natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Their reaction products may also participate in the formation and growth of new particles which affect the radiation balance of the atmosphere, and thus climate, by scattering and absorbing shortwave and longwave radiation and by modifying the radiative properties, amount and lifetime of clouds.
Niiden reaktiotuotteet voivat myös osallistua uusien hiukkasten muodostumiseen ja kasvuun, millä voi olla vaikutusta ilmakehän säteilytaseeseen ja tätä kautta myös ilmastoon.
The measured emission data and other available observations of the emissions of the principal boreal trees have been used in a biogenic emission model developed for the forests in Finland.
Saatuja tuloksia on käytetty yhdessä muiden boreaalisilla puilla tehtyjen päästömittaustulosten kanssa Suomen metsiä varten kehitetyssä päästömallissa.
The model utilizes satellite landcover information, Finnish forest classification and hourly meteorological data to calculate isoprene, monoterpene, sesquiterpene and other VOC emissions over the growing season.
Malli perustuu lisäksi maankäyttötietoihin, suomen metsille kehitettyyn luokitukseen ja meteorologisiin tietoihin, joiden avulla se laskee metsien hiilivetypäästöt kasvukauden aikana.
Globally, anthropogenic VOC emissions are far surpassed by the biogenic ones, making biogenic emission inventories an integral element in the development of efficient air quality and climate strategies.
Tämän vuoksi luonnon päästöjen arviointi on tärkeää kun halutaan kehittää tehokkaita ilmanlaatu- ja ilmastostrategioita.
The isoprene emissions from the boreal forest are fairly low - the main isoprene emitters are the low emitting Norway spruce and the high emitting willow and aspen, whose foliage, however, only represents a very small percentage of the boreal leaf biomass.
Metsän isopreenipäästö on suhteellisen pieni – Suomessa tärkein isopreeniä päästävä puu on vähäpäästöinen kuusi, koska runsaspäästöisten pajun ja haavan osuus metsän lehtimassasta on hyvin pieni.
The isoprene, monoterpene and sesquiterpene emissions of the most prevalent boreal tree species in Finland, Scots pine, have been measured and their seasonal variation and dependence on temperature and light have been studied.
Työssä on tutkittu Suomen yleisimmän boreaalisen puun eli männyn hiilivetypäästöjen vuodenaikaisvaihtelua sekä päästöjen riippuvuutta lämpötilasta ja valosta.
The main compounds emitted by the boreal forest throughout the growing season in Finland are alpha- and beta-pinene and delta-carene, with a strong contribution of sabinene by the deciduous trees in summer and autumn.
Suomen metsien päästöt koostuvat koko kasvukauden ajan suurelta osin alfa- ja beta-pineenistä sekä delta-kareenista.
Development of biogenic VOC emission inventories for the boreal forest
Tämä tutkimus käsittelee boreaalisen metsän hiilivetypäästöjä.
This thesis is focused on the VOC emissions from the boreal forest, the largest terrestrial biome with characteristic vegetation patterns and strong seasonality.
Sille on tyypillistä puulajien suhteellisen pieni kirjo sekä olosuhteiden ja kasvun voimakkaat vuodenaikaisvaihtelut.
During the time period 166 842 implants were installed and 2351 were removed.
Tarkasteluajanjaksolla rekisterin tietojen mukaan Suomessa asetettiin 166 842 implanttia.
Patients age, gender, biomaterial use, irradiation and smoking were considered risk factors for implant survial.
Naissukupuoli, ikä ja tupakointi ovat riskitekijöitä, jotka tulee huomioida implanttihoidon suunnittelussa.
The objective of this study was find out the use of dental implants, bone grafts and membrane materials used in implant dentistry between 2005-2015 in Finland.
Hammasimplanttihoito Suomessa vuosina 2005-2015 : aineisto implanttirekisteristä
The statutory implant registry was maintained by the National Institute for Health and Welfare.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) aloitti implanttirekisterin ylläpidon 01.11.2009.
Variables from the implant registry included the patient's gender, age, medical history, indications for implantation, augmentation area, installed fixtures, bone grafts and membranes, complications, removed fixtures and removal indications.
Tiedoista analysoitiin implantoinnin yleisiä ja paikallisia taustatekijöitä sekä implanttien poistosyitä.
The most frequently used bone graft materials were bovine bone graft and autograft, whereas collagen membrane was the most used membrane material.
Ilmoituksien perusteella luukorvikkeita tai muita luun määrää lisääviä menetelmiä käytettiin lähes neljäsosassa leikkauksista.
Variables were analyzed by using statistical analysis software IBM® SPSS® Statistics (v24).
Biomateriaaleja (luusiirteitä ja kalvomateriaaleja) käytettiin 25 304 kpl. Poistoilmoituksia saatiin 1938 kpl ja poistettuja implantteja oli 2351 kpl.
Biomaterials were often used with two-step procedure and mostly in the maxilla.
Yli puolet implanteista asetettiin useimmiten 40-69 -vuotiaille, naisille useammin kuin miehille.
Yet, despite its wide-ranging importance, it remains to be defined how UPS is regulated, especially in vivo.
UPJ:n merkityksellisyydestä huolimatta sen säätelymekanismit tunnetaan kuitenkin edelleen huonosti, etenkin in vivo.
Further, minor knockdown of ubh-4 resulted in a short lifespan extension without affecting progeny amounts.
Lisäksi lievä ubh-4:n ekspressiotason lasku sai aikaan vähäisen eliniän pidentymisen, vaikuttamatta kuitenkaan sukkulamatojen jälkeläismäärään.
The catalytic core of the UPS is the proteasome, a complex holoenzyme composed of multiple different subunits with varying functions.
UPJ:n katalyyttinen ydin on proteasomi: monimutkainen holoentsyymi, joka koostuu useista alayksiköistä joilla on eri funktioita.
Disruptions in the UPS are associated with many pathological conditions, including aging-related neurological diseases (such as Alzheimer's, Parkinson's, or Huntington's disease), as well as different cancers.
UPJ:n toiminnan häiriöt liittivät läheisesti eri tauteihin, kuten moniin ikääntymiseen liittyviin hermorappeumasairauksiin (esim. Alzheimerin, Parkinsonin ja Huntingtonin tauti), ja erilaisisiin syöpiin.
In the future, the recognized significance of UPS in the development and progress of different diseases is only likely to grow.
Tulevaisuudessa UPJ:n tunnustettu merkitys eri sairauksien synnyssä ja kehityksessä todennäköisesti vain kasvaa, joten järjestelmän sääntelymekanismien ymmärrys on perustavanlaatuisen tärkeää.
The purpose of this thesis was to provide new information on UPS modulation in a living, multicellular organism, with the help of the model organism Caenorhabditis elegans.
Tämän väitöskirjan tarkoituksena oli löytää ja karakterisoida uusia UPJ:n säätelijöitä elävässä, monisoluisessa organismissa, käyttäen mallieläimenä Caenorhabditis elegans-sukkulamatoa.
Proteasome inhibitors (e.g. Bortezomib) are in use as cancer therapeutics (e.g. in refractory multiple myeloma and mantle cell lymphoma), but dose-limiting toxicities, drug-resistance and other adverse side-effects have created an acute need for identifying alternative targets that modulate the UPS.
Proteasomi-inhibiittoreita (esim. Bortezomib) käytetään yleisesti syöpähoidoissa (esim. multippelimyeloomassa ja vaippasolulymfoomassa), mutta näihin lääkkeisiin liittyvä toksisuus, potentiaalinen resistanssi ja muut haitalliset sivuvaikutukset ovat luoneet akuutin tarpeen vaihtoehtoisille UPJ:tä sääteleville hoitokohteille.
In addition, both positive nuclear and high cytoplasmic UCHL5-immunoexpression associated with better prognosis in PDAC.
Positiivinen nukleaarinen ja korkea sytoplasminen UCHL5-immunoekspressio liittyivät parempaan ennusteeseen haiman duktaalikarsinoomassa.
In C. elegans, UBH-4 expression was demonstrated to be regulated by the ageing-regulating Insulin/IGF-1 signaling (IIS) pathway through the transcription factor DAF-16 in a tissue-specific manner.
Sukkulamadoilla ubh-4-ekspressiota sääteli ikääntymiseen liittyvä insuliini/IGF-1 signalointireitti (IIS) kudos-riippuvaisesti DAF-16/FOXO-transkriptiotekijän kautta.
The ubiquitin-proteasome system (UPS) is the major cellular pathway for controlled protein degradation, and, together with the autophagy-lysosome pathway, it is a central player in maintaining protein homeostasis.
Ubikitiini-proteasomijärjestelmä (UPJ) on tärkeä proteiinien hajotusjärjestelmä, joka yhdessä autofagia-lysosomijärjestelmän kanssa ylläpitää solujen proteiinitasapainoa.
In the first part of the study, it was established that UCHL5/UBH-4, a proteasome-associated deubiquitinating enzyme (DUB), modulates proteasome activity in C. elegans, and additionally increases the degradation of proteotoxic proteins in human cancer cells.
Projektin ensimmäisessä osassa osoitettiin, että UCHL5/UBH-4, proteasomiin liittyvä deubikitinaasi, eli proteasomisubstraateista ubikitiinia poistava entsyymi, säätelee proteasomin aktiivisuutta C. elegans-sukkulamadoilla.
Positive UCHL5-immunoexpression was also linked to enhanced survival in the subgroups of gastric cancer patients with small tumors (<5 cm) or stages I-II of the disease.
Mahasyövässä positiivinen UCHL5-immunoekspressio korreloi nousseen elinajan ennusteen kanssa niillä potilailla, joilla oli pieni kasvainkoko (<5 cm), tai I-II-vaiheen syöpä.
This thesis identified UCHL5/UBH-4 as a new proteasome modulator, and further UCHL5 as a novel prognostic marker with potential clinical relevance.
Tässä väitöskirjassa osoitettin, että UCHL5/UBH-4-deubikitinaasi säätelee proteasomin toimintaa ja lisäksi UCHL5 on uusi prognostinen syöpämarkkeri, jolla on potentiaalisesti kliinistä merkitystä.
UCHL5-immunoexpression correlated with increased survival in the subgroup of patients with lymph node-positive (Dukes C/stage III) rectal cancer.
Korkea UCHL5-immunoekspressio oli yhteydessä kasvaneen eliniän odotteen kanssa potilailla, joilla oli imusolmuke-positiivinen (Dukes C/vaihe III) peräsuolensyöpä.
Further, the aim was to investigate the potential role of an identified proteasome regulator UCHL5/UBH-4 as a biomarker in three gastrointestinal cancers: colorectal cancer (CRC), gastric cancer (GC) and pancreatic ductal adenocarcinoma (PDAC).
Tavoitteena oli lisäksi tutkia projektin aikana tunnistetun UCHL5/UBH-4-proteasomisäätelijän potentiaalista syöpämarkkeriroolia eri ruoansulatuskanavan alueen syövissä.
UCHL5 tumorexpression was scored with immunohistochemistry from representative patient tumor samples in CRC, GC and PDAC.
Projektin toisessa osassa UCHL5:n tuumori-ekspressiota arvioitiin immunohistokemiallisesti paksusuolensyöpä-, mahasyöpä- ja haiman duktaalikarsinooma-potilaiden kasvainnäytteistä.
For this reason, they are also favored by sports nutrition industry.
Siksi ne ovat suosittuja myös erilaisissa urheilijoiden lisäravinnevalmisteissa.
Milk whey proteins, especially α-lactalbumin and β-lactoglobulin, are valuable to human nutrition due to their excellent amino acid composition.
Maidon heraproteiinit, erityisesti α-laktalbumiini ja β-laktoglobuliini, ovat ravitsemuksellisesti erinomaisia ja monipuolisia aminohappojen lähteitä.
In food products, proteins often constitute with a desired technological function, such as their water-binding, foaming and emulsifying properties.
Elintarvikkeissa proteiineilla on ravintoarvonsa lisäksi tärkeitä teknologisia tehtäviä, ja niitä voidaankin lisätä tarkoituksellisesti esimerkiksi parantamaan vaahtoutumista, sitomaan vettä tai emulgaattoreiksi.
Perhaps even more importantly, oxidation of proteins can lead to their compromised bioavailability and loss of nutritive value, if the so called essential amino acid residues are affected.
Proteiinien ei-toivotun hapettumisen tärkeimmät seuraukset ovat hyväksikäytettävyyden ja ravitsemuksellisen arvon heikkeneminen, erityisesti mikäli hapettumista on tapahtunut ns. välttämättömissä aminohapoissa.
However, the milk whey proteins are particularly rich in amino acids such as cysteine, methionine, tryptophan and tyrosine, which are all known to produce oxidation products other than carbonyl form.
Tämä menetelmä on kuitenkin erityisen epäedustava maidon heraproteiineille, joissa useat tyypilliset aminohapot kuten kysteiini, metioniini, tryptofaani ja tyrosiini voivat hapettuessaan tuottaa muitakin kuin karbonyyliyhdisteitä.
The results gathered in this study showed that carbonyl formation was often secondary to other amino acid oxidation modifications in the chosen peptides.
Tämän väitöskirjatyön tulokset osoittivat, että karbonyylimuotoiset hapettumistuotteet olivat todella useimmiten toissijaisia tutkittujen peptidien kaikista havaituista hapettumismuutoksista.
In addition to the confirmed main target sites of MCO, this study proposes several promising peptides that could be used as markers of oxidation for monitoring the oxidative status of full whey proteins.
Näiden yksittäisten tyypillisten hapettumiskohteiden tunnistamisen lisäksi väitöskirjatyön tuloksena ehdotetaan useita peptideitä, joiden hapettumisen tilaa voitaisiin seurata ns. kohdennettuina ja edustavina merkkiyhdisteinä kokonaisten heraproteiinien ravitsemuksellisen laadun arvioinnissa.
The purpose of this dissertation study was to establish a novel protocol for the investigation of protein oxidation via peptides produced by trypsin digestion.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli kehittää uusia nykyaikaisia määritysmenetelmiä heraproteiinien hapettumisen tutkimuksen avuksi, erityisesti nestekromatografia–massaspektrometriaa (LC–MS) hyödyntäen.
Fractionation was achieved with a developed preparative-HPLC-MS method, and the collected peptides were oxidized individually in metal-catalyzed oxidation (MCO with Fenton chemistry) conditions for 14 days in +37 °C.
Näin eristettyjä peptideitä hapetettiin 14 vrk metallikatalysoiduissa olosuhteissa +37 °C:ssa ja osanäytteitä kerättiin 0, 1, 4, 7, 10 ja 14 vrk. Hapettumismuutosten tutkimuksen päätyökaluna käytettiin nestekromatografi–kvadrupoli-ioniloukku-massaspektrometria sähkösumutusionisaatiota käyttäen.
Only 50% of the included lysine residues were observed to oxidize into the most typical carbonyl form, whereas all of the studied methionine residues as well as most tryptophan and cysteine residues were found to be very prone to oxidize.
Esimerkiksi lysiineistä vain 50 % hapettui tunnetuimpaan α-AAS-muotoonsa, jota on pidetty yhtenä tärkeimmistä hapettumisen merkkiyhdisteistä.
The currently available methods, also used in milk studies, include a very general spectrophotometric measurement of carbonyl compounds which are typically formed by many oxidation reactions.
Proteiinien laadun arviointiin tarvitaankin uusia työkaluja, sillä perinteisin hapetustuotteiden määritysmenetelmä perustuu vain hyvin yleispätevään karbonyylimuotoisten yhdisteiden spektrofotometriseen mittaukseen.
Furthermore, LC–ESI-QIT-MSn methods including UV/VIS and fluorescence detectors, were created to investigate the site-specific oxidation modifications in the studied peptides.
Tunnistukset perustuivat moninkertafragmentaatiomassaspektrien lisäksi UV/VIS- ja fluoresenssi-ilmaisimilla kerättyyn tietoon.
In addition, the created and proven analysis protocol provides a valuable basis for further investigations of food protein and peptide oxidation and interaction studies.
Tutkimuksessa kehitettiin menettelytapa, jossa heraproteiinit hydrolysoitiin entsymaattisesti luonnollisella trypsiinillä, sekä syntyneet peptidit eroteltiin preparatiivisella kromatografialla ja kerättiin osafraktioikseen jatkotutkimuksiin.
Different classes of organics are investigated.
Työssä tutkitaan erityyppisiä orgaanisia aineita.
The second class of organics is represented by n-nonane and n-propanol.
Toisen tutkitun orgaanisten aineiden ryhmän muodostavat n-nonaani ja n- propanoli.
The members of the first class are four dicarboxylic acids (succinic, glutaric, malonic and adipic).
Ensimmäisen tutkitun ryhmän muodostavat neljä dikarboksyylihappoa: maloni-, sukkiini-, glutaari- ja adipiinihappo.
Although the n-nonane - n-propanol mixture is far from being ideal, CNT seems to behave fairly well, especially when calculating the cluster composition.
Vaikka n-nonaani - n- propanoliseos on kaukana ideaaliseoksesta, klassinen nukleaatioteoria vaikuttaa toimivan hyvin, erityisesti klusterien koostumusta ennustettaessa.
Their thermophysical properties are well established, and experiments on these substances have been performed.
Niiden fysikaaliset ominaisuudet tunnetaan hyvin, ja laboratoriomittauksia niiden käyttäytymisestä on saatavilla.
There are two types of nucleation: homogeneous, where the clusters appear in a uniform phase, and heterogeneous, when pre-existing surfaces are available and clusters form on them.
Nukleaatiota on kahta tyyppiä: homogeenista, jossa nukleoituneet klusterit muodostuvat puhtaaseen faasiin; sekä heterogeenista, jossa klusterit syntyvät erillisen valmiiksi olemassa olevan faasin pinnalle.
This thesis discusses both homogeneous and heterogeneous nucleation, having as theoretical tool the classical nucleation theory (CNT) based on thermodynamics.
Tässä väitöskirjassa tutkitaan homogeenista ja heterogeenista nukleaatiota termodynamiikkaan perustuvan klassisen nukleaatioteorian (Classical Nucleation Theory, CNT) avulla.
The nucleation of aerosol particles from gas-phase molecules is connected not only with inorganic compounds, but also with nonvolatile organic substances found in atmosphere.
Ilmakehän aerosolihiukkasten syntyyn nukleaatiolla osallistuvat epäorgaanisten aineiden lisäksi joukko orgaanisia yhdisteitä joilla on matala höyrynpaine.
The conversion of a metastable phase into a thermodynamically stable phase takes place via the formation of clusters.
Aineen olomuodon muuntuminen metastabiilista termodynaamisesti vakaaseen faasiin tapahtuu molekyyliryppäiden eli klusterien muodostumisen kautta.
In the case of heterogeneous nucleation, it has been found that better characterization of the substrate - liquid interaction by means of line tension and microscopic contact angle leads to a significant improvement of the CNT prediction.
Heterogeenisen nukleaation tapauksessa havaitaan, että viivajännityksen (vrt. pintajännitys) ja mikroskooppisen kontaktikulman käsitteiden lisääminen klassiseen nukleaatioteoriaan parantaa sen ennusteita huomattavasti.
The experimental data of binary homogeneous and heterogeneous nucleation have been compared with the theoretical predictions.
Tässä työssä mittaustuloksia nonaanin ja propanolin homogeenisesta ja heterogeenisesta nukleaatiosta verrataan teoreettisiin ennusteisiin.
We have shown that homogeneous and heterogeneous nucleation of succinic, glutaric and malonic acids in combination with water is unlikely to happen in atmospheric conditions.
Työssä osoitetaan, että maloni-, sukkiini- ja glutaarihapon osallistuminen veden ohella ilmakehän nukleaatioprosesseihin on epätodennäköistä.
They can be found in both the gas and particulate phases, and represent good candidates for the aerosol formation due to their low vapor pressure and solubility.
Näitä happoja havaitaan ilmakehässä sekä hiukkas- että kaasufaasissa, ja ne ovat vesiliukoisuutensa sekä alhaisten kylläisen höyryn paineidensa takia hyviä ehdokkaita osallistumaan aerosolihiukkasten muodostumiseen.
The accuracy of the CNT predictions for binary water-dicarboxylic acid systems depends significantly on the good knowledge of the thermophysical properties of the organics and their aqueous solutions.
Klassisen nukleaatioteorian soveltaminen happojen vesiliuoksille vaatii tarkkaa tietoa niiden termodynaamisista ominaisuuksista.
However, it seems that adipic acid could participate in the nucleation process in conditions occurring in the upper troposphere.
Adipiinihappo sen sijaan saattaa osallistua hiukkasmuodostukseen, erityisesti ylätroposfäärissä.
Their influence on the nucleation process has not been largely investigated in the literature and it is not fully established.
Niiden osallisuutta nukleaatioprosesseihin on kuitenkin tutkittu varsin vähän.
Clusters of different sizes are formed spontaneously within the metastable mother phase, but only those larger than a certain size, called the critical size, will end up growing into a new phase.
Erikokoisia molekyyliklustereita syntyy kaikissa metastabiileissa faaseissa (esim. höyryissä) spontaanisti, mutta nukleoituakseen eli muodostaakseen uuden vakaan faasin, niiden täytyy kasvaa riittävän suuriksi.
Unfortunately, this can not be achieved without well defined experimental data.
Näiden tekijöiden tarkkaan analyysiin tarvitaan kuitenkin lisää tunnetuille malliaineille tehtyjä mittauksia.
The question is which ones of the myriad of organic species have the right properties and are able to participate in nucleation phenomena.
On kuitenkin vielä osittain epäselvää, mitkä ilmakehän lukuisista orgaanisista höyryistä pystyvät ilmakehän olosuhteissa tiivistymään ja siten osallistumaan hiukkasmuodostusprosesseihin.
Results concerning surface approach profile were in line with this result.
Myös tulokset pintasuuntautuneisuuden osalta tukivat tätä tulosta.
Study burnout usually develops through three stages: exhaustion, cynicism and inadequacy.
Opiskelu-uupumuksen on puolestaan havaittu kehittyvän kolmen eri ulottuvuuden kautta: uupumusasteinen väsymys, kyynisyys ja riittämättömyys.
The group of dissonant profile was the biggest group of all which might be because the participants were first-year students and they might not be familiar with their own studying methods yet.
Dissonantit ryhmä oli kaikista suurin, mikä voi selittyä sillä, että aineisto koostuu ensimmäisen vuoden opiskelijoista, jotka eivät välttämättä vielä osaa arvioida opiskeluaan kovin hyvin.
The relationship between approaches to learning and study burnout in first-year university students
Oppimisen lähestymistapojen yhteys opiskelu-uupumukseen ensimmäisen vuoden yliopisto-opiskelijoilla
The purpose of the study was to examine approaches to learning, study burnout and the relationship between these two in first-year university students.
Tutkielman tarkoituksena oli tarkastella oppimisen lähestymistapoja, opiskelu-uupumusta, sekä näiden yhteyttä toisiinsa erityisesti ensimmäisen vuoden yliopisto-opiskelijoiden kohdalla.
There has been found three types of approaches to learning: deep, surface and organized.
Oppimisen lähestymistapoja on tunnistettu kolmenlaisia: syväsuuntautunut, pintasuuntautunut ja suunnitelmallinen lähestymistapa.
Students identified with dissonant profile scored high in all of the approaches to learning.
Dissonantin profiilin opiskelijat saivat korkeita pisteitä kaikista oppimisen lähestymistavoista.
Four student profiles with different approaches to learning were identified: deep, surface, dissonant and non-organized deep approach.
Opiskelijat muodostivat lähestymistapojen pohjalta neljä oppimisprofiilia: syväsuuntautuneet, pintasuuntautuneet, dissonantit ja ei-suunnitelmalliset syväsuuntautuneet.
Students identified with surface approach profile experienced more burnout than all the other students and students identified with deep approach profile experienced less burnout.
Pintasuuntautuneen profiilin opiskelijat olivat uupuneempia kuin minkään muun profiilin opiskelijat, ja syväsuuntautuneen profiilin opiskelijat vähiten uupuneita.
Study burnout was analyzed by means and the differences between female and male students by using the Mann-Whitney U Test. Kruskal-Wallis test was used to analyze the relationship between approaches to learning and study burnout.
Opiskelu-uupumusta analysoitiin keskiarvojen avulla ja sukupuolten välisiä eroja Mann-Whitneyn U-testin avulla.
Independent-Samples T Test was used to examine the differences in approaches to learning between female and male students.
Riippumattomien otosten t-testillä tarkasteltiin sukupuolten välisiä eroja lähestymistavoissa.
The data were collected with the HowULearn tool for learning by the Center for University Teaching and Learning.
Tutkimusaineisto kerättiin Helsingin yliopiston Yliopistopedagogiikan keskuksen (HYPE) HowULearn-järjestelmän avulla.
The participants (n=203) were first-year students of social sciences at the University of Helsinki.
Aineisto koostui Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan ensimmäisen vuoden opiskelijoiden vastauksista, joita oli yhteensä 211.