natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For those reasons, different therapeutic strategies have been developed to improve the target specificity and reduce side effects in conventional therapy.
Lukuisia erilaisia strategioita onkin kehitetty tavanomaisen lääkehoidon kasvainspesifisyyden parantamiseksi sekä haittavaikutusten vähentämiseksi.
Following extensive validation in material characterization and in vitro cell models, radiometal chelator DOTA-modified CNC NPs from both synthetic pathways were selected to further explore the in vivo behavior through the labeling with diagnostic radionuclide 111In in both healthy and 4T1 breast tumor-bearing mouse models.
Perusteellisen in vitro-karakterisoinnin jälkeen DOTA-radiometallikelaattorilla molemmilla synteesistrategioilla muokatut, diagnostisella indium-111-isotoopilla radioleimatut nanoselluloosakiteet valittiin edelleen in vivo -tutkimuksiin terveissä ja hiiren 4T1-rintasyöpäkasvaimia kantavissa hiirissä.
Moreover, several radioisotopes can concomitantly release diagnostic γ radiation and ionizing particles (α or β-) during their decay, enabling the consolidation of diagnostic imaging and radiotherapy.
Lisäksi lukuisat radioisotoopit hajoavat useammalla kuin yhdellä hajoamislajilla, vapauttaen samanaikaisesti esimerkiksi gammasäteilyä sekä hiukkassäteilyä (, -) mahdollistaen niiden samanaikaisen käytön diagnostiikassa ja sädehoidossa.
Both multimodal CNC NPs and LNPs demonstrated low cytotoxicity and favorable interactions with macrophage and cancer cell lines.
Näillä multimodaalisilla selluloosa- ja ligniininanomerkkiaineilla osoitettiin olevan vain vähäinen toksisuus sekä lääkeainekuljetukselle suotuisia vuorovaikutuksia hiiren syöpäsolujen ja makrofaagien kanssa.
The studies provide a breakthrough on the development of systemically administered CNC drug delivery systems and warrant further investigation on the potential of CNC NPs as a renewable scaffold for theranostic drug delivery systems.
Väitöskirjatyön tulokset ovat merkittävä edistysaskel suonensisäisesti annosteltavien selluloosananokiteiden tutkimuksessa ja kannustavat jatkotutkimuksiin selluloosananokiteiden käytöstä uusiutuvana nanomateriaalina teranostisten lääkeainekuljettimien kehityksessä.
CNC NPs and LNPs have been intensively explored as material scaffolds in numerous biomedical applications due to their unique physicochemical and biological properties.
Selluloosa- ja ligniininanomateriaaleja onkin tutkittu runsaasti viime vuosina erilaisissa biolääketieteen sovelluksissa niiden lupaavien fysikokemiallisten ja biologisten ominaisuuksien vuoksi.
This thesis aimed to develop theranostic nanoparticle drug delivery systems based on CNC NPs and LNPs.
Tämän väitöskirjatyön tavoitteena oli kehittää teranostisia nanorakenteisia lääkeainekuljettimia perustuen selluloosananokiteisiin ja ligniininanopartikkeleihin.
Firstly, CNC- and LNP-based imaging probes for nuclear and optical imaging were developed for the in vitro and in vivo investigation using two modification strategies: site-specific hydrazone linkage to the terminal aldehyde of the CNC and non-site-specific conjugation using CDI activation.
Ensimmäiseksi selluloosa- ja ligniininanopartikkeleille kehitettiin radio- ja fluoresenssileimausmenetelmä hyödyntäen kahta strategiaa: asemaselektiivistä hydratsonikonjugaatiota selluloosabiopolymeerin terminaalisen aldehydiin sekä ei-selektiivistä konjugaatiota 1,1’-karbonyylidiimidatsolilla (CDI) aktivaation jälkeen.
Recently, cellulose nanocrystals (CNC NPs) and lignin nanoparticles (LNPs) have attracted attention as abundant natural nanomaterials that can be derived from various bioresources, especially plant-based lignocellulosic biomass.
Lignoselluloosasta valmistetut selluloosananokiteet sekä ligniininanopartikkelit ovat herättäneet viime aikoina suurta kiinnostusta nanomateriaaleina, sillä ne ovat helposti saatavilla olevia luonnollisia materiaaleja, joita voidaan eristää lukuisista kasviperäisistä raaka-aineista.
The ex vivo biodistribution and SPECT/CT imaging revealed comparable pharmacokinetic profiles where the accumulation of all developed 111In-labeled CNC NPs was primary in the lung, liver, and spleen, which are the clearance organs of nontargeted nanoparticles.
Ex vivo biojakauman tutkimus ja SPECT/CT-kuvantaminen osoittivat, että molemmilla synteesistrategioilla valmistetut lääkeainekuljettimet kertyivät pääasiassa keuhkoihin sekä maksaan ja pernaan, joihin ei-targetoidut nanopartikkelit tavallisimmin kertyvätkin suonensisäisen annon jälkeen.
In conclusion, the work presented in this thesis demonstrates the successful development of novel CNC- and LNP-based molecular imaging nanoprobes and the theranostic CNC NPs for the delivery of radio- and chemotherapeutic agents with enhanced therapeutic efficacy compared to the conventional chemotherapy in metastatic melanoma.
Yhteenvetona tämä työ johti uusien molekyylikuvantamisen merkkiaineiden kehitykseen selluloosa- ja ligniininanopartikkeleille sekä uuden teranostisen nanolääkkeen kehitykseen melanooman keuhkometastaasien samanaikaiseen lääke- ja sädehoitoon.
Due to high retention of the CNC in the lung capillaries, theranostic CNC NPs were further developed for co-delivery of radiotherapeutic 177Lu and chemotherapeutic vemurafenib to target YUMM1.G1 metastatic melanoma in the lung through vascular trapping.
Selluloosananokiteiden huomattavan keuhkokertymän vuoksi päätimme kehittää teranostisen lääkeainekuljettimen hyödyntämään tätä ilmiötä teranostisen lutetium-177-radioisotoopin sekä vemurafenibi-lääkeaineen samanaikaisessa kuljetuksessa.
The therapeutic studies also showed that the lifespan of tumor-bearing animals treated with theranostic CNC NPs was increased about twice from the median survival time of animals receiving only the vehicle or CNC NPs carrying only a single component of the theranostic system.
Terapiakokeet metastaattisen melanooman hiirimallilla osoittivat, että sädehoidon ja lääkehoidon yhdistelmä pidensi hiirten elinaikaa noin kaksinkertaiseksi verrattuna tyhjään lääkeainekuljettimeen, sädehoitoon tai lääkehoitoon yksinään annosteltuna.
Nanomaterials tagged with a radioactive label can be traced after systemic administration through the detection of gamma photons emitted by the radioactive isotopes outside the body (single γ photon for SPECT and annihilation of two anti-parallel 511 keV photons for PET).
Radioaktiivisilla isotoopeilla leimattujen nanopartikkelien käyttäytymistä annostelun jälkeen voidaan seurata niiden emittoiman gammasäteilyn perusteella kehon ulkopuolella.
The theranostic CNC NPs exhibited excellent radiolabel stability and sustained drug release profiles in vitro.
Selluloosananokiteisiin liitetty Lu-177-radioleima oli stabiili fysiologisissa olosuhteissa in vitro ja vemurafenibi vapautui pitkäkestoisesti nanopartikkeleista.
Digital-Political Fantasies in Istanbul : An analysis of the perceived role of ICT in changing institutional politics, activism, and identity
Digitaalis-poliittisia fantasioita Istanbulissa : Analyysi informaatio- ja viestintäteknologian oletetusta vaikutuksesta institutionaaliseen politiikkaan, aktivismiin ja identiteettiin
This research frames its analysis in three areas of social change namely the local-global relation; politics and the political, and ICT.
Tutkimus keskittyy kolmeen yhteiskunnallisen muutoksen osa-alueeseen: globaalin ja lokaalin väliseen suhteeseen, politiikkaan ja poliittisuuteen sekä informaatio- ja viestintäteknologiaan.
The results of the analysis suggest that all three groups in Istanbul create fantasies in their perception of the role of ICT in social change.
Tutkimuksen tulokset osoittavat, että kaikki kolme ryhmää Istanbulissa loivat fantasioita informaatio- ja viestintäteknologian tuomista mahdollisuuksista paikallisessa demokratiassa.
This research analyses how different groups of people perceive the role of new information and communication technologies (ICT) in social change, and how they make sense out of these claimed changes in society.
Tutkimus tarkastelee sitä, miten eri ihmisryhmät näkevät informaatio- ja viestintäteknologian (ICT) merkityksen yhteiskunnallisessa muutoksessa.
The research concludes that institutional politicians, activists, and ordinary citizens all create fantasies of political power, technological power, and harmony.
Fantasialla tarkoitetaan tutkimuksessa odotuksia, joita kansalaisilla, aktivisteilla ja poliitikoilla on informaatio- ja viestintäteknologian tuomista mahdollisuuksista demokratian edistämisessä.
The research uses the grounded theory methodology.
Tutkimus perustuu kriittiseen demokratiatutkimukseen ja Lacanin fantasia-käsitteeseen.
The theoretical framework then looks at the three dimensions that emerge from the interaction of these three areas; institutional politics, activism, and identity.
Näitä muutoksia tarkastellaan institutionaalisen politiikan, aktivismin ja identiteetin näkökulmasta.
The research also concludes that among the different groups there are variations and contradictions in the fantasies that all are frustrated by several local challenges, especially the political culture.
Paikallinen poliittinen kulttuuri ja useat paikalliset haasteet tekevät näiden fantasioiden toteutumisen mahdottomaksi
Prevalence and evolution of human parvoviruses
Ihmisparvovirusten esiintyvyys ja evoluutio
HBoV1 DNA prevalence was 9 % of samples collected from young children.
HBoV1-DNA:ta havaittiin 9%:sa nielurisanäytteistä, jotka oli kerätty lapsilta.
None of the HBoV1 IgG seropositive adults harbored HBoV1 DNA.
Sitä vastoin HBoV1-vasta-aineita kantavien aikuisten nielurisoissa HBoV1-DNA:ta ei havaittu.
The newly found variants are named genotype 2 and genotype 3, and the prototypic virus is genotype 1.
Aiemmin tunnettu variantti on nimetty genotyypiksi 1 ja uudet variantit edustavat genotyyppejä 2 ja 3.
In 2005, two new human parvoviruses, human bocavirus 1 (HBoV1) and human parvovirus 4 (PARV4), were discovered by molecular screening and large-scale sequencing.
Vuoden 2005 aikaiset ja myöhemmät löydökset kuitenkin mullistivat tämän oletuksen, kun taas ihmisen bokavirukset 1-4 (HBoV1-4) sekä ihmisen parvovirus 4 (PARV4) löydettiin geenimonistuksella.
Parvoviruses are minute single-stranded DNA viruses that infect a wide range of mammalians and invertebrates.
Parvovirukset ovat pieniä, yksijuosteisia DNA-viruksia, jotka infektoivat laajasti eläinkuntaa.
To ensure the safety of medical blood products in the European Union, new instructions were given in 2004 for B19V levels in plasma pools.
Euroopan unionin verituotteita koskevia säädöksiä tarkennettiin vuonna 2004, jolloin B19V-pitoisuudelle säädettiin uusi raja, 104 kopiota/ml.
Two commercially available quantitative PCR tests (qPCR A and qPCR B) existed at the beginning of this thesis project and were examined here for their ability to amplify, quantify, and differentiate B19V genotypes.
Väitöskirjatyössä määritettiin kahden kaupallisen kvantitatiivisen PCR-menetelmän (qPCR A ja qPCR B) kykyä tunnistaa ja monistaa B19V:n kaikki kolme genotyyppiä.
The presence of B19V DNA in human heart biopsies demonstrated no correlation with clinical symptoms.
Korrelaatiota sydänkudoksessa esiintyvän B19V-DNA:n ja sydänoireiden välillä ei havaittu.
After primary infection, B19V has been shown to persist in tissues of symptomatic and asymptomatic persons.
Primääri-infektion jälkeen viruksen on todettu säilyvän eli persistoivan ihmisen kiinteissä kudoksissa.
These necessitate quantitative PCR (qPCR) screening for B19V DNA.
Uuden säädöksen vuoksi verituotteiden analysointiin tarvitaan kvantitatiivinen B19V-geenimonistusmenetelmä (PCR).
B19V genotype 1 was found in 23% of maxipools of blood donor plasma, and in 17% of single samples of serum whilst no genotype 2 or 3 DNAs were detected.
Genotyyppi 1 esiintyi 23%:sa näytteitä, mutta genotyyppejä 2 ja 3 ei tavattu lainkaan.
Human parvovirus B19 (B19V) was discovered in the 1970s and was soon found to cause several diseases, including erythema infectiosum, arthropathy, anemias, fetal hydrops, and fetal death.
Ihmisen parvovirus, parvorokkovirus (B19V), löydettiin 1975 verinäytteestä ja 80-luvulta lähtien se on yhdistetty useisiin sairauksiin.
Furthermore, the results disclosed that persistence of B19V DNA in human tissues is lifelong and represents a source of information from our past, termed the Bioportfolio.
Tämä ilmiö tarjoaa uuden tietolähteen menneisyydestämme yksilön tartuntatautihistoriasta, väestön infektioepidemiologiasta ja mikrobievoluutiosta koostuvan tietopankin jota kutsumme nimellä Bioportfolio.
qPCR B proved to be a sensitive and suitable method for detection, quantification, and differentiation of all B19V genotypes.
Sitä vastoin qPCR B tunnisti ja monisti B19V:n kolme genotyyppiä, ja on sovelias ja nopea menetelmä B19V:n kvantitointiin.
The most common transmission route of B19V is the respiratory tract but transmission via plasma-derived medical products also occurs.
B19V leviää hengitysteitse sekä verituotteiden välityksellä ja parvorokkovirusinfektio on varsin yleinen.
HBoV1 has since been shown to cause systemic infection and respiratory illness in young children.
HBoV1:n tiedetään aiheuttavan hengitystiesairauksia pikkulapsilla, kun PARV4:n esiintyminen Euroopassa on pääasiassa rajoittunut neulahuumekäyttäjien keskuuteen.
With the collaboration of a German group in Regensburg, the role of B19V DNA persistence in cardiomyopathy or myocarditis was studied.
Sama ilmiö havaittiin, kun yhteistyössä saksalaisen tutkimusryhmän kanssa tutkittiin B19V:n kudossäilyvyyden yhteyttä sydänsairauksiin.
In contrast, the evolution rate of B19Vs found in tissues was 10 times slower.
Evoluutionopeuden havaittiin olevan huomattavan korkea verestä peräisin olevien sekvenssien perustella, kun taas kudossäilyvyyden aikana se oli kymmenenkertaisesti matalampi.
B19V genotype 1 DNA was found in all age groups, whereas genotype 2 was confined to those subjects born before 1973.
Siinä missä genotyypin 1 virusgeenejä löytyi tasaisesti kaiken ikäisistä henkilöistä, nuorimpia lapsia lukuun ottamatta, genotyypin 2 esiintyvyys rajoittui keski-ikäisiin ja vanhempiin.
When grouping tissue donors according to their age, a variety in distribution of B19V genotypes was noticed.
Kun kudoslöydöksiä tarkasteltiin näytteen luovuttajan iän näkökulmasta, tehtiin mielenkiintoinen havainto.
qPCR A was highly sensitive for the detection of B19V genotype 1, but failed to detect B19V genotype 2 and to differentiate genotypes.
qPCR A monisti genotyypit 1 ja 3, mutta ei tunnistanut lainkaan genotyyppiä 2.
Evolution studies of parvoviruses have given us a new and unexpected perspective to rates of evolution of single-stranded DNA viruses.
Väitöskirjatutkimus antoi uutta tietoa uusien ihmisparvovirusten esiintyvyydestä ja todisti, että parvorokkovirus pysyy ensitartunnasta lähtien koko eliniän.
The new genotypes were found from the blood of a child with aplastic anemia and from human skin.
Genotyyppi 2 löydettiin ihmisen ihosta ja genotyyppi 3 seerumista.
Quantitative PCR methods for B19V detection in plasma-derived medical products are crucial for ensuring the viral purity of the blood products.
B19V:n lisäksi etsimme PCR-tekniikoilla veri- ja kudosnäytteistä uusien ihmisen parvovirusten DNA:ta määrittääksemme sen, onko kudossäilyvyys parvovirusten yhteinen ominaisuus.
The prevalences of B19V genotypes were examined in a large number of blood and tissue samples.
Yhteistyöprojektissa Edinburghin yliopiston kanssa analysoimme B19V-genomin muuntumisnopeutta toisaalta akuutin infektion yhteydessä veressä ja toisaalta persistenssin aikana kudoksissa.
The results suggest that actually the newly found B19V genotype 2 is older in occurrence than the prototypic B19V genotype 1 and it has disappeared from global circulation.
Uusi genotyyppi 2, osoittautuikin siis Pohjois- ja Keski-Euroopassa huomattavasti esiintyvyydeltään vanhemmaksi kuin klassinen genotyyppi 1.
Various types of tissue samples contained B19V DNA of genotype 1 or genotype 2 DNA, while B19V genotype 3 DNA was absent from all the tissues studied.
Elimistössä persistoivia genotyyppejä 1 ja 2 löytyi kaikista kudoslajeista, mutta genotyyppiä 3:a ei. Genotyypin 3 on kuitenkin havaittu esiintyvän laajalti Afrikassa ja Etelä-Amerikassa.
Correspondingly, sera from the past two decades contained no B19V genotype 2 DNA.
Kyseisellä menetelmällä ei pystytty erottamaan toisistaan B19V:n genotyyppejä 1 ja 3.
The ability of B19V to persist lifelong in several types of human tissues is unique among parvoviruses; human bocaviruses are not suggested to occur in solid tissues for life.
B19V aiheuttaa parvorokon, toisinaan niveltulehduksia, kroonista anemiaa immuunipuutteisilla sekä äidistä sikiöön siirtyessään sikiöpöhön, tai ääritapauksissa keskenmenon.
Later, in 2009 and 2010, three more human bocaviruses, probably enteric viruses, were found from feces.
Vuosina 1980 - 90 kerätyistä potilasseerumeista löytyi yksinomaa tyypin 1 virusta.
Furthermore, the persistency provides, at the global and epidemiological level, a database for analysis the occurrence and circulation of parvoviruses and their variants.
Ensitartuntaan liittyvä, korkea evoluutionopeus eli viruksen nopea muuntuminen on voinut johtaa eri genotyyppien olemassaoloon sekä niiden erilaiseen ajanjaksolliseen ja maantieteelliseen esiintyvyyteen.
Prior to the commencement of this work, two new genotypes were identified for B19V that had long been considered to be very stable regarding its DNA sequence.
Viime vuosisadan alkupuoliskolla kumpikin oli ollut yhtä yleinen, kunnes 1960 -70-luvuilla tyyppi 2 hävisi käytännöllisesti katsoen kokonaan jääden kuitenkin piilemään kudoksiin muistona ensitartunnasta.
However, after depth of 680 meters, resistivity decreases without a correlating trend in other petrophysical properties.
Kuitenkin 680 metrin syvyyden jälkeen resistiivisyys pienenee ilman vastaavaa muutosta muissa petrofysikaalisissa ominaisuuksissa.
The mafic-ultramafic Kevitsa intrusion, located within the Central Lapland Greenstone Belt in Northern Finland, hosts a disseminated Ni-Cu-PGE deposit.
Mafis-ultramafinen Kevitsan intruusio, joka sijaitsee Keski-Lapin vihreäkivivyöhykkeessä Pohjois-Suomessa, sisältää pirotteisen Ni-Cu-PGE-esiintymän.
The contact zone was found to be strongly altered by silicification and albitization.
Kontaktivyöhyke on voimakkaasti silisifikoitunut ja albiittiutunut.
Resistivity of rocks is generally affected by e.g. sulfide content, salinity, porosity and alteration.
Kivien resistiivisyyteen vaikuttavat mm. kiven sulfidipitoisuus, suolapitoisuus, huokoisuus ja muuttuminen.
The contamination was observed for 125 meters upwards from the basal contact as elevated concentrations of e.g. lithium, lanthanum, rubidium and potassium, and footwall rocks close to the contact were found to be depleted in these elements.
Kontaminaatio havaittiin 125 metriä pohjakontaktista ylöspäin kohonneina litiumin, lantaanin, rubidiumin ja kaliumin pitoisuuksina, sekä näiden alkuaineiden ehtymisenä kontaktin lähellä jalkapuolen kivissä.
This paper studies the characteristics of the bottom contact of the Kevitsa intrusion from the drill core KVX018 and interprets the origin of the low resistivity and its relationship with mineralogy.
Tässä työssä tutkitaan Kevitsan intruusion pohjakontaktin erityispiirteitä KVX018 kairasydämestä, ja tulkitaan matalan resistiivisyyden alkuperää ja sen yhteyttä mineralogiaan.
Alteration intensity was found to increase downwards within the lowermost part of the intrusion.
Muuttumisen intensiteetti voimistuu intruusion pohjaosissa syvemmälle mentäessä.
Resistivity and chargeability were found to be correlative, indicating resistivity to correlate also with presence of sulfide minerals.
Resistiivisyyden ja varautuvuuden havaittiin korreloivan, joka viittaa resistiivisyyden korreloivan myös sulfidimineraalien esiintymisen kanssa.
Ultramafic intrusive rocks were observed to be pervasively altered by amphibole alteration locally into a degree where in many rocks, alteration had overprinted the primary mineralogy and textures to be undistinguishable.
Ultramafisten intrusiivisten kivien havaittiin olevan muuttuneita amfiboli-muuttumisen tuloksena paikallisesti niin voimakkaasti, että alkuperäistä mineralogiaa ja tekstuureja ei pystytty määrittämään.
Salt minerals were observed by eye on the surface of some samples and by X-Ray Diffraction in one sample.
Suolamineraaleja todettiin silmämääräisesti joidenkin näytteiden pinnalla ja röntgendiffraktio-menetelmällä (XRD) yhdessä näytteessä.
Hydrothermal fluid activity at the bottom contact was also observed by epidote alteration of plagioclase feldspar.
Hydrotermisten liuosten aktiivisuus pohjakontaktin läheisyydessä havaitaan myös plagioklaasin muuttumisena epidootiksi.
The lower cumulates were found to be strongly contaminated by elements associated to hydrothermal fluids from country rocks.
Alempien kumulaattien havaittiin olevan voimakkaasti kontaminoituneita hydrotermisiin liuoksiin peruskalliosta liuenneista alkuaineista.
Contact zone mineralization was observed and it was found to be false ore type with Ni tenor of 2.28 %.
Kontaktivyöhykkeessä on kapea mineralisaatio, joka tulkittiin "false ore"-tyypin malmiksi ja sen sulfidien nikkelipitoisuudeksi laskettiin 2,28 %.
Upwards from contact mineralization, the mineralization was found first to change into local low-grade Ni-PGE ore and then into normal ore on top part of the studied drill core section.
Kontaktivyöhykkeestä ylöspäin mineralisaation todettiin ensin olevan heikkolaatuista Ni-PGE malmia ja sen yläpuolella "normal ore"-tyypin malmia.
The KVX018 drillhole is the deepest drilled into the intrusion so far and the observed low resistivity zone is unique for the study area.
KVX018 on syvin Kevitsan intruusioon kairattu tutkimusreikä ja havaittu vyöhyke on ainutlaatuinen tutkimusalueella.
Previous studies have shown the bottom contact of the Kevitsa intrusion to be associated with seismic reflections and possible mineralization.
Aiemmat tutkimukset osoittavat intruusion pohjakontaktin erottuvan seismisissä heijastusluotauksissa ja sisältävän mahdollisesti mineralisaation.
This paper concludes that the observed low resistivity is resulted from a presence of salt and sulfide minerals as well as alteration intensity.
Tämän tutkimuksen perusteella matala resistiivisyys johtuu suola- ja sulfidimineraaleista, sekä intruusion kivien voimakkaasta muuttumisesta.
From geochemical and petrophysical characteristics, four layers with different characteristics were observed within the studied section: footwall, contact zone, lower cumulates and upper cumulates.
Geokemiallisten ja petrografisten piirteiden perusteella tutkitussa kairareiän osassa (1551-1878 m) havaitaan neljä toisistaan poikkeavaa yksikköä: jalkapuoli (sivukivet), kontaktivyöhyke, alemmat kumulaatit ja ylemmät kumulaatit.
Drillhole KVX018 penetrates through the intrusion, intersecting its bottom contact at 1772 meters and is associated with relatively low resistivity at the bottom of the intrusion.
Kairareikä KVX018 lävistää intruusion ja sen pohjakontaktin, ja kairareiästä on havaittu suhteellisen matalan resistiivisyyden vyöhyke intruusion syvimmissä osissa.
Strikingly, only 231 (24.3%) promoters were present in both tissue types, most bivalent promoters being tissue-specific.
Vain 231 (24.3%) näistä bivalenteistä geeneistä esiintyi molemmissa kudostyypeissä suurimman osan ollessa kudostyyppikohtaisia.
Leiomyomas represent one of the most common tumor types in women affecting up to 80% of pre-menopausal women.
Leiomyoomat ovat hyvänlaatuisia kohdun sileän lihaskudoksen kasvaimia, joita esiintyy jopa 80%:lla lisääntymisikäisistä naisista.
Bivalent promoters in myometrium and uterine leiomyoma
Bivalentit promoottorit kohdun leiomyoomissa ja myometriumissa
Besides having extensive implications on women´s health through the numerous symptoms they cause, leiomyomas are a cause of remarkable financial burden worldwide.
Leiomyoomat aiheuttavat lukuisia oireita, joiden lisäksi ne ovat maailmanlaajuisesti yleisin syy kohdunpoistoihin sekä aiheuttavat merkittävää taloudellista kuormitusta.