natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The results from the third study suggest that the fine-scale variability of tundra carbon cycling was driven by the plant community functional composition which was characterized with globally comparable plant functional traits describing plant size and resource-use strategies.
Viimeinen tutkimukseni perustuu omiin ympäristömittauksiini, ja käytän siinä globaalisti vertailtavissa olevia kasvien toiminnallisia ominaisuuksia kuvaamaan kasvillisuutta ja sen vaikutusta hiilen kiertoon.
This thesis suggests that generalizations about Arctic ecosystems that are derived from the current Arctic literature are based on a restricted sample of the actual spectrum of the Arctic terrestrial gradients.
Nykyinen tietomme arktisista ekosysteemeistä perustuu siis mittauksiin, jotka kattavat vain pienehkön osan arktisista ympäristöolosuhteista.
An improved understanding of the current knowledge in Arctic ecosystems is required to predict how Arctic ecosystems function in current and future conditions.
Jotta näitä muutoksia voi ymmärtää entistä paremmin, arktisten ekosysteemien tilasta tarvitaan nykyistä kokonaisvaltaisempaa ja tarkempaa tietoa.
However, I discovered that knowledge gaps in Arctic CO2 flux chamber studies exist in 1) continuous and year-round measurements, 2) the quantification of other greenhouse gas fluxes together with CO2 fluxes to estimate the full greenhouse gas balance, 3) understanding the role of soil respiration, and 4) experiments that would include a broad range of global change drivers related to not only warming, but also snow conditions, soil moisture, and nutrients, for example.
Kirjallisuudessa on kuitenkin puutteita tutkimuksista, jotka mittaisivat hiilen kiertoa läpi vuoden tai pyrkisivät ymmärtämään maaperässä tapahtuvia prosesseja sekä hiilen kierron linkkejä muihin biogeokemiallisiin kiertoihin kuten typen kiertoon.
These findings build towards an improved understanding of the overall view of Arctic ecosystems and their carbon cycling.
Väitöskirjassani näytän, että niin alueellisten kuin prosessiymmärrykseen liittyvien tutkimuspuutteiden takia arktisia ekosysteemejä ja niiden hiilen kiertoa ei vielä ymmärretä kokonaisvaltaisesti.
In this thesis, I study the representativeness of field sampling locations, and knowledge gaps as well as drivers of fine-scale carbon cycling across the terrestrial Arctic.
Tutkin väitöskirjassani ympäristömittausten edustavuutta ja hiilen kierron paikallista vaihtelua arktisilla maa-alueilla kirjallisuuskatsausten ja kenttätutkimuksen avulla.
Broad reviews that summarize observations are an important tool to produce this pervasive knowledge on ecosystem properties and processes.
Laajat kirjallisuuskatsaukset, jotka kokoavat yksittäisten tutkimusten havaintoja yhteen, sekä monipuoliset kenttätutkimukset, jotka koostuvat erilaisista ympäristömittauksista, ovat keskeisiä työkaluja tämän kattavan ymmärryksen saavuttamiseksi.
The underlying idea in this thesis is to examine research gaps across Arctic environmental gradients and chamber literature, explore the drivers of carbon cycling at a local scale, as well as to develop theoretical and methodological frameworks to provide a more comprehensive understanding of Arctic ecosystems in a changing climate.
Väitöskirjani päätavoitteena on tunnistaa tutkimusten sijainnin ja tietotason puutteita sekä tarkastella hiilen kiertoa sääteleviä tekijöitä ja niihin liittyviä prosesseja paikallisella tasolla.
The results from the first two papers show that there are vast areas in the Arctic that are lacking sampling locations, particularly in the northernmost Arctic regions.
Tulokseni ympäristömittausten edustavuudesta osoittavat, että arktisilla alueilla on laajoja huonosti tutkittuja ympäristöjä.
This thesis applies machine learning and Bayesian methods to understand the coverage of field sampling locations and drivers of carbon cycling, respectively.
Tämä tekee havaintojen vertailusta hankalaa sekä vaikeuttaa kasvillisuuden ja hiilen kierron suhteiden ymmärtämistä.
In the second paper, I review the current state of knowledge in Arctic carbon dioxide (CO2) flux chamber studies which are used to measure fine-scale variability in gas exchange between the biosphere and the atmosphere.
Kirjallisuuskatsauksessani havaitsin myös, että hiilen kierron vaihtelua tarkastellaan usein erilaisilla kasvillisuusluokituksilla, joiden luokat vaihtelevat tutkimuksesta toiseen.
It highlights the importance of recognizing how well the Arctic environments are sampled as well as how fine-scale variability in carbon cycling has been studied, and how research gaps should be filled.
Tämä on kiinnostava löydös, sillä kasvien koon on havaittu kasvavan arktisilla alueilla ilmaston lämmetessä, ja osoitin sen olevan yhteyksissä myös hiilen kiertoon.
The drivers of fluxes have been identified in Arctic CO2 flux chamber studies, but vegetation, which is a key driver of fluxes, has not been described in a uniform way, nor are the disturbance effects on fluxes understood.
Kirjallisuuskatsauksessani hiilen kierrosta eli ekosysteemien hiilidioksidin sidonnasta (yhteyttäminen) ja vapautumisesta (hengitys) osoitan, että aihepiiriä on tutkittu monipuolisesti viime vuosikymmeninä.
Thus, the results help to prioritize future research efforts.
Tutkimuksessani ehdotankin tapoja puutteiden korjaamiseksi.
Future studies will offer excellent new opportunities to link craniofacial morphology, genetics/genomics and development to both ecological adaptation and evolutionary biology.
Tulevien tutkimusten myötä tarjoutuu loistavia tilaisuuksia yhdistää kallon morfologia, genetiikka ja yksilönkehitys evoluutiobiologiaan ja ekologiaan.
The results indicate that the lower jaw bones of snakes versus lizards but also of fossorial squamates versus other habitats are significantly different.
Tutkimuksen tulokset viittaavat siihen, että käärmeiden ja liskojen alaleuanluiden muodot ovat erilaisia, kuten myös maan alla elävien suomumatelijalajien verrattuna muihin habitaatteihin.
The shape diversity of squamate lower jaw bones was approached in a systematic way, using geometric morphometrics.
Alaleuanluiden muotojen erot selvitettiin kvantitatiivisesti geometrisen morfometrian avulla.
In this study, morphometric, embryology and developmental approaches are used to investigate the ecological and developmental factors associated with the diversification of lower jaw bones in snakes and lizards.
Tässä tutkimuksessa on käytetty morfometrisiä, embryologisia ja kehitysbiologisia lähestymistapoja kyseisten tekijöiden selvittämiseen.
Coherent with that, alterations in the expression pattern of Dlx genes in pharyngeal arches were observed in bearded dragon in comparison to earlier studies with mice, while other conserved markers of skeletogenesis were rather conserved.
Niin ikään Dlx-signaloinnissa havaittiin ajoituksen muutoksia parta-agamassa verrattuna aiemmissa hiiritutkimuksissa saatuihin tuloksiin, luutumisen säätelytekijöiden toimiessa muuten konservoituneesti.
Heterochrony was also detected at both early stages (pharyngeal arche development at oviposition) and at the onset of ossification in lizards and snakes.
Samoin niistä on havaittavissa heterokroniaa sekä varhaisissa (kiduskaarten kehitys munintavaiheessa) että myöhäisissä yksilönkehityksen (luutumisjärjestys) vaiheissa.
In order to assess this variation and the ecological and developmental factors connected to it, several methods from different fields of biology have to be used.
Tutkimuksen tapauksessa tavoitteen saavuttaminen vaatii usean eri osaamisalan tietojen ja menetelmien yhdistämistä.
Embryological methods were used to compare the embryonic stage of available squamate model animals at oviposition and to assess the order of ossification of embryo with earliest developmental stage at oviposition (bearded dragon, Pogona vitticeps).
Samalla näistä varhaisimmassa kehitysvaiheessa olevan lajin (parta-agama, Pogona vitticeps) luiden luutumisjärjestystä tutkittiin embryologisin menetelmin.
In addition, expression of major conserved candidate genes at different stages of lower jaw development (pharyngeal arches, mesenchyme patterning, ossification) were assessed in this species.
Samalla lajilla kartoitettiin merkittävimpien alaleuanluiden säätelytekijöiden ilmenemistä eri yksilönkehityksen vaiheissa (hermostopienasolujen vaellus, kiduskaarten mesenkyymin kaavoittuminen sekä luutuminen).
This analysis of the genotype and phenotype map of the reptilian skull provides some new insights into the development, origin and divergence of vertebrate tissues.
Edellä kuvailtu genotyyppiä ja fenotyyppiä yhdistämään ja kuvailemaan tähtäävä tutkimus tarjoaa tärkeää lisätietoa tulevia tutkimuksia varten suomumatelijoilla.
Squamate reptiles represent the best model to study those aspects because of their key basal phylogenetic position within amniotes (i.e., mammals, birds, reptiles) and their exceptionally high levels of morphological variation (including their kinetic skulls).
Suomumatelijat tarjoavat hyvän tutkimuskohteen kallon evoluutioon liittyen johtuen niiden sijainnista vesikalvollisten (Amniota) sukupuun vanhemmissa osissa.
Because of the long-lasting interest in conventional animal models, there is no general genetic or developmental model of skull evolution and diversity in vertebrates.
Kallon evoluution geneettisiä tai kehitysbiologisia taustoja ei kuitenkaan ole mallinnettu laajasti selkärankaisten tapauksessa, johtuen vertailevien tutkimusten vähyyden ja perinteisiin mallieläimiin keskittyvien tutkimusten vuoksi.
The evolution of skull and lower jaw bones have led to the adaptive radiation of jawed vertebrates, and skull tissues have changed rapidly over time and were finely tuned to meet functional and ecological demands with tremendous precision.
Kyseiset luut ovat olleet, varsinkin alaleuan suhteen, merkittävässä roolissa leuallisten selkärankaisten adaptiivisessa radiaatiossa.
In particular, their lower jaw bones display tremendous variation.
Niin ikään suomumatelijoiden alaleuka on rakenteeltaan hyvin monimuotoinen, varsinkin kineettisten elementtiensä suhteen.
The Finnish population is due to its demographic history more homogenous than most populations, and thus optimal for studies on germline predisposition to disease.
Suomen väestö on geneettisesti yhtenäinen, eli siinä on vähemmän vaihtelua kuin väestöissä yleensä, mikä helpottaa tauteja aiheuttavien geenimuutosten löytämistä.
These studies show that rarely performed next-generation sequencing of DNA extracted from FFPE tissue samples is well suited for research and should be utilized to a greater extent.
Väitöskirjatyöni osoittaa, että FFPE-kudosnäytteistä eristetty DNA soveltuu varsin hyvin eksomin laajuisiin sekvensointiprojekteihin.
Potentially pathogenic variants were found in eight Cancer Gene Census germline genes: BRCA1, BRCA2, ERCC4, EXT1, HNF1 A, PTCH1, SMARCB1, and TP53.
Osatyön II tulokset tukevat ajatusta, että keuhkosyöpä on osa tiettyjen syöpäoireyhtymien syöpäkirjoa, sillä osa potilaista kantoi variantteja BRCA1-, BRCA2- ja TP53-geeneissä.
This thesis includes studies on two cancer types currently lacking well-established susceptibility genes: lung adenocarcinoma (LUAD), and angioimmunoblastic T-cell lymphoma (AITL).
Tämän väitöskirjan osatöissä tutkimme eksomisekvensoinnin avulla perinnöllistä alttiutta neljälle eri syövälle: diffuusille mahasyövälle, ruokatorven levyepiteelisyövälle, keuhkon adenokarsinoomalle sekä angioimmunoblastiselle T-solulymfoomalle.
Although most cancers are sporadic, a considerable proportion is due to genetic susceptibility.
Osa kuitenkin aiheutuu ensisijaisesti geneettisestä alttiudesta.
For most of the patients in the FCR archival tissue material in the form of paraffin-embedded formalin-fixed (FFPE) blocks is available in the pathological department of their local hospital, which makes genetic studies on selected cases possible.
Syöpäpotilaiden diagnosoinnissa käytettyä kudosmateriaalia arkistoidaan yleisesti formaliinifiksoimalla ja parafiiniin upottamalla.
We found plausible candidate genes for the phenotypes under study.
Tunnistimme potentiaalisia alttiusvariantteja tutkituille syöpätyypeille.
In this thesis project, we have utilized the data in the Finnish Cancer Registry (FCR) and the Population Information System (PIS) databases to identify cancer patients with a potential genetic predisposition.
Nämä rekisterit ovat kattavia ja korkeatasoisia, ja niissä olevan tiedon avulla on mahdollista löytää potilaita, jotka ovat korkealla todennäköisyydellä geneettisesti alttiita jollekin syöpätyypille.
Many cancer types display moderate to high heritability, but predisposition genes have been established for only a few.
Useita alttiusgeenejä ja -mutaatioita on jo tunnistettu ja karakterisoitu, mutta on todennäköistä, että huomattava määrä on yhä löytämättä.
In study II, we used the same clustering algorithm to find potential familial cases of ESCC.
Osatöissä II-IV käytimme eksomisekvensoinnin lähtömateriaalina FFPE-näytteitä.
Gender influences the risk of lung cancer and women are overrepresented among never smokers with the disease.
Geneettinen alttius muodostuu riskimutaatioista ituradassa, ja nämä mutaatiot sekä niiden aiheuttamat riskit periytyvät vanhemmilta lapsille.
No germline mutations were found in the driver genes, indicating that they are not frequently involved in genetic AITL predisposition.
Näistä FFPE-kudosnäytteistä voidaan eristää DNA:ta geneettisiä analyysejä varten, mutta niitä käytetään kuitenkin melko harvoin lähtömateriaalina eksomisekvensoinnissa.
Lung cancer is the most common cancer in the world and the leading cause of cancer death in both men and women.
Tavoitteenamme oli löytää uusia alttiusgeenejä näille syöpätyypeille ja sitä kautta lisätä ymmärrystä syövän syntymekanismeista sekä edistää kyseisten syöpien ennaltaehkäisyä ja hoitoa.
Three distinct hereditary gastric cancer syndromes are recognized: HDGC, familial intestinal gastric cancer, and gastric adenocarcinoma and proximal polyposis of the stomach.
Tällaiseen alttiuteen voi viitata esimerkiksi nuori sairastumisikä, useat primäärikasvaimet ja syöpätyypin rikastuminen potilaan suvussa.
ESCC represents the most common subtype of esophageal cancer, a common and often fatal malignancy.
Osatyössä havaitut variantit ovat väestössä hyvin harvinaisia ja ominaisuuksiltaan sellaisia, että ne ovat suurella todennäköisyydellä patogeenisiä.
Hydrothermal tourmalines and calcites are often associated with the gold mineralizations occurring in the quartz veins, as alteration minerals in contacts to the metasedimentary host rocks and quartz veins (tourmalinites), but also within the metasedimentary and magmatic rocks.
Orogeenisissa prosesseissa litosfääriin ja kallioperään kohdistuu suuria paine- ja lämpötilamuutoksia, mikä aiheuttavat niissä metamorfoosia eli kiven kemiallisen koostumuksen ja/tai fysikaalisten piirteiden muutosta, sekä magmatismia eli sulan kiviaineksen muodostumista.
Structural control on fluids responsible for sulfidization of schist horizons and the spatial and temporal relationship of the schist horizon to the paleobasin architecture is established from the 2.0–1.9 Ga Tampere schist belt (TSB), south Finland.
Noin 1.9 miljardia vuotta sitten syntyneen Tampereen liuskealueen sulfidipitoisia mineralisaatioita syntyä ja alueellista jakautumista ja suhdetta paikallisiin kallioperän rakenteisiin tutkitaan rakennegeologisinkenttätutkimuksin, ja orogeenisten kultamuodostumien liittyvien fluidien alkuperää ja kemiallisia piirteitä tutkitaan mineraalikemiallisin menetelmin noin 2.7 miljardia vuotta vanhoista kultamuodostumista Hatun liuskevyöhykkeeltä Itä-Suomesta.
The paleothrusts were critical in the localization of the fracture zones that transported and trapped sulfide-bearing hydrothermal fluids, as the sulfide mineralizations are spatially linked to the thrusts.
Tutkimustulokset viittaavat, että Tampereen liuskealueen sulfidimineralisaatioiden synty liittyy orogeenisiin prosesseihin ja ovat yhteydessä maankuoren siirroksiin, jotka toimivat kulkuväylinä mineralisaatioita muodostaville fluideille.
The HREE enrichment relative to the LREE visible in the chondrite-normalized patterns are comparable to the REE patterns of calcites from hydrothermal vein type deposits of metamorphic origin elsewhere and contrasts with the REE patterns of calcites from magmatic-hydrothermal environments.
Tutkittujen mineraalien geokemia osoittaa, että vain harvat alkuainekoostumukset soveltuvat kultaa saostavien fluidien alkuperän selvittämiseksi, ja näiden perusteella Itä-Suomen kultaesiintymät muodostavat fluidit liittyvät myöskin metamorfisiin prosesseihin magmaattisten sijasta.
In addition, chemically variable calcite growth zones and grain populations within the calcites can be taken as evidence of chemical changes in fluid composition, probably due to introduction of a new and chemically distinct fluid generation.
Kultamuodostumiin liittyvien mineraalien kemiallinen koostumus Itä-Suomen vanhoissa kultamuodostumissa puolestaan haastaa yleisesti käytettyjen mineraalien soveltuvuuden kultaa saostavien fluidien alkuperän selvittämiseksi.
Major and trace element compositions of hydrothermal tourmalines from the HSB appear to be predominantly controlled by the host rocks and local fluid-rock interactions, which makes discriminating the distal fluid sources difficult.
Maapallon tektoniset, eli litosfäärilaattojen liikkeisiin liittyvät prosessit ovat hallitsevassa osassa useiden maankuoren raaka-aine esiintymien muodostuksessa.
The gold mineralization are found within hydrothermal quartz veins and as dissemination in the altered wall rocks.
Tässä työssä tutkitaan kahdella Suomen metamorfisella vyöhykkeellä esiintyviä mineralisaatioita, jotka edustavat muinaisia litosfäärilaattojen törmäysympäristöjä.
This highlights the importance of metamorphic supracrustal rocks as the fluid source as well as the architectural and structural control of fluid flow at different scale of mineralizations within the orogenic belts.
Molemmat tutkimustulokset viittaavat, että metamorfiset fluidit ovat tärkeässä roolissa mineralisaatioiden syntyyn tektonisiin prosesseihin liittyvillä metamorfisilla vyöhykkeillä.
Based on these results, the potential of using tourmaline and calcite geochemistry to discriminate distal fluid sources is limited to only few specific elements because of the strong interaction of the fluids with the local host rocks.
Tulosten perusteella näiden fluidien alkuperän arvellaan liittyvän todennäköisemmin metamorfoosiin kuin magmaattisiin prosesseihin.
The results suggest that the currently subvertical mineralized fault zones may have originally been more gently dipping and that their mineralization did not necessarily originate from great depths but instead may have been derived from the lower parts of the basin not exposed in the study area.
Mineralisaation esiintymiseen, niiden syntyyn ja hyödynnettävyyteen liittyy vielä paljon selvittämättömiä ja tarkenettavissa olevia tutkimuskysymyksiä.
This study combines structural and geochemical approaches to investigate the evolution and origin of hydrothermal fluids responsible for sulfide and gold mineralization in the Archean and Paleoproterozoic greenstone belts in eastern and southern Finland.
Lisäksi alueen itäosiin rakennettiin uusi laattatektoninen malli kuvastamaan kallioperän rakenteiden ja mineralisaatioiden syntyä.
In order to provide the most accurate representation of these phenomena by molecular level resolution, the research presented in this thesis has been carried out using atomic and molecular simulation methods.
Jotta tämän mittakaavan ilmioitä on voitu tutkia yksittäisten molekyylien tarkkuudella, tässä väitöskirjassa esitetty tutkimus on tehty sekä atomitason että molekyylitason simulaatiomenetelmiä käyttäen.
We studied the entry point of FGF2 at the inner layer of the plasma membrane and the importance of PI(4,5)P2 lipids in recruitment and oligomerization of FGF2 at the membrane surface.
Tutkimme sekä FGF2:n kiinnittymistä solukalvon sytoplasmiselle puolelle että PI(4,5)P2-lipidien roolia FGF2:n sitoutumiseen ja oligomerisaatioon kalvon pinnalla.
Understanding the physical and chemical principles that regulate these interactions is crucial to figure out how native peripheral protein complexes function on the surface of cell membranes, and how man-made nanoparticles with the desired properties can be utilized in the vicinity of cell membranes.
Näiden vuorovaikutusten fysikaalisen ja kemiallisen perustan selvittäminen auttaa ymmärtämään, miten solun omat proteiinikompleksit toimivat solujen pinnalla sekä miten synteettisiä nanopartikkeleita voidaan hyödyntää optimaalisella tavalla solujen kalvorakenteiden läpäisemiseksi.
Second, we studied how gold nanoparticles can be exploited in single-particle tracking measurements to understand nanoscale membrane dynamics with optimal temporal resolution.
Lisäksi tutkimme, miten kultananopartikkeleita voitaisiin hyödyntää yksittäisen partikkelin seurantaan perustuvissa single-particle tracking -mittauksissa, joilla voidaan muun muassa tutkia biologisten kalvojen dynamiikkaa nanoskaalassa.
We first investigated the role of temperature and lipid composition in regulating the intake of monoprotected gold nanoparticles into model membranes.
Aluksi tutkimme, miten lämpötila sekä lipidikoostumus vaikuttavat kultananopartikkelien sitoutumiseen erilaisiin mallikalvoihin.
The second part of this thesis concentrates on the interactions between gold nanoparticles and cell membranes.
Väitöskirjan toinen osuus keskittyy kultananopartikkelien vuorovaikutukseen solukalvojen kanssa.
The first part of the thesis focuses on the interaction of fibroblast growth factor II (FGF2) with the plasma membrane.
fibroblast growth factor II, FGF2) vuorovaikutusta solukalvon kanssa.
Understanding how to regulate the secretion of FGF2 will pave the way for biomedical applications as to the development of drugs that can prevent tumor cells from secreting FGF2.
Niiden tarkka ymmärtäminen voi muun muassa auttaa kehittämään lääkkeitä, jotka estävät syöpäsolujen FGF2:n erityksen ja siten pysäyttäisivät syöpäkasvaimien kehityksen.
The present thesis focuses on two interrelated research themes that deal with interactions of biological and synthetic nanocomplexes with cell membrane surfaces.
Tämä väitöskirja käsittelee sekä biologisten että synteettisten nanorakenteiden vuorovaikutusta solukalvojen kanssa.
Altogether, this thesis work provides novel insight into the interplay between molecular complexes and cell membrane surfaces and underlines the added value that emerges from the linking of computer simulations and experimental techniques.
Kokonaisuutena tämä väitöskirja luo uutta ymmärrystä erilaisten molekylaaristen rakenteiden ja biologisten kalvopintojen vuorovaikutuksesta.
Understanding this process is critically important in the development of means to control the translocation of man-made nanoparticles into a cell, related to the design of novel drug delivery vehicles with reduced toxicity.
Tämä on erityisen tärkeää selvitettäessä, kuinka esimerkiksi lääkkeitä kuljettavat nanopartikkelit saataisiin siirtymään solujen sisälle mahdollisimman tehokkaasti ja turvallisesti.
By employing a discursive approach, this research shows the complexities and dilemmatic aspects of the lay discourse of multiculturalism.
Näissä tutkimuksissa osallistujat arvioivat heille esitettyjä monikulttuurisuutta kuvaavia väittämiä ja keskustelivat niistä.
Such changes may have remarkable impacts on forest ecosystem processes.
Näillä muutoksilla voi olla huomattavan suuria vaikutuksia metsäekosysteemin toimintaan.
In this work, I tested hypotheses concerning ant-community succession in a patchwork of forest stands of different age and size using data gathered with pitfall trapping and nest-mound mapping mainly in southern Finland.
Tässä työssä testasin muurahaisyhteisöjen rakenteen sukkessioon liittyviä hypoteeseja eri ikäisten ja kokoisten metsiköiden muodostamassa sukkessiomosaiikissa kuoppapyydys- ja pesäkartoitusaineistojen avulla pääasiassa Etelä-Suomessa.