natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Information technology provides clear potential to facilitate information-based quality improvements, which was clearly recognized by Finnish forest industry already in the early 1990s.
Suomalaiset yritykset hamottivat informaatioteknologiaan liittyvät mahdollisuudet palvelun ja markkinoinnin kehittämiseksi hyvin jo 1990-luvun alussa, mutta edelleen 2000-luvulla näiden mahdollisuuksien hyödyntämistä olisi tarpeen ja mahdollista tehostaa.
Technical performance and appearance are the most important considerations for customers in the case of wood products.
Puutuotteiden tekninen laatu ja tuotteen ulkonäkö ovat hyvin tärkeitä sekä kuluttajille että yritysasiakkaille.
Organizational customers in particular also clearly consider certain intangible quality dimensions to be important, such as service and supplier reliability.
Yritysasiakkaat painottavat erityisesti toimittajan luotettavuutta ja palveluita lähes yhtä tärkeinä kuin korkeaa teknistä laatuakin.
The results indeed indicate that wood products markets are segmented with regard to quality demands
Tulokset indikoivat, että asiakkaiden laatuodotukset vaihtelevat.
The high technical quality may be considered as a license to operate , but product appearance and intangible quality provide potential for differentiation for attracting certain market segments.
Tuotteiden ulkonäön ja kokonaistuotteiden aineettomien ominaisuuksien laadun kehittäminen tarjoaa sen sijaan hyvät mahdollisuudet tuotedifferointiin.
One possibility is to increase the availability of the environment-related information, or to develop environment-related product characteristics to also provide some individual benefits.
Ympäristölaatua voidaan myös kehittää tarjoamaan asiakkaille selkeitä henkilökohtaisia hyötyjä yleisen yhteiskunnallisen hyödyn lisäksi.
Of specific interest is to understand better how environmental quality is perceived from a customer perspective.
Erityisenä kiinnostuksen kohteena on puutuotteiden ympäristölaatu.
Environmental quality may not have been used to its full extent to attract customers.
Tutkimuksessa päätellään, että puun ympäristölaatua ei ole hyödynnetty mahdollisuuksiin nähden täysimääräisesti.
Serum C-reactive protein (CRP) proved to be a reliable laboratory index in the diagnosis and monitoring of osteoarticular infections.
Veren C-reaktiivinen proteiini (CRP) osoittautui luotettavaksi mittariksi diagnostiikassa ja seurannassa.
We conducted a prospective multi-center randomized trial among Finnish children at age 3 months to 15 years in 1983-2005.
Järjestimme Suomessa laajan tutkimuksen vuosina 1983-2005.
Simplified Treatment of Childhood Acute Bone and Joint Infections
Lasten äkillisten märkäisten luu- ja niveltulehdusten suoraviivainen hoito
CRP gives valuable information in monitoring the course of illness.
CRP on erinomainen mittari seurannassa.
Cases were included only if the causative agent was isolated.
Mukaan otettiin vain potilaat, joilta aiheuttajabakteeri varmasti tunnistettiin.
A total of 265 patients fulfilled our strict inclusion criteria and were analyzed; 106 children had OM, 134 SA, and 25 OM+SA.
106 potilasta sairasti luumätää, 134 nivelmätää ja 25 molempia.
Acute childhood osteomyelitis (OM), septic arthritis (SA), and their combination osteomyelitis with adjacent septic arthritis (OM+SA), are treated with long courses of antimicrobials and immediate surgery.
Lasten äkillistä luumätää (osteomyelitis acuta) ja nivelmätää (arthritis purulenta acuta) on aiemmin hoidettu jopa kuukausien antibioottikuurilla, sekä työläin kirurgisin toimenpitein.
According to the two-by-two factorial study design, children with OM or OM+SA received 20 or 30 days of antimicrobials, whereas those with SA were treated for 10 or 30 days.
Luumätään sairastuneet satunnaistettiin 20 tai 30 vuorokauden ja nivelmätään sairastuneet 10 tai 30 vuorokauden hoitoihin.
The treatment was instituted intravenously, but only for the first 2-4 days.
Antibioottia annettiin suonensisäisesti 2-4 päivää, jonka jälkeen siirryttiin suun kautta annosteluun neljästi päivässä.
Percutaneous aspiration was done to obtain a representative sample for bacteriology, but all other surgical intervention was kept at a minimum.
Luusta tai nivelestä otettiin neulalla tai kairalla bakteeriviljelynäyte, mutta laajempia kirurgisia toimenpiteitä ei rutiininomaisesti tehty.
In the OM group, one child in the long and one child in the short-term treatment group developed sequelae.
Luumätä-potilaista jälkioire jäi yhdelle lapselle lyhyen antibioottihoidon ryhmässä ja yhdelle pitkän antibioottihoidon ryhmässä.
One child with SA twice developed a late re-infection of the same joint, but the causative agents differed.
Yksi pitkällä antibioottikuurilla hoidettu nivelmätä-potilas sai uuden tartunnan samaan niveleen kahdesti.
In addition, the whole series was randomized to be treated with clindamycin or a first-generation cephalosporin.
Myös antibiootti satunnaistettiin (klindamysiini tai ensimmäisen polven kefalosporiini).
We conclude that a course of 20 days of these well-absorbing antimicrobials is sufficient for OM or OM+SA, and 10 days for SA in most cases beyond the neonatal age.
Tutkimus osoitti, että 20 päivän antibioottikuuri riittää äkillisessä luumädässä.
Regarding surgery, diagnostic arthrocentesis or corticotomy was the only surgical procedure performed in most cases.
Operatiivisena hoitona riitti useimmiten diagnostinen neula- tai kairanäyte.
A short intravenous phase of only 2-5 days often suffices.
10 päivän antibioottikuuri riittää nivelmädässä.
The recovery rate was similar regardless of whether clindamycin or a first-generation cephalosporin was used.
Klindamysiinillä ja ensimmäisen polven kefalosporiinilla hoidetut potilaat paranivat yhtä hyvin.
The levels of alkaline phosphatase, acid phosphatase and β-glucuronidase were higher in the sperm-rich fractions compared to the sperm-poor fractions, while the concentrations of calcium and magnesium were higher in sperm-poor fractions than in sperm-rich fractions.
Tutkittujen entsyymien (alkalinen ja hapan fosfataasi, β-glukuronidaasi) pitoisuudet olivat korkeampia siittiörikkaissa kuin siittiököyhissä fraktioissa, kun taas kalsium- ja magnesiumpitoisuudet olivat korkeampia siittiököyhissä kuin siittiörikkaissa fraktioissa.
The semen volume and sperm concentration in each of the jets decrease towards the end of the ejaculation, and the last jets are sperm-poor fractions with a low sperm concentration.
Ejakulaation alkuvaiheen siittiörikkaat fraktiot sisältävät suurimman osan siittiöistä, ja loppuvaiheen siittiököyhät fraktiot sisältävät vähemmän siittiöitä ja enemmän seminaaliplasmaa.
The concentrations of sodium and chloride were highest in pre-sperm fluid.
Natriumia ja kaliumia oli eniten ennen ejakulaatiota erittyvässä esisekreetissä, joka ei sisällä siittiöitä.
Compared to samples containing SP during storage, centrifugation and the subsequent removal of SP reduced sperm motility parameters during 24 h of cooled storage in all SP fractions, but sperm membrane integrity was not affected.
Fraktioerot siittiöiden säilytyskestävyydessä ja seminaaliplasman koostumuksessa DNA-vaurioiden määrä lisääntyi säilytyksen aikana vähiten siittiörikkaassa fraktiossa josta suurin osa seminaaliplasmasta oli poistettu.
Seminal plasma (SP) is the fluid portion of semen, secreted by the epididymides and the accessory glands before and during ejaculation.
Seminaaliplasma on siemennesteen nestemäinen osa, joka koostuu lisäsukurauhasten tuottamasta nesteestä.
In practice, the results presented in this thesis support the use of individual modifications of semen processing techniques for cooled transported semen from subfertile stallions.
Oriiden välisen vaihtelun takia yksilölliset muutokset siemennesteen käsittelyssä ennen säilytystä voivat olla hyödyksi jos oriin siittiöiden säilytyskestävyys on heikkoa.
Components of fractionated stallion seminal plasma and the effects of seminal plasma on sperm longevity
ELL Maria Kareskoski tarkastelee väitöstutkimuksessaan oriin seminaaliplasman vaikutuksia siittiöiden säilytyskestävyyteen, sekä seminaaliplasman koostumusta.
In the sperm-poor fraction, the level of potassium was associated with the maintenance of sperm motility during storage.
Seminaaliplasman tilavuusosuuden vaikutus siittiöiden säilytyskestävyyteen Säilytyksen aikana seminaaliplasman läsnäolo oli yhteydessä siittiöiden DNA-vaurioihin.
In summary, the removal of SP improved DNA integrity after cooled storage compared with samples containing SP.
Kareskoski osoittaa tutkimuksessaan, että seminaaliplasman osuuden pienentäminen ennen säilytystä vähentää säilytyksen aikaisia DNA-vaurioita siittiöissä.
The stallion s ejaculate is a series of jets that differ in sperm concentration, semen volume and biochemical composition.
Seminaaliplasman biokemiallinen koostumus vaihtelee näiden fraktioiden välillä, sillä eri lisäsukurauhasten tuottamaa nestettä vapautuu fraktioihin tietyssä järjestyksessä.
The differences between fractions in sperm motility after cooled storage were non-significant.
Siittiöiden liikkuvuudessa säilytyksen jälkeen nähtiin paljon orikohtaista vaihtelua.
In contrast, the proportion of DNA-damaged spermatozoa was greater in the samples stored with SP than those without SP, and this effect was seen in both sperm-rich and sperm-poor fractions.
Siittiöiden DNA-vaurioita nähtiin vähemmän niissä näytteissä, joista suurin osa seminaaliplasmasta oli poistettu ennen säilytystä, verrattuna näytteisiin joissa noin kolmasosa tilavuudesta oli seminaaliplasmaa ja loput laimennusnestettä.
There were no differences in the maintenance of sperm motility between the sperm-rich and sperm-poor fractions and whole ejaculates during cooled storage, irrespective of the presence of SP.
Siittiököyhän fraktion kaliumpitoisuudella saattaa olla merkitystä siittiöiden liikkuvuuden kannalta, mutta yksikään tutkituista ainesosista ei ollut yhteydessä oriin hedelmällisyyteen.
The first three jets form the sperm-rich fractions, and contain ¾ of the total number of sperm.
Oriin siemenneste koostuu useista osista, eli fraktioista.
The more recently identified DM2 disease is less well known, yet more than 300 patients have been confirmed in Finland thus far, and the true number is believed to be much higher.
Vähemmän tunnettua DM2-tautia on tavattu Suomessa jo yli 300 potilaalla, ja taudin esiintyvyyden on arvioitu olevan todellisuudessa vielä paljon korkeampi.
The mutant RNA accumulates in nuclei disturbing the expression of several genes.
Mutantti-RNA kerääntyy tumiin, häiriten solujen normaalia toimintaa, minkä seurauksena useiden geenien ilmentyminen häiriintyy.
Myalgic pains may be the most disabling symptom for decades, sometimes leading to incapacity for work.
Lihaskivut muodostuvat usein suurimmaksi ongelmaksi potilaille, ja pahimmillaan ne voivat aiheuttaa jopa työkyvyttömyyttä.
Myotonic dystrophies type 1 (DM1) and type 2 (DM2) are the most common forms of muscular dystrophy affecting adults.
Myotoniset dystrofiat DM1 ja DM2 ovat yleisimpiä aikuisväestöllä esiintyviä perinnöllisiä lihassairauksia.
The core symptoms in DM2 include proximal muscle weakness, muscle pain, myotonia, cataracts, cardiac conduction defects and endocrinological disturbations; however, none of these is mandatory for the disease.
Sen tavallisimpiin oireisiin kuuluvat vaihtelevasti mm. lihasten heikkous, kipu ja jäykkyys, sekä myös harmaakaihi, sydämen johtumishäiriöt ja sisäerityksen häiriöt.
They are autosomal dominant diseases caused by microsatellite tri- or tetranucleotide repeat expansion mutations in transcribed but not translated gene regions.
Myotoniset dystrofiat ovat autosomaalisia dominantteja tauteja, jotka aiheutuvat lyhyiden toistuvien DNA-jaksojen laajentumista.
However, the molecular differences underlying DM1 and DM2 muscle pathology are not well understood.
Lihasoireiden taustalla olevia molekyylitason syitä ja patomekanismeja ei tunneta hyvin DM-taudeissa, kuten ei myöskään eroja DM1- ja DM2-tautien välillä.
In addition, DM2 may cause major socio-economical consequences for the patient, if not diagnosed, due to misunderstanding and false stigmatization.
Ennen oikeaa diagnoosia osa DM2-potilaista on kohdannut leimaamista ja sosioekonomisia ongelmia, kun selittävää syytä erilaisille oireille ei ole löytynyt.
This is the first description of histopathological differences between DM1 and DM2, which can be used in differential diagnostics.
Lisäksi olemme kuvanneet ensimmäisten joukossa molekyylitason eroja DM1- ja DM2-lihaksissa, jotka voivat osaltaan selittää eroja lihaspatologiassa näiden tautien välillä.
In this thesis work, we have (I) improved DM2 differential diagnostics based on muscle biopsy, and (II) described abnormalities in mRNA and protein expression in DM1 and DM2 patient skeletal muscles, showing partial differences between the two diseases, which may contribute to muscle pathology in these diseases.
Tässä väitöskirjatyössä kuvataan uusia diagnostisia menetelmiä DM2-taudin toteamiseksi, sekä niitä solu- ja molekyylitason muutoksia, jotka voivat osallistua taudin patogeneesiin lihaskudoksessa.
DM2 is particularly intriguing, as it shows an incredibly wide spectrum of clinical manifestations.
DM2-tauti on tyypillisesti oireiltaan lievempi, mutta myös merkittävästi vaihtelevampi kuin DM1, mikä vaikeuttaa DM2-diagnoosin tekemistä kliinisten oireiden perusteella.
Two novel high-resolution applications of in situ -hybridization have been described, which can be used for direct visualization of the DM2 mutation in muscle biopsy sections, or mutation size determination on extended DNA-fibers.
Myosiinin raskasketjuihin perustuvaa immunohistokemiallista menetelmää , sekä in situ-hybridisaatiota hyödyntävää mutaation osoitusmenetelmää käytetään työkaluina DM2-taudin erotusdiagnostiikassa Suomessa.
The dysregulation at mRNA level was caused by altered transciption and abnormal splicing.
Toistojaksomutaatio ilmentyy niissä lähetti-RNA -tasolla, mutta ei proteiinitasolla.
Although the primary tissue affected is muscle, both DMs show a multisystemic phenotype due to wide expression of the mutation-carrying genes.
DM-tautien patogeneesille tyypillinen erityispiirre on lähetti-RNA:n prosessoinnin muuttuminen siten, että proteiineista tuotetaan vääränlaisia muotoja.
Intestinal microbiota remained stable during the trial, except for Bifidobacterium spp., which increased in the placebo group and decreased in the probiotic group.
Suoliston mikrobisto pysyi kokeen ajan vakaana, lukuun ottamatta Bifidobacterium-sukua, jonka määrä lisääntyi plaseboryhmässä ja väheni probioottiryhmässä.
As a result, the target bacteria were detectable at a minimum concentration range of approximately 10 000 bacterial genomes per gram of fecal sample, which corresponds to the sensitivity to detect 0.000001% subpopulations of the total fecal microbiota.
Kohdebakteerit saatiin määritettyä aina noin 10 000 bakteerigenomiin grammassa näytettä, mikä vastaa 0.000001% osuutta kokonaismikrobistosta.
The combination of assays developed and applied in this thesis has an overall coverage of 300-400 known bacterial species, along with the number of yet unknown phylotypes.
Työssä kehitetty kvantitatiiviseen PCR -menetelmään perustuva analyysipaneeli kattaa 300-400 tunnettua bakteerilajeja ja lisäksi joukon toistaiseksi tuntemattomia mikrobeja.
The alterations in the gut microbiota discovered here support the hypothesis that microbes are likely to contribute to the pathophysiology of IBS.
Tutkimuksessa kuvatut mikrobimuutokset tukevat ajatusta, että mikrobit vaikuttavat IBS:n taudinkuvaan.
Furthermore, the methodology was applied to monitor the effects of a multispecies probiotic supplementation on GI microbiota of IBS sufferers.
Menetelmää käytettiin myös seuraamaan kolmea probioottilajia sisältävän valmisteen vaikutuksia IBS-potilaiden mikrobistoon.
In particular, it allows screening and identification of microbes putatively associated with IBS.
Erityisesti se mahdollistaa ärtyvä suoli -oireyhtymään mahdollisesti liittyvien mikrobien etsimisen ja löytämisen.
Therefore, more studies are needed to determine the role and importance of individual microbial species or groups in IBS.
Tästä johtuen tarvitaan lisätutkimuksia selvittämään, mikä on yksittäisten mikrobilajien merkitys suolistoterveydelle.
In addition, it is essential that the microbial alterations observed in this study will be confirmed using a larger set of IBS samples of different subtypes, preferably from various geographical locations.
Lisäksi on oleellista saada selville, toistuvatko tässä työssä löydetyt mikrobimuutokset myös laajemmassa ja suuremmalta maantieteelliseltä alueelta kerätyssä IBS-potilaiden suolistonäyteaineistossa.
In the screening of intestinal pathogens, 17% of IBS samples tested positive for Staphylococcus aureus, whereas no positive cases were discovered among healthy controls.
Kun näytteistä määritettiin tunnettuja taudinaiheuttajia, 17% IBS-potilaiden näytteistä osoittautui Staphylococcus aureus -positiivisiksi.
Sorting of the IBS patients according to the symptom subtypes (diarrhea, constipation, and alternating predominant type) revealed that lower amounts of Lactobacillus spp.
IBS-potilaiden jaottelu oiretyyppien mukaan (ripuli, ummetus ja vaihteleva oireisto) paljasti, että ripulityypin potilailla oli vähemmän Lactobacillus-suvun edustajia, kun taas ummetustyypin potilaiden näytteissä Veillonella-suvun määrä oli suurempi.
Both the IBS and control groups showed considerable individual variation in gut microbiota composition.
Sekä IBS-potilaiden että terveiden verrokkien mikrobisto vaihteli voimakkaasti yksilöiden välillä.
The central question is whether the microbiota changes described represent the cause for, rather than the effect of, disturbed gut physiology.
Keskeistä on kuitenkin, ovatko mikrobimuutokset taudin syy vai seuraus.
In the placebo-controlled double-blind probiotic intervention trial of IBS patients, each supplemented probiotic strain was detected in fecal samples.
Plasebokontrolloidussa kaksoissokkokokeessa kaikki probioottilajit löydettiin niiden potilaiden ulostenäytteistä, joille probioottivalmistetta oli annettu.
Irritable bowel syndrome (IBS) is a common multifactorial functional intestinal disorder, the pathogenesis of which is not completely understood.
Ärtyvä suoli -oireyhtymä (irritable bowel syndrome, IBS) on yleisin diagnosoitu gastroenterologinen häiriötila.
Hence, it provides good means for studying the intestinal microbiota, irrespective of the intestinal condition and health status.
Näin ollen se soveltuu erinomaisesti sekä terveiden että erilaisista suoliston häiriöistä kärsivien ihmisten suolistomikrobien tutkimiseen.
The microbiota of the human gastrointestinal (GI) tract constitutes a massive and complex ecosystem consisting mainly of obligate anaerobic microorganisms making the use of culture-based methods demanding and prone to misinterpretation.
Valtaosa suolistossa elävistä mikrobeista on anaerobisia, mikä vaikeuttaa niiden tutkimista viljelyyn perustuvilla menetelmillä.
The real-time PCR panel covering both commensal and pathogenic microorganisms was assessed to compare the intestinal microbiota of patients suffering from IBS with a healthy control group devoid of GI symptoms.
Tutkimuksen lähtökohtana ja tavoitteena oli soveltaa viljelystä riippumatonta nukleiinihappopohjaista kvantitatiivista reaaliaikaista polymeraasiketjureaktio (PCR) -menetelmää IBS-potilaiden ja yleisesti ihmisen suolistomikrobiston keskeisten bakteeriryhmien kartoittamiseksi.
To overcome these drawbacks, an extensive panel of species- and group-specific assays for an accurate quantification of bacteria from fecal samples with real-time PCR was developed, optimized, and validated.
Oireyhtymän tyypillisiä oireita ovat vatsakipu, vatsan turvotus, suolentoiminnan vaihtelu, liiallinen kaasunmuodostus paksusuolessa sekä epätavallinen suolen koostumus, joka usein esiintyy ummetuksena tai ripulina.
Real-Time PCR : A Molecular Approach to Investigate the Role of Intestinal Microbiota in the Pathophysiology of Irritable Bowel Syndrome
Kvantitatiivinen PCR osoittautui erittäin herkäksi ja toistettavaksi mikrobiston tutkimusmenetelmäksi.
Independent and rational choices are entwined with emotions and choices made together with other people.
Itsenäiset ja järkiperäiset valinnat sekoittuvat tunteiluun ja toisten kanssa päättämiseen.
The study demonstrates that the freedom linked to abortion is not solely to do with the right to have an abortion but also how abortion can be experienced, understood and where one can talk about the experience afterwards.
Tutkimus osoittaa, että aborttiin liittyvässä vapaudessa ei ole kyse vain oikeudesta tehdä abortti vaan siitäkin, millaisilla ehdoilla abortin voi kokea, ymmärtää, ja missä siitä voi keskustella jälkeenpäin.
Annually over 10 000 Finnish women experience an abortion, which is a situation involving ethical considerations.
Abortti on eettistä harkintaa vaativa tilanne, jonka yli 10 000 suomalaista naista kohtaa vuosittain.
The analysis focuses on decision-making regarding abortion, depictions of freedom and responsibility, emotions around abortion and expressions of values and religious views.
Analyysi erittelee abortista päättämistä, kuvauksia vapaudesta ja vastuusta, aborttiin liittyviä tunteita sekä uskonnollisia ja arvoihin liittyviä ilmaisuja.
The women who wrote their stories or were interviewed were of different ages and had different social and religious backgrounds.
Tutkimukseen kirjoittaneet ja haastatellut naiset ovat monen ikäisiä, tulevat eri yhteiskuntaluokista ja uskovat eri tavoin.
The data consists primarily of written narratives and interviews.
Keskeisaineisto on kerätty kirjoituskutsulla ja haastatteluin.
Lives, Disruptions : Variations of women s agency in abortion narratives
Keskeytyksiä elämässä : Naisten toimijuudet aborttikertomuksissa
The analysis reveals that Christian values shape women's experiences but that there are also new religious ways to deal with the ethical considerations brought about by abortion.
Analyysi näyttää kristinuskon painotukset merkittävinä naisten toimijuudelle, mutta tuo esiin myös uusia uskonnollisia tapoja etsiä elämänarvoja aborttitilanteissa.
The present study focuses on the question of agency in the narratives of women who have experienced an abortion.
Tutkimus käsittelee toimijuuksia abortin kokeneiden naisten kertomuksissa.
The analysis sheds light on the tensions apparent in the women's narratives between the legal status of abortion and more traditional views on abortion.
Näiden aineistojen analyysi tuo esiin jännitteitä, joita naisten kertomuksiin heijastuu abortin laillisen saatavuuden ja siihen yhä liittyvien traditionaalisten asenteiden risteyksissä.
The Finnish legislation grants women an abortion within certain parameters but not solely on the basis of a woman s wish to have an abortion.
Naisten toimijuutta aborttitilanteissa rakennetaan myös lääkärikohtaamisissa ja suomalaisen aborttilain puitteissa, jonka mukaan abortteja suodaan naisille erityisin ehdoin, mutta ei naisen oman tahdon perusteella.
The study thus addresses also the wider framework within which experiences and actions can be constructed in abortion narratives in the contemporary Finnish society.
Näin tutkimus luo analyyttisiä näkökulmia aborttikertomuksissa rakentuvien kokemusten ja toiminnan ehtoihin nyky-Suomessa.
These relationships do not, however, simply belong in the private sphere but reflect the wider socio-cultural meanings of social bonds and family ties.
Aborttipäätöksille tärkeät lähisuhteet eivät näyttäydy vain yksityisenä elämänä vaan saavat merkityksensä siitä, kuinka suhteiden ja perheen merkityksiä rakennetaan yhteiskunnassa ja kulttuurissa.
The study provides a nuanced account of the ways in which one can think and act when going through an abortion.
Tutkimus tuo tarkentavia näkökulmia toiminnan ja ajattelun mahdollisuuksiin aborttitilanteissa.
The study scrutinizes agency by analyzing narratives and their context, that is, how narratives are entwined with cultural discourses and societal practices.
Toimijuuksia tarkastellaan paitsi analysoimalla kertojien ilmaisuja myös asettamalla aborttikertomukset konteksteihinsa, valaisemalla niiden sidoksia kulttuurisiin puhetapoihin ja yhteiskunnallisiin käytäntöihin.