natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It seeks to understand, in terms of the metaphysical quest for unity, Heidegger's contrast between the first (Greek) beginning or "onset" (Anfang) of philosophy and another onset of thinking.
Tavoitteena on ymmärtää Heideggerin erottelu filosofian ensimmäisen (kreikkalaisen) alun ja ajattelun mahdollisen "toisen alun" välillä suhteessa metafyysiseen ykseysajatteluun.
In resigning itself to this irreducibly complicated and singular character of meaningful presence, philosophy also faces its own historically situated finitude.
Kohdatessaan mielekkään todellisuuden viime kädessä monitahoisena ja ainutkertaisena filosofia kohtaa myös oman äärellisyytensä ja sidonnaisuutensa historialliseen tilanteeseen.
The attempt to refer meaningful reality as a whole to a unifying ultimate principle - the quest for the unity of Being - was one of the basic tendencies of Western philosophy from its beginnings in ancient Greece up to Hegel's absolute idealism.
Antiikin Kreikasta aina Hegelin absoluuttiseen idealismiin oli yhtenä länsimaisen filosofian keskeisistä pyrkimyksistä palauttaa todellisuus yhteen perimmäiseen periaatteeseen ja näin tavoittaa olemisen ykseys.
Part I is a detailed interpretation of the surviving fragments of the Poem of Parmenides of Elea (fl. c. 500 BC), an outstanding representative of the first philosophical beginning in Heidegger's sense.
Osa I on seikkaperäinen tulkinta elealaisen Parmenideen (toimi n. 500 eaa) oppirunon säilyneistä katkelmista.
This resignation is an essential feature of Heidegger's "other onset" of thinking.
Tämän kohtaaminen on ajattelun "toisen alun" keskeinen piirre.
Music as the Art of Anxiety : a Philosophical Approach to the Existential-Ontological Meaning of Music
Musiikki ahdistuksen taitona : Filosofinen tutkimus musiikin eksistentiaalis-ontologisesta merkityksestä
The main subject of the study, a theory of music as an art of anxiety, integrates Heideggerian and phenomenological philosophies with critical and cultural theories concerning violence, social sacrifice, and mimetic desire (René Girard), music, noise and society (Jacques Attali), and the affect-based charme of music (Vladimir Jankélévitch).
Ahdistuksen ja musiikin välisten yhteyksien tarkastelussa käytetään Heideggerin virittyneisyyden ja teknologian käsitteiden lisäksi muun muassa René Girardin ja Jacques Attalin näkemyksiä uhraamisen ja väkivallan yhteisöllisestä merkityksestä.
The selected examples illustrate that, in addition to the philosophical orientation, the research also contributes to music analysis, popular music studies, and the cultural-critical study of music.
Näiden lisäksi tutkimuksessa hahmotellaan fenomenologisen ja erityisesti heideggerilaisen musiikintutkimuksen perusteita sekä niiden suhdetta muun muassa musiikkianalyysiin ja kulttuuriseen musiikintutkimukseen.
In the Heideggerian perspective, anxiety is understood as a fundamental mode of being (Grundbefindlichkeit) in human existence.
Keskeinen lähtökohta on Martin Heideggerin tulkinta ahdistuksesta ihmisen olemassaolon perusolotilana.
The third example, being music-analytical, studies contemporary music s ability to mirror the structures of anxiety at the level of a specific musical text.
Kolmas analyysi tarkastelee musiikin ja ahdistuksen yhteyksiä musiikkiteoksen käsitettä koskevan ajankohtaisen tieteellisen keskustelun kontekstissa.
Music as the Art of Anxiety: A Philosophical Approach to the Existential-Ontological Meaning of Music.
Väitöskirja "Musiikki ahdistuksen taitona: filosofinen tutkimus musiikin eksistentiaalis-ontologisesta merkityksestä" pohtii musiikin ja ahdistuksen suhdetta.
Thus, in addition to the subjective mood (Stimmung) of emptiness and meaninglessness, the philosophical concept of anxiety also refers to a state of disorder and chaos in general; for instance, to noise in the realm of sound and total (social) violence at the level of society.
Tutkimuksen filosofinen, psykologisesta tulkinnasta eroava lähestymistapa liittää ahdistuksen yleisesti kaaokseen ja merkityksettömyyteen.
The first example illustrates the level of individual human-subject in music as the art of anxiety, as a means of signifying chaos, while the second example focuses on the collective need to socio-culturally channel violence.
Kirjassa esitetään, että musiikki voidaan ymmärtää ahdistuksen taitona kahdessa merkityksessä: se on sekä ahdistukselle kuuluva taito ilmetä kulttuurissa että ihmiselle kuuluva taito käsitellä eksistentiaalis-ontologista ahdistusta.
What are the possible applications of phenomenology and Heideggerian thought in musicology?
Tutkimuksen teoreettinen tausta on fenomenologisessa filosofiassa ja kulttuuriteoreettisessa ajattelussa.
In thinking of music as a channel and manifestation of anxiety, what makes it a special case?
Musiikkia tarkastellaan erityisesti teknologisoituneelle nykymaailmalle ominaisena ahdistuksen ilmentäjänä ja kanavoijana.
The theory is developed further through the study of three selected specific musical phenomena: the concept of a musical work, guitar smashing in the performance tradition of rock music, and Erik Bergman s orchestral work Colori ed improvvisazioni.
Yhteisöllisen näkökulman tarjoaa rock-musiikissa tavallinen kitaranhajottaminen, joka tulkitaan kollektiivisen ahdistuksen kanavoinniksi.
The emperor of our fatherland : The changing national identity of the elite and the construction of the Finnish fatherland at the beginning of the autonomy
Isänmaamme keisari : Eliitin kansallisen identiteetin murros ja suomalaisen isänmaan rakentuminen autonomian ajan alussa
The Finnish national identity was constructed above all in contrast to the Russians, for the difference to Russia was seen as a precondition for the existence of Finland.
Maan korkeimmat virkamiehet alkoivat rakentaa suomalaiskansallista identiteettiä ennen kaikkea erona venäläisiin, sillä eroa venäläisiin pidettiin itsestäänselvänä ja luonnollisena.
The study of the Finnish national identity brings forth also that the national identity was constructed by emphasizing Finns civic rights.
Suomalaiskansallisen identiteetin tarkastelu osoittaa myös, että suomalaista identiteettiä lähdettiin rakentamaan civic-painotteisesti korostaen suomalaisten lakeja ja oikeuksia, vaikka suomalaiskansallisen identiteetin muodostumisen on usein katsottu olleen vahvasti sidoksissa ennen kaikkea talonpoikaiseen kansaan ja suomen kieleen.
The former native country (Finland) was seen as a new fatherland instead of Sweden.
Suomen johtomiehet alkoivatkin katsoa hyvin nopeasti, että Suomi, entinen koti- ja synnyinseutu, oli heidän todellinen isänmaansa, eikä Ruotsi.
At the beginning of the autonomy the primary loyalty of the elite was directed into the Finnish fatherland and its habitants.
Kansallinen intressi nousi autonomian ajan alussa Suomen johtomiesten ajattelussa etusijalle hallitsijan ja säätyluokkien sijaan, sillä heidän lojaalisuutensa alkoi kohdistua ennen kaikkea hallitsijan valtakunnasta erilliseksi käsitettyyn suomalaiseen isänmaahan ja suomalaiseen kansakuntaan.
In practice this means how elite began to define themselves in contrast to Swedes and Russians.
Tutkimuksessa tarkastellaan, miten ja miksi Suomen autonomian ajan alun johtomiehistä tuli suomalaisia, ei ruotsalaisia eikä venäläisiä.
Respectively, the new position of Finland also required approaching towards Russia, which was in its nature very pragmatic.
Suomen valtioyhteys Venäjään edellytti kuitenkin myös lähentymistä Venäjään.
The emperor of our fatherland The changing national identity of the elite and the construction of the Finnish fatherland at the beginning of the autonomy This study addresses the question of changing national identity of the elite at the beginning of the autonomy (1808 1814) in Finland.
On pidetty lähes itsestäänselvyytenä, että Ruotsin valtakunnan alamaisista, joiden asuinalueen Venäjä valloitti 1808-1809 sodassa, tuli suomalaisia.
In order to avoid Russians suspicions Finns had to diverge from Sweden.
Toisaalta Suomen valtioyhteys Venäjään edellytti myös, että entisiin maanmiehiin, ruotsalaisiin, nähden oli muodostettava ero.
Russia had conquered Finland from Sweden, but Finland was not incorporated into the Russian Empire.
Venäjän valloittaessa Suomen maan asukkaiden ei täytynyt muuttua heidän kammoksumikseen venäläisiksi, vaan heille tarjoutui mahdollisuus suomalaiskansallisen identiteetin rakentamiseen Aleksanteri I suojeluksessa.
The elite felt strong personal responsibility for Finland s existence.
Väitöskirjassa tutkitaan uudenlaisen, valtiollis-poliittisen sisällön saaneen, suomalaiskansallisen identiteetin rakentumista Suomen johtavan virkamieseliitin keskuudessa.
The elite believed that the future of Finland rested on their shoulders.
Keisarin tukemana uskottiin olevan mahdollista aikaansaada suomalainen kansallishenki , jonka katsottiin varmistavan suomalaisten olemassaolon tulevaisuudessakin.
The loyalty of the elite to the emperor generated from the reciprocal gratitude; Alexander I had treated their native country so mercifully.
Lähentyminen Venäjään tapahtui ennen kaikkea suhteessa Aleksanteri I:een, sillä keisarin kautta Suomen katsottiin yhdistyvän Venäjään, vaikka samalla keisarin uskottiin nimenomaan takaavan Suomen Venäjästä erillisen aseman.
I study three of her performances: Olen muoto (1993), 17 and in love (1994) and Arranged views (1995).
Tarkastelen hänen kolmea esitystään: Olen muoto (1993), 17...and in love (1994) ja Arranged views (1995).
It is not image, but language which constructs the foundations of body image.
Ei kuva, vaan kieli rakentaa ruumiinkuvan perusteet.
Pia Lindman s performances are the subjects of my third analysis.
Pia Lindmanin esitykset ovat kolmannen esitysanalyysini aiheena.
Perseveraatio (1998) can be understood representing as submission to the super-ego s power, which compels one to enjoy.
Perseveraatio (1998) esitystä luen alistumisena yliminän valtaan, joka pakottaa nauttimaan.
In 1953 Lacan began to develop different version on mirror stage, in which he emphasized the primacy of symbolic dimension.
Vuodesta 1953 lähtien Lacan alkoi kehitellä toisenlaista versiota peilivaiheesta, jossa hän painotti symbolisen ulottuvuuden ensisijaisuutta suhteessa imaginaariseen.
My PhD-thesis Body Images!
Väitöskirjassani Ruumiinkuvia!
The first analysis concerns the performance (1992) of Kimmo Schroderus.
Ensimmäisessä esitysanalyysissa analysoin Kimmo Schroderuksen esitystä vuodelta 1992.
According to my reading, body image is narcistic and aggressive.
Siinä ruumiinkuva näyttäytyy narsistisena ja aggressivisena.
I also explore this performance in relation to the myth of Narcissus, which I reinterpret through Narcissus s aggression against his own body.
Pohdin esitystä myös rinnan myytin Narkissoksen tarinaa, jonka luen uudelleen omaan ruumiiseen kohdistuvan aggression kautta.
I discuss the relationship between narcissism and body art and the changes in demands projected on body images of men in recent decades in a Euro-American context.
Tarkastelen aluksi yleisellä tasolla narsismin ja kehotaiteen suhteita sekä miehen ruumiinkuvaan kohdistuvien vaateiden muuttumista viime vuosikymmeninä euro-amerikkalaisessa kontekstissa.
I discuss the relationship between feminist art and performance art, especially in the United States in the 1960s and 1970s.
Pohdin aluksi feministisen taiteen, naisesittäjien ja performanssitaiteen suhteita erityisesti Yhdysvalloissa 1960-1970 -luvuilla.
The main substance of my thesis, however, is the performance analysis, which focuses on works by three Finnish artists and one Finnish group.
Esitysanalyysiosassa rakennan neljä lukua, jotka keskittyvät kolmen suomalaisen taiteilijan ja yhden ryhmän esityksiin.
Homo S is different from this early performance art because of its anarchism, humor and rejection of all ideals.
Homo S poikkeaa anarkistisuutensa, huumorin ja kaikkien ideaalin torjumisen kautta näistä varhaisista naisesittäjistä.
Homo S characterizes its performance Body Body (1983) as liberating vulgar feminism .
Homo S:n suhde feminismiin tulee esiin esimerkiksi heidän Body Body -esityksensä (1983) luonnehtimisessa vapauttavaksi vulgäärifeminismiksi .
The central elements in Pentti Otto Koskinen s performances are the ear, listening and receptive gestures and postions.
Pentti Otto Koskisen esityksessä korva, kuulostelu ja vastaanottaminen ovat keskeisiä elementtejä.
Central concepts in this chater are Other as language, ego-ideal, demand and desire.
Keskeisiä käsitteitä ovat Toinen kielenä, ego-ideaali, vaade ja halu.
The important concepts here are ego, imaginary, méconnaisance and alienation.
Tärkeitä käsitteitä ovat imaginaarinen, väärintunnistus ja vieraantuminen.
I discuss at a general level the performance of orality and helplesness (Hilflosigkeit) in body art.
Pohdin myös yleisemmin oraalisuuden ja avuttomuuden (Hilflosigkeit) esittämistä kehotaiteessa.
In the last analysis I move from questions of image and gaze to a study of language, sound and jouissance.
Viimeisessä esitysanalyysissa siirryn kuvan ja katseen kysymyksistä kielen, äänen ja nautinnon tutkimiseen.
My first mapping of body image, which I call imaginary body image, is based on Lacan s famous mirror stage article (1949).
Rakennan kolme erilaista, toisiinsa limittyvää käsitystä ruumiinkuvasta lacanilaiseen psykoanalyysiin pohjautuvien ns. peilivaiheiden kautta.Ensimmäinen, imaginaariseksi ruumiinkuvaksi kutsumani, pohjautuu Lacanin artikkeliin vuodelta 1949.
In the last chapter I connect the third version of the mirror stage to concepts of gaze, phantasy, real, jouissance and object a. In previous chapters I had considered body image in relation to ego.
Viimeisessä osassa yhdistän Lacanin kolmannnen version peilivaiheesta katseen, fantasian, objekti a:n ja reaalisen käsitteisiin.
Psychoanalytical Analysis of Finnish Performance and Body Art in the 1980s and 1990s considers Finnish performance and body art performed mainly by visual artists.
Suomalainen performanssi- ja kehotaide 1980- ja 1990-luvulla psykoanalyysin valossa tutkin suomalaista performanssi- ja kehotaidetta ja rakennan psykoanalyytikko ja teoreetikko Jacques Lacanin (1901-1981) pohjalta ymmärretyn ruumiinkuvan käsitteen kautta teoriaa tämän taiteen muodon analysoimiseksi.
Important concepts are presence, performativity and theatricality.
Esitysteorian oppihistoriaan liittyen tarkastelen keskeisiä käsitteitä kuten läsnäolo, performatiivisuus ja teatterillisuus.
I examine particularly closely the performance Maissi on hyvää ei missään nimessä maissia (1995), which I interpret as the return of a baby s body image to the liminal site of choice: language or jouissance?
Tätä esitystä tulkitsen paluuna vauvaiän ruumiinkuvaan ja keskeisen pakotetun valintatilanteen äärelle: kieli vai nautinto?
Sociality and performance of erotic relations between women are central in Body Body.
Siinä keskeistä on naisten välinen sosiaalisuus ja eroottisuus, mikä suomalaisessa taiteen kuvastossa on harvinaista.
I interpret these performances as efforts to disperse the imaginary and symbolic structures of the body image.
Luen näitä esityksiä imaginaaris-symbolisen ruumiinkuvan hajotusyrityksinä, objekti a:n esittämisenä sekä fantasiatilan rakentamisena.
Part IV of the thesis begins with an introduction to the central concepts and debates in performace studies over the last few decades.
Esittelen myös näihin käsitteisiin liittyvää kansainvälistä keskustelua kolmen viimeisen vuosikymmenen aikana.
In my reading the body image is fragile phenomen, which oscillates between yearning for coherence and phantasies of fragmented images.
Ruumiinkuva toimii nyt imaginaarisen ja symbolisen välisessä jännitekentässä Toisen ideaalien ja arvojen koossapitämänä.
I study the new generation s relation to earlier Finnish happenings (1960s) and performative actions in 1970 s. I briefly introduce performance groups of the 1980s art scene and consider their reception in media.
Tarkastelen myös performanssitaiteen kansainvälistä ja kotimaista varhaisempaa historiaa ja arvioin aiemmassa tutkimuksessa esitettyjä performanssitaiteen polveutumistarinoita.
In Part II, I explore the arrival of performance art in Finnish visual arts in the 1980s.
: Suomalainen performanssi- ja kehotaide 1980- ja1990-luvulla psykoanalyysin valossa
The group Homo S is the main subject of the next analysis.
Toisessa esitysanalyysissa Homo S -ryhmä (1980-1990) on pääosassa.
In Part III, I develop the concept of body image which is my main theoretical term.
Kun aikaisemmissa luvuissa olin tarkastellut ruumiinkuvaa egon kautta, tässä viimeissä osassa on kyse subjektiuden muotoutumisesta.
Empire is central to U.S. history.
Imperiumi on keskeinen tekijä Yhdysvaltain historiassa.
All soldiers were treated as laborers unfit for self-government.
Kaikkia sotilaita kohdeltiinkin ensisijaisesti työläisinä kykenemättöminä itsehallintaan.
White officers, their wives, and the white enlisted men not only wanted the monopoly of violence for the U.S. regime but also colonial (mental/cultural) authority and power, and constructed their identity, authority, and power in discourse and in the social contexts of the everyday through difference.
Valkoiset upseerit, heidän vaimonsa sekä valkoiset sotilaat eivät ainoastaan halunneet väkivallan monopolia Yhdysvalloille vaan kolonialististä (henkistä/kulttuurillista) valtaa ja he rakensivat identiteettiään ja valtaansa diskursseissa sekä jokapäiväisessä arjessa erilaisuuden kautta.
This dissertation offers a case study of colonialism and U.S. empire by discussing the social worlds, labor regimes, and culture of the U.S. Army during the conquest of southern Arizona and New Mexico (1866-1886).
Tämä väitöskirja tarjoaa tapaustutkimuksen kolonialismistä ja Yhdysvaltain imperiumista analysoimalla Yhdysvaltain armeijan sosiaalisia maailmoja, työjärjestelmiä ja kulttuuria Arizonan ja Uuden Meksikon valloituksen yhteydessä vuosina 1866-1886.
The army itself was divided by race and class.
Armeijassa vallitsi voimakas rotu- ja luokkajako.
Engaged in warfare against the Apaches, they did not recognize their actions as harmful or acknowledge the U.S. invasion as the bloody colonial conquest it was.
Sotiessaan Apache-intiaaneja vastaan armeijan miehet ja naiset eivät nähneet omia toimiaan vahingollisina tai moraalisesti väärinä, eivätkä he tunnustaneet että Yhdysvallat oli ryhtynyt veriseen kolonialistiseen valloitukseen.
In the end the army experience reveals an empire in denial constructed on the rule of difference and marked by frustration.
Tutkimus paljastaa imperiumin joka kielsi oman luonteensa, oli rakennettu erilaisuudelle ja jota leimasi turhautuminen.
It highlights some of the defining principles, mentalities, and characteristics of U.S. imperialism and shows how U.S. forces have in years past constructed their power and represented themselves, their missions, and the places and peoples that faced U.S. imperialism/colonialism.
Tutkimus tuo esille Yhdysvaltain imperiumin keskeisiä piirteitä ja periaatteita ja paljastaa kuinka Yhdysvaltain imperiumin edustajat ovat oikeuttaneet tekonsa ja esittäneet itsensä sekä alueet ja ihmiset jotka joutuivat Yhdysvaltain imperialismin kohteiksi.
Often, however, their efforts failed, resulting in frustration and bitterness.
Usein heidän yrityksensä epäonnistuivat.
White enlisted men, frustrated by their failures in colonial warfare and by constant manual labor, constructed worlds of resistance, whereas indigenous soldiers sought to negotiate the effects of colonialism by working in the army.
Valkoiset sotilaat, tuskastuneina huonoon sotamenestykseensä ja jatkuvaan fyysiseen raadantaan armeijan kylissä ala-arvoisella palkalla, kehittivät vastarintaa.
Officers and wives also wanted to place themselves at the top of colonial hierarchies as the refined and respectable class who led the regeneration of the colony by example: they tried to turn army villages into islands of civilization and made journeys, leisure, and domestic life to showcase their class sensibilities and level of sophistication.
Upseerit ja vaimot halusivat nähdä itsensä kolonialistisen sosiaalisen hierarkian huipulla valkoisen keskiluokan kermana joka johti alueen sivistämistä myös oman esimerkkinsä kautta.
White army personnel painted themselves and the army as liberators, represented colonial peoples as racial inferiors, approached colonial terrain in terms of struggle, and claimed that the region was a terrible periphery with little value before the arrival of white civilization.
He esittivät alueen ihmiset alempiarvoisina ja väittivät että alue oli vihamielinen ja takapajuinen peripheria ennenkuin valkoinen keskiluokka ja sivistys muuttaisivat sen paremmaksi.
Many blamed the colony and its peoples for their failures.
Monet tuskastuivat ja näkivät syyn epäonnistumisiinsa valloitetussa alueessa, sen luonnossa, sijainnissa ja ihmisissä.
Using insights from postcolonial studies and whiteness studies, this work balances its attention between discursive representations (army stories) and social experience (army actions), pays attention to silences in the process of historical production, and focuses on collective group mentalities and identities.
He yrittivät muokata armeijan kylät (linnakkeet) sivistyksen saarekkeiksi ja näyttämään hienostuneisuutensa ja luokkatietoisuutensa kodeissaan, vapaa-aikanaan, sekä matkustaessaan.
Support and security were offered largely by the primary contacts with one s immediate family, neighbours and friends.
Tukea ja turvaa tarjosivat pääasiassa primaariset kontaktit lähisukuun, naapureihin ja ystäviin.
Multiple family households were dominant in the latter part of the 17th century, and for most of the study period, the majority of people lived in the more complex households rather than in simple families.
Perherakenne osoittautui suurperhe-enemmistöiseksi 1600-luvun jälkipuolella, ja suurimman osan tutkimusajanjaksosta valtaosa alueen väestöstä asui ydinperhettä monimuotoisemmissa talouksissa.
These goals could best be reached by complex households that could adapt to the prevailing circumstances and also had wider and more multi-layered contacts offering material and immaterial security.
Tähän pystyivät parhaiten vallinneisiin oloihin sopeutumiskykyisimmät ruokakunnat laajempine ja monikerroksisine, aineellista ja aineetonta turvaa tarjonneine kontakteineen.
There was a clear connection between bigger household size and the extent and intensity of contacts.
Ruokakunnan koolla oli selvä yhteys kontaktien laajuuteen ja kontakti-intensiteettiin.
It was essential for households both to secure the workforce needed for a minimum level of subsistence and to ensure the continuation of the family line.
Tärkeintä oli turvata riittävä työvoima talouden ylläpitämiseksi ja suvun jatkuvuus.
Economic resources had only a moderate impact on the structure of contacts.
Taloudellis-ekologiset resurssit heijastuivat varsin vähän kontaktirakenteeseen.
The following types of contacts are chosen as indicators of the interaction: trade and credit relations, guarantees, co-operation, marriages and godparentage.
Tutkimuksen painopisteen eli taloudellissosiaalisen kontaktinmuodostuksen mittareiksi valittiin kauppa-, luotto- ja takaussuhteet, viitteet taloudellisesta yhteistyöstä sekä avioliitot ja lasten kummit.
The time between the 1630s and the 1750s was characterized by wars, crop losses and population changes, which had an effect on the economic framework and on the structural variation of households and contact fields.
Tutkimusajanjaksoa kirjoivat sodat, kadot ja suuret väestömuutokset, jotka osaltaan vaikuttivat valkealalaisten ekologis-taloudellisiin raameihin sekä ruokakuntien ja kontaktikenttien rakenteelliseen vaihteluun aikakauden aikana.
The geographical area of the thesis, Valkeala parish in the region of Kymenlaakso, is a very interesting area owing to its diversity, both in terms of natural setting and economic and cultural structure.
Väitöskirjan tutkimusalue Valkeala sijaitsee pohjoisessa Kymenlaaksossa taloudellisella, maantieteellisellä ja kulttuurisella raja-alueella.
Households, ecological and economic resources and formation of contacts in Valkeala parish from the 1630s to the 1750s
Aineellista ja aineetonta turvaa : Ruokakunnat, ekologis-taloudelliset resurssit ja kontaktinmuodostus Valkealassa 1630 1750