natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As a analysis methods there has been used cross-tabulation, correlation and regression analysis.
Tulosten analysoinnissa käytettiin menetelminä ristiintaulukointia, korrelaatiota sekä regressioanalyysia.
In addition, children's stress hormone levels are measured on two days for a saliva sample; before lunch, in the middle of the day and also in the afternoon.
Tämän lisäksi lasten stressihormonitasot mitattiin kahtena päivänä sylkinäytteellä; ennen lounasta, keskipäivällä sekä iltapäivällä.
The study is part of The Helsinki University orientation project which 162 children, from different kindergartens in Vantaa, has took part with.
Tutkimusaineistona käytettiin Helsingin yliopiston orientaatioprojektin valmista aineistoa ja tutkimukseen osallistui yhteensä 162 lasta eri päiväkodeista Vantaalta.
The study is quantitative and there has been used observation as a research method.
Tutkimus on kvantitatiivinen ja tutkimusmenetelmänä on käytetty lasten havainnointia.
The child's sex was not statistically linked to physical activity, but the age of the child was also important for physical activity.
Lasten sukupuoli ei ollut tilastollisesti yhteydessä fyysiseen aktiivisuuteen, mutta lapsen iällä oli merkitystä fyysisen aktiivisuuden kannalta.
According to the study, low physical activity was associated with higher levels of stress hormone and instead high physical activity decreased the stress hormone level.
Tutkimuksen mukaan matala fyysinen aktiivisuus oli yhteydessä korkeampiin stressihormonitasoihin ja sen sijaan korkea fyysinen aktiivisuus vähensi stressihormonipitoisuutta.
Physical activity was at its highest in outdoor activities and education and at its lowest in basic care.
Fyysinen aktiivisuus oli korkeimmillaan ulkoilussa sekä suorassa kasvatustoiminnassa ja matalimmillaan perushoidossa.
This study shows that average child does the most lowest physical activity.
Tämän tutkimuksen mukaan lapsilla oli keskimääräisesti eniten matalaa fyysistä aktiivisuutta.
Aim of this study was to increase awareness of the relation between stress management and physical activity in young children.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli lisätä tietoa stressinsäätelyn ja fyysisen aktiivisuuden välisestä yhteydestä pienillä lapsilla.
One observation component was the physical activity of the child, which the teachers observed for seven days, by evaluating the activity of the child eigther low, moderate, or high.
Yksi havainnoinnin osa-alueista oli lapsen fyysinen aktiivisuus, jota lastentarhanopettajat havainnoivat seitsemän päivän ajan, arvioimalla lapsen toiminnan joko matalaksi, kohtalaiseksi tai korkeaksi (havainnoinnin ohjeet liitteenä).
Kindergarten-aged child's physical activity, a supportive environment, and stress control
Päiväkoti-ikäisen lapsen fyysinen aktiviteetti, sitä tukeva ympäristö ja stressin säätely : kvantitatiivinen havainnointitutkimus
Study has shown that physical activity compensates fort the functioning of the stress system and strengthen the learning preconditions.
Lapsi tarvitsee fyysisesti aktiivista liikkumista ja leikkimistä päivittäin, sillä tutkimusten mukaan fyysinen aktiivisuus tasaa stressijärjestelmän toimintaa ja vahvistaa oppimisen edellytyksiä.
Self-responsibilized Wellbeing : Governing the Youth by the OECD’s Wellbeing Policy
Itsevastuullistettu hyvinvointi : OECD:n nuorten hallinta hyvinvointipolitiikalla
Equality has no space in competition, where only the best are rewarded.
Ajatus tasa-arvosta ei mahdu kilpailun ajatukseen, jossa ainoastaan parhaimmat palkitaan.
Cognitive skills are important, but according to the report I have analyzed socioemotional skills have importance in bringing up a ‘happy and successful citizen’.
Kognitiivisilla taidoilla on merkitystä, mutta tutkimani raportin mukaan sosioemotionaalisilla taidoilla on merkitystä kasvattaessa onnellista ja menestyvää kansalaista.
By pointing out to the late changes in the welfare state, I suggest that the welfare state has changed to a ‘competitive society’.
Esittämällä viimeisimpiä muutoksia hyvinvointivaltiossa, ehdotan hyvinvointivaltion muuttuneen kilpailukyky-yhteiskunnaksi.
Although as an objective for politics it is far from new, I argue, that the objective itself has found new forms and meanings.
Vaikka hyvinvointi ei poliittisesti ole uusi päämäärä, tarkoituksenani on argumentoida, että päämäärä itsessään on saanut uusia muotoja ja merkityksiä.
Wellbeing as an ideal for education has in itself normative ideas on how children and youths should be and how they should behave.
Päämääränä hyvinvointi pitää sisällään normatiivisia ajatuksia ja edellytyksiä sille, miten lasten ja nuorten tulisi olla ja käyttäytyä.
In a future of global challenges, accordinf to the OECD other attributes than cognitive skills will have more meaning in ‘life success’.
Tulevaisuuden globaalien haasteiden edessä OECD:n mukaan myös muilla kuin kognitiivisilla taidoilla on merkitystä kun pyritään ‘elämän menestykseen’.
I ask my data the questions (1) what kind of subjectivity takes form for youths in the OECD’s Skills for Social Progress report and (2) how is the developing of wellbeing (socioemotional) skills justified.
Kysyn aineistoltani kysymykset: (1) minkälaista subjektiviteettia muodostetaan hyvinvoinnin poliittisessa ohjauksessa sekä (2) miten hyvinvoinnin poliittista ohjausta oikeutetaan?
This, for example, manifests itself as a way of educating children to be self-responsible self-entrepreneurs gaining skills with which to compete in the future labour market.
Esimerkkinä tästä on lasten ja nuorten vastuullistaminen yrittäjämäisyydestä ja erilaisten taitojen opettelemisesta, joilla nähdään olevan mahdollista kilpailla tulevaisuuden työmarkkinoilla.
Questioning the concept of wellbeing itself creates a space to examine what do we really improve when improving wellbeing in education and to what ends.
Kyseenalaistamalla hyvinvoinnin käsitettä avautuu tila tarkastella mitä todella edistämme, kun edistämme hyvinvointia.
This goes against the core values of the welfare state, hence the competitive society.
Tämä on vastaan hyvinvointivaltion peruspilareita, minkä vuoksi käytän kilpailukyky-yhteiskunnan käsitettä.
I take to closer examination the OECD report ‘Skills for Social Progress’ (2015), which I analyse discoursively from the point of view of governance.
Tutkielmassani tutkin diskursiivisesti hallinnan näkökulmasta OECD:n Skills for Social Progress (2015) -raporttia.
In my masters dissertation, I see wellbeing as an intrinsically philosophical concept, that when translated to politics takes rather normative forms.
Tutkielmassani näen hyvinvoinnin filosofisena käsitteenä, jota on vaikeaa kääntää politiikan kielelle.
It contributes to the liberal, out-of-date illusion of the American dream ‘work hard and you will succeed’ and does not take into account the various embedded obstacles for ‘life success’.
Näen sen kontribuoivan vanhentuneeseen Amerikkalaiseen unelmaan, jossa ‘kovalla työllä voi menestyä’.
I do not deny that wellbeing could not be improved by these skills, but I argue that wellbeing takes a performative ultra-active form of a way of being.
En kiellä, etteikö hyvinvointia olisi mahdollista parantaa sosioemotionaalisilla taidoilla, vaan argumentoin hyvinvoinnin ideaalin saavan sen kautta performatiivisen ja ristiriitaisen määritelmän.
Wellbeing and its development has gained a remarkable position in welfare policy.
Hyvinvointi ja sen edistäminen ovat saaneet paljon huomiota viime aikoina.
I argue, that wellbeing as an educational ideal or objective is, instead of actually improving wellbeing, contributing to the neoliberal rationale of creating hard-working, self-entrepreneurial subjectivities.
Edistämisen sijaan se kontribuoi uusliberaaliin poliittiseen rationaaliin, jossa muodostetaan ahkeraa ja yrittäjämäistä subjektiviteettia.
The qualitative data were analysed by utilizing theory-driven approach.
Laadullinen tapaustutkimusaineisto analysoitiin teoriaohjaavaa sisältönanalyysiä hyödyntäen.
LIS-YC scale was also used in observation of children (Kalliala, 2008).
Analyysissä käytettiin myös soveltavasti LIS-YC -asteikkoa lasten havainnointiin (Kalliala, 2008).
Sensitivity refers to early childhood educator’s ability to detect and take into account the emotional needs of the child (Laevers according to Kalliala, 2008).
Sensitiivisyydellä tarkoitetaan varhaiskasvattajan kykyä havaita ja ottaa huomioon lapsen emotionaaliset tarpeet (Laevers Kallialan mukaan, 2008).
The study was conducted in collaboration with the University of Helsinki LASSO project and a kindergarten in Helsinki, where the research material was collected by videorecording three early childhood educators and two children in their everyday life at the kindergarten.
Tutkimus toteutettiin yhteistyössä Helsingin Yliopiston LASSO-hankkeen ja Helsingin kaupungin päiväkodin kanssa, jossa aineisto kerättiin videoimalla kolmen varhaiskasvattajan ja kahden lapsen päiväkotiarkea syksyn 2014 ja alkukevään 2015 aikana.
The basis of the analysis is in AES (adult engagement scale) and especially the sensitivity part of the scale, as well as EA (emotional availability) scale.
Pohjana analyysille toimivat AES (adult engagement scale) - asteikon sensitiivisyys -osio, sekä EA (emotional availability) -asteikko.
Sensitivity in interactive situations in early childhood education from the perspective of multicultural children
Sensitiivisyys varhaiskasvatuksen vuorovaikutustilanteissa monikulttuuristen lasten näkökulmasta
In contrast, only half of the other participant’s interaction was neutral, and also half was non-sensitive.
Sen sijaan toisen tutkimushenkilön vuorovaikutuksesta vain noin puolet oli neutraalia ja noin puolet epäsensitiivistä.
The research problem focuses on figuring out in which ways sensitivity occurs and what are the contextual factors related to sensitive and non-sensitive situations.
Tutkimuksen tavoitteena on selvittää, millä tavalla sensitiivisyys ilmenee vuorovaikutuksessa ja mitä kontekstuaalisia tekijöitä sensitiivisyyden ilmenemiseen liittyy.
The second one’s sensitive moments were supportive in nature but relatively rare.
Toiseen tutkimushenkilöön liittyvät sensitiiviset hetket olivat toimintaa tukevia, mutta vähäisiä.
Differences in results were seen in the quality of the interaction.
Vuorovaikutustilanteissa oli suuria laadullisia eroja.
Insensitive situations were somewhat accidental, and for some reason, educators failed to notice the child’s needs.
Häneen liittyvät epäsensitiiviset tilanteet olivat luonteeltaan aikuisen epähuomiosta johtuvia laiminlyöntejä, joissa lapsen tarpeita ei jostain syystä huomattu tai aloitteisiin ei reagoitu.
The study examines sensitivity in the everyday interactive situations with multicultural children under 3 years of age in early childhood educational context.
Tutkimuksessa tutkitaan vuorovaikutuksessa ilmenevää sensitiivisyyttä varhaiskasvattajien ja alle 3-vuotiaiden monikulttuuristen lasten välillä.
The differences were also found in the ways in which the sensitive and non-sensitive situations appeared in the participants' everyday life.
Eroa oli myös siinä, millä tavoin sensitiivisyys ja epäsensitiivisyys näyttäytyivät tutkimushenkilöiden arjessa.
The results showed that sensitivity is a small part of everyday interactive situations.
Tuloksissa ilmeni, että sensitiivisyys näyttäytyi vähäisesti tutkimushenkilöiden arjen vuorovaikutustilanteissa.
The majority of the interaction with the first participant was neutral, and more than half of the interactions were sensitive.
Yhden tutkimushenkilön kohdalla suurin osa vuorovaikutuksesta oli neutraalia ja sensitiivistä.
For the first participant, the sensitivity was constructive, and adults made huge efforts to interact with the child.
Epäsensitiiviset hetket liittyivät aikuisen tapaan vuorovaikuttaa, joissa ilmeni lapsen aloitteisiin vastaamattomuutta.
Based on the results, a study related to sensitivity between educators and children comparing Finnish and multicultural children would be important to conduct.
Jatkotutkimuksena ehdotetaan tutkimuksen laajentamista vertailevaan tutkimukseen, jossa tarkasteltaisiin sensitiivisyyttä varhaiskasvatuksen vuorovaikutustilanteissa ja huomioitaisiin sekä kantaväestön lasten että monikulttuuristen lasten näkökulmat.
They are not mutually exclusive, but they rather aim at the same result.
Ne eivät ole toisiaan poissulkevia, vaan suuntaavat samaan päämäärään.
Each agency form has its own features.
Jokaisella toimijuuden ilmentymällä on omat ominaispiirteet.
The teachers were interviewed for the first time in May of 2016 after the FUSE Studio introduction training and for the second time in January of 2017, when the FUSE Studio learning environment had been in use for one term.
Opettajia haastateltiin toukokuussa 2016 FUSE Studion perehdytyskoulutuksen jälkeen ja toisen kerran tammikuussa 2017, kun FUSE Studion oppimisympäristö oli ollut käytössä yhden lukukauden.
Qualitative content analysis was used for analysing the mate-rial.
Aineiston analyysissä käytettiin laadullista sisällön analyysiä.
The point of view of the re-search is based on the definition of temporal agency, which reflects the experiences from the past and is influenced by the future objectives, but always takes place in the present.
Tutkimuksen näkökulma perustuu ajallisen toimijuuden määrittelyyn, mikä peilaa kokemuksia menneestä, saa vaikutteita tulevaisuuden tavoitteista, mutta tapahtuu aina nykyhetkessä.
The material consisted of four semi-structured interviews of four different teachers.
Tutkimuksen aineistona käytettiin neljän opettajan puolistrukturoituja haastatteluita.
3) Adapting teacher’s agency, which enabled and supported students’ spiral learning, building and deepening new information beside the information learned before.
3) Soveltava opettajan toimijuus, joka mahdollisti ja tuki oppilaan spiraalimaista oppimista rakentaen ja syventäen uutta tietoa, jo aikaisemmin opitun tiedon rinnalle.
Three different forms of agency were found from the teachers’ experiences: 1) exploratory teacher’s agency, in which the teacher studied the phenomenon together with the students, guiding them to the adequate direction.
Opettajien kokemuksista löytyi kolme erilaista toimijuuden ilmentymää: 1) tutkiva opettajan toimijuus, jossa opettaja tutki yhdessä oppilaiden kanssa ilmiötä, ohjaten heitä omalla toiminnallaan tarkoituksenmukaiseen suuntaan.
The research assists to understand how the teachers react to the change and their own progression in a professional context.
Tutkimus auttaa ymmärtämään opettajien suhtautumista muutokseen ja omaan kehittymiseen ammatillisessa kontekstissa.
Explore, support and adapt : teachers' agency experiences of FUSE Studio
Tutki, kannattele ja sovella : opettajien toimijuuden kokemuksia FUSE Studiosta
This is related to the understanding how the teachers’ agency is structured, where resources, environment and circumstances are taken into account and where the agency is formed both through and within.
Tähän liittyy ymmärrys opettajien toimijuuden rakentumisesta, jossa huomioidaan voimavarat, ympäristö ja olosuhteet, joiden kautta ja joiden sisällä toimijuus muodostuu.
2) Supporting teacher’s agency, which was associated strongest with the teacher-student interaction relationship.
2) Kannatteleva opettajan toimijuus, joka liittyi voimakkaimmin opettaja-oppilas vuorovaikutussuhteeseen.
All the agency forms found from the material have the same goal to achieve self-guiding students.
Kaikki aineiston perusteella löytyneet opettajien toimijuuden ilmentymät tavoittelevat itseohjautuvia oppilaita.
Research deals with teachers’ agency experiences in a school located Helsinki, where the new digital learning environment, FUSE Studio, was introduced.
Tutkimus käsittelee opettajien toimijuuden kokemuksia eräässä helsinkiläisessä koulussa, jossa otettiin käyttöön uusi digitaalinen oppimisympäristö; FUSE Studio.
The research introduces an interesting aspect to observe teachers’ agency experiences in a new learning environment and explains, what is the aim of the teachers’ professional agency.
Tutkimus avaa mielenkiintoisen näkökulman tarkastella opettajien toimijuuden kokemuksia uudessa oppimisympäristössä ja selittää, mitä opettajien ammatillinen toimijuus tavoittelee.
In addition, the research examines what kind of possible agency forms appear from the teachers’ experiences and what kind of features the different agency forms comprehend in the FUSE-Studio.
Lisäksi selvitetään, millaisia mahdollisia toimijuuden ilmentymiä opettajien kokemuksista tulee esille ja millaisia ominaisuuksia erilaiset toimijuuden ilmentymät käsittävät FUSE Studiossa.
The purpose of the research is to examine what kind of temporal agency experiences the teachers face in a new digital learning environment (FUSE Studio).
Tutkimuksen tarkoituksena on selvittää, millaisia ajallisen toimijuuden kokemuksia opettajilla tulee esille uudessa digitaalisessa oppimisympäristössä (FUSE Studiossa).
26 narratives were collected.
Narratiiveja oli yhteensä 26.
The sensemakings of suffering included personal concerns, experiences of unfair treatment, workplace conflicts, work-based requirements and concerns, as well as injuries and accidents.
Merkityksenantoihin kärsimyksestä sisältyivät henkilökohtaiset huolet, kokemukset epäoikeudenmukaisesta kohtelusta, ristiriidat työympäristöissä, työvaatimukset ja huolet, sekä vahingot ja onnettomuudet.
Even small compassionate acts are central in order to support well-being and mutual trust in work communities.
Pienetkin myötätuntoteot osoittautuvat merkittäviksi työyhteisön hyvinvoinnin ja keskinäisen luottamuksen tukemiseksi.
Studies of compassion in organizations indicate that compassion experienced in work communities strengthens positive emotions and commitment to the work.
Myötätunnon tutkimukset työyhteisöissä osoittavat, miten työympäristöissä koettu myötätunto vahvistaa positiivisia tunteita sekä työhön sitoutumista.
It is important to acknowledge humanity in work environments and enhance possibilities for compassion.
On keskeistä tunnustaa työntekijöiden inhimillisyys myös työympäristöissä, ja siten edistää yhdessä myötätuntoisten kohtaamisten mahdollisuuksia.
Compassionate acts are central to an employee’s ability to makes sense of him or herself, co-workers and the work community as a whole.
Myötätuntoteoilla on keskeinen merkitys, kun työntekijä muodostaa ymmärrystään itsestään, kollegoistaan, sekä työyhteisöstään.
Compassion in work communities : a narrative approach to the work experiences of master's students of education sciences
Myötätunto työyhteisöissä : narratiivinen lähestyminen varhaiskasvatuksen maisteriopiskelijoiden työkokemuksiin
Qualitative, theory-driven content analysis was used to analyze the data along with abductive reasoning characterized by a dialogue between empirical perceptions and theoretical ideas and concepts.
Aineiston analysoinnissa käytettiin laadullista, teoriaohjaavaa sisällönanalyysia, sekä teorian ja aineiston vuoropuhelun huomioivaa abduktiivista päättelyä.
The compassionate acts in master students’ narratives contained providing emotional support, giving time and being flexible, providing material support and informative support.
Myötätuntoteot varhaiskasvatuksen maisteriopiskelijoiden kertomuksissa käsittivät emotionaalisen tuen, ajan ja joustavuuden, aineellisen hyvän, sekä informatiivisen tuen antamisen.
This study aims to explain how master’s students of education sciences depict the construction of compassion and the sensemakings of suffering in narratives.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää, miten varhaiskasvatuksen maisteriopiskelijat kuvaavat myötätunnon rakentumista ja merkityksenantoja kärsimyksestä narratiiveissa.
Goals of the study.
Tavoitteet.
There has been relatively little research about compassion as a phenomenon in early childhood settings.
Tutkimusta on tehty vielä verrattain vähän myötätunnon ilmiöstä varhaiskasvatusympäristöissä.
Furthermore, the study explains what the compassionate acts are in the master’s students’ narratives.
Lisäksi selvitän, mitä maisteriopiskelijoiden kertomuksissa ilmenevät myötätuntoteot ovat.
It appeared that it was also challenging to express compassion in early childhood settings.
Myötätuntotekojen osoittaminen ilmeni varhaiskasvatuksen työyhteisöissä myös haasteellisena.
Master’s students in education were asked to write a one-page narrative about their experiences of compassion in work communities.
Tutkimuksen aineisto kerättiin kasvatustieteen maisteriopintoihin kuuluvalla luennolla, jolloin varhaiskasvatuksen maisteriopiskelijat kirjoittivat omista kokemuksistaan myötätunnosta työyhteisöissä noin sivun pituisen narratiivin.
The study is part of the research project Constituting Cultures of Compassion in Early Childhood Education.
Tutkimus on tehty osana Myötätunnon rakentuminen varhaiskasvatuksen arjessa – tutkimushanketta.
15 to 17 year old teenagers on social media
15–17-vuotiaat nuoret sosiaalisessa mediassa
Most of the teenagers used social media 3–4 hours daily or more.
Suurin osa nuorista käytti sosiaalista mediaa päivittäin 3–4 tuntia tai yli.
Earlier studies have shown that an average Finnish teenager uses social media approximately 15 hours during a week.
Aikaisemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että keskiverto suomalaisnuori käyttää sosiaalista mediaa noin 15 tuntia viikossa.
The data was analysed by using qualitative data-based content analysis.
Aineisto analysoitiin laadullisella aineistolähtöisellä sisällönanalyysilla.
The study was qualitative and 45 teenagers from age 15 to 17 participated in it.
Tutkimus oli laadullinen tutkimus, johon osallistui 45 15–17-vuotiasta nuorta.
The data was collected with an internet questionnaire which was shared through social media, and it contained mainly open questions.
Tutkimusaineisto kerättiin sosiaalisen median kautta jaetulla verkkokyselylomakkeella, joka sisälsi pääasiassa avoimia kysymyksiä.
31 of them had gotten positive comments on their appearance from social media and 13 had gotten negative comments.
31 nuorta oli saanut sosiaalisessa mediassa positiivisia kommentteja koskien ulkonäköä ja 13 puolestaan negatiivisia kommentteja.
Teenagers had also objects of identification and admiration in social media, such as videobloggers, artists, models and their own friends, and they were influenced by them.
Nuorilla oli sosiaalisessa mediassa myös samastumisen ja ihailun kohteita, kuten videobloggaajat, artistit, mallit ja omat kaverit, joilta saatiin vaikutteita omaan elämään.
They felt that social media had many positive and negative effects on their lives.
Nuoret kokivat sosiaalisella medialla olevan monia positiivisia ja negatiivisia vaikutuksia heidän elämäänsä.
Appearance was also essential in the social media.
Ulkonäön merkitys sosiaalisessa mediassa nousi keskeiseksi.
The aim of my research was to study the use of social media of 15–17 year old Finnish teenagers and what effects social media has on them.
Tutkimukseni tavoitteena oli tutustua 15–17-vuotiaiden suomalaisnuorten sosiaalisen median käyttöön ja sen vaikutuksiin heidän näkökulmastaan.
It has also been studied that the social media has an effect on self-esteem.
Lisäksi sosiaalisella medialla on tutkittu olevan vaikutusta itsetuntoon.
Those comments had an impact on the teenagers’ self-esteem, mood and feelings.
Kommentit vaikuttivat muun muassa nuorten itsetuntoon, mielialaan ja tunteisiin.
Social media created ideals for appearance for teenagers and set them under critique, gave them false image of reality and made the teenagers look for the acceptance through outlooks.
Sosiaalinen media loi nuorille ulkonäköihanteita, asetti heitä arvostelun kohteiksi, antoi vääristettyä kuvaa todellisuudesta sekä sieltä haettiin hyväksyntää ulkonäön keinoin.
I chose social media and it’s effects on teenagers as my research subject because as a phenomenom the social media is rather young, which is why there has not been done many Finnish studies focusing on the teenagers’ social media use.
Sosiaalinen media ja sen vaikutukset nuoriin valikoitui tutkimuskohteeksi, koska sosiaalinen media on ilmiönä vielä melko tuore ja siksi sen vaikutuksiin keskittyvää suomalaistutkimusta on hyvin vähän.