natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The most accurate predictions were achieved in the Archipelago Sea, where total phosphorus (TP) and total nitrogen (TN) alone accounted for 87% and 78% of the variation in Chl, respectively.
Suomen rannikkovesissä kesäaikainen kokonaistyppi ja fosfori selittivät suurimman osan, n. 60-90 % a-klorofyllin vaihtelusta kesällä, jolloin suurin osa ravinteista on sitoutuneena kasviplanktonin biomassaan.
However, analyses on phytoplankton biomass and species composition provide more metrics for ecological classification, the metrics which reveal various aspects of eutrophication contrary to what Chl alone does.
Kasviplanktonin biomassa ja lajistokoostumus vaativat enemmän resursseja, mutta ne mahdollistavat monipuolisempien mittareiden kehittämisen.
In the inner coastal water types, reference Chl, estimated from present monitoring data, are imprecise - not only because of the less accurate estimation method but also because the intrinsic characteristics, described for instance by morphometry, vary considerably inside these extensive inner coastal types.
Sisemmillä rannikkovesityypeillä kesäaikaiset referenssiarvot arvioitiin kasviplanktonin a-klorofyllin ja kokonaisbiomassan nykyisten havaintofrekvenssien perusteella, minkä vuoksi arviot ovat epäluotettavampia kuin ulommilla rannikkovesityypeillä.
The recovery of the bay from pollution has been delayed as a consequence of benthic release of nutrients.
Laajalahden toipuminen ravinnekuormituksesta on viivästynyt ns. sisäisen kuormituksen eli pohjasedimentistä veteen vapautuvien ravinteiden seurauksena, minkä vuoksi lahti ei todennäköisesti saavuta direktiivin vaatimaa hyvää tilaa vuoteen 2015 mennessä.
In establishing reference conditions, the empirical approach could only be used in the outer coastal water types, where historical observations of Secchi depth of the early 1900s are available.
Suomen ulommilla rannikkovesityypeillä kasviplanktonin a-klorofyllille ja kokonaisbiomassalle määritettiin empiiristen menetelmien avulla kesäaikaiset referenssiolosuhteet, jotka perustuvat Itämerellä 1900-luvun alussa tehtyihin näkösyvyyshavaintoihin.
The tackling of coastal eutrophication requires water protection measures based on status assessments of water quality.
Direktiivi edellyttää että biologisille laatumuuttujille tulee määrittää vesialue- eli tyyppikohtaiset referenssiolosuhteet.
The inclusion of morphometry (e.g. mean depth) into nutrient models improved accuracy of the predictions.
Regressiomallien tarkkuus parani kun a-klorofyllipitoisuuksia ennustettiin sekä ravinteiden että rannikon muotoa kuvaavien muuttujien, esimerkiksi keskisyvyyden, avulla.
Modeling ecological and evolutionary processes in spatially structured populations
Ekologisten ja evolutiivisten prosessien mallinnus tilarakenteisissa populaatioissa
The ecological and evolutionary dynamics of spatially structured populations are affected by a complex interplay between endogenous and exogenous factors.
Tällaisia maisemia asuttavien populaatioden ekologiseen ja evolutiiviseen dynamiikkaan vaikuttaa hyvin monenlaisten tekijöiden vuorovaikutus, ja niiden tutkimus on siten haastavaa.
My main emphasis is in the development of mathematical and statistical methodologies.
Väitöskirjassani olen kehittänyt matemaattisia ja tilastotieteellisiä menetelmiä tilassa pirstoutuneiden populaatioiden ekologian ja evoluutiobiologian tarkasteluun.
Many species inhabit fragmented landscapes, resulting either from anthropogenic or from natural processes.
Ekologisten ja evolutiivisten prosessien mallinnus tilarakenteisissa populaatioissa Monet lajit asuttavat maisemia joiden rakenne on pirstoutunut joko luonnostaan tai ihmisen toimesta.
I study two hierarchically structured model systems, which are the Glanville fritillary butterfly in the Åland Islands, and a system of two interacting aphid species in the Tvärminne archipelago, both being located in South-Western Finland.
Olen testannut ja soveltanut kehittämiäni menetelmiä käyttäen empiirisiä aineistoja kahdesta mallisysteemistä, jotka ovat Ahvenanmaan täpläverkkoperhonen ja Tvärminnen saarten kirvapopulaatiot.
The metapopulation approach, simplifying the landscape to a discrete set of patches of breeding habitat surrounded by unsuitable matrix, has become a widely applied paradigm for the study of species inhabiting highly fragmented landscapes.
Pirstouneiden maisemien populaatiodynamiikka riippuu yksilöiden kyvystä liikkua elinympäristölaikulta toiselle, ja väitöskirjatyöni toinen painopistealue on yksilöiden liikkumisen matemaattisessa mallintamisessa.
For the aphid case study, I develop a Bayesian model of hierarchical multi-scale metapopulation dynamics, where the observed extinction and colonization rates are decomposed into intrinsic rates operating specifically at each spatial scale.
Tällaisista systeemeistä kerättyjä aineistoja on luontevaa analysoida käyttäen hierarkisia Bayesilaisia malleja, ja väitöskirjatyöni keskeinen osa on näiden mallien kehittämisessä ja parametrisoinnissa.
In the third study, I observed the effects of exposure in a social context where exposed males had to compete with non-exposed males for resources and mates.
Kolmannessa työssä tutkin altistuksen vaikutuksia sosiaalisessa kontekstissa: altistetut koiraat kilpailivat ei-altistettujen koiraiden kanssa pesäpaikoista ja parittelukumppaneista.
Secondly, I looked at effects on the mating system and sexual selection.
Toisessa työssä selvitin yhdisteen vaikutuksia lisääntymisjärjestelmään ja seksuaalivalintaan.
Furthermore, it strongly suggests that several types of biomarkers should be used to detect and assess the effects of EDC exposure because severe behavioural effects can sometimes be seen before effects are detectable at the molecular or morphometric level.
Tulokset havainnollistivat myös, että selvitettäessä EDC-yhdisteiden vaikutuksia tulisi tutkimuksissa käyttää useita altistumisen biologisia vasteindikaattoreita (biomarkkereita), koska vakavia lisääntymiskäyttäytymisen muutoksia voi ilmetä jopa ennen kuin altistumisen vaikutukset ovat mitattavissa molekyylitasolla ja/tai morfologisina muutoksina.
The thesis shows that an exposure to environmentally relevant levels of EE2 clearly reduces the chances of individuals to reproduce successfully.
Väitöskirjatyöni osoitti, että altistuminen vesiympäristöstä mitatuille EE2-pitoisuuksille heikentää merkittävästi yksilön mahdollisuuksia menestyksekkääseen lisääntymiseen.
In this thesis, I examined how 17α-ethinyl estradiol (EE2), a synthetic estrogen used in oral contraceptive pills, affects the reproductive behaviour of a marine fish, the sand goby (Pomatoschistus minutus).
Väitöskirjatyöni tavoitteena oli selvittää miten 17α-etinyyliestradioli (EE2), e-pillereissä käytettävä synteettinen estrogeeni, vaikuttaa hietatokon (Pomatoschistus minutus) lisääntymiskäyttäytymiseen.
Effects of 17α-ethinyl estradiol on the mating system of the sand goby (Pomatoschistus minutus)
17α- etinyyliestradiolin vaikutukset hietatokon (Pomatoschistus minutus) lisääntymisjärjestelmään.
These effects are harmful for a male whose reproductive success is determined by the ability to compete for limited resources and to attract mates.
Tutkimuksessa havaitut käyttäytymismuutokset ovat erityisen vahingollisia koiraille, koska niiden lisääntymismenestys riippuu kyvystä kilpailla rajallisista pesäpaikoista sekä houkutella naaraita pesäänsä.
This work revealed that EE2 exposure impairs the ability of males to acquire and defend a nest, as well as diminishes the attractiveness of males to females by decreasing their courtship and aggressive behaviour.
Väitöskirjatyöni osoitti, että EE2-altistus heikentää hietatokkokoiraiden kykyä kilpailla ja puolustaa pesäpaikkojaan sekä heikentää niiden houkuttelevuutta naaraiden keskuudessa.
In aquatic environments, endocrine disrupting chemicals (EDCs) that interfere with the endocrinology of males and females form a threat to the maintenance of populations.
Hormonitoimintoja häiritsevät kemikaalit (endocrine disrupting chemicals, EDC) ovat huolestuttavasti lisääntyneet vesiympäristössä.
With regard to fish, despite the extensive literature on physiological effects of EDCs, very little is known about potential population-level effects.
Yhdisteiden fysiologisia vaikutuksia on tutkittu laajalti niin akvaattisilla kuin terrestisilläkin lajeilla, mutta populaatiotason vaikutuksia tunnetaan vielä heikosti.
These effects can be of a profound nature as they interfere with sexual selection, and may in the long run lead to the loss of traits maintained through sexual selection.
Havaitut vaikutukset ovat erityisen merkityksellisiä, koska ne liittyvät suoraan seksuaalivalintaan ja sen määräämän parinvalinnan suuntaan.
Furthermore, this thesis showed that selection on male size was relaxed after EE2 exposure and male size had a smaller effect on mating success.
Työssäni kävi myös ilmi, että EE2-altistus vähensi koiraan kokoon kohdistuvaa valintaa ja täten koiraan lisääntymismenestys ei ollutkaan enää niinkään sen koosta riippuvainen.
EDCs are a diverse group of natural and manmade chemicals that already at very low concentrations (at nanogram levels) can have severe effects on reproduction by individuals, e.g. complete sex reversal, feminisation of males, impaired reproduction even resulting in near extinction of populations.
EDC-yhdisteiden on todettu häiritsevän alkionkehitystä, feminisoivan koiraita, muuttavan yksilöiden lisääntymiskäyttäytymistä ja pahimmillaan aiheuttavan täydellistä katoa eläinpopulaatioissa.
First, I investigated how exposure to EE2 affects courtship and parental care of sand goby males.
Tutkimus koostuu neljästä osatyöstä, joista ensimmäisessä tutkin miten EE2 vaikuttaa hietatokkokoiraiden kosinta- ja poikastenhoitokäyttäytymiseen.
Finally, I studied the effects of exposure on male-male competition and male aggressive behaviour.
Neljännessä työssä selvitin, miten EE2-altistus vaikuttaa koiraiden aggressiivisuuteen ja niiden keskinäiseen kilpailuun.
Behavioural assays should be considered an important complementary tool for the standard ecotoxicological assays because observed behavioural changes have direct and negative effects on fitness, while the connection between changes in molecular expression and fitness may be less obvious.
Tässä työssä havaituilla käyttäytymismuutoksilla on suoria negatiivisia vaikutuksia yksilön lisääntymismenestykseen, kun taas molekyylitason biomarkkereilla suora populaatiotason yhteys on usein vaikea osoittaa.
In the 21st century, human-induced global climate change has been highlighted as one of the most serious threats to ecosystems worldwide.
Globaali ilmastonmuutos on nostettu 2000-luvulla yhdeksi suurimmista uhkista maailman ekosysteemeille.
According to global climate scenarios, the mean temperature in Finland is expected to increase by 1.8 4.0°C by the end of the century.
Ilmastoennusteiden perusteella maapallon keskilämpötilan on ennustettu nousevan 1.8 4.0 astetta kuluvan vuosisadan loppuun mennessä.
To understand how species respond to the ongoing climate change, we need to study how climate affects species in different phases of their life cycle.
Ymmärtääksemme, miten lajit pystyvät vastaamaan muuttuviin ilmasto-oloihin, on tutkittava miten ilmastotekijät vaikuttavat lajeihin eri elinkierron vaiheissa.
Furthermore, interactions between climate and food resources can be complex and interact with each other.
Ilmaston ja ravinto-olosuhteiden väliset yhteisvaikutukset ovat kuitenkin usein monimutkaisia.
The impact of climate on breeding and migration of eight large-sized bird species was studied in this thesis, taking food availability into account.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin, miten ilmasto vaikutti muuton ajoittumiseen ja pesintään kahdeksalla suurikokoisella lintulajilla ottaen ravinto-olosuhteet huomioon.
The general conclusion is that climate is controlling not only the phenology of the species but also their reproductive output, thus affecting the entire population dynamics.
Johtopäätöksenä voidaan todeta, että ilmasto säätelee niin lajien fenologiaa kuin myös lisääntymismenestystä vaikuttaen siten lajien kannankehitykseen.
The regional and seasonal change in temperature has predicted to be spatially and temporally asymmetric, where the High-Arctic and Antarctic areas and winter and spring seasons have been projected to face the highest temperature increase.
Muutosten on esitetty olevan ajallisesti ja paikallisesti epäsymmetristä: lämpötilan nousu on voimakkainta napa-alueilla sekä talvi- ja kevätkuukausina.
The magnitude of climatic effects on migration and breeding was comparable with that of food supply, conventionally regarded as the main factor affecting these life-history traits.
Tulokset osoittavat, että ilmastomuuttujilla on useilla lajeilla yhtä suuri merkitys pesintään kuin ravinnolla, jota on perinteisesti pidetty keskeisenä lisääntymiseen vaikuttavana tekijänä.
Fourthly, decreasing ice cover and earlier ice-break in the Baltic Sea will allow earlier spring migration in waterfowl.
Viidenneksi, vähenevä jääpeite ja aikaisempi jäänlähtö mahdollistaa aikaisemman vesilintujen kevätmuuton, mikä haahkalla voi johtaa parantuneeseen pesimämenestykseen.
Firstly, asymmetric climate change may result in a mistiming of breeding because mild winters and early spring may lead to earlier breeding, whereas offspring are hatching into colder conditions which elevate mortality.
Koska epäsymmetrisen ilmastonmuutoksen myötä loppukevät ja alkukesä eivät kuitenkaan ole lämmenneet yhtä voimakkaasti kuin alkukevät, saattavat jälkeläiset kuoriutua aikaistuneen pesinnän takia yhä kylmempiin olosuhteisiin, mikä voi heikentää pesimämenestystä.
The findings show that climatic variables have considerable impact on the life-history traits of large-sized birds in northern Europe.
Tulosten ja vallitsevien ilmastoskenaarioiden perusteella muuttuvan ilmaston on ennustettavissa vaikuttaa Pohjois-Euroopan lintulajeihin seuraavilla tavoilla.
Secondly, climate induced responses can differ between species with different breeding tactics (income vs. capital breeding), so that especially capital breeders can gain advantage on global warming as they can sustain higher energy resources.
Neljänneksi, lajit, jotka kartuttavat lisääntymistä varten tarvitsemansa vararavintonsa pitkällä aikavälillä ennen pesintää (ns. capital breeder lajit, kuten haahka, viirupöllö), saattavat hyötyä lämpenemisestä, koska lämpimän talven ja kevään aikana vararavinnon kartuttaminen ja ylläpitäminen on helpompaa kuin kylminä kausina.
Thirdly, increasing precipitation has the potential to reduce the breeding success of many species by exposing nestlings to more severe post-hatching conditions and hampering the hunting conditions of parents.
Toisaalta lisääntyvän talvisateisuuden takia Itämeren suolapitoisuuden on ennustettu laskevan heikentäen haahkan pääravintokohteen sinisimpukan elinolosuhteita, mikä voi supistaa haahkan levinneisyysaluetta.
Eiders provide an illustrative example of this complexity, being caught in the crossfire between more benign ice conditions and lower salinity negatively affecting their prime food resource.
Tästä erinomainen esimerkki on Itämeren haahkakanta, joka saattaa hyötyä leudommista jääoloista.
Fifthly, warming temperatures can favour parents preparing for breeding and increase nestling survival.
Kolmanneksi, voimakkaasti lämmennyt alkukevät voi johtaa yhä aikaisempaan pesimäkauden aloitukseen.
Keywords: glycyl radical, enzyme, pyruvate formate lyase, x-ray crystallography, bioinformatics
Avainsanat: glysyyliradikaali, entsyymi, pyruvaattiformaattilyaasi, röntgensädekristallografia, bioinformatiikka
The type enzymes of the family, anaerobic ribonucleotide reductase (RNRIII) and pyruvate formate lyase (PFL) had been studied long before it was known that they are GREs.
Eniten tutkitut GRE:t, anaerobinen ribonukleotidireduktaasi (RNRIII) ja pyruvaattiformaattilyaasi (PFL), ovat tietyille hapettomissa oloissa eläville organismeille välttämättömiä entsyymejä.
Also, the genome sequencing projects have identified many PFL-like GREs of unknown function, usually annotated as PFLs.
Tietokannoista löytyvistä sekvensseistä löydettiin myös uusi aiemmin tunnistamaton GRE ryhmä, jonka jäsenet ovat merkittävästi pienempiä kuin aiemmin tunnetut entsyymit.
GREs are synthesised in an inactive form and are post-translationally activated by an activating enzyme which uses S-adenosyl methionine and an iron-sulphur cluster to generate the radical.
Vakioisten alueiden perusteella ehdotettiin mm. entsyymin aktivointireittiä, jonka kautta GRE:ä aktivoiva entsyymi pystyisi luomaan glysyyliradikaalin.
Spectroscopic measurements on the radical and an observation that exposure to oxygen irreversibly inactivates the enzymes by cleavage of the protein proved that the radical is located on a particular glycine residue, close to the C-terminus of the protein.
Glysyyliradikaalientsyymit (GRE:t) muodostavat proteiiniperheen, jonka jäsenet aktivoiduttuaan varastoivat radikaalin glysiini aminohappoon.
In the present thesis I describe the grouping of these PFL family enzymes based on the sequence similarity and analyse the conservation patterns when compared to the structure of E. coli PFL.
Väitöskirjatyössä vertailtiin tietokannoista löytyvien GRE:n kaltaisten entsyymien aminohappojärjestyksiä, ryhmiteltiin ne samankaltaisiin joukkoihin ja pyrittiin löytämään vakioisia alueita eri joukkojen sisältä sekä niiden väliltä.
This is the first report of a crystalline GRE activating enzyme.
Tämä saattaa mahdollistaa aktiivisen entsyymin rakenteen tutkimisen.
One of the goals of this thesis work was to crystallise the activating enzyme of PFL.
Olisi tärkeää selvittää aktivoidun entsyymin kiderakenne, jotta rakenteen perusteella voitaisiin tehdä johtopäätöksiä entsyymin toimintamekanismista.
Both anaerobic RNRIII and PFL, are important for many anaerobic and facultative anaerobic bacteria as RNRIII is responsible for the synthesis of DNA precursors and PFL catalyses a key metabolic reaction in glycolysis.
Yhdistelmä-DNA-tekniikan avulla A. fulgiduksesta monistettiin PFL2:ta koodaava geeni ja tuotettiin entsyymiä Escherichia coli-bakteerissa.
I also report a crystal structure of one of the PFL-like enzymes with unknown function, PFL2 from Archaeoglobus fulgidus.
Yksi tuntematon entsyymi, arkkibakteerin PFL2, valittiin tarkemman tutkimuksen kohteeksi, koska kyseinen arkkibakteeri, Archaeoglobus fulgidus, elää hyvin korkeissa lämpötiloissa, parhaiten 83 asteessa.
The organisation of an active site of PFL2 suggests that the enzyme may be a dehydratase.
PFL2:n ja GD:n kiderakenteiden perusteella vaikuttaisi, että PFL2 olisi myös dehydrataasi, jonka substraatti on glyserolin kaltainen - ehkä hieman suurempi.
Recently several new GREs have been characterised, all sharing sequence similarity to PFL but not to RNRIII.
Muista GRE:istä poiketen PFL2 on tetrameeri, joka koostuu kahden sijaan neljästä samanlaisesta alayksiköstä.
This task is challenging as, like GREs, the activating component is inactivated by oxygen.
Jos nämä entsyymit altistuvat hapelle, niiden aminohappoketju katkeaa ja entsyymi inaktivoituu.
The crystal structures of both were solved in 1999 and they revealed that, although the enzymes do not share significant sequence identity, they share a similar structure - the radical site and residues necessary for catalysis are buried inside a ten stranded $\ualpha $/$\ubeta $-barrel.
PFL2:n rakenteesta löytyi useita tekijöitä, jotka mahdollistavat entsyymin korkean lämpökestävyyden: mm. parempi aminohappojen pakkautuminen, suurempi määrä varauspareja, lyhyemmät silmukat ja niiden ankkurointi sekä ehkä myös suurempi alayksikköjen määrä.
The experiments were therefore carried out in an oxygen free atmosphere.
PFL puolestaan toimii mikrobin anaerobisessa energiantuotannossa.
A tentative conclusion is that a decrease in N availability may have feedback effects on plant growth and competition and affect the N cycling of the whole meadow ecosystem.
Jos päästöjä ei saada kuriin, pitoisuuksien kohoamisella voi olla huomattavia vaikutuksia luonnonkasviyhteisöjen monimuotoisuudessa ja ekosysteemin ravinteiden kierrossa.
Below-ground processes in meadow soil under elevated ozone and carbon dioxide : Greenhouse gas fluxes, N cycling and microbial communities
Kanervan ja Rämön väitöskirjoissa selvitetään kohotetun hiilidioksidipitoisuuden ja haitallisen alailmakehän otsonipitoisuuden vaikutuksia niittykasvien kasvuun, lisääntymiseen ja yhteisörakenteeseen sekä maaperän mikrobiyhteisöihin, kasvihuonekaasupäästöihin ja typen kiertoon.
After three growing seasons of fumigations, the fluxes of N2O, CH4, and CO2 were decreased in the NF+O3 treatment, and the soil NH4+-N and mineral N concentrations were lower in the NF+O3 treatment than in the NF control treatment.
Kasveille ja mikrobeille käyttökelpoisen mineraalitypen määrä laski otsonikäsittelyssä, ja maaperästä ilmaan vapautuvat kasvihuonekaasut olivat matalampia otsonikäsittelyssä.
The mesocosm soil microbial communities were affected negatively by the NF+O3 treatment, as the total, bacterial, actinobacterial, and fungal PLFA biomasses as well as the fungal:bacterial biomass ratio decreased under elevated O3.
Niittyekosysteemi - herkkä biotooppi Hiilidioksidin vaikutukset sekä kasvillisuuteen että maaperän prosesseihin olivat melko vähäisiä, mikä oli todennäköisesti seurausta niittymaan alhaisesta typpipitoisuudesta.
By comparing mesocosms with similar natural plant assemblage, it was possible to demonstrate that artificial mesocosms simulated natural habitats, even though some differences were found in the CH4 oxidation rate, soil mineral N, and total C and N concentrations in the soil.
Tutkittu niittytyyppi osoittautui hyvin otsoniherkäksi, sillä käytetyt otsonipitoisuudet olivat alhaisia ja kuudessa lajissa yhdeksästä oli havaittavissa joko näkyviä otsonivaurioita tai vähennyksiä vegetatiivisessa tai suvullisessa kasvussa.
Meadow mesocosms mimicking lowland hay meadows in Jokioinen, SW Finland, were enclosed in open-top chambers and exposed to ambient and elevated levels of O3 (40-50 ppb) and/or CO2 (+100 ppm) for three consecutive growing season, while chamberless plots were used as chamber controls.
Luontaisenkaltaisessa yhteisössä kasvavat luonnonkasvit altistettiin maltillisesti kohotetuille otsoni- ja hiilidioksidipitoisuuksille, joko yhdessä tai erikseen, kolmena perättäisenä kesänä 2002 - 2004.
Elevated CO2 caused only minor and insignificant changes in the GHG fluxes, N cycling, and the microbial community structure.
Tämän lisäksi otsoni vähensi maaperän mikrobibiomassaa ja muutti mikrobiyhteisörakennetta.
In the present study, the below-ground processes were modified after three years of moderate O3 enhancement.
Muutoksia mikrobiyhteisöissä ja maan typen kierrossa Kohotettu otsonipitoisuus aiheutti muutoksia myös maaperässä kolmen vuoden jälkeen.
In addition to research conducted at the ecosystem level (i.e. the mesocosm study), soil microbial communities were also examined in a pot experiment with monocultures of individual species.
Tutkimuksessa keskityttiin lajeihin, jotka kasvavat uhanalaisella biotoopilla "alavat niitetyt niityt".
Chemical and microbiological analyses as well as laboratory incubations of the mesocosm soils under different treatments were used to study the effects of O3 and/or CO2.
Ilmakehä muuttuu ja niittyekosysteemit sen mukana Alailmakehän otsoni- ja hiilidioksidipitoisuudet nousevat vajaan prosentin vuosivauhdilla.
Artificially constructed mesocosms were also compared with natural meadows with regards to GHG fluxes and soil characteristics.
Vaikka eri lajien välillä havaittiin huomattavia eroja otsoniherkkyydessä, lajien suhteelliset osuudet yhteisössä eivät muuttuneet kaasualtistuksen myötä.
ORP1L, a new Rab7 effector and regulator of late endosome functions
ORP1L, uusi Rab7-GTPaasin efektori ja myöhäisten endosomien toiminnan säätelijä