natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This implies 0.8 billion euros of underreported exports in 2017, totaling 160 million euros of corporate tax losses.
Tämä tarkoittaa, että Suomen viennin kokonaisarvosta vuonna 2017 uupuu 0,8 miljardia euroa siirtohinnoittelun vuoksi, mikä vastaa 160 miljoonaa euroa keräämättömiä yhteisöveroja.
Global differences in corporate tax rates encourage multinational enterprises to manipulate their transfer prices to shift profits to avoid taxes.
Valtioidenväliset erot yhteisöverotuksessa kannustavat monikansallisia konserneja manipuloimaan siirtohintojaan veroja vältelläkseen.
This thesis examines whether transfer mispricing can be found in export prices of Finnish multinational enterprises.
Tässä tutkielmassa on selvitetty, esiintyykö siirtohinnoittelua suomalaisten monikansallisten yritysten vientihinnoissa.
The data set is obtained by merging Finnish Customs data on International Trade in Goods in 2014-2017 and Statistics Finland Enterprise Group Register.
Aineistona käytettiin Tullin tavaravientiaineistoja vuosilta 2014-2017 yhdistettynä Tilastokeskuksen konsernirekisteriaineistoon.
Transfer Mispricing in Finland : Evidence Using Export Data
Siirtohinnoittelu Suomessa : tutkimusaineistona tavaravientihinnat
By combining the two data sets, information on export prices on firm, product and destination level are tagged with information on dependencies in the destination country.
Nämä kaksi aineistoa yhdistämällä saatiin selville, milloin vienti yrityksen, tuotteen, vientimaan ja vientikuukauden tarkkuudella kohdistuu maahan, jossa viejällä on tytäryhtiöitä.
It is estimated that one third to over half of global trade value is between related parties, making potential tax gains large from transfer mispricing.
Koska konsernien sisäisen kaupan arvon on arvioitu kattavan kolmasosan tai jopa yli puolet maailmankaupan arvosta, siirtohinnoittelu muodostaa merkittävän kanavan voitonsiirrolle alemman verotuksen maihin.
The results give broad confidence intervals for transfer mispricing of Finnish multinational enterprises, which do not cancel out either large-scale profit shifting or nonexistent price manipulation.
Tulokset antavat viitteitä suomalaiskonsernien siirtohinnoittelusta, mutta laajojen luottamusvälien vuoksi ei mahdollisuutta siirtohinnoittelun olemattomaan rooliin verovälttelyssä eikä toisaalta sen laajamittaista hyödyntämistä voida kumota.
When dependent firms trade with one another, no usual market incentives apply to the pricing decision.
Konsernien sisäisen kaupan hinnoittelu ei noudata tavanomaisia markkinaehtoisen kaupankäynnin kannustimia.
The results provide evidence of transfer mispricing in magnitude comparable to the previous research.
Tulokset antavat samansuuntaisia arvioita veromotivoituneesta siirtohinnoittelusta kuin aikaisemmat tutkimukset.
They encourage further research on the subject exploiting more detailed data on transaction level dependencies.
Tulevaisuudessa tarkempia arvioita voidaan saavuttaa yksityiskohtaisemmalla tiedolla kauppatapahtumien riippuvuussuhteista.
Literature has proposed transfer mispricing to be one of the major channels for international profit shifting.
On arvioitu, että siirtohinnoittelu on suurimpia voitonsiirtokanavia globaalissa taloudessa.
Prices determined in such a case are called transfer prices.
Tällaista toisiinsa riippuvuussuhteessa olevien osapuolten kaupan hinnoittelua kutsutaan siirtohinnoitteluksi.
This allows comparing intra-firm trade prices with independent trade prices.
Tämä mahdollisti siirtohintojen vertaamisen vastaaviin markkinahintoihin.
These results are questioned by using a more robust method than applied in previous empirical literature.
Tulokset eivät ole kuitenkaan tilastollisesti merkitseviä, kun menetelmässä poiketaan aikaisemman kirjallisuuden suosimasta mallista ja hyödynnetään tilastollisesti konservatiivisempaa tapaa parametrien estimoinnissa.
The model used to distinguish transfer mispricing is a fixed effects difference-in-differences regression, where differences in independent and dependent export prices are compared in their response to destination tax differences.
Mallina tutkimuksessa on käytetty difference-in-differences-regressiota kiinteillä vaikutuksilla.
In addition, the role of foreign affiliates in transfer mispricing calls for more detailed data.
Myös ulkomaisten konsernien siirtohintojen tutkiminen edellyttää tarkempaa tietoa kaikkien Suomessa toimivien yritysten ulkomaankaupan riippuvuussuhteista.
Information on firm, product, export date and destination characteristics are used to control for differences between independent and dependent trade prices that are not explained by tax motivations.
Mallissa verrataan siirtohintojen ja markkinahintojen eroja siinä, miten ne reagoivat veroasteen muutokseen viennin kohdemaassa samalla kontrolloiden muilla vientimaan ominaisuuksilla sekä yritysten, tuotetyyppien ja vientiajankohtien kiinteillä vaikutuksilla.
The United States presidential elections are one of the most followed events in the world.
Yhdysvaltain presidentinvaalit ovat yksi seuratuimmista tapahtumista maailmassa.
The 2016 presidential elections will be remembered as one of the contentious elections ever.
Vuoden 2016 presidentinvaalit tullaan muistamaan yhtenä kiistanalaisimmista vaaleista.
Trump presented himself as an outsider who provided simple solutions to big issues.
Trump esiintyi ulkopuolisena, joka tarjosi yksinkertaisia ratkaisuja isoihin ongelmiin.
His campaign slogans "Make America Great Again" and "America First" promised to return the power to the people and redefine Americas’ role in the world.
Hänen kampanjan vaalitunnuksensa "teemme Amerikasta taas suuren" (Make America Great Again) ja "Amerikka ensin" (America First) lupasivat palauttaa vallan takaisin kansalle ja määritellä uudelleen Amerikan roolin maailmassa.
Using history in political speeches is away to create a connection between the past and the present.
Historian käyttö poliittisissa puheissa on tapa luoda yhteys menneisyyden ja nykyisyyden välillä.
Trump capitalized on Richard Nixon’s "Silent Majority" and Ronald Reagan’s "Make America Great Again" narratives and transformed it to fit his populistic rhetoric.
Trump hyödynsi Richard Nixonin "Hiljainen enemmistö" (Sileny Majority) ja Ronald Reaganin "Teemme Amerikasta Suuren Taas" (Make America Great Again) -narratiiveja ja muokkasi niitä omaan populistiseen retoriikkaansa.
The primary sources of the thesis consist of general election speeches, from March to November in 2016.
Tutkielman ensisijaisen tarkastelun kohteena ovat kampanjapuheet, nämä lähteet ajoittuvat maaliskuusta marraskuuhun vuonna 2016.
His campaign message was appealing to the white working- and middle-class voters, who felt like they had been overlooked and left behind by the politicians and society.
Hänen kampanjasanomansa vetosi valkoiseen työ- ja keskiluokan äänestäjiin, jotka kokivat jääneensä jälkeen yhteiskunnassa ja olivat poliitikkojen ylenkatsomia.
The political polarization had divided the country, and amidst this Trump rose to presidency.
Poliittinen polarisointi oli jakanut maan kahtia, ja kaiken tämän keskeltä Trump nousi presidentiksi.
The thesis also employs populism, which is used as analytical tool, when examining the political speeches.
Tutkielma hyödyntää myös populismia, jota käytetään myös analyyttisena työkaluna poliittisia puheita tutkiessa.
His nativist speeches were full of anti-establishment appeals and racially heated language.
Hänen nativistiset puheensa olivat täynnä keskusvallanvastaista ja rodullisesti kiihotettua kieltä.
As well as looks how populism is expressed in the campaign speeches.
Aineistosta tutkittiin myös, kuinka populismi ilmentyi kampanjapuheissa.
Trump’s campaign speeches were full of rhetoric that echoed the sentiments of the past presidents.
Trumpin kampanjapuheet olivat täynnä retoriikkaa, joista kaikuivat edellisten presidenttien ajatukset.
He used history to justify the political rhetoric of the campaign.
Hän käytti kampanjassaan historiaa perustellakseen poliittista retoriikkaansa.
The analysation of the primary sources revealed that Trump exploited the conservative populist rhetoric that intertwined with history.
Aineiston analysointi paljasti, kuinka Trump hyväksikäytti konservatiivista populistista retoriikkaa, joka kietoutui historiaan.
Trump reused the political rhetoric of the past and intertwined it with populism.
Trump uudelleenkäytti menneisyyden retoriikkaa ja kietoi sen populismiin.
The definitions of politicization and engagement in politics are a useful tool for analysing how Donald Trump blurred the line between myth, history and the past in his speeches.
Politikoinnin ja politisoinnin määritelmät ovat hyödyllisiä tutkielman analyyttisina työkaluina, tarkastellessa kuinka Donald Trump hämärsi myytin, historian ja menneisyyden rajoja kampanjapuheissaan.
The thesis relies on Jouni Tilli’s policy concept typology of history politics and Pilvi Torsti’s definition of history politics.
Tutkielma nojaa Jouni Tillin historiapolitiikan typologiaan sekä Pilvi Torstin määritelmään historiapolitiikasta.
His victory was rooted in the cultural and political changes that began decades earlier, and Trump’s presidency was the culmination of long-term developments.
Hänen voittonsa juonsi kulttuurilliseen ja poliittisiin muutoksiin, jotka alkoivat vuosikymmeniä aiemmin.
The thesis examines how Donald Trump used history politics in his general election campaign speeches.
Tutkielmassa tarkastellaan, kuinka Donald Trump käytti historiapolitiikkaa presidentinvaali kampanjan puheissaan.
The theoretical framework of history politics refers to history being used in politics; it can manifest through political motives.
Historiapolitiikka teoreettisena viitekehyksenä viittaa historian käyttöön poliittisena argumenttina, joka voi myös manifestoitua poliittisten motiivien kautta.
The thesis employs source-based analysis of primary sources, through research questions, within the framework of history politics.
Tutkielma analysoi ensisijaisia lähteitä lähdekriittisesti asetettujen tutkimuskysymysten kautta, historiapoliittisen viitekehyksen sisällä.
The thesis also examines the rhetoric and themes of the Trump campaign, in order to understand the wider context and the outcomes of history politics.
Tutkielmassa tarkasteltiin Trumpin kampanjan retoriikka ja yleisiä teemoja, jotta historiapolitiikan ulostulo puheissa saisi kontekstin.
Donald Trump became the president against all odds.
Vastoin kaikkia odotuksia Donald Trumpista tuli Yhdysvaltain presidentti.
The history politics framework provided the thesis platform from which the campaign speeches could be analysed, and it created a context for the motives of using history in politics.
Historiapolitiikan viitekehys antoi tutkielmalle alustan, jossa kampanjapuheita voitiin analysoida.
The most important result of the thesis was that history was politicized and used as the pivotal narrative in Trump’s campaign speeches.
Tutkielman keskeisin tulos on, että kampanjapuheissa historia politisoitiin, ja historia oli keskeisin narratiivi.
The thesis utilizes qualitative content analysis, in which primary sources are critically examined and compared, within the framework of history politics.
Tutkimusmenetelmänä hyödynnetään historiantutkimukselle ominaista kvalitatiivista lähdeanalyysia, lähdekriittistä tutkimusotetta historiapolitiikan viitekehyksen näkökulmasta.
What kind of political subject is presupposed by this process?
Minkälaisen poliittisen subjektin tämä prosessi luo?
It focuses on three media projects through which this effort is pursued: NEUT Magazine, HIGH(er) Magazine and Making-Love Club.
Tutkimus keskittyy kolmeen mediaan joiden kautta tavoitetta pyritään edistämään: NEUT Magazine, HIGH(er) Magazine ja Making-Love Club.
For decades, Japan has experienced growing political disengagement.
Jo vuosikymmenien ajan japanilaiset ovat yhä enenevässä määrin etääntyneet politiikasta.
Making politics cool : Youth and political engagement in neoliberal Japan
Tehdään politiikasta siistiä : nuoriso ja poliittinen osallistuminen uusliberaalissa Japanissa
The analysis is based primarily on data collected during approximately three months of field work in Tokyo, through interviews, participant observation at public events, and from print and online content published by the three media.
Analyysi perustuu ensisijaisesti aineistoon, joka on kerätty noin kolmen kuukauden kenttätyön aikana Tokiossa haastattelujen, julkisissa tapahtumissa tehdyn osallistuvan havainnoinnin sekä edellä mainitun kolmen median julkaiseman sisällön tarkastelun kautta.
And what is its significance for the political participation of youth in neoliberal Japan?
Mikä on sen merkitys nuorison poliittiselle osallistumiselle uusliberaalin Japanin kontekstissa?
This thesis argues that political apathy in Japan is the result of a decades long process where confrontational partisan politics has been stigmatised, and where civil society has been depoliticised and made subservient to the agenda of the neoliberal state.
Tämän tutkielman mukaan poliittinen apatia Japanissa on seurausta vuosikymmeniä jatkuneelle prosessille, jossa vastakkainasetteluun perustuva politiikka on stigmatisoitu ja jossa kansalaisyhteiskunta on depolitisoitu ja alistettu palvelemaan uusliberaalin valtion tavoitteita.
In politicising the consumptive practices of previously apolitical subjects, it demonstrates how neoliberal logics can provide the grounds for expansions of political agency, not only its curtailment.
Politisoimalla aiemmin epäpoliittisten subjektien kulutuskäytänteitä, se osoittaa miten uusliberaalit logiikat voivat luoda pohjan poliittisen toimijuuden laajenemiselle, eikä pelkästään sen rajoittamiselle.
Appealing to the values of diversity and inclusion, and presenting everyday life contexts and experiences as grounds for political participation, the movement seeks to expand notions of legitimate political agency.
Vedoten monimuotoisuuden ja osallisuuden arvoihin, ja osoittaen miten jokapäiväiset kontekstit ja kokemukset voivat toimia politiikkaan osallistumisen perustana, liike pyrkii laajentamaan käsityksiä legitiimistä poliittisesta toimijuudesta.
This thesis explores a movement by a community of young Tokyo creatives to counter such negative meanings by making politics a normal and ‘cool’ part of youth culture and everyday life.
Tämä tutkielma tarkastelee nuorten tokiolaisten muodostaman luovan yhteisön liikettä, joka pyrkii torjumaan tämän kaltaisia negatiivisia merkityksiä tekemällä politiikasta normaalin ja trendikkään osan nuorisokulttuuria ja jokapäiväistä elämää.
The subject interpellated through these meanings and strategies is a liberal, individualist political consumer who sees politics as a field for pursuing self-actualisation and social distinction.
Näiden uusien merkitysten ja strategioiden edellyttämä subjekti on liberaali, individualistinen poliittinen kuluttaja, joka näkee politiikan itsensä toteuttamisen ja sosiaalisen erottautumisen kenttänä.
The movement’s strategies avoid the marginalisation of its political discourse by accommodating existing language ideologies that privilege neutral and non-confrontational styles of discussion.
Liikkeen strategiat pyrkivät välttämään liikkeen poliittisen diskurssin marginalisoimisen sopeutumalla olemassa oleviin neutraalin ja ei vastakkainasettelevan keskustelun tärkeyttä korostaviin kieli-ideologioihin.
Continuing attention to the development of this discursive space, and how subjects come to engage with politics within it, can enable a more sophisticated understanding of political participation in Japan.
Huomion kiinnittäminen tämän uuden diskursiivisen tilan tulevaan kehitykseen, ja siihen miten subjektit osallistuvat politiikkaan sen kautta, mahdollistaa hienovaraisemman ymmärryksen poliittisesta osallistumisesta Japanissa.
It doubts whether the post-2011 resurgence of protest movements truly represents a renewal for popular political participation and argues that closer attention to how ordinary citizens perceive politics can produce a better understanding of political disengagement in Japan.
Tutkielma kyseenalaistaa näkemyksen, jonka mukaan vuoden 2011 jälkeen nousseet protestiliikkeet edustavat laajemman poliittisen osallistumisen elpymistä ja väittää, että kiinnittämällä tarkempaa huomiota tavallisten kansalaisten näkemyksiin politiikasta, voidaan muodostaa parempi ymmärrys poliittisesta etääntymisestä Japanissa.
By integrating political discourse within youth culture and everyday life, it makes politics attractive and accessible as a signifier of ‘cool’ to be consumed for constructing one’s identity and establishing social distinction.
Yhdistämällä poliittisen diskurssin osaksi nuorisokulttuuria ja jokapäiväistä elämää, liike pyrkii tekemään politiikasta houkuttelevan ja helposti lähestyttävän trendikkyyden merkin, jota voi hyödyntää oman identiteetin ja sosiaalisen erottuvuuden luomisessa.
It asks: How, in practice, does the creatives’ movement seek to normalise politics?
Tutkielma kysyy: Kuinka uusi liike pyrkii normalisoimaan poliittisen osallistumisen käytännössä?
They represent continuities with an earlier effort to normalise political participation by the Students Emergency Action for Liberal Democracy (SEALDs) protest movement, which emerged briefly in 2015-2016 amidst what has been described as a resurgence of contentious politics following the 2011 Fukushima nuclear disaster.
SEALDs liike toimi lyhyesti vuosina 2015-2016, aikana, jota on kuvattu konfrontatiivisen politiikan uudelleennousuna vuoden 2011 Fukushiman ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen.
In interpellating such subjects, the project to normalise politics creates a new space for critical political discourse.
Politiikan normalisoimista tavoitteleva metapragmaattinen projekti luo uuden tilan kriittiselle poliittiselle diskurssille.
It is a subjectivity that represents, effectively, a politicisation of how young, individualist neoliberal subjects already engage the world through consumption.
Käytännössä se edustaa jo olemassa olevan individualistisen, uusliberaalin ja kulutuskeskeisen subjektiivisuuden politisoimista.
Political apathy is particularly pronounced among the youth, who see politics as quarrelsome, difficult and irrelevant to their lives.
He näkevät politiikan riitaisena, vaikeana, ja merkityksettömänä heidän elämälleen.
Drawing on linguistic anthropology, the effort to normalise politics is conceptualised as a ‘metapragmatic project’ aiming to change the negative image of politics through ‘metapragmatic strategies’ that recontextualise political discourse to establish new meanings.
Tutkielma hyödyntää lingvististä antropologiaa käsitteellistääkseen pyrkimyksen normalisoida politiikan "metapragmaattiseksi projektiksi".
This thesis is based on ethnographic fieldwork carried out in New York City between April and June 2017.
Tutkielma pohjautuu etnografiseen kenttätyöhön, joka toteutettiin New Yorkissa huhtikuusta kesäkuuhun 2017.
The urban landscape is seen as consisting of physical, political, social, historical and cultural layers.
Tutkielmassa kaupunkimaiseman ymmärretään koostuvan fyysisistä, poliittisista, sosiaalista, historiallisista ja kulttuurisista kerroksista.
All of the participants had lived all or most of their lives in New York, and had personal experience with the pressures of being priced out of their neighborhoods.
Kaikki haastatellut olivat asuneet koko tai lähes koko elämänsä New Yorkissa, ja heillä oli henkilökohtaista kokemusta gentrifikaation mukanaan tuomista taloudellisista paineista muuttaa pois asuinalueiltaan.
The main research methods included participant observation in various events and settings, and semi-structured interviews with six activists and artists all in their own way engaged in resistance to gentrification.
Tärkeimmät käytetyt tutkimusmenetelmät olivat osallistuva havainnointi erinäisissä tapahtumissa ja tilanteissa, sekä puoli-strukturoidut haastattelut kuuden aktivistin ja taiteilijan kanssa, jotka kaikki osallistuivat osaltaan gentrifikaation vastustamiseen.
As over half of humanity now lives in towns and cities, this thesis speaks to the importance of urban anthropology in understanding the human condition.
Koska jo yli puolet ihmiskunnasta asuu kaupungeissa, tutkielma haluaa kiinnittää huomiota kaupunkiantropologian merkitykseen ihmisyyden ymmärtämisessä.
The premise of the study is to look at the 21st century city through an anthropological lens.
Tutkielman lähtökohtana on tarkastella 2000-luvun kaupunkia antropologian näkökulmasta.
This is a study on resistance to gentrification in Brooklyn, New York.
Tämä tutkielma tarkastelee gentrifikaation vastustamista Brooklynissa, New Yorkissa.
Supplementary information was gathered online from social media posts, blogs, websites and articles.
Lisäksi, tutkimusdataa on täydennetty tiedolla, jota on kerätty sosiaalisesta mediasta, blogeista, verkkosivustoilta ja internetartikkeleista.
From the 1980s on neoliberal capitalism has led to cities around the world to become playgrounds for the hyper-healthy where private property and profit rates trump people’s right to their city.
1980-luvulta alkaen neoliberaali kapitalismi on muuttanut monet suurkaupungit ympäri maailmaa superrikkaiden leikkikentiksi, joilla yksityisomaisuus ja liikevoitto on tärkeämpää kuin ihmisten oikeus kaupunkiin.
Thus, this study has used gentrification as a context for analyzing how urban inequalities are systematically produced on the one hand, and lived, negotiated and resisted in everyday life on the other.
Näin ollen, gentrifikaatiota on käytetty kontekstina analysoidessa, kuinka urbaaneja eriarvoisuuksia yhtäältä systemaattisesti tuotetaan, ja toisaalta, miten niiden kanssa eletään, miten niistä neuvotellaan ja miten niitä vastustetaan jokapäiväisessä elämässä.
In order to assemble a more comprehensive picture, the thesis combines the concept of urban cosmopolitics and anthropological theories of landscape, art, and resistance with critical urban theory that has demanded cities for people, not for profit.
Kootakseen kattavamman kuvan tutkitusta aiheesta, tutkielma yhdistää urbaanin kosmopolitiikan käsitteen ja antropologiset teoriat maisemasta, taiteesta ja vastarinnasta kriittiseen kaupunkiteoriaan, joka on vaatinut kaupunkeja ihmisille, ei voitontavoittelulle.
This thesis examines various kinds of acts of resistance that vary from individual to collective, from overt to covert, and from demonstrations to imagining and circulating alternative futures and narratives.
Tutkielma tunnistaa monenlaisia vastarinnan muotoja , jotka vaihtelevat yksityisistä kollektiivisiin, avoimista piilotettuihin, ja mielenosoituksista vaihtoehtoisten narratiivien ja tulevaisuuksien kuvittelemiseen ja jakamiseen.
It is suggested that resistance to gentrification in New York City is resistance to systemic racism inherent in urban development.
Tutkielma osoittaa, että gentrifikaation vastustaminen New York Cityssä tarkoittaa systeemisen rasismin värittämän kaupunkikehittämisen vastustamista.
Finally, the thesis analyzes how resistance involves people in the politics of the city; exclusion from decision-making, unsustainable urban development, and co-optation of culture are issues that particularly disenfranchised communities across the city are facing in their struggle to assert their right to their city.
Lopulta, tutkielma tuo esiin, miten vastarinta liittää ihmiset osaksi kaupungin politiikkaa; ulkopuolelle jättäminen päätöksenteossa, kestämätön kaupunkikehitys, ja kulttuurin omiminen ovat asioita, joita vastaan etenkin huonommassa asemassa olevat yhteisöt kamppailevat puolustaessaan oikeuttaan kaupunkiinsa.
It examines the city as a multiplicity of layered lived realities charged with antagonisms between ‘us’ and ‘them’, and in constant renegotiation between conflict and compromise.
Tutkielma tarkastelee kaupunkia monimuotoisena elettyjen todellisuuksien kerrostumana, joka on täynnä jännitteitä ’meidän’ ja ’muiden’ välillä, ja jossa ristiriidoista ja kompromisseista neuvotellaan jatkuvasti.
Also, countless ethnographic encounters in and with the city have contributed to the analysis.
Myös lukemattomat etnografiset kohtaamiset kaupungissa ovat edistäneet analyysia.