteisö, kansallinen, pohjoismainen, eurooppalainen) viittaavia teemoja he hyödynsivät selittäessään historiaa.
First I study the careers of Heckscher and Jutikkala as Nordic historians.
Eli F. Heckscher, Eino Jutikkala ja pohjoismainen yhteiskuntahistoria
Further, I investigate the historical syntheses of Heckscher and Jutikkala by studying two connected elements of historiographic operation, the representation of the past and the explanation/understanding of history, in their textual output.
Viimeiseksi tutkin historiantutkimuksen perustavanlaatuisia operatiivisia käytäntöjä analysoimalla menneisyyden esittämisen ja historian selittämisen suhdetta kohdetutkijoiden tuotannossa.
The comparative and critical reassessment of Jutikkala’s and Heckscher’s career and research themes shows that the historical syntheses they produced were normative master narratives with which they shaped national histories and positioned them within the international system of nations.
Jutikkalan ja Heckscherin tutkimuksissa menneisyyden esittämisen ja nyky-yhteiskunnan kannalta suotuisan kehityksen selittämisen välinen yhteys johti paikallisen historian ja yleisten normatiivisten yhteiskuntamallien jännitteiseen suhteeseen.
Methodologically, this study shows that the features of historical knowledge and historians’ self-understanding can be studied systematically by analyzing the main themes, concepts and relationship between historiographic representation and historiographic explanation.
Tutkimukseni hyödyntää moninäkökulmaisesti henkilölähtöisen ja tekstintulkinnallisen historiantutkimuksen menetelmiä.
With archive material and secondary literature I construct their intellectual relationship and position them in their national and regional academic communities and in the wider framework of European historiography.
He rakensivat historiallisen ja normatiivisen kehityskertomuksen sopeuttaakseen oman kansallisen ja pohjoismaisen yhteisön osaksi eurooppalaista porvarillista yhteiskuntajärjestelmää.
The main objective of this study is to construct their intellectual relationship, to find out how these two historians studied history and to uncover what kind of history they constructed for their societies.
Tutkin kohdetutkijoiden historiantulkintojen tietoteoreettisia ja yhteiskunnallisia ominaispiirteitä keskittymällä erityisesti heidän käyttämiensä käsitteiden ja selitysmallien rooleihin menneisyyden esittämisessä ja nyky-yhteiskuntaan viittaavissa historian selityksissä.
The thesis is divided into seven chapters.
Tutkimus koostuu seitsemästä eri luvusta.
The theory is modified in order to serve the purpose of this study better.
Teoriaa muokataan tämän tutkimuksen tarpeisiin sopivaksi.
The chosen festivals for this study are Flow Festival, Pori Jazz Festival, Ruisrock and Provinssi.
Tutkimus on toteutettu haastattelemalla neljää festivaalin artistituotantoa hoitavaa henkilöä, jotka työskentelevät seuraavilla musiikkifestivaaleilla Suomessa: Pori Jazz Festival, Flow Festival, Ruisrock ja Provinssi.
The basis of this study is Arto Kallioniemi’s theory of occupational profile that is divided into five sections.
Tutkimuksen pohjana käytetään Arto Kallioniemen viisiosaista ammattikuvateoriaa määrittä-mään ammattikuvan eri osa-alueita.
Not everyone would be up to the task as some of the skills cannot be taught or learned.
Kaikki pitävät ammattia tärkeänä, vaikkei se tai sen lopputulos olekaan suurelle yleisölle tuttu.
The knowledgebase for the job of an artist coordinator is large.
Artistikoordinaattoreiden käsitys omasta ammatistaan on hyvä.
The profession of an artist coordinator is an actual profession that requires special knowledge and skills.
Tutkimuksesta käy ilmi, että artistituottajan työtehtävät ovat monipuolisia ja ne vaativat monen-laista erityisosaamista.
The occupational role of the artist coordinator varies depending whether they work with people inside the organization or outside with artist representatives.
Artistituottajalla on useita ammattirooleja, jotka vaihtuvat riippuen siitä, kenen kanssa tuottaja työskentelee.
In the first chapter the background of the study is introduced.
Kolmannessa luvussa pureudutaan tutkimuksen metodologi-aan.
The sections are: 1) Occupational tasks, 2) Occupational role, 3) Knowledge of the field and personal qualities, 4) Occupational values and 5) Self-image of an artist coordinator.
Ammattikuvan osa-alueet tässä tutkimuksessa ovat: työtehtävät, ammattirooli, tietopohja, ammatilliset arvot ja tuottajuuskäsitys.
In this study, the occupational profile of artist coordinators as well as artist hospitality at different music festivals in Finland was explored.
Lisäksi tutkitaan, miten artistituo-tantoa tehdään eri musiikkifestivaaleilla Suomessa ja millaisia tiimejä kyseisen tuotannon alueen parissa työskentelee.
In the second chapter the theoretical framework is presented and the third chapter presents the methodological approach.
Johdanto taustoittaa tutkimusta ja toinen luku esittelee tutkimuksen teoreettiset lähtökohdat.
The fourth chapter concentrates on introducing the festivals presented in this study and the fifth presents the data analysis.
Viidennessä luvussa analysoidaan koottu haastatteluaineisto ja kuudes luku esittelee johtopäätökset ja esittelee jatkotutkimusaiheita.
"Please make sure there are no bugs in the area" : An insight to artist hospitality at Finnish music festivals
Tässä arts management -oppinaineen pro gradu -tutkielmassa pyritään selvittämään, millainen on suomalaisten musiikkifestivaalien artistituottajan ammattikuva.
The occupational values of an artist coordinator derive from many different places such as their current or previous working experiences.
Tuottajan tietopohja muodostuu muun muassa aikaisemman työkokemuksen, koulutuksen ja alakohtaisesta tietämyksen perusteella.
Thus, reflexive self-understanding implies openness towards other nationalities.
Refleksiivinen itseymmärrys merkitsee siten avoimuutta toisia kansallisuuksia kohtaan.
National identity is a general, more or less shared meaning structure.
Kansallinen identiteetti on yleinen enemmän tai vähemmän yhteisesti jaettu merkitysmuodostelma.
The present study examined the Finnish national identity in relation to other spatial identities, such as local or European identity.
Tutkimuksessa selvitän kansallisen identiteetin asemaa suhteessa muihin spatiaalisiin identiteetteihin, kuten paikalliseen ja eurooppalaiseen identiteettiin.
The aspect of identity which is based on categorization and comparison could be called identity for others.
Identiteetin kategoriointiin ja vertailuun perustuvaa puolta voidaan kutsua identiteetiksi muille.
Data were drawn from a sample of 179 respondents who represented the adult population in the year 1993.
Vuonna 1993 kerättiin kaikkia ihmisryhmiä edustava tutkimusaineisto Kymenlaaksossa Pyhtään kunnassa asuvalta satunnaisesti valitulta 179 vastaajalta.
Those who held positive attitudes to immigrants associated Finnishness with both positive and negative traits.
Maahanmuuttajiin hyväksyvästi suhtautuvat esittävät suomalaisuuden sekä positiivisia että negatiivisina luonteenpiirteinä.
The other aspect of the national identity is identity for ourselves, which emphasizes self and cultural self-understanding.
Kansallisella identiteetillä voi olla myös itseyttä ja kulttuurista itseymmärrystä korostava identiteetti meille –aspekti.
Despite the lack of differences in the strength of Finnish identification, those with more education to a greater extent relativized their Finnishness.
Vaikka suoria eroja nimellisen suomalaiseksi identifioitumisen vahvuudessa ei ole, enemmän koulutetut kuitenkin suhteellistavat eri tavoin suomalaisuuttaan enemmän.
Those who did not produce any spontaneous response to a request to define Finnishness were more likely to be anti-immigrant.
Ne, jotka eivät osanneet antaa mitään spontaania kuvausta kysymykseen, mitä suomalaisuus on, olivat selvästi muita torjuvampia.
With regard to Finnish identification, few differences between age, educational or SES groups were found.
Suomalaiseksi identifioitumisen vahvuuden suhteen ei ole juuri eroja erilaisten ryhmien välillä, esim. iän, koulutuksen tai sosiaalisen aseman suhteen.
Those who share it, identify with a nation according to their beliefs of what national identity consists of.
Sen piiriin kuuluvat ihmiset samastuvat kansakuntaan kansallista identiteettiä koskevan käsityksensä mukaisesti.
The contents of national identity were examined using a quantitative word-assessment method, and related to different forms of identification.
Kansalliselle identiteetille annettuja sisältöjä tutkittiin kvantitatiivisella sanojen arviointimenetelmällä.
A modern marketing oriented "image-of-Finland" identity represents identity for others.
Moderni Suomi-kuva -identiteetti edustaa ulkoa annettuihin kriteereihin vastaavaa identiteettiä muille.
Pro-immigrant attitude was related to an emphasis on cultural Finnishness and a de-emphasis on comparative and status-oriented Finnishness.
Maahanmuuttajiin avoimesti suhtautuvat korostavat kulttuurista suomalaisuutta ja pitävät vertailuorientoitunutta statuksellista suomalaisuutta vähemmän merkityksellisenä.
The focus was on the representation of the Finnish national identity, the limits and components of this identity, and on the position of national identification among all human identifications.
Empiirisellä aineistolla haettiin vastausta kysymyksiin, millainen on suomalainen kansallinen identiteetti, millaisia seikkoja luetaan osaksi kansallista identiteettiä ja mikä on kansallisen identifioitumisen asema ihmisten identifikaatioiden joukossa.
Older respondents regarded the moral-anthropomorphic aspects of identity as more important.
Inhimillis-moraaliset identiteetin sisällöt ovat selvästi tärkeämpiä iältään vanhemmille.
Among the respondents with lower level of education, the emphasis on cultural Finnishness clearly predicted pro-immigrant attitudes.
Vähemmän koulutettujen keskuudessa kulttuurisuomalaisuuden painotuksella oli selvä yhteys avoimuuteen.
The younger respondents felt relatively more Finnish in the company of foreigners than did the older generations, to whom being with friends and in other close relationships stood out as contexts of national identification.
Nuoret kokevat itsensä vanhempiin sukupolviin verrattuina suomalaisemmiksi ollessaan ulkomaalaisten kanssa.
Changes in the representation of Finnishness are suggested by differential weights given by respondents to different aspects of the national identity.
Kansallisen identiteetin sisältöjen erilaisista painotuksista saadaan viitteitä suomalaisuuden muutoksesta.
The development of air protection is approached from the perspectives of politicisation and institutionalisation.
Ilmansuojelun kehittymistä lähestytään politisoitumisen ja institutionalisoitumisen näkökulmista.
The paper also discusses the inequitable distribution of the negative effects of air pollution between the residents of different districts.
Tutkimus käsittelee myös ilmansaastumisen haittojen epäoikeudenmukaista jakautumista eri kaupunginosien asukkaiden välillä.
This approach enables the contextualisation of the development of air protection as part of the local history of post-war Helsinki.
Lähestymistapa mahdollistaa ilmansuojelun kehityksen kontekstualisoinnin osana sotienjälkeisen Helsingin paikallishistoriaa.
The dissertation is based on the research traditions of environmental politics and urban environmental history.
Tutkimus sijoittuu ympäristöpolitiikan ja urbaanin ympäristöhistorian tutkimusperinteisiin.
The smoke and fumes of the city : Air protection in Helsinki from 1945 to 1982
Kaupungin savut ja käryt : Helsingin ilmansuojelu 1945-1982
The dissertation research material gave rise to the following major research themes: the economic dimension of the air issue, the role of science in the formation of the environmental problem, and the establishment of norms for acceptable air quality and reasonable limits to air pollution in the urban environment.
Aineiston kautta tutkimuksen merkittäviksi teemoiksi nousivat ilmakysymyksen taloudellinen ulottuvuus, tieteen rooli ympäristöongelman rakentumisessa sekä rajankäynti kaupunkiympäristön kohtuullisesta saastumisesta ja hyväksyttävän ilmanlaadun rajoista.
The dissertation concludes that air protection in Helsinki became a local success story although it was long marred by inefficiency and partial failure.
Työssä identifioidaan Helsingin ilmansuojelu paikalliseksi menestystarinaksi, vaikka sitä sävyttivät pitkään ilmansuojelun tehottomuus ja osittainen epäonnistuminen.
The period studied ends in 1982 when the Air Protection Act entered into force, thus institutionalising air protection in Finland as a socially governed environmental matter.
Tarkasteluajanjakso päättyy vuoteen 1982, jolloin ilmansuojelulaki tuli voimaan ja sinetöi institutionalisoituneen ilmansuojelun Suomessa osaksi yhteiskunnallisesti hallinnoituja ympäristökysymyksiä.
The air issue emerged during the 1950s in neighbourhood disputes and was exacerbated into a larger problem in the late 1960s.
Ilmakysymys rakentui 1950-luvulta alkaen pihapiirin kiistoista kärjistyäkseen 1960-luvun jälkipuoliskolla aiempaa laajemmaksi ongelmaksi.
The social ways of dealing with air pollution and the emergence of air protection are analysed in the light of case-specific air quality disputes from both factual and discursive perspectives.
Ilmansaastumisen yhteiskunnallisia käsittelytapoja ja ilmansuojelun muotoutumista on analysoitu tapauskohtaisten ilmanlaatukiistojen kautta sekä fakta- että diskursiivisesta näkökulmasta.
The dissertation presents the major sources of air pollution in Helsinki and describes the deterioration of air quality in a society which emphasised the primacy of economic prosperity.
Työssä esitellään Helsingin merkittävimpien ilmansaasteiden päästölähteiden kehitys ja kuvaillaan ilmanlaadun heikentymistä taloudellisen hyvinvoinnin ensisijaisuutta korostaneessa ilmapiirissä.
Air protection in Helsinki developed from small-scale policies focused on individual cases into a large, institutionalised air protection system managed by experts.
Ilmansuojelun historiallinen kaari kulki Helsingissä pienestä, yksittäistapauksiin keskittyvästä ilmansuojelupolitiikasta kohti suurta ilmansuojelupolitiikkaa, eli asiantuntijoiden hallitsemaa institutionalisoitunutta ilmansuojelujärjestelmää.
The dissertation also investigates how air pollution grew into a social issue and presents various discursive ways of analysing air pollution and protection.
Tutkimuksessa tarkastellaan myös ilmansaastumisen rakentumista yhteiskunnallisena kysymyksenä sekä erilaisia diskursiivisia tapoja jäsentää ilmansaastumista ja -suojelua.
The smoke and fumes of the city: Air protection in Helsinki from 1945 to 1982 This dissertation examines air pollution and air protection in post-war Helsinki.
Kaupungin savut ja käryt Ilmansuojelu Helsingissä 1945-1982 Tutkimuksessa selvitetään ilmansaastumisen ja -suojelun kehittymistä sotienjälkeisessä Helsingissä.
The event history of air protection is described through an analysis of the material, including source criticism.
Ilmansuojelun tapahtumahistoria on kuvailtu lähdekriittisen aineistoanalyysin perusteella.
The primary research material consists of municipal documents and newspapers, while supplementary material includes journal articles and interviews.
Työn pääasiallisena aineistona ovat kunnallishallinnon asiakirjat sekä sanomalehtiaineisto.
Concurrent to the formation of the field of environmental protection in Finland, an air protection organisation was established in the 1970s in Helsinki.
Rinnakkain kansallisen ympäristönsuojelun kentän muotoutumisen kanssa rakennettiin Helsingissä 1970-luvun aikana ilmansuojelun organisaatiota, jonka myötä ilmansuojelu vakiintui osaksi kunnallishallintoa.
I shall approach the subject mainly via the ideas of phenomenologically disposed humanistic geography and environmental psychology, while staying within the context of literary research.
Väitöskirjassani lähestyn käsitettä erityisesti fenomenologisesti painottuneen, ihmisen subjektiiviseen paikkakokemukseen keskittyvän humanistisen maantieteen sekä ympäristöpsykologian teorioiden kautta.
My analysis of the novels is premised on the proposition that in order to come into contact with the spirit of a certain place, we need to examine the crossroads of place and memory in its different forms.
Tutkimukseni lähtökohtana on oletus, että paikan hengen olemuksen ja kokemuksen ymmärtämiseksi on hyödyllistä tarkastella erityisesti paikan ja muistin yhteyttä eri muodoissaan.
The readings of the novels are organized thematically to expose the formation of genius Londinii from different angles, varying in the interrelationship of place and memory and the impact of individual versus collective perspective.
Tutkimuksen temaattisesti jäsennellyssä analyysiosuudessa tarkastelen Lontoon oman paikan hengen — genius Londiniin — olemusta useasta eri perspektiivistä ja erilaisia muistin muotoja ja metaforia hyödyntäen.
The first three chapters focus on the novels of Peter Ackroyd, Maureen Duffy, and Michael Moorcock, examining the evolution of genius loci in a city with immemorial layers of past, in a city serving as a place of growth, and in a city threatened by a collective crisis.
Maureen Duffyn Capital ja Peter Ackroydin The House of Doctor Dee tarjoavat kaksi rinnakkaista tulkintaa genius locin ja historiallisen jatkuvuuden yhteydestä kaupungissa, jonka vuosituhantinen historia rakentuu ylimuistoisista kollektiivisen muistin kerrostumista.
The short fiction of Djuna Barnes (1892–1982) and Jean Rhys (1890–1979) conveys intense moments of human characters interacting with material things.
Tutkin esineitä kahden englanninkielisen modernistikirjailijan, Djuna Barnesin (1892–1982) ja Jean Rhysin (1890–1979) novelleissa.
This study explores the ways in which such interpretations are produced by narrative experientiality, especially the evocation of embodied, affective experiences of material things.
Tutkimukseni osoittaa, että myös näiden kriittisten sävyjen tulkinta lepää perustavien ruumiillisten merkitysten ja kokemusten varassa.
This is part of the way the two writers draw upon and develop modernist ideas and aesthetics, focus on lived experience and challenge the borders between the individual and the world, the human and the nonhuman.
Näissä teksteissä toistuvat affektiivisesti latautuneet aistikokemukset, joissa vaatteet, esineet ja tilojen aineelliset puitteet ovat keskeisessä asemassa, ja raja inhimillisen ja ei-inhimillisen, subjektin ja objektin välillä usein hämärtyy.
The analyses suggest a broader inclusion of materiality and worldly experience within the interpretation of Barnes’s and Rhys’s work and within canonized modernism.
Aatehistoriallisesti ammennan myös esineisiin liittyvästä aikalaiskeskustelusta Barnesin ja Rhysin tekstien ympärillä.
With the help of theoretical insights into embodied cognitive narratology and phenomenology as well as new materialist thinking combined with a variety of theoretical perspectives contemporary to the texts studied, the analyses investigate the ways in which cultural values suggested by the texts are entangled with basic, embodied experiences of being in the material world, and the ways such experiences can be evoked in the reader.
Lukiessamme kirjallisuutta emme ole vain tiedollisen ajattelun varassa tai tempautuneita pään sisäisiin mielikuvitusmaailmoihin; olemme ruumiillisia olentoja aineellisessa maailmassa, ja kokemuksemme tästä maailmasta vaikuttavat siihen, miten ymmärrämme niitä fiktiivisiä kokemuksia ja maailmoita, joita kirjallisuus kutsuu meidät kuvittelemaan.
Barnes’s and Rhys’s stories invite sociocultural interpretations related to issues such as commodification and consumerism, marginality and belonging, and gendered power relations.
Kummankin kirjailijan tuotannossa aistikokemukset esineistä ovat kiinteästi yhteydessä kriittisiin huomioihin kulutusyhteiskunnasta ja sukupuolittuneista valtarakenteista.
The attention to experienced materialities offers additional support especially for readings that focus on the stories’ reparative potential as regards their point of view on agency and subjecthood and their evocation of posi- tive affect, yet it also allows for the pairing of these affirmative tones with the recognition of the critical potential of the works.
Toisaalta tunteiden ja materiaalisuuden tarkastelu mahdollistaa uusia myönteisiä ja reparatiivisia tulkintoja, joissa "esineellistetyt" henkilöhahmot näyttäytyvätkin uhrien sijasta toimijoina.
This study analyzes the way material things are present in such moments, and discusses their roles in the evocation of spatiality and temporality, their fictional agency and their part in literary affectivity and meaning-making.
Tutkin, miten aineellinen maailma rakentaa ajan ja tilan kokemuksia, millaisina toimijoina kirjallisuuden esineitä voi tarkastella, millaisia tunteita teksteissä ilmaistaan esineiden avulla, ja mikä on esineiden rooli tekstien merkityksenmuodostuksessa.
Clothes and furniture along with other material items, both human-made and of the natural world, have central roles in how the stories invite interpretation and affective response.
Lyhyt novellimuoto sekä tekstien modernistiset piirteet korostavat yksittäisten esinemotiivien tärkeyttä ohimenevien, merkityksellisten hetkien tavoittamiselle sekä tunteellisessa että tulkitsevassa lukemisessa.
The study shows how paying attention to the entanglements of the material and the cultural, humans and things, open new possibilities of interpretation and shift readers’ understanding of modernist fiction and the experientiality of stories, and how the stories in turn can shed light on the real-world relations between the human and the nonhuman.
Tutkimukseni laajentaa kuvaa modernistisen kirjallisuuden suhteista aineelliseen maailmaan, nostaa näkyviin aiemmin vähälle huomiolle jääneitä tekstejä sekä valottaa kirjallisuuden kokemuksellisuuden ruumiillista ja aineellista perustaa.
The analyses contribute to the discussion of narrative experientiality by highlighting it as an embodied phenomenon rooted in the material world.
Tutkimukseni tarkastelee aineellisen maailman ja konkreettisten esineiden roolia kirjallisuuden kokemuksellisuuden ja tunnevaikutusten rakentumisessa.
Life events such as pregnancy may affect physical activity as well as mental well-being.
Raskauden kaltaiset elämäntapahtumat saattavat vaikuttaa sekä liikunta-aktiivisuuteen että henkiseen hyvinvointiin.