natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the majority of cases the medical statement conclusion neither supported nor excluded the suspicion of CSA.
Valtaosassa tapauksista lääkärinlausunnon johtopäätökset eivät tukeneet eivätkä poissulkeneet lapsen seksuaalisen hyväksikäytön epäilyä.
Limiting the forensic biological evidence collection only to 72 hours may cause potential loss of evidence.
Seksuaalirikosnäytteiden taltioinnin ja somaattisen tutkimuksen rajoittaminen 72 tuntiin voi johtaa potentiaalisen näytön menettämiseen.
In the criminal legal process, a child’s clear disclosure of the sexual abuse was the most important evidence and the medical statement conclusions had a significant role in decision making (study I).
Tutkimus osoittaa, että lapsen kertomus seksuaalisesta väkivallasta oli merkittävin näyttö rikosoikeudellisessa prosessissa ja lääkärinlausunnon johtopäätöksillä oli merkitsevä rooli päätöksenteossa.
Even a lack of physical evidence, when consistent with alleged sexual abuse type and a child’s disclosure, supported the interpretation of evidence in the criminal legal process.
Kuitenkin mikäli lapsen kertomus hyväksikäyttötavasta oli yhdenmukainen fyysisen löydöksen puuttumisen kanssa, negatiivinen tutkimuslöydös tuki näytön tulkintaa rikosoikeudellisessa päätöksenteossa.
Negative biological evidence results do not exclude the possibility of sexual assault even when collected within 72 hours.
Väitöskirja korostaa sitä tosiasiaa, että somaattisella tutkimuksella ei voida sulkea pois lapsen seksuaalista hyväksikäyttöepäilyä, eikä negatiivisilla seksuaalirikosnäytetuloksilla voida kumota seksuaalisen väkivallan mahdollisuutta, vaikka epäilty väkivalta olisi tapahtunut 72 tunnin sisällä.
This is a complex and challenging issue to be understood in the decision making process at all stages of criminal legal interpretation.
Johtopäätösten tekeminen somaattisten löydösten pohjalta on monimutkainen ja haastava tehtävä kaikilla rikosoikeudellisen prosessin päätöksenteon tasoilla.
Interpreting Medical Statement Conclusions and Biological Evidence Detection in the Criminal Legal Process
Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö – somaattisten lääkärinlausuntojen johtopäätösten tulkinta ja oikeuslääketieteellisen näytön toteaminen rikosoikeudellisessa prosessissa
The timing and accurate documentation of the medical examination results need to be evaluated and interpreted case by case in the medical statements considering the disclosure of CSA and differential diagnostics of a physical finding.
Lääkärinlausunnossa suositellaan tulkittavan dokumentoidut löydökset tapauksittain lääketieteelliseen kirjallisuuteen pohjaten ottaen huomioon lapsen kertomuksen, paranemisen ja vaihtoehtoiset syyt löydökselle.
The latter evaluated three different perspectives of forensic evidence collection; (II) the use of ultraviolet light compared to white light in documenting acute injury and scars, the clinical forensic sampling techniques of (III) a cervical brush compared to traditional sampling techniques and (IV) the value of post-coital urine samples as a source of Y-DNA and spermatozoa.
Lisäksi tutkittiin kliinisen oikeuslääketieteellisen näytön eri taltiointimenetelmiä aikuisilla naisilla vapaaehtoisen yhdynnän jälkeen seuraavasti: Ultravioletti (UV) -valoa verrattiin valkoiseen valoon tuoreiden vammojen ja arpien toteamisessa (osatyö 2).
In the genital area submucosal hemorrhages and delivery-associated scars were documented significantly better under UV-light than white light.
Tutkimuksessa todettiin, että UV-valolla oli mahdollista havaita ulkosynnyttimien alueella vammoja, joita ei nähty valkoisella valolla.
Following consensual intercourse, the benefit of cervical brush sample collection for Y-DNA detection was found after 60 hours when compared to traditional swab collection.
Tutkituista taltiointimenetelmistä miehen DNA:n toteamiseksi, kohdunkaulakanavan harjanäyte osoittautui hyödylliseksi 60 tunnin jälkeen yhdynnästä ja naisen virtsanäyte osoittautui erinomaiseksi 24 tunnin sisällä vapaaehtoisesta yhdynnästä.
When acute sexual assault is suspected, it is important to consider performing an acute clinical examination up to 6 days afterwards because even minor injury can still be detectable.
Seksuaalirikosnäytteiden taltiointia suositellaan useilla eri tekniikoilla parhaan mahdollisen näytön saamiseksi vähintään 6 vuorokauden ajan epäillyn tapahtuman jälkeen murrosikäisillä lapsilla.
The majority of child sexual abuse (CSA) victims have only minor injuries or no physical findings at all in the medical examination, depending on the type of sexual abuse and the time delay.
Valtaosalla lapsen seksuaalisen hyväksikäytön uhreista ei todeta fyysisiä löydöksiä.
The aim was to evaluate the interpretation of genital findings and timing issues in medical decision making among victims of child sexual abuse in medical statement conclusions and the importance of it in the criminal legal process.
Väitöskirjassa arvioitiin lapsen seksuaalisen hyväksikäyttöepäilyn uhrien somaattisten lääkärinlausuntojen johtopäätösten merkitystä rikosoikeudellisessa prosessissa (osatyö 1).
The present situation calls for an increase in the knowledge of the interpretation of genital findings and timing issues as well as new methods to be applied.
Löydösten esiintyminen riippuu hyväksikäyttötavasta ja tutkimusajankohdasta.
Combining collecting techniques of vaginal and cervical swabs and brush samples, 81.0% of the volunteers (N=84) were Y-DNA positive within 6 days (study (III).
Kliinisten seksuaalirikosnäytteen taltiointitekniikoiden mahdollisuutta todeta miehen DNA:ta ja siittiöitä arvioitiin vertaamalla kohdunkaulakanavan harjanäytettä perinteisiin pumpulitikkunäytteisiin (osatyö 3).
Y-DNA was no longer detected after 144 post-coital hours (6 days).
Lisäksi selvitettiin mahdollisuutta havaita miehen DNA:ta yhdynnän jälkeisistä naisten virtsanäytteistä (osatyö 4).
The form of targeted support model emerged from the pilot research phase carried out 2003-2004.
Tutkimusprosessini sai alkunsa lukuvuoden 2003-2004 aikana toteuttamastani pilottihankkeesta.
Fast response and immediate effect was used as a classroom practice and led to the construction of the model.
Havainto oppilaan lisääntyneestä tuen tarpeesta johti nopeaan reagointiin ja välittömään vaikuttamiseen luokkatilanteessa.
Employment of this model has helped to avoid pupils` transmissions to separate special needs` classrooms and motivationally guide all the pupils who need guidance counselling in learning in their own home classrooms.
Toisen tutkimusvaiheen aikana ei ollut enää tarvetta erilliselle erityisopetukselle ja erityisluokalla opiskelevat oppilaat sijoitettiin ikätovereidensa opetusryhmään.
Teachers professional growth towards ideal identity, pedagogical authenticity and sensitivity can help them to understand and meet every pupil as a unique and valuable individual.
Tarve vastata erityisopetuksen tilan haasteeseen luokanopettajan ammattitaidon ja moniammatillisen osaamisen avulla, tavoite taata osallisuus kaikille oppilaille sekä oman opettajuuteni kehittäminen olivat kaikki tutkimukseni taustavaikuttajina ja kohteina.
The classroom teacher acts as an expert in her class and multiprofessional co-teacher with the special needs educator.
Sen avulla oppilasta on mahdollista tukea luokanopettajan ja erityisopettajan muodostaman kollegiaalisen työparin avulla samanaikaisopetuksena eriyttäen heti, kun tuen tarve ilmenee.
There are also representations of guidance counselling, multiprofessional co-operation, remedial instruction and co-operation between school and home.
Olen kirjannut havaintopäiväkirjaani luokkahavaintojeni ja pitämieni tukituntien lisäksi muistiinpanoni niin moniammatillisesta kuin kodin ja koulun yhteistyöstä.
Co-operation between home and school has introduced new forms of outcomes and further motivated pupils.
Moniammatillinen työote lisää yhteisöllisyyttä ja hyödyntää toimijoiden vahvuusalueita.
My research offers one practical tool to tailor classroom teaching and thus avert requirement for special needs education or special needs` classrooms or schools.
Tutkimusaineistoni muodostuu opettajan havaintopäiväkirjoista ja oppilaskohtaisista kansioista.
This study focuses on events that have been influencial in the background during the development process of the model of targeted support.
Kohdennetun tuen mallin kehittäminen on saanut alkunsa käytännössä havaituista muutostarpeista.
The focus is placed on possibilities that classroom teacher has to solve the resulting challenges through her professionalism and knowledge of her pupils.
Opettajalla puolestaan on mahdollisuus kokea onnistumisen iloa ohjaustyöstään ja hänen ammatillinen identiteettinsä ja reflektiotaitonsa vahvistuvat ammattitaidon kasvaessa.
The research process dates back to 2003, when I worked as a classroom teacher and initiated my research.
Olin tutkimukseni molemmissa vaiheissa sekä luokanopettaja että tutkija.
I describe in this dissertation how I have tried to implement inclusive classroom prac-tise and also the change of my own professional growth and development during the research process.
Tutkimukseni kulki matkassani koko opetus- ja ohjausprosessin ajan ja kehitti samalla reflektiivistä tapaani opettaa ja suhtautua opettajuuteeni.
This manifests with fast response and immediate effect, a targeted support that takes place in the pupil`s zone of proximal development.
Tuki kohdennetaan lapsen lähikehityksen vyöhykkeelle henkilökohtaisia tukirakennelmia tarjoten.
The school in which this research was carried out has become a communal learning environment, in which interaction is seen as one implementation model of socio con-structivist guiding and teaching and the model of targeted support an every day pedagogy.
Kodin ottaminen mukaan opiskelun suunnitteluun ja toteutukseen rakentaa opetustapahtumaa suotuisammaksi ja vanhempien aktiivisuus kasvaa, kun he kokevat voivansa vaikuttaa aikaisempaa enemmän lastaan koskeviin ratkaisuihin.
The research method is a hermeneutic and qualitative action research, and the under-standing of knowledge and learning is socioconstructivist.
Mallin soveltaminen arvostaa oppilaan ainutkertaista yksilöllisyyttä ja oikeutta olla vuorovaikutuksessa ja osallisena omassa sosiaalisessa ympäristössään.
Co-operation between home and school has a key role in the process of de-veloping and implementation of this targeted support model.
Koti kytketään mukaan tuen toteuttamisen alkuvaiheesta lähtien.
The individual and par-ticipatory guidance is based on the special needs educator`s understanding and knowledge of the tendency toward inclusive classroom pedagogy, language devel-opment and support within the zone of proximal development.
Ryhdyin tukemaan johdonmukaisesti perusopetuksen ensimmäisen luokan oppilaitteni yksilöllistä kielellistä kehitystä.
This dissertation presents research aimed at developing a model in which each individual learner is properly able to use her/his right to access appropriate training and support, (regardless of and thus without the need for any special needs labelling, facilities, etc.).
Oppilaan minäkäsitys kohentuu onnistumisten myötä, vaikuttaa hänen koulunkäyntimotivaatioonsa positiivisesti ja ennen muuta ehkäisee hänen syrjäytymistään.
At the heart of this work is a description of how a classroom teacher is able to guide incipient readers and writers in a way as individually and participatory oriented as possible.
Kohdentamisen mahdollistavat luokanopettajan riittävän tiheä havainnointi, havainnoinnin dokumentointi, oppilaantuntemus sekä sitoutuminen toimintatapaan.
Available in print from online bookstores (e.g. Booky.fi, Suomalainen.com and Adlibris.com).
Teos on saatavilla painettuna verkkokirjakaupoista (mm. Booky.fi, Suomalainen.com ja Adlibris.com).
The city of Varkaus, which has a long industrial history, has lost a large part of its industrial jobs in the first decades of this millennium and its population has fallen sharply in recent years.
Pitkän teollisuushistorian omaava Varkauden kaupunki on tämän vuosituhannen ensimmäisinä vuosikymmeninä menettänyt suuren osan teollisista työpaikoistaan ja sen väestö on supistunut voimakkaasti.
A central element of well-being is couple relationship, as well as other social relationships.
Hyvinvoinnin tärkeitä osatekijöitä ovat parisuhde ja muut sosiaaliset suhteet.
The lack of well-being often stems from unemployment, low income and feelings of not belonging to the place of residence.
Hyvinvoinnin puutteet liittyvät työttömyyteen, pienituloisuuteen sekä ulkopuolisuuden tunteisiin suhteessa asuinpaikkaan.
Young adults value their place of residence as well as their family relationships, but there are tensions in their life regarding work and income.
Nuoret aikuiset arvostavat omaa asuinpaikkakuntaansa sekä perhe- ja sukulaisuussuhteitaan, mutta arkielämään liittyy jännitteitä työn ja toimeentulon osalta.
However, a survey of the adult population shows that the inhabitants of Varkaus are typically satisfied with their work, with their social relationships and their lives in general.
Kuitenkin koko aikuisväestöä edustava kysely kertoo, että varkautelaiset ovat tyypillisesti tyytyväisiä työhönsä, sosiaalisiin suhteisiinsa ja elämäänsä muutenkin.
The tranquility and proximity to nature of Varkaus are appreciated, but there are also many who long for more urban heartbeat in their hometown.
Varkauden rauhallisuutta ja luonnonläheisyyttä arvostetaan, mutta monet toivoivat siltä myös enemmän kaupunkimaista sykettä.
Varkaus is seen as a safe and good living environment.
Varkaus nähdään turvallisena ja hyvän elämän puitteet tarjoavana asuinpaikkana.
The ten articles in this edited volume examine the city of Varkaus as a small city struggling with structural change using historical documents as well as survey and interview data.
Tässä kymmenestä artikkelista koostuvassa kokoomateoksessa tarkastellaan Varkautta rakennemuutoksen kanssa kamppailevana pienenä kaupunkina historiallisia dokumentteja sekä vuosina 2016–2017 kerättyjä kysely- ja haastatteluaineistoa hyödyntäen.
From this point of view, the scientific value of the study is significant.
Tästä näkökulmasta tämän tutkimuksen tieteellinen arvo on merkittävä.
The perspectives are partially overlapping, but each aspect tells a specific story about the episode of care or part of it.
Näkökulmat ovat osittain päällekkäisiä, mutta jokainen osa kertoo erityisen tarinan hoitokokonaisuudesta tai sen osasta.
This was a retrospective register-based study, and four multidisciplinary ICUs in Finnish university hospitals participated.
Tämä tutkimus oli retrospektiivinen rekisteritutkimus, johon osallistui neljä tehoosastoa suomalaisista yliopistosairaaloista.
Of mothers who needed intensive care, 4.6% lost their infant before the age of one week.
Teho-osastolle joutuneista äideistä 4,6 % menetti vastasyntyneen yhden viikon ikään mennessä.
EQ-5D measurements consist of the EQ-5D dimensions – physical (mobility, self-care, pain/discomfort), social (usual activities) and mental (depression/anxiety) – the EQ Summary Index (EQsum) and the Visual Analogue Scale (EQ-VAS).
EQ-5D-mittari sisältää fyysisen ulottuvuuden (liikkuminen, itsestähuolehtiminen, kipu/epämukavuus), sosiaalisen ulottuvuuden (päivittäiset toiminnot), psyykkisen ulottuvuuden (ahdistuneisuus/masentuneisuus) sekä EQ summa indeksin ja EQ-VAS mittauksen.
Examining these three perspectives simultaneously rather than separately provides a comprehensive understanding of the episode of care.
Näiden kolmen näkökulman tutkiminen samanaikaisesti antaa kokonaisvaltaisemman käsityksen hoitokokonaisuudesta, kuin minkään yksittäisen osan erillinen tarkastelu.
The results of this research can also be utilized for healthcare education on degree programmes and professional extension studies for nurses and midwives.
Tämän tutkimuksen tuloksia voidaan hyödyntää lisäksi sairaanhoitajien ja kätilöiden tutkintoon johtavassa koulutuksessa sekä ammatillisessa täydennyskoulutuksessa.
Nonetheless, the causes for admission and mode of delivery were associated with both the severity-of-illness scores and the level of intervention required.
Tehohoitoon johtanut syy ja synnytystapa olivat kuitenkin yhteydessä sairauden vakavuuteen sekä tarvittujen interventioiden määrään.
Factors related to pregnancy and delivery, infant health status, intensive care processes and HRQoL provide an opportunity for the development of health care system both within an organization and between organizations.
Raskauteen ja synnytykseen, vastasyntyneen terveydentilaan, tehohoitoprosessiin sekä elämänlaadun mittaamiseen liittyvät tekijät antavat mahdollisuuden terveydenhuoltojärjestelmän kehittämiseen organisaatioiden sisällä sekä niiden välillä.
HRQoL of ICU-admitted obstetric patients was assessed using generic European Quality of Life Five Dimensions (EQ-5D) measurements before intensive care and six months after discharge.
Obstetris ten tehohoitopotilaiden elämänlaatua mitattiin geneerisellä EuroQOL-5D (EQ-5D) -mittarilla ennen tehohoitoon joutumista ja kuusi kuukautta tehohoidon päättymisen jälkeen.
The study considered data from all obstetric patients aged 18–50 admitted to ICU during any trimester of pregnancy and up to 42 days post-partum over a five-year period (2007–2011).
Tutkimusaineiston muodosti kaikki teho-osastolla hoidetut 18–50-vuotiaat obstetriset potilaat raskauden ensimmäisestä trimesteristä jatkuen 42 päivää synnytyksen jälkeen.
Nonetheless, one fifth of patients had a below-reference value at follow-up.
Kuitenkin noin viidesosa potilaista raportoi alentunutta elämänlaatua seurantamittauksessa kuuden kuukauden jälkeen.
Obstetric patient intensive care processes were assessed using severity-of-illness scores (APACHE II, SAPS II, SOFA), intensity-of-treatment scores (TISS-76), types of interventions, length of stay (LOS), adverse events (prolonged stay, readmission), and mortality in ICU.
Obstetristen potilaiden tehohoitojaksoa kuvattiin sairauden vakavuutta kuvaavilla APACHE II-, SAPS II- ja SOFA-pisteytyksillä, hoidon intensiteettiä kuvaavalla TISS-76- pisteytyksellä, tehohoitojakson pituudella, tavallisimmilla interventioilla, invasiivisella moni toroinnilla, tehohoidon haittavaikutuksilla sekä tehohoitokuolleisuudella.
The infant health status was analysed by gestational age, birthweight, treatment to newborn, and child status at the age of seven days (homeward, postnatal ward, neonatal ward, other hospital, died).
Vastasyntyneen terveydentilaa tarkasteltiin gestaatioiän, syntymäpainon, vastasyntyneen saaman hoidon sekä viikon ikäisen lapsen tilanteen osalta (poistunut kotiin, edelleen synnytysvuodeosastolla, edelleen samassa sairaalassa muualla kuin synnytysvuodeosastolla, edelleen muussa sairaalassa, lapsi kuollut).
The commonest reason for admission was hypertensive complications, followed by obstetric haemorrhage.
Yleisin indikaatio tehohoitojaksoon oli hypertensiiviset komplikaatiot sekä obstetrinen verenvuoto.
The intensive care process of these patients’ has not been described to this extent in previous research, covering the course of pregnancy and delivery, and HRQoL before intensive care and six months after discharge.
Näiden potilaiden tehohoitoprosessia ei ole aikaisemmin kuvattu tässä laajuudessa, käsittäen raskauden ja synnytyksen aikaiset tapahtumat sekä elämänlaadun arvioinnin ennen tehohoitoon joutumista ja kuusi kuukautta hoitojakson päättymisen jälkeen.
Nonetheless, these patients’ situation was often complicated by the fact that the newborn was seriously ill and needed treatment in NICU or an observation unit.
Kuitenkin näiden äitien tilannetta komplisoi se, että vastasyntynyt on monesti vakavasti sairaana ja tarvitsee hoitoa vastasyntyneiden teho-osastolla.
The majority of ICUadmitted mothers delivered by unscheduled caesarean section.
Suurin osa teho-osastolle joutuneista äideistä synnytti päivystysaikana keisarileikkauksella.
Mothers admitted for hypertensive complications and non-obstetric reasons more likely to deliver preterm.
Tehohoitoon johtaneista syistä hypertensiiviset komplikaatiot sekä ei-obstetriset syyt olivat yhteydessä ennenaikaiseen synnytykseen.
ICU-admitted obstetric patients’ course of pregnancy and delivery was analysed in terms of diseases during pregnancy, other pregnancy-related factors, procedures related to delivery, and diagnoses related to delivery.
Teho-osastolla hoidettujen obstetristen potilaiden raskauden ja synnytyksen kulkua kartoitettiin tarkastelemalla raskauden aikana ilmenneitä sairauksia, muita raskauteen liittyviä tekijöitä sekä synnytykseen liittyviä toimenpiteitä.
The purpose of this study is to describe intensive care unit (ICU)-admitted obstetric patients’ episodes of care.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli kuvata tehohoitoon joutuneiden obstetristen potilaiden hoitokokonaisuutta.
Intensive care processes, adverse events, ICU mortality and HRQoL data were collected from clinical information systems.
Tehohoitoprosessia, tehohoidon haitta vaikutuksia, teho-osastokuolleisuutta sekä elämänlaatua kuvaava aineisto kerättiin potilas tietojärjestelmistä.
Those who were admitted for non-obstetric causes and who had a vaginal delivery demonstrated higher severity-of-illness scores, organ failure scores and levels of intervention compared with those admitted for obstetric reasons or who delivered by caesarean section.
Potilaat, jotka joutuivat tehohoitoon ei-obstetrisista syistä tai olivat synnyttäneet alakautta demonstroivat korkeampia pisteytyksiä sekä tarvitsivat enemmän interventioita tehohoidon aikana verrattuna niihin potilaisiin, jotka joutuivat tehohoitoon obstetrisista syistä tai olivat synnyttäneet sektiolla.
Infants born to ICU admitted mothers were more likely preterm, had lower birthweight and more likely needed treatment in a neonatal intensive care unit (NICU) or an observation unit.
Tehohoitoon joutuneiden obstetristen potilaiden lapset syntyivät todennäköisemmin ennenaikaisesti, olivat matala painoisempia sekä tarvitsivat hoitoa vastasyntyneiden teho- tai tarkkailuosastolla.
In conclusion: ICU-admitted obstetric patients had a good probability of recovery, and their HRQoL remained good after discharge.
Yhteenvetona: tehohoitoon joutuneet äidit toipuvat hyvin ja heidän elämänlaatunsa on hyvää tehohoitojakson jälkeen.
ICU-admitted obstetric patients’ severity-of-illness and organ failure scores describe a good probability of recovery, and they had a short length of stay in ICU.
Tehohoitoon joutuneiden obstetristen potilaiden sairauden vakavuutta ja elinhäiriöiden määrää kuvaavat pisteytykset ennustavat näiden potilaiden hyvää mahdollisuutta toipumiseen.
ICU-admitted obstetric patients’ course of pregnancy and delivery, infant health status and HRQoL were also compared with the reference population.
Raskauden ja synnytyksen aikaisia tekijöitä, vastasyntyneen terveydentilaa sekä elämänlaatua verrattiin referenssiaineistoon.
The episode of care has been approached from three different perspectives: the course of pregnancy and delivery, intensive care processes, and the patients’ health-related quality of life (HRQoL).
Hoitokokonaisuutta on tarkasteltu raskauden ja synnytyksen aikaisten tapahtumien, tehohoitoprosessin sekä elämänlaadun näkökulmista.
Maternal characteristics associated with obstetric ICU admission were advanced maternal age (≥ 35 years), and nulliparous and multiple pregnancies.
Korkeampi synnytysikä (≥ 35 vuotta), ensisynnyttäneisyys ja monisikiöraskaus olivat yhteydessä tehohoitoon joutumiselle.
Moreover, there have been few previous studies on ICU admitted mothers and their HRQoL.
Lisäksi aikaisemmin on julkaistu vain muutamia tut kimuksia tehohoitoon joutuneiden obstetristen potilaiden elämänlaadusta.
Data regarding parturients, deliveries and infants were collected from the MBR database at the National Institute of Health and Welfare (THL).
Raskauteen ja synnytykseen sekä vastasyntyneen terveydentilaan liittyvä aineisto kerättiin Syntyneiden lasten rekisteristä.
ICU-admitted obstetric patients’ HRQoL was below the reference population at baseline but improved over time.
Tehohoitoon joutuneilla obstetrisilla potilailla elämänlaatu oli matalampi ennen tehohoitoon joutumista verrattuna normaaliväestöön.
The approach condenses the basic notions and assumptions which govern the action.
Lähestymistapa kiteyttää perusajatukset ja -oletukset, jotka ohjaavat toimintaa.