natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These results are concurrent with the patterns that have emerged in the published studies comparing the relative importance of natural selection and genetic drift as explanations for population divergence in different traits and taxa.
Tämä selviää tekemästäni tilastollisesta analyysistä, jossa on koottu yhteen tulokset tutkimuksista, jotka ovat vertailleet luonnonvalinnan ja geneettisen ajautumisen suhteellisia osuuksia eri lajien ja ominaisuuksien evoluutiossa.
Conversely, it appears that genetic correlations between the sexes have not imposed significant constraints on the evolution of sexual dimorphism in threespine stickleback body shape and armour.
Geneettiset korrelaatiot eivät kuitenkaan täysin rajoita kolmipiikkien evoluutiota, mistä on osoituksena sukupuolien välisten erojen evoluutio myös niissä ominaisuuksissa, joihin vaikuttavien geenien välillä on naaraiden ja koiraiden välillä korrelaatioita.
I have demonstrated that the patterns of evolution seen in the wild can be experimentally recreated to tease out the effects of different selection agents in detail.
Tutkimukseni todistavat, että luonnossa havaittavia evoluutiomalleja voidaan myös luoda kokeellisesti.
In this thesis, I have investigated the relative roles of natural selection, random genetic drift and genetic correlations in the evolution of complex traits at different levels of organisation from populations to individuals.
Olen pyrkinyt selvittämään, mikä osuus kolmipiikkien evoluutiossa on luonnonvalinnalla, geneettisellä ajautumisella ja geneettisillä korrelaatioilla.
I have also shown that body shape and armour divergence among threespine stickleback populations is likely to be biased by the patterns of genetic variation and covariation.
Väitöskirjatutkimukseni osoittaa myös, että kolmipiikkien ruumiinmuodon ja suojavarustuksen evoluutioon vaikuttaa myös se, kuinka paljon ja minkälaisia muunnelmia näihin ominaisuuksiin vaikuttavista geeneistä alkuperäisessä populaatiossa on. Myös näiden ominaisuuksien väliset geneettiset korrelaatiot vaikuttavat evoluutioon.
Body shape and armour variation along the most likely direction of evolution the direction of maximum genetic variance reflects the general patterns of variation observed wild populations across the distribution range of the threespine stickleback.
Voidaankin olettaa evoluution tapahtuvan suurimmalla todennäköisyydellä niissä ominaisuuksissa, joissa geenien eri muunnelmien määrä on suurin.
Evolutionary Genetics in the Wild : from Populations to Individuals
Populaatiossa täytyy olla geenien erilaisia muunnelmia, jotta evoluutiota voisi tapahtua.
Microbial communities became more similar among sites after long-term WLD.
Eri suotyyppien mikrobiyhteisöt muuttuivat samankaltaisemmiksi pitkään jatkuneen kuivumisen jälkeen.
Both sampling depth and site type had a strong impact on all microbial communities.
Myös turpeen syvyys ja suotyyppi vaikuttivat turpeen mikrobiyhteisöön.
Aerobic carbon-cycle related microbial communities in boreal peatlands: responses to water-level drawdown
Suon kuivumisen vaikutukset boreaalisten soiden hiilen kiertoon osallistuvien hapellisten mikrobien yhteisöihin
Field respiration measurements in the northern fen indicated that WLD accelerates the decomposition of soil organic matter.
Aktiivisuusmittaukset osoittavat ilmaston lämpenemisen kiihdyttävän orgaanisen aineen hajotusta.
Water-level drawdown (WLD) causes peatland drying and induces a vegetation change, which affects the decomposition of soil organic matter and the release of greenhouse gases (CO2 and CH4).
Ilmaston lämpeneminen tai maankäytön muutos, kuten metsäojitus, laskevat suon vedenpinnantasoa aiheuttaen suon kuivumisen.
This thesis represents the first investigation of microbial communities and their response to WLD among a variety of boreal peatland habitats.
Tutkimus selvitti erilaisten boreaalisten suotyyppien mikrobiyhteisöjen rakennetta ja niiden herkkyyttä suon kuivumiselle.
The results indicate that microbial community responses to WLD are complex but dependent on peatland type, litter quality, depth, and variable among microbes.
Muutosta arvioitaessa on huomioitava tarkasteltava suotyyppi, turpeen syvyys, karikkeen ja turpeen laatu sekä tutkittava mikrobiryhmä.
Most of the actinobacterial sequences could not be matched to characterized taxa in reference databases.
Tunnistetut sienisekvenssit edustivat laajaa sienten joukkoa, kun taas suurin osa aktinobakteerisekvensseistä ei ollut läheistä sukua tunnetuille aktinobakteereille.
The fungal and methane-oxidizing bacteria (MOB) community composition changed at all sites but the actinobacterial community response was apparent only in the fen after WLD.
Metanotrofi-, sieni- ja aktinobakteeriyhteisöjä tutkittiin molekyylibiologisin menetelmin.
WLD had a negative impact on CH4 oxidation, especially in the oligotrophic fen.
Tutkimus osoitti kuivumisen muuttavan suon mikrobiyhteisöä ja erityisesti sieniyhteisöä.
Litter quality had a large impact on community composition, whereas the effects of site type and WLD were relatively minor.
Karikkeen laatu ja maatumisaste vaikuttivat suotyyppiä tai kuivumista enemmän aktiiviseen mikrobiyhteisöön.
In general, bacteria dominated the deeper layers of the nutrient-rich fen and the wettest surfaces of the nutrient-poor bog sites, whereas fungi seemed more abundant in the drier surfaces of the bog.
Toinen tutkimussuon, pohjoinen Suonukkasuon, soveltui hyvin tutkimukseen, koska sen vedenpinnantason laskun voimakkuus pohjaveden oton seurauksena vastasi hyvin arvioita ilmastonmuutoksen vaikutuksesta.
In addition, a correlation between activity and certain fungal sequences indicated that community composition affects the decomposition of older organic matter in deeper peat layers.
Kuivumisen voi näkyä myös suon mikrobiyhteisössä, joka on vastuussa turpeen orgaanisen aineen hajotuksesta.
Boreal peatlands represent a considerable portion of the global carbon (C) pool.
Mikrobiaktiivisuus määritettiin hiilidioksidin tuottona ja metaanin kulutuksena.
Fungal sequences were matched to taxa capable of utilizing a broad range of substrates.
Aktinobakteerit vaikuttivat kestävän paremmin kuivumista, ja se näytti reagoivan voimakkaammin johonkin turpeen syvyyteen vaikuttavaan tekijään.
The research is made up of two parts which complement each other.
Tutkimus muodostuu kahdesta toisiaan täydentävästä osasta.
At the moment children and young people s rights to participate are strong, due to legislation, school curricula, and several national and international agreements.
Tällä hetkellä lasten ja nuorten osallistumisen oikeutus on lainsäädännön, opetussuunnitelmien ja useiden kansallisten ja kansainvälisten sopimusten ansiosta vahva.
Central to overcoming these obstacles are a gradual change in conduct and mentalities and the strengthening of teachers and officials competence.
Näiden esteiden voittamisessa on keskeistä vähittäinen toimintakulttuurin ja asenteiden muuttuminen sekä opettajien ja virkamiesten osaamisen vahvistaminen.
Reasons for this situation can be found in the lack of regard and resources for these matters, in the complex nature of planning and a long time frame, and the problems of ownership and of reaching each other.
Syitä tähän tilanteeseen ovat arvostuksen ja resurssien puute, suunnittelun monimutkaisuus ja pitkä aikaskaala sekä tavoittamisen ja omistajuuden ongelmat.
Children and young people need different ways and methods of varying levels of involvement, structures and arenas which enable participation and in which environmental citizenship can be realized.
Lapset ja nuoret tarvitsevat erilaisia ja eri syvyisiä osallistumisen mahdollistavia väyliä, rakenteita ja areenoita, joilla ympäristökansalaisuus voi toteutua.
Despite this, involving them in developing their own immediate surroundings has not become a part of schools and planning organisations daily life and established methods.
Tästä huolimatta heidän osallistamisensa oman lähiympäristönsä kehittämiseen ei ole niveltynyt osaksi koulujen ja suunnitteluorganisaatioiden arkea ja vakiintuneita toimintatapoja.
The research combines the perspectives of environmental education and citizenship education through the concept of environmental citizenship.
Tutkimus nivoo yhteen ympäristökasvatuksen ja kansalaiskasvatuksen näkökulmat ympäristökansalaisuuden käsitteen avulla.
Key words: environmental citizenship, environmental education, citizenship education, children and young people s participation, social learning, self-empowerment, social empowerment, school, community planning
Avainsanat: ympäristökansalaisuus, ympäristökasvatus, kansalaiskasvatus, lasten ja nuorten osallistuminen, sosiaalinen oppiminen, voimaantuminen, valtautuminen, koulu, yhdyskuntasuunnittelu.
The model makes the context of environmental education visible and puts emphasis on reflection in the learning process.
Malli tekee näkyväksi ympäristökasvatuksen toimintaympäristön eli kontekstin ja korostaa reflektion merkitystä oppimisprosessissa.
Thus, environmentally responsible participation offers a chance to learn competence that an environmental citizen needs the knowledge, skills and willingness to act that have not been successfully taught through traditional school education.
Tällöin ympäristövastuullinen osallistuminen tarjoaa tilaisuuden oppia monipuolisia ympäristökansalaisen valmiuksia - juuri niitä tietoja, taitoja ja halua toimia, joita perinteisen kouluopetuksen kautta ei olla onnistuttu opettamaan.
A central factor in children and young people s self-empowerment is the sense of being heard and taken into consideration.
Keskeinen tekijä lasten ja nuorten voimaantumisessa on kokemus siitä, että on tullut kuulluksi ja huomioon otetuksi.
The aim of the research is to assess and consider children and young people s environmentally responsible participation and its effectiveness in relation to the participants own learning and the end results of the participation.
Tutkimuksen tavoitteena on arvioida ja pohtia lasten ja nuorten ympäristövastuullista osallistumista ja sen vaikuttavuutta suhteessa osallistujien oppimiseen ja osallistumisen lopputulokseen.
Environmental education, which enhances environmental citizenship, offers children and young people the possibility to be active citizens and learn about citizenship in their own lives by taking action themselves.
Ympäristökansalaisuutta tukeva ympäristökasvatus tarjoaa lapsille ja nuorille mahdollisuuden olla kansalaisia ja oppia kansalaisuutta omassa elämässään, itse toimimalla.
The research introduces a model of environmentally responsible participation as a learning process, in which learning is studied through the development of competence, self-empowerment and social empowerment.
Tutkimus esittelee mallin ympäristövastuullisesta osallistumisesta oppimisprosessina, jossa oppimista tarkastellaan osaamisen, voimaantumisen ja valtautumisen kehittymisen kautta.
Children and young people as environmental citizens
Lapset ja nuoret ympäristökansalaisina : Ympäristökasvatuksen näkökulma osallistumiseen
The first part consists of an action research carried out in the Joensuu Lyseo Upper Secondary School, where an environmental education course with a traffic-related theme was planned, developed and evaluated.
Ensimmäisen osan muodostaa Joensuun lyseon lukiossa toteutettu toimintatutkimus, jossa suunniteltiin, kehitettiin ja arvioitiin valinnainen ympäristökasvatuskurssi liikenneteemalla.
According to the research results, all-round cooperation and more open relations with those outside of the school environment are important ways to support environmental citizenship in schools.
Tutkimuksen tulosten mukaan merkittävä keino ympäristökansalaisuuden tukemiseen koulussa on monipuolinen yhteistyö ja avautuminen koulun ulkopuolelle.
In the survey actors from schools and various city offices, who were involved in development projects of school environments, were interviewed.
Toisen osan muodostaa Helsingissä tehty haastattelututkimus, jossa haastateltiin koulujen lähiympäristön kehittämishankkeiden aktiivisia toimijoita kouluista ja kaupungin eri virastoista.
Children and young people as environmental citizens the environmental education perspective to participation This doctoral thesis examines the participation of children and young people in developing their own environment at school, as a part of environmental education.
Tämä tutkimus tarkastelee lasten ja nuorten osallistumista oman lähiympäristönsä kehittämiseen koulun puitteissa, osana ympäristökasvatusta.
We showed also that 19p aberrations can be induced in vitro by means of a crocidolite asbestos treatment.
Työssä osoitettiin myös, että 19p-alueen muutoksia voidaan indusoida altistamalla soluja asbestille in vitro.
In the subsequent dissemination-related studies, further analyses of the 4q region were performed on both primary LCs and brain metastases of LCs.
Jatkoanalyyseissä havaittiin, että 4q-alueen häviämää esiintyi adenokarsinoomien lisäksi levyepiteelikarsinoomiin, jotka olivat levinneet luuytimeen.
In this thesis, opposite categories of lung tumors were investigated using comparative microarray analyses with the aim to identify aberrations that are of significance in distinct types of LCs.
Väitöstyön tutkimukset osoittavat, että vertailevien mikrosiruanalyysien avulla saadaan tietoa syöpäryhmien erityispiirteistä.
The studies involved LCs in two separate themes: those induced by asbestos exposure and those that disseminate into bone marrow (BM) in early stages of tumorigenesis.
Työssä saadut tulokset osoittavat, että 19p-alueen muutokset ovat tyypillisiä asbestikeuhkosyöville ja 4q-alueen muutokset luuytimeen aikaisessa vaiheessa leviäville keuhkosyöville.
The genetic alterations displayed by a given tumor represent a combination of changes that are directly or indirectly caused by inducing factors, such as tobacco carcinogens, and those that rise up secondarily as a consequence of defects in genes that maintain genomic stability.
Vertailemalla luuytimeen syövän aikaisessa vaiheessa levinneiden ja leviämättömien keuhkoadenokarsinoomien muutosprofiileita toisiinsa, paikannettiin viisi aluetta, joilla geenien kopiolukumäärä- sekä ilmenemistason muutokset erottelivat ryhmät toisistaan.
In the asbestos-related studies, subsequent analyses verified that aberrations of 19p, caused by losses, were significantly more frequent in tumors of the asbestos-exposed than of the non-exposed patients.
Riippumattomilla laboratoriomenetelmillä tehtyjen jatkoanalyysien avulla pystyttiin varmistamaan, että 19p-alueen häviämä oli yhteydessä asbestialtistukseen.
Lung cancers (LCs) represent a rather heterogeneous collection of tumors that are characterized by a large number of abnormalities of both chromosome number and structure.
Ei-pienisoluinen keuhkosyöpä jaetaan lisäksi alatyyppeihin, joista suurimmat ovat levyepiteeli-, adeno- ja suurisoluinen karsinooma.
Furthermore, a Gene Ontology (GO) analysis revealed a number of differentially regulated biological processes and molecular functions between the tumor groups with differences in protein ubiquitination and ion transport especially highlighted.
Tutkimuksessa saatiin lisäksi viitteitä asbestispesifisistä muutoksista signaalinvälitysreiteissä, sillä yhdessä toimivien geenien ilmentymisessä havaittiin eroja asbestille altistuneiden ja altistumattomien välillä.
Distinct chromosome regions were found to be more frequently aberrated in the LCs of asbestos-exposed than non-exposed patients.
Asbestiin liittyvissä tutkimuksissa paikannettiin kuusi kromosomialuetta, joissa geenien kopiolukumäärän sekä ilmenemistason muutokset erottelivat potilaat altistushistorian mukaan.
Losses of 4q were also frequently observed in brain metastases of LCs.
Myös keuhkosyöpien aivometastaaseissa alue oli toistuvasti hävinnyt.
This thesis demonstrates that rhizosphere fraction of natural forest humus soil and agricultural clay loam soil from Helsinki Metropolitan area were capable of degrading of low to moderate concentrations (0.2 50 µg cm-3) of PCP, phenanthrene and 2,4,5-TCP at temperatures realistic to boreal climate (-2.5 to +15 °C).
Väitöskirjassa osoitettiin, että viljellyn peltomaan ja luonnontilaisen lehtimetsän juuristovyöhykkeen mikrobit hajottivat polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä ja polykloorattuja fenoleja hiilidioksidiksi ja vedeksi pohjoisia oloja vastaavissa lämpötiloissa (-2.5º - +15 ºC).
This thesis deals with the response of biodegradation of selected anthropogenic organic contaminants and natural autochthonous organic matter to low temperature in boreal surface soils.
Tämän väitöskirjan tavoitteena oli tutkia suomalaisen maaperän kykyä hajottaa orgaanisia ympäristömyrkkyjä ja maanperän omia luontaisia biopolymeerejä alhaisissa lämpötiloissa.
Furthermore, the thesis describes activity, diversity and population size of autotrophic ammonia-oxidizing bacteria (AOB) in a boreal soil used for landfarming of oil-refinery wastes, and presents a new approach, in which the particular AOB were enriched and cultivated in situ from the landfarming soil onto cation exchange membranes.
Lisäksi tässä työssä tutkittiin ammoniakkia hapettavien bakteerien populaatiorakennetta ja aktiivisuuksia öljyhiilivetyjen voimakkaasti pilaamassa maaperässä.
At the low temperatures, the biodegradation of PCP, phenanthrene and 2,4,5-TCP was more effective (Q10-values from 1.6 to 7.6) in the rhizosphere fraction of the forest soil than in the agricultural soil.
Tutkimustulokset viittaavat siihen, että maaperän mikrobien luontainen kyky hajottaa orgaanisia ympäristömyrkkyjä alhaisessa lämpötilassa oli tehokkaampaa pienissä (≤ 5.0 µg cm-3) kuin suurisssa (50 µg cm-3) haitta-ainepitoisuuksissa.
Assessment of the populations of AOB with denaturing gradient gel electrophoresis (DGGE) profiling and sequence analysis of PCR-amplified 16S rRNA genes showed that Nitrosospira-like AOB in clusters 2 and 3 were predominant in the oily landfarming soil.
Nykyaikaisten, mikrobien DNA:ta hyödyntävien menetelmien ja maailmanlaajuisten tietokantojen avulla pystyttiin osoittamaan, että valtaosa öljyhiilivetyjen pilaaman peltomaan ammoniakkia hapettavista bakteereista oli läheisintä sukua Nitrosospira-sp. bakteereille.
Q10-values of endogenous soil respiration (carbon dioxide evolution) and selected hydrolytic enzyme activities (acetate-esterase, butyrate-esterase and β-glucosidase) in acid coniferous forest soil were 1.6 to 2.8 at temperatures from -3 to +30 °C.
Podsoloituneen havumetsämaan maahengitys- (hiilidioksidituotanto) ja hydrolyyttiset entsyymiaktiivisuudet olivat yhtäläisiä tai korkeampia lokakuussa kuin heinä-elokuussa.
The results indicated that the temperature dependence of decomposition of natural autochthonous soil organic matter in the studied coniferous forest was only moderate.
Tulokset osoittivat, että havumetsämaa oli biologisesti aktiivinen myös kylmänä vuosipuoliskona, ja että metsämaan mikrobiaktiivisuksia säätelivät myös muut tekijät kuin alhainen lämpötila.
This observation was supported by fluorescence in situ hybridization (FISH) analysis of the AOB grown on the soil-incubated cation-exchange membranes.
Öljyisen peltomaan luontaisesti ammoniakkia hapettavat bakteerit Nitrosospira-sp. onnistuttiin rikastamaan suoraan maahan sijoitettujen kationinvaihtokalvojen avulla.
The results of this thesis expand the suggested importance of Nitrosospira-like AOB in terrestrial environments to include chronically oil-contaminated soils.
Ammoniakkia hapettavat bakteerit olivat sopeutuneet kasvamaan öljyllä pilaantuneessa maassa, ja näin ollen ne voisivat toimia myös öljyisen maan puhdistajina.
Nitrous oxide emissions from selected natural and managed northern ecosystems
Typpioksiduulipäästöt tietyistä luonnollisista ja muokatuista pohjoisista ekosysteemeistä
Nitrous oxide is a strong greenhouse gas in the troposphere and participates in ozone destructive reactions in the stratosphere.
Typpioksiduuli (N2O) eli ilokaasu on voimakas kasvihuonekaasu alailmakehässä ja osallistuu otsonia tuhoaviin reaktioihin yläilmakehässä.
Emissions from the municipal landfill were one to two orders of magnitude higher than those from agricultural soils, which are the most important source of N2O to the atmosphere.
Kaatopaikkojen typpioksiduulipäästöt olivat yhdestä kahteen kertaluokkaa suuremmat kuin päästöt maatalousmailta, jotka ovat merkittävin typpioksiduulin päästölähde Suomessa.
This study aimed at quantifying N2O emissions from soils in northern Europe and at investigating the processes and pathways of N2O from agricultural and forest ecosystems.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli määrittää N2O-päästöjä erilaisissa pohjoisen ilmastovyöhykkeen ympäristöissä, ja tutkia typpioksiduulin tuotto- ja kuljetusprosesseja.
Due to their small areal coverage, landfills only contribute minimally to national N2O emissions in Finland.
Kaatopaikkojen pienen pinta-alan vuoksi niiden merkitys Suomen kokonaispäästöihin on kuitenkin pieni.
If this mechanism is important in forest ecosystems, the current emission estimates from forest soils may underestimate the total N2O emissions from forest ecosystems.
Mikäli merkittävä osa maassa tuotetusta typpioksiduulista kulkeutuu ilmakehään puiden kautta, nykyiset arviot metsämaiden N2O-päästöistä voivat olla aliarvio todellisista metsikkötason päästöistä.
The emissions of N2O from northern forest ecosystems and a municipal landfill were highly variable in time and space.
Typpioksiduulipäästöt metsämailta ja kaatopaikalta olivat hyvin vaihtelevia ajan ja mittauspaikan suhteen.
Laboratory study with beech (Fagus sylvatica) seedlings demonstrated that trees can serve as conduits for N2O from the soil to the atmosphere.
Tutkimuksen toisessa laboratoriokokeessa havaittiin, että puiden taimet pystyvät kuljettamaan maaperässä tuotettua typpioksiduulia ilmakehään.
Laboratory experiments with boreal agricultural soils revealed that N2O production increases drastically with soil moisture content, and that the contribution of the nitrification and denitrification processes to N2O emissions depends on soil type.
Laboratoriokokeissa havaittiin, että maatalousmaiden typpioksiduulin tuotto lisääntyy radikaalisti maan kosteuden kasvaessa.
Emissions were measured in forest ecosystems, agricultural soils and a landfill, using the soil gradient, chamber and eddy covariance methods.
Typpioksiduulipäästöjä mitattiin maatalous- ja metsämailla sekä kaatopaikalla.
The organic topsoil was responsible for most of the N2O production and consumption in this forest soil.
Pääosa typpioksiduulin mikrobiologisesta tuotosta ja kulutuksesta tapahtui maan orgaanisessa pintakerroksessa.
The emissions of N2O from boreal upland forest soil were among the smallest reported in the world.
Boreaalisen vyöhykkeen kangasmetsän N2O-päästöt olivat erittäin pieniä ja ajoittain metsämaa toimi typpioksiduulin nieluna.
Overall, more measurements and integration between different measurement techniques are needed to capture the large variability in N2O emissions from natural and managed northern ecosystems.
Päästöjen suuren vaihtelun vuoksi tarvitaan lisää päästömittauksia sekä päästövertailuja eri menetelmillä, jotta typpioksiduulin virrat maasta ilmakehään voidaan arvioida tarkemmin.
Microbial activity in soils is the main source of nitrous oxide (N2O) to the atmosphere.
Maan mikrobitoiminta on merkittävin typpioksiduulin lähde ilmakehään, mutta maaperän prosessit typpioksiduulin lähteinä ja nieluina ja typpioksiduulin kuljetusmekanismit maasta ilmakehään tunnetaan huonosti.
Processes responsible for N2O production, and the pathways of N2O from the soil to the atmosphere, were studied in the laboratory and in the field.
Tutkimus osoitti, että N2O-päästöt erilaisista ympäristöistä vaihtelevat huomattavasti ajan ja paikan suhteen.
The total annual CO2 emission from Finnish lakes was estimated to be 1400 Gg C a-1.
Suomen järvien vuotuiset hiilidioksidipäästöt arvioitiin 1400 Gg suuruisiksi.
The study is based on spatially extensive and randomly selected Nordic Lake Survey (NLS) database with 874 lakes.
Tutkimus perustuu satunnaisotannalla valittuun Pohjoismaiseen järvikartoitusaineistoon, joka käsittää 874 järveä etelärannikolta pohjoisimpaan Suomeen.