natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In clinical practice, bone health may be easily understood as a synonym for bone mineral density or osteoporosis, which is defined as a skeletal disorder resulting from decreased bone strength.
Luun terveys kuitenkin ymmärretään usein vain synonyymina luuntiheydelle tai osteoporoosille, joka on luun alentuneesta lujuudesta johtuva sairaus.
The obtained results may offer new insights into quantification and into the follow-up of bone health during altered metabolic conditions.
Väitöskirjatutkimuksen tulokset voivat tuottaa uusia oivalluksia aineenvaihdunnallisiin häiriötiloihin liittyvässä luun terveyden määrittämisessä ja seurannassa.
It was found that obesity did not alter bone glucose metabolism or bone marrow adiposity.
Tulosten mukaan lihavuudella ei ollut vaikutusta luun sokeriaineenvaihduntaan tai luuytimen rasvoittumiseen.
Altered metabolic states, such as obesity and resistance exercise, may affect bone health either in a negative or positive manner.
Ylipainon ja lihasvoimaharjoittelun vaikutus luun terveyteen tutkittuna modernien kuvantamismenetelmien avulla Aineenvaihduntaa muuntelevat fysiologiset tilat kuten lihavuus ja lihasvoimaharjoittelu voivat mahdollisesti vaikuttaa luun terveyteen joko negatiivisesti tai positiivisesti.
In conclusion, resistance exercise, but not obesity, had an impact on bone health studied with modern imaging methods.
Yhteenvetona voidaan siis todeta, että lihasvoimaharjoittelulla on positiivinen vaikutus luun terveyteen modernien kuvantamismenetelmien avulla tutkittuna.
However, resistance exercise resulted in improved bone glucose metabolism and bone mineral density.
Sen sijaan lihasvoimaharjoittelu näytti parantavan luun sokeriaineenvaihduntaa ja luuntiheyttä.
Implementation and dissemination of research-based interventions will take a good deal of time and effort.
Tutkimuspohjaisten interventio-ohjelmien käyttöönotto ja niiden levittäminen vaativat paljon aikaa ja ponnisteluja.
They also show how implementation can be sustained—there are both individual and interpersonal factors that facilitate or inhibit high-quality implementation.
Ne osoittavat myös miten ohjelmaa voidaan johdonmukaisesti toteuttaa—on olemassa yksilökohtaisia ja yksilöiden välisiä tekijöitä, jotka edistävät tai ehkäisevät ohjelman laadukasta toteuttamista.
The findings demonstrate that active implementation is important for improving program outcomes.
Tutkimustulokset ilmentävät aktiivisen toteuttamisen tärkeyttä ohjelman vaikuttavuuden parantamiseksi.
The data were collected from elementary school teachers (Studies I–II; the unpublished study), elementary school students (Study I), and students on the elementary and middle school levels (Study III) during the evaluation of the effectiveness of KiVa antibullying program between 2007 and 2009.
Tutkimuksissa käytetty aineisto on kerätty luokanopettajilta (osatutkimukset I–II ja julkaisematon tutkimus), alakoulun oppilailta (osatutkimus I) sekä ala- ja yläkoulun oppilailta (osatutkimus III) vuosien 2007 ja 2009 aikana, jolloin KiVa-ohjelman vaikuttavuutta on arvioitu.
As it turns out, it is possible that only one-fourth of chronically victimized students are helped by the school staff.
Kuten tuloksista ilmenee, on mahdollista, että vain alle neljännes pitkäaikaisista kiusatuista saa apua koulun henkilökunnalta.
Lesson preparation was associated with keeping implementation high throughout the school year.
Oppituntien valmistelu on yhteydessä korkeatasoiseen oppituntien toteuttamiseen lukuvuoden aikana.
Although this variation has been discussed, there has been little empirical research concerning the relationship between implementation fidelity and program outcomes.
Vaikka tämä vaihtelu on aiemmin tiedostettu, empiiristä tutkimusta on ollut vähän liittyen toteuttamisen tason ja sen tuloksellisuuden yhteydestä.
Finally, there are severe flaws in teachers’ ability to identify students who are victimized.
Lopuksi, opettajien kyvykkyydessä tunnistaa pitkäaikaisen kiusaamisen kohteeksi joutuneita oppilaita on selviä puutteita.
The findings demonstrate that a larger reduction in victimization can be achieved in classrooms where teachers display higher levels of adherence to the KiVa curriculum and invest more time for preparing the lessons.
Tulokset osoittavat, että kiusatuksi joutuminen voi vähentyä voimakkaammin niissä luokissa, joissa opettajat toteuttavat enemmän oppituntien sisältöjä ja käyttävät oppituntien valmisteluun enemmän aikaa.
In addition to these peer-reviewed studies, the thesis includes a qualitative analysis (unpublished) of the teachers’ open answers concerning their implementation experiences.
Näiden vertaisarvioitujen osatutkimusten lisäksi väitöskirja sisältää laadullisen tutkimuksen (julkaisematon) opettajien omista KiVa-ohjelman käyttöön liittyvistä kokemuksista.
The second aim is to clarify why teachers displayed different degrees of adherence to the KiVa curriculum during a school year (Study II).
Toisena tavoitteena on selvittää miksi opettajien sitoutumisessa KiVa-oppituntien toteuttamiseen ilmeni vaihtelua lukuvuoden aikana (osatutkimus II).
Thirdly, it is investigated whether recognizing victimization can be difficult for school staff (Study III).
Kolmanneksi on tarkasteltu onko opettajien vaikeaa tunnistaa pitkäaikaista kiusatuksi joutumista (osatutkimus III).
This thesis contains three studies, each of them in the context of implementing the KiVa antibullying program, and examines teachers’ actions in preventing and intervening in school bullying.
Tämä väitöskirja sisältää kolme osatutkimusta, jotka liittyvät KiVa-ohjelman toteuttamiseen ja tarkastelevat opettajan roolia koulukiusaamisen ennaltaehkäisijänä ja vähentäjänä.
The findings also implied that the belief in the effectiveness of the program is important for a higher implementation degree at starting point of the process.
Tulokset viittaavat myös, että usko ohjelman tehokkuuteen vähentää kiusaamisongelmia näyttää liittyvän korkeatasoiseen oppituntien toteuttamiseen ohjelman alkuvaiheessa.
With respect to the implementation process over one year, there was significant variation between individual teachers’ activity—ranging from systematic and high implementation to declining delivery from lesson to lesson.
Tulokset liittyen KiVa-oppituntien toteuttamiseen lukuvuoden aikana osoittavat merkittävää vaihtelua opettajien välillä—aina systemaattisesta ja korkeatasoisesta toteuttamisesta oppitunnista toiseen laskevaan.
Especially when the victims are middle-school-aged girls, when they bully others themselves, or when they do not tell adults about bullying, reaching out for them is difficult.
Kiusatun tunnistaminen on vaikeaa erityisesti sellaisessa tapauksissa, joissa kiusattu oppilas on yläkouluikäinen tyttö, kiusaa itse muita tai ei kerro kiusaamista aikuisille.
The first aim of this thesis is to examine implementation degree of the KiVa curriculum and its’ association with reductions in victimization and bullying perpetration (Study I).
Väitöskirjan ensimmäinen tavoite on tutkia KiVa-ohjelman oppituntien toteuttamisen vaikutusta kiusaamisen ja kiusatuksi joutumisen vähentymiseen (osatutkimus I).
Thus, implications for future research regarding the implementation of school-based programs are suggested.
Lisäksi tutkielmassa esitetään suuntaviivoja koulujen käyttöön suunniteltujen interventio-ohjelmien toteuttamista koskevaan tutkimukseen.
Bullying perpetration, however, was not equally affected by the level of curriculum implementation.
Sen sijaan kiusaamisen vähentymiseen, toteutuksen tasolla ei ollut merkittävää lisävaikutusta.
There is variation in how teachers and schools implement bullying prevention programs.
KiVa Koulu –ohjelman toteuttaminen: Onnistumisen Edellytykset Koulujen ja opettajien välillä on vaihtelua siinä kuinka hyvin ne toteuttavat kiusaamisenvastaisia interventio-ohjelmia.
The sustained actions (high and moderate levels of implementation) were premised on principal support for antibullying work.
Systemaattisen oppituntien toteuttamisen lähtökohtana on rehtorin osoittama tuki kiusaamisenvastaiseen työhön.
Common dyslipidemias may aggregate in the same families.
Yleiset dyslipidemiat saattavat kasautua samoihin perheisiin.
The familial combinations were hypercholesterolemia (2.3%), hypertriglyceridemia (2.0%), familial combined hyperlipidemia (1.8%), and isolated low HDL-cholesterol concentration (1.4%).
Perheiden yhdistelmät olivat hyperkolesterolemia (2,3 %), hypertriglyseridemia (2,0 %), familiaalinen kombinoitu hyperlipidemia (1.8 %), ja itsenäinen pieni HDL-kolesteroli pitoisuus (1.4 %).
At the age of 11 years 402 children participated artery ultrasound studies.
Lasten ollessa 11-vuotiaita 402 lasta osallistui valtimoiden ultraäänitutkimuksiin.
Dyslipidemias evolve in early childhood, but their significance or persistency is not well known.
Dyslipidemioita kehittyy varhaislapsuudessa, mutta silloin niiden merkitys ja pysyvyys ovat epäselviä.
This thesis is a part of the longitudinal randomized Special Turku coronary Risk factor Intervention Project STRIP, in which 1054 families with six months old children were randomized to a control or to an intervention group.
Tämä väitöskirja on osa pitkittäistä satunnaistettua SepelvaltimoTaudin Riskitekijöiden InterventioProjekti STRIP tutkimusta missä 1054 kuuden kuukauden ikäisen lapsen perhettä satunnaistettiin kontrolli- tai interventioryhmiin.
Frequently elevated non-HDL cholesterol concentration from one to seven-year-old children associated to similar parental dyslipidemia that improved the predictive value of the childhood sample.
Toistuvasti suurentunut yhden ja seitsemän ikävuoden väliltä mitattu non-HDL kolesteroli pitoisuus liittyi vanhempien samankaltaiseen dyslipidemiaan, mikä paransi lapsen lipidinäytteen ennustavuutta.
Combined hyperlipidemia in a parent predicted most frequently the child’s hyperlipidemia.
Vanhempien kombinoitu hyperlipidemia ennusti suhteellisesti eniten lasten hyperlipidemiaa.
The family lipid data from the first 11 years was used.
Tämä tutkimus käytti perheiden ensimmäisten 11 vuoden rasva-arvojen seurantatietoja.
The dyslipidemias coexisting in the parent and the child were studied.
Dyslipidemioiden esiintymistä tutkittiin yhdessä perheen vanhemmilla ja lapsella.
Fasting samples at the age of five years defined the lipid phenotypes.
Lapsilta viiden vuoden iässä otetuista paastonäytteistä määriteltiin lipidi-aineenvaihdunnan ilmiasut.
This study demonstrated that parental dyslipidemias and high lipoprotein(a) concentration help to find early childhood dyslipidemias.
Tämä tutkimus osoitti, että kun käytetään vanhempien dyslipidemioita ja suurta lipoproteiini(a) pitoisuutta, voidaan löytää varhaislapsuuden dyslipidemioita.
Common dyslipidemias, high lipoprotein(a) concentrations and endothelial function in the children of the STRIP study families
Yleiset dyslipidemiat, suuri lipoproteiini(a) pitoisuus ja endoteelin toiminta lapsilla STRIP tutkimuksen perheissä.
Hypercholesterolemia and high lipoprotein(a) concentration at five years of age predicted attenuated dilatation.
Hyperkolesterolemia ja suuri lipoproteiini(a) pitoisuus viiden vuoden iässä mitattuna ennustivat vaimentunutta laajentumista.
High lipoprotein(a) concentration aggregated in some families and associated to childhood attenuated brachial artery dilatation.
Suuri lipoproteiini(a) pitoisuus kasaantui muutamiin perheisiin ja ennusti lapsilla heikentynyttä valtimolaajentumista.
The association of hypercholesterolemia and lipoprotein(a) concentration with endothelial function emphasizes the importance of the early recognition of the dyslipidemias.
Hyperkolesterolemian ja suuren lipoproteiini(a) pitoisuuden yhteys heikentyneeseen endoteelin toimintaan puoltaa dyslipidemioiden varhaista seulontaa.
The significance of the childhood dyslipidemias and lipoprotein(a) concentration on endothelial function was evaluated with the flow mediated arterial dilatation test.
Lapsuuden dyslipidemioiden ja suuren lipoproteiini(a) pitoisuuden merkitystä arvioitiin virtauksen lisääntymisen välittämällä olkavaltimon laajentumisen kokeella.
Moreover, the ability of the PAIPs to act as clinically relevant cancer biomarkers was investigated.
Samalla tarkasteltiin PAIP:n kykyä toimia syöpäbiomarkkereina kyseisissä syövissä.
Despite a great number of genetic studies conducted on myeloid leukemias, the mechanisms that promote leukemia disease relapse and progression are not fully understood.
Genetiikkaa myeloidisten leukemioiden takana on tutkittu lähivuosina paljon, mutta mekanismeja, jotka edesauttavat leukemian kehitystä ja uusiutumista ei vielä täysin tunneta.
In cancer, PP2A activity is in the majority of cases inhibited by the overexpression of the endogenous PP2A inhibitor proteins (PAIPs), such as CIP2A, ARPP19, SET, PME-1 and TIPRL.
Useimmiten PP2A:n toiminta on syövissä estynyt PP2A-inhibiittoriproteiinien (PAIP), kuten CIP2A, ARPP19, SET, PME-1 ja TIPRL, yli-ilmentymisestä johtuen.
In addition, we discovered a novel CIP2A splicing variant NOCIVA that could act as a prognostic and predictive biomarker in AML and CML.
Lisäksi kolmannessa osatyössä löydettiin täysin uusi CIP2A-mRNA variantin (NOCIVA), joka muodostuu vaihtoehtoisella silmukoinnilla ja joka voisi toimia ennusteellisena biomarkkerina sekä AML:ssä että CML:ssä.
High NOCIVA expression assessed at chronic phase CML diagnosis also associated with adverse event free survival exclusively in imatinib treated patients.
AML:ssä korkean NOCIVA ekspression havaittiin korreloivan potilaan huonon ennusteen kanssa ja CML:ssä korkea NOCIVA ekspressio assosioitui lyhyemmän event free survival:n kanssa vain potilailla, jotka oli hoidettu imatinibillä.
In this thesis, PP2A inhibition by the PAIPs was elaborated in acute and chronic myeloid leukemias (AML and CML) and head and neck squamous cell carcinoma (HNSCC).
Tässä väitöstutkimuksessa tutkittiin edellä mainittujen PAIP:n toimintaa akuutissa ja kroonisessa myeloidisessa leukemiassa (AML ja CML) sekä pään ja kaulan alueen syövässä (HNSCC, engl.
The NOCIVA protein binds to PP2A-B56α, but whereas CIP2A mainly resides in the cytoplasm, NOCIVA translocated to the nucleus.
NOCIVA-proteiini pystyy sitoutumaan PP2A-B56α, mutta toisin kuin CIP2A, se ilmentyy pääasiallisesti tumassa.
In AML cells, ARPP19 depletion resulted in decreased cell viability and inhibition of CIP2A, MYC and CDK1 protein expression.
ARPP19-proteiinin osoitettiin säätelevän MYC, CDK1 ja CIP2A onkoproteiinien ilmentymistä ja edistävän AML-solujen elinkykyisyyttä.
AML and CML patient samples were found to overexpress NOCIVA mRNA.
Sekä AML että CML potilasnäytteissä NOCIVA oli yli-ilmentynyt.
Our data propose that analysis of HNSCC tumors for OCT4 or OCT4/CIP2A double positivity at HNSCC diagnosis could be used to predict the radiation resistance of HNSCC tumors.
Väitöskirjani osatyössä havaitsimme OCT4:n säätelevän CIP2A:n ilmentymistä HNSCC-soluissa ja osoitimme kyseisen säätelyn edesauttavan HNSCC-solujen säderesistenssin syntyä.
In AML patient samples, ARPP19 mRNA expression followed the disease activity and was substantially lower at diagnosis in patients whose disease did not relapse during follow up.
Väitöskirjani toisessa osatyössä havaitsimme AML potilaan diagnoosihetken ARPP19-mRNA ilmentymistason ennustavan taudin uusiutumista.
Inhibition of tumor suppressor Protein Phosphatase 2A (PP2A) has been denoted as one of the minimal requirements for malignant transformation of a human cell.
Jotta ihmisen solu voi muuttua syöpäsoluksi, kasvunestäjäproteiini Proteiinifosfataasi 2A:n (PP2A) toiminta tulee olla estynyt.
These same targets could be further utilized in radiosensitation.
Kyseisiä markkereita voitaisiin tulevaisuudessa käyttää HNSCC kasvainten säderesistenssi arvioimiseen ja sädeherkkyyden parantamiseen.
The study consists of three parts: 1) voluntary, shared reporting systems in shipping (international experiences), 2) interview study at four shipping companies in Sweden and in Finland (best practices), 3) expert workshop on incident reporting (problems and solutions).
Tutkimus koostuu kolmesta osiosta: 1) vapaaehtoiset jaetut raportointijärjestelmät merenkulussa (kansainväliset esimerkit), 2) haastattelututkimus neljässä varustamossa Ruotsissa ja Suomessa (parhaat käytännöt), 3) asiantuntijatyöpaja vaaratilanneraportoinnista (ongelmat ja ratkaisumenetelmät).
Although preconditions are met, problems can still appear, for example due to psychological, interpersonal or nationality-related reasons.
Vaikka ennakkoedellytykset olisivat kunnossa, raportointiin voi silti liittyä ongelmia, jotka voivat johtua esimerkiksi psykologisista, ihmissuhteisiin tai kansallisuuteen liittyvistä syistä.
Such a wider system could prevent some of the problems related to the current national systems.
Laajempi yhteinen raportointijärjestelmä korjaisi joitakin nykyisiin kansallisiin järjestelmiin liittyviä ongelmia.
Voluntary shared reporting systems are supported in the shipping industry in principle, but their development in the Baltic Sea is still in its infancy and the potential benefits of sharing the reports have not been realized.
Vapaaehtoisia jaettuja raportointijärjestelmiä kannatetaan merenkulkualalla periaatteessa, mutta niiden kehittäminen merenkulussa Itämerellä on vielä alkuvaiheessa eivätkä niiden mahdolliset hyödyt ole vielä toteutuneet kovin hyvin.
However, in several studies the conclusion has been that incidents are reported poorly in the shipping industry.
Useissa tutkimuksissa on kuitenkin havaittu, että vaaratilanteita raportoidaan puutteellisesti merenkulussa.
Near miss and incident reporting is widely used in many riskprone industries such as aviation or chemical industry.
Vaaratilanneraportointi on yleisesti käytössä monilla riskialttiilla aloilla, kuten ilmailussa ja kemianteollisuudessa.
On the basis of this study we recommend that a common reporting system be developed for the Baltic Sea area which all the ships operating in the area could use regardless of their flag.
Tulosten perusteella suositus on, että Itämeren alueelle kehitettäisiin yhteinen raportointijärjestelmä, jota kaikkia alueella liikkuvat alukset voisivat käyttää riippumatta alusten lippuvaltiosta.
Preconditions for a functional reporting system are an existing no blame culture, commitment of the top management, feedback, good communication, training and an easy-to-use system.
Ennakkoedellytyksiä toimivalle raportointijärjestelmälle ovat syyllistämätön ilmapiiri, johdon sitoutuminen, toimiva palaute, hyvä viestintä, koulutus sekä käyttäjäystävällinen raportointijärjestelmä.
In shipping incident and near miss reporting is required by the mandatory safety management system International Safety Management Code (ISM Code).
Merenkulussa vaaratilanneraportointijärjestelmä sisältyy pakollisen turvallisuusjohtamisjärjestelmän eli ISM-koodin vaatimuksiin.
The whole reporting process from compiling, handling and analyzing a report, creating corrective actions and implementing them has to be handled properly in order to gain benefits from the reporting system.
Koko raportointiprosessin raportin tekemisestä sen käsittelyyn, korjaavien toimenpiteiden kehittelyyn ja niiden viemisen käytäntöön tulee olla kunnossa, jotta raportointijärjestelmästä voidaan saavuttaa hyötyjä.
The aim of this report is to highlight the best practices for incident reporting in shipping and to support the shipping industry in the better utilization of incident reporting information.
Tämän raportin tarkoituksena on esitellä vaaratilanneraportoinnin parhaita käytäntöjä merenkulussa ja siten tukea merenkulkualaa vaaratilanteita koskevan tiedon hyödyntämisessä.
By analyzing incidents and near misses and by corrective actions, severe accidents can potentially be avoided.
Lähtökohta vaaratilanneraportoinnissa on, että analysoimalla läheltä piti tilanteita ja vähäisiä onnettomuuksia sekä toteuttamalla ennakoivia korjaustoimenpiteitä voidaan välttyä vakavilta onnettomuuksilta.
In addition to avoiding accidents, the functional reporting system can also offer other benefits by increasing safety awareness, by improving the overall safety and working conditions onboard, by enhancing team work and communication onboard and between ships and the land-based organization of shipping companies.
Hyödyt eivät kohdistu pelkästään mahdollisten onnettomuuksien vähenemiseen, vaan parhaimmillaan raportointijärjestelmä parantaa turvallisuutta ja työskentelyolosuhteita aluksella laajemminkin lisäämällä turvallisuustietoisuutta, kehittämällä toimintatapoja ja tiimityöskentelyä sekä parantamalla viestintää niin aluksella kuin aluksen ja maaorganisaation välillä.
A shared reporting system would contribute to the sharing of experiences and to the wider use of incident information in the shipping industry.
Jaettu raportointijärjestelmä lisäisi tiedonvaihtoa riskitekijöistä ja mahdollistaisi kokemusten vaihdon ja vaaratilannetiedon laajemman hyödyntämisen merenkulkualalla.
In order to keep the reporting system functioning, the shipping company must be committed to maintain and develop the system and to tackle the problems.
Jotta raportointijärjestelmä toimisi ja kehittyisi, tarvitaan varustamolta jatkuvaa sitoutumista järjestelmän ylläpitämiseen ja kehittämiseen sekä puuttumista raportointijärjestelmässä havaittuihin ongelmiin.
There would be more incident cases available in the database and this would support anonymity and thus encourage shipping companies to report to a shared database more frequently.
Tapauksia kertyisi tietokantaan enemmän ja laajempi tietokanta tukisi paremmin raporttien anonyymiyttä ja siten kannustaisi varustamoita raportoimaan järjestelmään.
Incident and near miss reporting is one of the proactive tools of safety management.
Vaaratilanneraportointi on yksi jatkuvaan parantamiseen tähtäävään turvallisuusjohtamisen työkalu.
Circular economy is an emerging economic model promising decoupling of economic growth from resource usage by increasing resource efficiency and circulating the resources.
Kiertotalous on nouseva talousmalli, jonka lupauksena on erottaa toisistaan talouskasvu ja resurssien kasvava tarve tehostamalla resurssien käyttöä ja kiertoa.
The prevailing linear economic model is reaching the end of its life cycle as the continuous population and economic growth are endangering the access to vital resources.
Vallitseva lineaarinen talousmalli on saapumassa elinkaarensa loppuvaiheeseen jatkuvan väestön- ja talouskasvun ylittäessä ympäristön kantokyvyn ja vaarantaessa elintärkeiden resurssien saatavuuden.
Based on the application of the Urban nexus framework and empirical date, an urban system circular transition management plan is proposed as a result of the study.
Tutkimuksen tuloksena esitetään Urban nexus- viitekehykseen sekä empiiriseen tutkimusaineistoon perustuva kaupunkiympäristön kiertotaloussiirtymän johtamissuunnitelma.
The city of Turku actively invests in the development of circular economy and pursuits to advance the opportunities of other cities to join the cause.
Turun kaupunki panostaa kiertotalouden kehittämiseen aktiivisesti ja pyrkii toimillaan edistämään myös muiden kaupunkien edellytyksiä kiertotalouden kehittämiseen.
This study will draw a picture of the current systemic circular state of Turku and analyze it through the Urban nexus framework.
Tämä tutkimus tekee katsauksen kiertotalouden edistämisen nykytilanteeseen Turun kaupungissa ja analysoi sitä systemaattisesti Urban nexus-viitekehyksen kautta tavoitteenaan todentaa kiertotalouden mahdollistajia ja arvioida kierotalouden tulevaisuuden näkymiä sekä Turun kaupungissa että yleisesti.
Urbanization has created significant concentrations of population, where the diminished supply of resources realizes.
Kaupungistuminen on luonut merkittäviä väestökeskittymiä, joissa resurssien heikentynyt saatavuus realisoituu, mikä asettaa kaupungit keskeiseen rooliin kestävämmän talousmallin kehittäjänä.
Both the officials and the inhabitants seek to preserve this valuable milieu for future generations.
Sekä viranomaiset että asukkaat haluavat säilyttää arvokkaan ympäristön jälkipolville.
In 2012, a change in the zoning category of the Sixth District enlisted 405 buildings as protected objects.
Kuudennen osan vuonna 2012 voimaan tulleessa asemakaavamuutoksessa suojeltiin 405 rakennusta.