natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Especially the child’s parents are a valuable source of information in addition to a specialist’s assessment.
Erityisesti lapsen vanhemmat ovat arvokkaita tiedon tarjoajia asiantuntija-arvioiden lisäksi.
Twelve parents were interviewed in nine interviews for this study.
Tutkimuksessa haastateltiin kahtatoista kielihäiriöisen lapsen vanhempaa yhteensä yhdeksässä haastattelussa.
Pointing and the use of circumlocutions were the most reported strategies.
Osoittaminen ja kiertoilmaisujen käyttö olivat yleisimmin mainitut apukeinot.
In addition, this study gathered information on parents’ experiences of the support the families have received.
Samalla selvitettiin vanhempien kokemuksia heidän saamastaan tuesta.
The parents reported that they have found the best solutions and support methods for their family in daily living, but they also have received some advice from professionals.
Vanhemmat kokivat itse löytäneensä sopivimmat ratkaisut perheensä arkeen, mutta yksittäisiä neuvoja ja apuja oli saatu useilta eri asiantuntijoilta.
The parents reported that their children use several verbal and non-verbal compensational strategies.
Vanhemmat kertoivat lastensa käyttävän useita sanallisia ja ei-sanallisia kompensaatiokeinoja keskustelutilanteissa.
In order to gain an accurate understanding of a child’s linguistic performance, it is beneficial to gather individual information on how the child behaves in natural contexts.
Jotta kielihäiriöisen lapsen kielellisestä toimintakyvystä saataisiin kattava kokonaiskuva, kliinisten havaintojen ohella olisi hyödyllistä kerätä yksilöllistä tietoa lapsen kielenkäyttötaidoista luonnollisissa toimintaympäristöissä.
The aim of this study was to examine the interactional skills of school-age children with specific language impairment and to describe what kind of compensatory strategies they use based on their parents’ observations.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tarkastella kielihäiriöisten lasten keskustelu- ja vuorovaikutustaitoja sekä heidän käyttämiään vuorovaikutuksellisia kompensaatiokeinoja vanhempien havaintojen perusteella.
This study used a semi-structured theme interview, and the data were analysed using a theory-driven content analysis.
Aineisto analysoitiin teoriaohjaavan sisällönanalyysin avulla.
It was also typical for the children that they relied on adult’s help to solve communicational breakdowns.
Tyypillistä oli myös se, että lapsi ratkaisi keskustelun ongelmakohtia yhdessä aikuisen tuella silloin, kun häntä ei ollut ymmärretty.
Difficulties in linguistic skills affect speech production, causing communication breakdowns in conversations.
Kielellisten taitojen vaikeudet heijastuvat puheilmaisuun, jolloin keskustelutilanteissa voi ilmetä haasteita.
Although children with language impairment typically have difficulties processing linguistic structures and with pragmatics, they have also been described as resourceful in conversations.
Kielihäiriöisiä lapsia on kuvattu neuvokkaiksi keskustelutilanteissa, vaikka heillä onkin tyypillisesti vaikeuksia kielellisten rakenteiden hallinnassa sekä pragmatiikan taidoissa.
Family courses on SLI and peer support were reported as especially helpful and important support methods.
Haastatellut vanhemmat kokivat sopeutumisvalmennukset ja vertaistuen erityisen tärkeiksi tukimuodoiksi.
These compensatory means can be verbal or non-verbal.
Keskustelutilanteiden ongelmakohdissa lapset voivat käyttää sanallisia ja ei-sanallisia kompensaatiokeinoja puheilmaisunsa tukena.
There is only little research on children’s compensatory skills and how they act when a communicational problem occurs.
Kielihäiriöisten lasten käyttämistä kompensaatiokeinoista ja toimintamalleista keskusteluiden ongelmatilanteissa on vain vähän tutkimusta, ja aiempi tutkimus on keskittynyt puheilmaisun keinoihin.
The results showed that CFS was increased during VWM maintenance among theta to gamma frequency bands and the strength of CFS networks predicted individual VWM capacity.
Tutkimustulokset osoittivat, että koehenkilöiden CFS oli korkeampi näkötyömuistitehtävän mielessä pitämisen aikana theta-taajuuksista gamma-taajuuksiin asti ja että CFS-verkkojen vahvuus ennusti yksilöllistä työmuistikapasiteettia.
PAC was found to be significantly correlated with object load in both tasks, and CFS in one task.
PAC lisääntyi tilastollisesti merkitsevästi tehtävän vaikeuden mukaan kummassakin tehtävässä, kun taas CFS lisääntyi yhdessä tehtävässä.
Further, patterns of CFS and PAC differed significantly between subjects with high and low capacity for visual attention.
Lisäksi CFS ja PAC taajuusparit olivat erilaisia hyvin suoriutuvien koehenkilöiden sekä heikosti suoriutuvien koehenkilöiden välillä.
Furthermore, oscillations and synchronization are observed concurrently in multiple frequencies, which are thought to underlie distinct computational functions.
Tämän lisäksi oskillaatioita ja niiden välistä synkroniaa havaitaan yhtäaikaisesti lukuisilla eri taajuuksilla, joiden ajatellaan olevan vastuussa erillisistä laskennallisista ja kognitiivisista toiminnoista.
Spatial profiles differed between CFS and PAC, but were consistent across datasets.
CFS- ja PAC-profiilit erosivat toisistaan, mutta olivat samanlaisia eri menetelmillä tutkittaessa.
Neuronal processing is distributed into anatomically distinct, largely specialized, neuronal populations.
Informaation käsittely aivoissa tapahtuu suurissa hermosolupopulaatioissa, jotka ovat toiminnallisesti erikoistuneita ja anatomisesti eroteltuja eri aivoalueille.
Electrophysiological studies of neuronal activity have shown that phase synchronization of oscillations within frequencies characterizes both resting state and task execution and that its strength is correlated with task performance.
Sähköfysiologisissa tutkimuksissa on havaittu aivorytmien synkronoituvan sekä lepomittausten että tehtävien suorituksen aikana siten että tämä synkronoituminen ennustaa kognitiivissa tehtävissä suoriutumista.
In the third study, we analyzed source-reconstructed M/EEG data to investigate whether inter-areal CFS and PAC could be observed during two multi-object visual tracking tasks and thereby support visual attention.
Kolmannessa tutkimuksessa analysoitiin MEG- ja EEG-aivokuvantamislaitteita käyttäen onko aivoalueiden välillä CFS:ä ja PAC:a kahdessa näkötarkkaavaisuustehtävässä.
In the other three studies, we investigated if two different forms of inter-areal cross-frequency coupling (CFC), namely cross-frequency phase synchrony (CFS) and phase-amplitude coupling (PAC), could support integration and coordination of neuronal processing distributed across frequency bands in the human brain.
Erityisesti tutkittiin kahta erilaista synkronian muotoa, joista ensimmäinen (’cross- frequency phase synchrony’,CFS) mittaa kahden oskillaation välistä vaihesuhdetta ja toinen (’phase-amplitude coupling’, PAC) vaiheen ja amplitudin suhdetta.
Inter-areal CFC thus may be crucial for the coordination and integration of spectrally distributed processing and the emergence of introspectively coherent cognitive function.
CFS ja PAC saattavat mahdollistaa eri taajuisten aivorytmien ja hajautettujen prosessien koordinaation ja yhdistämisen.
Together, the results from studies II-IV provide evidence that inter-areal CFS and PAC, in complementary ways, connect frequency-specific phase-synchronized networks that involve functionally specialized regions across the cortex to support complex functions such as VWM and attention, and also characterize the resting state.
Yhdistettynä tulokset tutkimuksista II–IV viittaavat siihen, että CFS ja PAC yhdistävät eri taajuuksille ja aivoalueille hajautettua informaation käsittelyä.
In the first study of this thesis, we developed a measure of directed connectivity in networks of coupled oscillators, called Phase Transfer Entropy (Phase TE) and tested if Phase TE could detect directional flow in simulated data in the presence of noise and signal mixing.
Väitöskirjan ensimmäisessä osatyössä on kehitetty uusi tapata mitata oskillaattoriverkkojen vuorovaikutusten suuntia, jonka toimivuus todennettiin simuloimalla synkronoituneita hermosolupopulaatioita.
Further, in order to address concerns about observations of CFC being spurious and caused by non-sinusoidal or non-zero mean signal waveforms, we introduced a new approach to identify true inter-areal CFC connections and discard potentially spurious ones.
Lisäksi kehitimme menetelmän joka vähentää väärien havaintojen todennäköisyyttä ja lisää aitojen CFS ja PAC yhteyksien havaitsemista.
Spectral patterns of CFS were found to be different from PAC, indicating complementary roles for both mechanisms.
CFS:ä sekä PAC:a havaittiin kummallakin menetelmällä.
Little is known how oscillations and synchronized networks of different frequencies in the human brain are integrated and enable unified cognitive function and experience.
Toistaiseksi on kuitenkin jäänyt kartoittamatta, miten informaation käsittely eri taajuuksilla yhdistetään yhtenäisiksi kognitiivisiksi toiminnoiksi, ja havaitaanko myös eri taajuisten oskillaatioverkkojen välillä synkroniaa.
These populations undergo rhythmic fluctuations in excitability, which are commonly known as neuronal oscillations.
Niiden aktivaatiorakenteiden jaksollisia muutoksia kutsutaan aivorytmeiksi eli oskillaatioiksi.
Therefore phase-synchronization within frequencies is thought to support communication between oscillating neuronal populations and thereby integration and coordination of anatomically distributed processing in cognitive functions.
Hermosolupopulaatioiden välistä viestintää edesauttaa niiden toiminnan samantahtisuus eli synkronoituminen.
In the second study, we analyzed source-reconstructed magneto- and electroencephalographic (M/EEG) data to investigate whether inter-areal CFS could be observed between within-frequency synchronized networks and thereby support the coordination of spectrally distributed processing in visual working memory (VWM).
Tutkimukseen osallistuneilta koehenkilöiltä mitattiin aivosähkökäyrä (EEG) ja aivomagneettikäyrä (MEG), joiden avulla selvitettiin havaitaanko aivoalueiden välistä synkroniaa (CFS).
In the fourth study, we analyzed intracerebral stereo-electroencephalographic data (SEEG) and source-reconstructed MEG data to investigate whether CFS and PAC are present also in resting state.
Neljännessä tutkimuksessa tutkittiin havaitaanko CFS:ä ja PAC:a aivojen lepotilassa.
Results showed that Phase TE indeed reliably detected information flow under these conditions and was computationally efficient.
Tulokset osoittavat, että merkittävä osuus yhteyksistä aivoalueiden välillä on aitoja.
Long-term studies are recommended in order to confirm the results.
Tulokset olisi hyvä varmistaa pidemmän aikavälin seurannoissa.
Microplastics were found in 40 fish (8 %).
Yhteensä neljästäkymmenestä kalasta (8 %) löytyi mikromuovia.
Water samples were taken at seven locations.
Lisäksi otettiin vesinäytteitä seitsemästä rannikkokohteesta.
Fish were caught at nine locations on the coast of Finland.
Tutkielmaa varten kerättiin kalanäytteitä yhdeksästä kohteesta eri puolilta Suomen rannikkoa.
Microplastic ingestion by coastal fish in Finland
Mikromuovit Suomen rannikkokaloissa
In this Master’s thesis, microplastic (<5 mm) ingestion by coastal fish in Finland was investigated.
Tässä pro gradu -tutkielmassa selvitettiin mikromuovien (< 5 mm) määrää Suomen rannikkovesien kaloissa Itämerellä.
The gastrointestinal tracts of 503 fish were analysed.
Tutkimukseen valittiin 503 kalaa, joiden vatsat ja suolet tutkittiin.
The comparison suggests that the ingestion of microplastics is more common in coastal fish in Finland than in the open water fish in the northern Baltic Sea.
Tutkielman tulosten vertailu aiempiin tutkimustuloksiin viittaa siihen, että Suomen rannikkokaloista löytyy mikromuovia useammin kuin pohjoisen Itämeren avomerikaloista.
This thesis provides the first published record of plastic particles in the gastrointestinal tracts of coastal fish in Finland.
Tämä tutkielma on ensimmäinen tutkimus, jossa on selvitetty mikromuovien määrää Suomen rannikonkaloissa.
The frequency of fish with plastic was significantly higher in Kivinokka, Helsinki than in other locations studied.
Mikromuovia syöneiden kalojen suhteellisissa osuuksissa oli selviä eroja eri rannikkoalueiden välillä: Helsingin Kivinokan kaloista löytyi mikromuovia useammin kuin muilta alueilta pyydetyistä kaloista.
No relationship was found between the size or the species of the fish and the presence of ingested plastic particles.
Kalojen koolla, lajilla tai niiden syömän ravinnon määrällä ei havaittu olevan yhteyttä siihen, kuinka usein kaloista löytyy mikromuovia.
Are there differences in the frequency of microplastic ingestion by fish between different locations or species?
Tarkoituksena oli selvittää, kuinka paljon kaloissa on mikromuovia, onko mikromuovia syöneiden kalojen suhteellisissa osuuksissa eroja eri näytteenottopaikkojen tai kalalajien välillä, sekä vaikuttaako kalojen pituus tai paino siihen, kuinka usein kaloista löytyy mikromuovia.
Does the frequency of microplastic ingestion by fish correlate with the amount of microplastics in seawater in the same locations?
Lisäksi tutkittiin, onko kaloista löydettyjen mikromuovien määrän ja samoilta näytteenottopaikoilta otettujen vesinäytteiden mikromuovipitoisuuksien välillä yhteyttä.
There was no correlation between the frequency of microplastic ingestion by fish and the amount of microplastics in seawater.
Myöskään samoilta paikoilta otettujen kala- ja vesinäytteiden mikromuovimäärien välillä ei havaittu yhteyttä.
Most of the present-day suids are omnivorous, medium-sized, and inhabit forest or dense vegetation environments.
Suurin osa nykyisin elävistä sioista (Suidae, Mammalia) on kaikkiruokaisia, keskikokoisia, metsässä tai muutoin tiheän kasvillisuuden seassa eläviä sorkkaeläimiä.
This thesis focuses on experimental dental wear research and the palaeoecology of suids (Mammalia: Suoidea, pigs) of the late Miocene to Pleistocene (ca. 8-0.7 Ma) Turkana Basin, situated in present-day northern Kenya and southern Ethiopia.
Tämä väitöskirja keskittyy kokeelliseen hampaiden kulumistutkimukseen sekä nykyisen Kenian pohjoisosissa ja Etiopian eteläosissa sijaitsevan Turkanan altaan alueella esiintyneiden sikojen paleoekologiaan mioseenin lopulta pleistoseeniin (noin 8-0.07 Ma).
The results of this thesis extend scientific knowledge about the palaeoecology of the Turkana Basin Plio-Pleistocene suids, using the most extensive fossil database of the Turkana Basin as well as novel dental analysis methods: dental topography analyses were used extensively for the first time for suids and the chewing machine experiments were unique at the time in dental wear research.
Tulokseni lisäävät tietoa Turkanan altaan plio-pleistoseenin sikojen paleoekologiasta, lisäksi tässä tutkimuksessa hampaan pinnan topografia-analyysejä käytettiin ensimmäistä kertaa laajasti sikoihin.
During the Plio-Pleistocene at least three different dominant suid genera within two different subfamilies in Africa (Notochoerus, Metridiochoerus and Kolpochoerus) consequently adapted towards grass-eating.
Plio-pleistoseenin aikaisessa Afrikassa oli kolme eri sikalinjaa (Nyanzachoerus-Notochoerus, Kolpochoerus ja Metridiochoerus), joiden arvellaan sopeutuneen avoimiin ympäristöihin ja heinän hyödyntämiseen ravintona pahkasian tapaan.
The results showed that microwear patterns could not be distinguished between graze and browse diets, but the wear rate was higher in the grass diet than in the browse diet.
Mikroskooppiset kulumisjäljet eivät olleet merkitsevästi erilaista heinän ja lehtevän ruokavalion välillä, mutta heinä aiheutti suuremman hampaan kokonaiskulumisen.
In terms of their dental topography, two of the extinct Turkana Basin suids appeared the most similar to the warthog, and two had similarities with both the warthog and the omnivorous suids.
Kaksi Turkanan altaan sikalajia muistuttivat hampaan pinnan topografialtaan eniten pahkasikaa, ja toiset kaksi muistuttivat osin pahkasikaa sekä osin muita sekasyöjä sikoja.
Suids in the Plio-Pleistocene Turkana Basin lived in the same environments as early hominins.
Muinaiset siat ja ihmisten sukulaiset asuivat samoissa elinympäristöissä Turkanan altaan alueella plio-pleistoseenin aikana.
An exception is the warthog in Africa, which is adapted to an open environment and mainly consumes grasses.
Pahkasika (Phacochoerus) on kuitenkin poikkeus; pahkasiat elävät Afrikan avoimilla heinätasangoilla ja käyttävät pääravintonaan heinää.
The aim was to investigate dental wear and enamel microwear patterns generated by different diets.
Väitöskirjatutkimuksessani tein kokeellista tutkimusta mekaanisella purulaitteella tutkiakseni erilaisten ruokavalioiden aiheuttamaa hampaiden kokonaiskulumista ja mikrokuvioinnin syntyä.
In addition to the study of the fundamental dental wear, this thesis focuses on the relative abundance and diet preferences of the Turkana Basin suids.
Hampaankulumistutkimuksen lisäksi keskityin Turkanan alueen sikojen ekologiaan.
Finally, the dental surface topography of extant suids and African fossil suids was analysed to link the dental topography to specific diet preferences.
Kolmanneksi tutkin erilaisia ruokia syövien nykyisten sikojen hampaiden pinnan topografiaa.
Adaptations of the Turkana Basin pigs (Suidae) to changing environments in the Plio-Pleistocene : tooth wear, diets and habitats
Pääosin kasviruokavaliota käyttävät siat, pahkasika ja metsäkarju, eroavat hampaan pinnan topografialtaan muista sekasyöjä sioista (villisika, pensassika ja hirvisika).
In the second study the relative abundance of four suid genera in the Turkana Basin from the late Miocene (ca. 8 Ma) to the late Pleistocene (ca. 0.7 Ma) was investigated in relation to the changing environment.
Toisessa tutkimuksessani perehdyin eri sikalajien runsauteen eri aikoina myöhäis-mioseenin ja pleistoseenin välillä Turkanan altaan alueella.
What seems to be an exception today, appeared more commonly in the past.
Lisäksi hyvin pitkälle kehittyneet lajit eivät esiintyneet samaan aikaan.
The dietary ecologies of the present-day suids were possible to connect to their dental surface topography.
Vertailin myös nykyisten sikojen hampaiden pinnan topografiaa Turkanan altaan muinaisten sikojen hampaiden pinnan topografiaan päätelläkseni niiden ruokavalioita.
An omnivorous lifestyle and bunodont cheek tooth morphology describes both groups, but during the Plio-Pleistocene the suids rapidly evolved towards species adapted to abrasive food items, while hominins retained their bunodont tooth morphology.
Isotooppianalyysit hampaiden kiilteestä ovat osoittaneet, että kaikki nämä sikalinjat siirtyivät vähitellen sekaruokavaliosta kohti heinänsyöntiä.
Results: SLUG was expressed in 25.0 %, ITGA4 in 52.3 %, PDE3A in 90.9 % and PDE3B in 60.0 % of the GISTs investigated.
Tulokset: SLUG-proteiini ilmentyi 25,0 %:ssa, ITGA4-proteiini 52,3 %:ssa, PDE3A-proteiini 90,9 %:ssa ja PDE3B-proteiini 60,0 %:ssa tutkituista GIST-kasvaimista.
They are likely important factors in the molecular pathogenesis of GIST, and may influence their clinical behavior.
Ne ovat luultavasti tärkeitä tekijöitä GIST-kasvainten synnyssä sekä toiminnassa ja vaikuttavat todennäköisesti niiden kliiniseen käyttäytymiseen.
Background: Gastrointestinal stromal tumor (GIST) is one of the most common types of soft tissue sarcoma.
Tutkimuksen tausta: Gastrointestinaalinen stroomakasvain (GIST) on yksi yleisimmistä pehmytkudossarkoomista.
Experimental design: The GIST gene expression profile was investigated in an in silico transcriptome database comprising of human tissue and cancer samples.
Materiaalit ja menetelmät: GIST-kasvainten geenien ilmentymisprofiilit tutkittiin in silico transkriptomitietokannassa, joka koostui ihmisten normaalikudoksista sekä syöpäkudoksista.
There is a need for novel effective agents for the treatment of patients with GIST.
Tästä syystä GIST-kasvainten hoitoon tarvitaan uusi tehokkaita lääkeaineita.
However, advanced GISTs usually eventually progress on tyrosine kinase inhibitors, often because of secondary KIT mutations.
Tästä huolimatta pitkälle edennyt GIST-kasvain yleensä uusii, tyrosiinikinaasi-inhibittorihoidosta huolimatta, johtuen sekundäärisistä mutaatioista.
ITGA4 expression was associated with unfavorable GIST-specific survival and overall survival in a patient population treated with surgery alone.
ITGA4-proteiinin ilmentyminen oli yhteydessä epäsuotuisaan GIST-spesifiin elinaikaan ja kokonaiselinaikaan potilaissa, jotka oli hoidettu ainoastaan kirurgisesti.
PDE3A and PDE3B expression had no significant associations with the clinicopathological factors studied, RFS or overall survival.
PDE3A- ja PDE3B-proteiinien ilmentyminen ei ollut merkitsevästi yhteydessä tutkittuihin kliinis-patologisiin tekijöihin, taudin uusiutumisriskiin tai potilaan kokonaiselinaikaan.
The molecular mechanisms of GISTs are incompletely understood though the importance of KIT or platelet-derived growth factor α (PDGFRA) signaling in GIST is evident.
GIST-kasvainten molekulaariset mekanismit ovat vielä vaillinaisesti tunnettu, vaikka KIT- ja PDGFRA- tyrosiinikinaasien keskeinen rooli GIST-kasvaimissa onkin hyvin selvitetty.
SLUG and ITGA4 expression were associated several factors linked with unfavorable prognosis.
SLUG-proteiinin ja ITGA4-proteiinin ilmentyminen oli yhteydessä useisiin huonon ennusteen tekijöihin.
Tyrosine kinase inhibitors and especially imatinib, an inhibitor of KIT, PDGFRA and BCL-ABL, revolutionized the systemic treatment of GIST.
Tyrosiinikinaasi-inhibiittorit ja erityisesti imatinibi, joka estää KIT-, PDGFRA- ja BCL-ABL-tyrosiinikinaasien toimintaa, on mullistanut GIST-kasvainten hoidon.
SLUG expression was associated significantly also with unfavorable recurrence-free survival both when the patients were treated with surgery alone and when treated with surgery followed by adjuvant imatinib.
SLUG-proteiinin ilmentyminen oli merkitsevästi yhteydessä myös kohonneeseen taudin uusiutumisriskiin, kun potilaita oli hoidettu ainoastaan kirurgisesti, mutta myös silloin, kun potilaita oli hoidettu kirurgian ja liitännäishoidon yhdistelmällä.
SLUG and PDE3 downregulation inhibited cell proliferation and induced apoptosis in GIST cell lines, whereas ITGA4 inhibition decreased GIST cell invasion.
SLUG- ja PDE3-proteiinien toiminnan häiritseminen esti solujen jakaantumista ja aiheutti solukuolemaa GIST-solulinjoissa, kun taas ITGA4-proteiinin esto vähensi GIST-solujen invaasiokykyä.
The effects of SLUG, ITGA4 and PDE3 knockdown and selective ITGA4 and PDE3 inhibitors were investigated in three GIST cells lines.
SLUG-, ITGA4- ja PDE3-proteiinien häirinnän sekä selektiivisten ITGA4- ja PDE3-proteiini-inhibiittorien vaikutusta tutkittiin kolmessa GIST-solulinjassa.
Some PDE3 inhibitors, such as anagrelide, warrant more study as potential therapeutic agents in GIST.
PDE3-inhibiittorit, kuten anagrelidi, vaativat lisätutkimuksia, jotta niiden todellinen kliininen potentiaali voidaan selvittää.
As ITGA4 and PDE3s can be targeted with specific inhibitors, they could potentially be therapeutic targets in GIST.
Koska ITGA4- ja PDE3-proteiineja vastaan löytyy spesifejä inhibiittoreita, ne voivat olla uusia mahdollisia lääkehoidon kohteita GIST-kasvaimissa.
Conclusions: SLUG, ITGA4 and PDE3s are frequently expressed in GISTs.
Johtopäätökset: SLUG-, ITGA4- ja PDE3-proteiinit ilmentyvät yleisesti GIST-kasvaimissa.
SLUG, ITGA4, PDE3A and PDE3B expression was studied using immunohistochemistry on tissue microarrays (TMA).
SLUG-, ITGA4-, PDE3A- ja PDE3B-proteiinien ilmentymistä tutkittiin immunohistokemiallisilla analyyseillä.
Two GIST cell lines were screened for sensitivity to 217 anti-cancer compounds.
217 syöpälääkkeen vaikutus testattiin kahdessa GIST-kasvainsolulinjassa.
SLUG may mediate pro-survival signaling in GIST.
SLUG-proteiini saattaa ohjata signalointia, joka auttaa GIST-kasvaimia selviytymään.
The efficacy of a PDE3 inhibitor, anagrelide, was investigated in patient-derived xenograft mouse models.
PDE3-inhibiittori anagrelidin vaikutusta tutkittiin lisäksi hiiriin istutetuissa, ihmisistä peräisin olevissa syöpäkasvaimissa.