natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The TGFß signaling defect was importantly also noted in polyps from PJS patients, supporting the role of stroma as a major contributor to PJS polyposis by generation of a permissive microenvironment for epithelial expansion.
Vastaava häiriö havaittiin myös PJS-potilaiden polyypeissa, mikä viittaa siihen, että potilaillakin sileälihassolujen häiriö on polyyppien taustalla.
At the onset of this study, mutations in the LKB1 serine/threonine kinase had been identified in approximately half of the studied PJS patients, indicating that LKB1 is a tumor suppressor underlying at least a subset of PJS cases.
Näiden kolmen geenin pois sulkeminen, ja uusien menetelmien ansiosta kasvanut havaittujen Lkb1 mutaatioden määrä viittaavat LKB1:n olevan useimpien PJS tapausten taustalla.
Polyp development is commonly thought to result from mutations in epithelial cells.
Ruoansulatuskanavan polyyppien syntyä käytetään usein mallina siitä, miten nämä epiteelisoluun kerääntyvät mutaatiot aiheuttavat asteittain pahenevan kasvuhäiriön.
This was investigated by genetic and pharmacological interventions that targeted COX-2 in the Lkb1+/– mice.
Tätä tutkittiin kehittämällä poistogeeninen hiirimalli jossa Lkb1 on mutatoitunut vain sileälihassoluissa.
Moreover, multiplicity of tumors in the smooth muscle specific biallelic deletion was only moderately (1.8-fold) higher than in the monoallelic deletion, demonstrating that Lkb1 LOH in stromal cells is not required for polyp development.
Kasvunrajoitegeenin klassisen määritelmän mukaan kasvaimen kehitys vaatii perinnöllisen mutaation lisäksi geenin toisenkin alleelin mutaation, mutta PJS-polyyppien häiriintyneestä epiteelistä ei kuitenkaan systemaattisesti löydy toista LKB1:n mutaatiota.
LKB1 tumor suppression in Peutz-Jeghers Syndrome
Noin puolella PJS potilaista havaitaan mutaatioita LKB1 kasvunrajoite geenissä.
Both monoallelic and biallelic deletions resulted in the development of gastrointestinal polyps indistinguishable from PJS polyps.
Näille hiirille kehittyi polyyppeja, jotka ovat kaikin tavoin PJS-polyyppien kaltaisia.
Nurr1, NGFI-B and Nor1 (NR4A2, NR4A1 and NR4A3, respectively) belong to the NR4A subfamily of nuclear receptors.
Nurr1, NGFI-B ja Nor1 (NR4A2, NR4A1 ja NR4A3) muodostavat tumareseptoriperheen NR4A.
Orphan nuclear receptor subfamily NR4A : their interplay with other nuclear receptors and functions in osteoblasts
NR4A-perheen orvot tumareseptorit : yhteistyö muiden tumareseptorien kanssa ja toiminta osteoblasteissa
Nurr1 and NGFI-B were shown to induce the proliferation of preosteoblastic cells and to reduce their apoptosis.
Nurr1 ja NGFI-B lisäsivät osteoblastien jakautumista sekä vähensivät solujen kuolemista.
Corepressor release in response to ligands was found to differentiate permissive heterodimers from non-permissive ones.
Korepressorien irtoaminen RXR:n ligandien vaikutuksesta havaittiin mekanismiksi, joka erottaa permissiiviset RXR-dimeerit ei-permissiivisistä.
The studies concerning the NR4A receptors in the central nervous system have demonstrated that they have a major role in the development and function of the dopaminergic neurons of the midbrain and in regulating hypothalamus-pituitary-adrenal-axis.
NR4A-perheen reseptoreilla on todettu tärkeä rooli keskiaivojen dopamiinisolujen kehittymisessä ja toiminnassa sekä aivolisäke-käpylisäke-lisämunuaisakselin hormonierityksessä.
It was also demonstrated that the fibroblast growth factor-8b (FGF-8b) induces the expression of NR4A receptors in osteoblasts as immediate early genes.
Tutkimukset osoittivat myös fibroblastin kasvutekijän 8b lisäävän NR4A-perheen reseptorien tuotantoa soluissa.
NR4A receptors were shown to directly bind to and activate the promoter of the osteopontin gene (OPN) in osteoblastic cells, thus regulating its expression.
NR4A-perheen reseptorit sitoutuvat osteopontiinigeenin (OPN) säätelyalueelle ja lisäävät osteopontiinin muodostusta solussa.
NR4A receptors can bind DNA as monomers, and Nurr1 and NGFI-B can form permissive heterodimers with the retinoid X receptor (RXR).
Nurr1 ja NGFI-B voivat sitoutua geenien säätelyalueille paitsi yksinään, myös yhdessä, dimeereinä, retinoidi X:n reseptorin (RXR) kanssa.
The NR4A receptors are orphan nuclear receptors which means that activating or repressing ligands for these receptors have not been found.
Nämä reseptorit ovat orpoja tumareseptoreja, mikä tarkoittaa sitä, että niiden aktiivisuutta sääteleviä ligandeja (esim. hormoneja, lääkeaineita) ei ole löydetty.
Permissive heterodimers can be activated with RXR agonists, unlike non-permissive heterodimers, which are formed by RXR and retinoic acid receptor or thyroid hormone receptor (RAR and TR, respectively).
Nämä dimeerit voidaan aktivoida RXR:n ligandilla, toisin kuin monien muiden tumareseptorien RXR:n kanssa muodostamat dimeerit.
Furthermore, PTH was shown to upregulate OPN expression through the NR4A family.
Lisäkilpirauhashormonin todettiin säätelevän osteopontiinin tuotantoa osittain NR4A-perheen kautta.
This induction involved phosphatidylinositol-3 kinase, protein kinase C, and mitogen activated protein kinase, which are all major pathways of FGF signalling.
Tutkimuksessa tämä ominaisuus, permissiivisyys, liitettiin Nurr1-proteiinin tiettyyn osaan, jonka tiedetään osallistuvan aktiivisuutta vähentävien korepressorien sidontaan.
However, the peripheral functions of the NR4A family are largely unknown.
Hermoston ulkopuolella NR4A-perheen reseptorien toimintaa ei ole juurikaan tutkittu.
OPN is a major bone matrix protein expressed throughout the differentiation of preosteoblastic cells into osteoblasts.
Osteopontiini on tärkeä luuväliaineen proteiini.
In summary, the studies presented here linked the NR4A family of orphan nuclear receptors to the regulation of osteoblasts.
Tutkimuksessa selvitettiin NR4A-perheen toimintaa luukudoksessa käyttämällä osteoblastiviljelmiä.
The NR4A receptors were found to bind to the same response element on OPN as the members of the NR3B family of orphan receptors do. Mutual repression was observed between the NR4A receptors and the NR3B receptors.
Suoritetuissa kokeissa vähentyneeseen aktiivisuuteen vaikutti lähinnä NR4A-perheen reseptorien määrä suhteessa NR3B-perheen reseptoreihin.
These results suggest that NR4A receptors have a role both in the differentiation of osteoblasts and in the proliferation and apoptosis of preosteoblast.
NR4A-perheellä on oletettavasti tärkeä rooli osteoblastien lisääntymisessä ja kuolemassa sekä luun proteiinien tuotannossa.
The mechanisms behind differential response to RXR agonists have remained unresolved.
Myös permissiivisten dimeerien muodostumisella RXR:n kanssa lienee tärkeä rooli.
Rapid induction of the NR4As in response to various stimuli and differential expression of the NR3Bs can effectively control the gene activation by the NR4A receptors.
NR4A-perheen aktiivisuutta mahdollisesti säädellään elimistössä yhteistyössä NR3B-perheen reseptorien kanssa.
Permissiviness of Nurr1/RXR heterodimers was linked to the N-terminal part of Nurr1 ligand-binding domain.
Tulosten perusteella permissiivisiä dimeerejä muodostavat NGFI-B ja Nurr1 sitovat korepressoreja paljon heikommin kuin ei-permissiivisiä dimeerejä muodostavat tumareseptorit.
The studies also demonstrated that cross-talk with the NR3B receptors controls the activity of these orphan receptors.
Tutkimuksessa todettiin NR4A-reseptorien säätelevän OPN-geenin säätelyaluetta yhteistyössä NR3B-perheen orpojen tumareseptorien kanssa.
New information was obtained on the regulation and functions of NR4A receptors, for which the ligands are unknown.
Tulevissa tutkimuksissa on NR4A-perheen reseptorien osuutta luun muodostumisessa ja sen häiriöissä selvitettävä edelleen.
The activation of the OPN promoter was shown to be dependent on the activation function-1 located in the N-terminal part of Nurr1 and to occur in both monomeric and RXR heterodimeric forms of NR4A receptors.
NR4A-reseptorien todettiin NR4A-perheen välittävän luun muodostusta lisäävän lisäkilpirauhashormonin vaikutuksia osteoblasteissa.
Nurr1 and NGFI-B were found to control the proliferation and apoptosis of preosteoblasts.
Lisäksi on merkittävää, että Nurr1 ja NGFI-B säätelevät solujen kasvua toisin kuin läheinen sukulainen Nor1.
The overall response rate was 58.3% (53.7% men).
Kokonaisvastausprosentti oli 58,3 % (53,7 % miehiä).
Frequent self-reported bruxism was found among 10.6 % of subjects overall.
Usein koettua bruksismia havaittiin koko tutkimusjoukossa 10,6 %:lla.
Similarly, a total of 43.6 % reported disrupted sleep and 36.2 % perceived their as sleep non-restorative.
Tutkittavista henkilöistä katkonaista unta esiintyi 43,6 %:lla sekä 36,2 % koki unensa virkistämättömäksi.
The present study was performed on media personnel who could be considered to be under sustained pressure at work due to intense on-going technological, organizational and economic changes.
Tutkimuksen kohderyhmänä oli mediatyöntekijöitä, joiden toimenkuva on viime vuosina muuttunut yhä kuormittavammaksi epäsäännöllisen vuorotyön sekä jatkuvien teknisten, organisatoristen ja taloudellisten tekijöiden ristipaineessa.
The questionnaire covered perceived bruxism (assessed with a five-point scale) and, among others, the following: demographic items, employment details, general health experience, physical status, pain symptoms, psychosomatic symptoms, psychosocial status, stress experience, work satisfaction and performance, perceptions of sleep and its awake consequences.
Kohderyhmälle lähetettiin kyselylomakkeet, jotka kartoittivat koetun bruksismin lisäksi mm. tutkittavien taustatiedot, yleisen terveydentilan, yleisiä koettuja stressioireita ja tuntemuksia, kipuoireita, sekä unen laatua.
The work duties of the present media personnel included journalism, broadcasting, programme production, technical support and administration.
Työtehtävät sisälsivät ohjelmien toimitus- ja tuottamistyötä, teknistä tuotanto- ja tukityötä, sekä esimies- ja hallintotyötä.
The study also focused on the possible associations of bruxism and orofacial pain.
Mielenkiinto kohdistui myös bruksismin ja kasvojen alueen kivun mahdolliseen yhteyteen.
Some psychological, neurological and physiological factors known to be detrimental to sleep were also studied.
Lisäksi tutkimuksessa selvitettiin joidenkin tunnetusti unen laatua huonontavien psykososiaalisten, neurologisten ja fysiologisten tekijöiden yhteyttä koettuun bruksismiin.
The response rate in the irregular shift work group was 82.3% (56.6% men) and in the regular daytime work group 34.3% (46.7% men).
Epäsäännöllistä vuorotyötä tekevien vastausprosentti oli 82,3 % ja säännöllistä päivätyötä tekevien ryhmässä 34,3 %.
The bruxism scores were evenly distributed in the irregular shift work and regular day work groups (NS).
Bruksismin esiintyvyydessä ei ollut merkitsevää eroa epäsäännöllistä vuorotyötä ja päivätyötä tekevien välillä.
Current orofacial pain was found overall in 19.6 % of the study population.
Kasvokipua esiintyi 19,6 %:lla.
According to the multivariate analyses, self-reported bruxism and dissatisfaction with current work shift schedule were significantly associated with most studied sleep variables.
Usein toistuva bruksaus sekä tyytymättömyys työaikamuotoon olivat erittäin merkitsevästi yhteydessä unihäiriöiden sekä riittämättömän unen oireiden kanssa.
It was suggested that subjectively conceptualized awareness of bruxism may be linked to stress-related states and behavior which could be useful knowledge for health care professionals.
Tutkimuksen yhtenä johtopäätöksenä todettiin, että koettu bruksismi voi terveillä työikäisillä henkilöillä olla osa stressaavaa tilannetta ja siihen liittyvää käyttäytymistä.
The mean age of invited subjects was 43.0 (SD 10.4) years in irregular shift work and 44.8 (SD 10.2) years in day work.
Miesten keski-ikä vuorotyöryhmässä oli 45,0 (± 10,6) vuotta ja naisten keski-ikä 42,6 (± 10,7) vuotta, vastaavat luvut päivätyötä tekeville olivat 47,4 (± 9,7) ja 45,5 (± 10,1) vuotta.
The study formed part of a comprehensive investigation of shift work and its sleep/awake consequences.
Väitöskirjatutkimus on osa laajempaa tutkimushanketta, joka suunniteltiin selvittämään epäsäännöllisen vuorotyön mahdollisia haittoja.
The results also revealed significant associations between self-reports of bruxism and anxiety, and bruxism and orofacial pain experience.
Väitöstutkimuksen yleisenä tavoitteena oli kartoittaa koetun bruksismin ja uni- valvehäiriöiden yhteyttä.
It was found that dissatisfaction with one’s work shift schedule and not merely irregular shift work may aggravate stress and bruxism.
Epäsäännöllistä vuorotyötä tekevät lisäksi ilmoittivat kokevansa enemmän stressiä kuin päivätyötä tekevät sekä olivat tyytymättömämpiä työaikamuotoonsa.
The general aim was to examine the relationships of self-reported bruxism and sleep quality among employees with or without irregular shift work.
Tutkimus oli poikittainen vertailututkimus epäsäännöllistä vuorotyötä ja säännöllisiä päivävuoroja tekevien välillä.
Based on the multivariate analyses, it can be concluded that disrupted sleep and bruxism may be concomitantly involved in the development of orofacial pain.
Valveilla ollessa bruksismi on terveillä ihmisillä lähinnä hampaiden yhteenpuristamista.
It may also be possible that self-reported bruxism indicates sleep problems and their adherent awake consequences in non-patient populations.
Bruksismi ja katkonainen uni osoittautuivat myös kasvokivun taustatekijöiksi.
More frequent bruxism (p<0.01) and more severe stress (p<0.001) tended to occur more often among those subjects dissatisfied with their work shift schedule.
Kun bruksismia ja stressiä arvioitiin suhteessa tyytyväisyyteen nykyiseen työaikamuotoon, molemmat olivat merkitsevästi vallitsevimpia niillä, jotka halusivat vaihtaa nykyistä työaikamuotoaan.
L. bulgaricus strains showed a strain-dependent inhibition of oral streptococci and Aggregatibacter actinomycetemcomitans, whereas none of the dairy starter strains could affect growth of Porphyromonas gingivalis and Fusobacterium nucleatum.
Tu-lokset osoittivat, että verrattaessa meijeribakteerikantojen vaikutusta tunnettujen patogeenibakteerien vaikutukseen, eivät tutkitut laktobasillit aktivoineet kudosmatriisin metalloproteinaaseja.
Safety assessment ruled out deleterious effects of L. bulgaricus on extracellular matrix structures.
Tutkimussarjan toisessa osassa keskityttiin Lactobacillus bulgaricus-kantojen vaikutuksiin tulehdusreaktioiden ja kudosmodulaation kannalta.
bulgaricus species may have beneficial probiotic properties in the mouth.
Probioottisista eli terveysvaikutteisista bakteereista saattaa olla apua myös suusai-rauksien kurissapitämisessä.
Cytokine response of oral epithelial cells was assessed by measuring IL-8 and TNF-α in cell culture supernatants.
Laktobasillien tarttumisominai-suuksia tutkittiin laboratoriossa käyttäen hydroksiapatiittia simuloimaan hammaskudosta.
Prerequisite probiotic properties in the mouth are resistance to oral defense mechanisms, adherence to saliva-coated surfaces, and inhibition of oral pathogens.
Havainnoilla on käytännön merkitystä, sillä probioottinen teho edellyttää bakteerien kykyä tarttua kohdekudokseen.
Lysozyme pretreatment significantly increased Lactobacillus adhesion.
Syljen puolustusentsyymi lysotsyymi edesauttoi bakteerien tarttumista.
Yogurt consumption has been related to longevity of some populations living on the Balkans.
Sittemmin jogurtin valmistuksessa käytettäviä bakteereita, erityisesti laktobasilleja on tutkittu paljon varsinkin suolistosai-rauksien suhteen.
In total, 1033 dentists completed the questionnaire, and 980 were eligible for the present study; their mean age was 37.3 years, and 64% were men.
Aineisto käsitti 980 iältään keskimäärin 37-vuotiasta hammaslääkäriä, joista 64 % oli miehiä.
Preventive orientation and caries management by Iranian dentists
Ehkäisypainotteisuus karieksen hoidossa : iranilaishammaslääkärien hoitovalinnat
The target population comprised Iranian general dental practitioners that took part in two major dental congresses in Tehran, Iran, one in December 2004, and the other in July 2005.
Kysymyslomakkeet jaettiin kahdessa hammaslääkärien kongressissa Teheranissa (2004─2005) ja palautettiin nimettöminä.
Patient-related factors were the most frequently cited barrier among these dentists for the provision of preventive dental care.
Potilaiden vastustavat mielipiteet arvioitiin suurimmaksi esteeksi ehkäisevän hoidon toteuttamiselle.
Generally, female dentists demonstrated a stronger preventive orientation than did male dentists.
Hammaslääkärien ehkäisypainotteisuus karieshoidossa oli naisilla vahvempi kuin miehillä.
The majority of the dentists agreed with applying well-known preventive measures, and more than half reported that they always recommend that a smoking patient quit the habit.
Hammaslääkäreistä 59 % ilmoitti harjaavansa hampaansa kahdesti päivässä; 76 % ei tupakoinut ja 56 % kertoi aina ehdottavansa tupakoivalle potilaalle tupakoinnin lopettamista.
More understanding of barriers to the provision of preventive dental care is required to facilitate dentists' preventive practice.
Potilastyössä koettujen ehkäisyhoidon esteiden syvällisempi ymmärtäminen edesauttaisi niiden poistamisessa.
More than half the dentists complied with the optimal level of oral self-care and almost half reported having visited a dentist for a routine dental check-up during the last year.
Ehkäisyhoidoksi tarjotuista 8:sta keinosta lähes kaikki hammaslääkärit valitsivat suuren kariesvaaran potilaalle hoidoksi harjausopetuksen ja säännölliset hammastarkastukset, noin 80 % valitsi hampaiden puhdistamisen vastaanotolla ja ravintoneuvonnan, 70 % ohjeet fluorihuuhteluista kotona ja 53 % vastaanotolla tehtävän fluorikäsittelyn.
The present study investigated the preventive orientation of Iranian dentists and what they perceived as barriers to the provision of preventive dental care.
Kysely kartoitti hammaslääkärien tietoja karieksen ehkäisykeinoista ja asenteita ehkäisyä kohtaan sekä koettuja esteitä sen toteuttamisessa.
Dentists’ level of preventive input was positively correlated with their knowledge of and attitudes towards preventive dental care.
Iranilaishammaslääkärien tiedot karieksen ehkäisystä olivat fluorihammastahnan merkitystä lukuun ottamatta hyvät ja heidän asenteensa ehkäisyä kohtaan valtaosin myönteiset.
It can be concluded that there is room for improvement in dentists' knowledge of and attitudes towards preventive dental care, and this requires placing more emphasis on relevant areas in dental education.
Tulosten perusteella voi päätellä, että Iranissa tulisi nykyistä selvemmin suosia ehkäisevää linjaa karieksen hoitovalintoja tehtäessä ja hammaslääkäreitä koulutettaessa.
There was a strong tendency among the dentists to intervene in proximal enamel caries restoratively.
Tämä etsikkoaika jää usein käyttämättä, ja karieksen hoito painottuu reikien paikkaamiseen.
Data was gathered by means of a self-administered questionnaire which was filled in anonymously.
Karies voitaisiin pitää kurissa sen ehkäisyyn kehitetyillä monipuolisilla keinoilla.
The dentists showed high levels of knowledge of and positive attitudes towards preventive dental care.
Hammaslääkärit ovat avainasemassa, sillä he tekevät kauaskantoisia valintoja — hoidetaanko kariesta paikkaamalla vai valitaanko ehkäisevä hoito?
The influence of HIV infection to the periodontium : a clinical, microbiological, and enzymological study
HIV infektion vaikutus parodontiumiin : kliininen, mikrobiologinen ja entsymologinen tutkimus
Infection and killing of CD4+ lymphocytes or false reaction of the body to HIV infection and the spontaneous apoptosis of CD4+ lymphocytes decrease CD4+ lymphocyte counts leading to immunosuppression, further disease progression, and appearance of opportunistic infections and malignancies.
HIV infektion vaikutus parodontiumiin: kliininen, mikrobiologinen ja entsymologinen tutkimus HI-viruksen kohde elimistössä on CD4+-lymfosyyttien (auttaja T-lymfosyyttien) CD4-reseptorit, mutta se voi infektoida myös muita soluja, mm. monosyyttejä/makrofaageja, joiden pinnalta löytyy CD-reseptori.
The levels and degrees of activation of MMP-1, -2, -3, -7, -8, -9, -25, -26, tissue inhibitors of MMPs (TIMP)-1 and -2, and myeloperoxidase (MPO) and collagenolytic/gelatinolytic activities, and also Ig A, -G, and -M, total protein, and albumin levels in a two-year follow-up were studied from salivary samples.
Edellisestä huolimatta HIV potilaiden syljen MMP-pitoisuudet (MMP-1, -2, -3, -8, -9), myeloperoksidaasi (MPO) ja syljen kollagenaasi- ja gelatinaasiaktiviteetit olivat koholla.
The expression of MMP-7, -8, -9, -25, and -26 immunoreactivities in gingival tissue specimens were studied.
Myös MMP (MMP-7, 25, -26) molekyylimuodot poikkesivat kontrolleista.
Salivary analyses of MMPs and TIMPs with immunohistochemical analyses showed that HIV infection could predispose to periodontal destruction when compared with healthy controls or the body s defence reactions associated with HIV infection may have been reflected or mediated by MMPs.
Biokemialliset tutkimustulokset (mm. MMP, Ig) tukivat oletusta siitä, että HIV infektio muuttaa paikallista kudosvastetta alttiimmaksi parodontiumin sairauksille, vaikka kliinisesti parodontiumin tilanne olikin oletettua parempi.
All studied clinical periodontal parameters and microbiological evaluation of the periodontopathogens showed that periodontal health of the HIV-positive patients was moderately decreased in comparison to the healthy controls.
Kliinisiin tuloksiin perustuen huomattiin, että HIV infektoituneiden potilaiden parodontiumin tilanne oli oletettua parempi.
Enhanced degradation of extracellular matrix and basement membrane components in oral diseases including periodontitis is caused by Zn-dependent enzymes called matrix metalloproteinases (MMPs).
MMP:t ovat entsyymejä, joita tarvitaan sekä elimistön normaaleissa fysiologisissa toiminnoissa kuten apoptoosissa, mutta niillä on myös vaikutusta patologisissa tiloissa kuten parodontiitissa ja reumataudeissa.
Oral manifestations are considered to be among the first signs of HIV infection.
Tämän voidaan olettaa heijastavan muuttunutta vastetta HIV infektion aiheuttamasta yleisestä immuunipuutoksessa.
Immunoreactivities and levels of MMPs and TIMPs, and MMP activities (collagenase, gelatinase) were enhanced in the HIV-positive patient salivary samples relative to the healthy controls regardless of the phase of HIV infection.
Syljestä ja ientaskunesteestä voidaan tutkia mm. immunoglobuliineja (Ig) ja matriksin metalliproteinaaseja (MMP), jotka heijastavat suun (esim. hampaiden kiinnityskudossairaudet) ja immuunisysteemin sairauksia.
Salivary total protein, albumin, IgA, -G, and -M levels were significantly higher in all phases of HIV infection compared to the controls, and salivary total protein, IgG and IgM levels remained higher after two years follow-up, partly correlating with the disease progression and which may reflect the leakage of serum components into the mouth and thus a decreased mucosal barrier.
MMP:t ovat laajasti tutkittuja entsyymejä parodontiitissa ja mm. aktivoituneiden MMP-1,-2, -8, -9 ja -13 (kollagenaasit ja gelatinaasit) kohonneet pitoisuudet liittyvät parodontiittiin ja siinä tapahtuvaan sidekudoksen soluväliaineen ja tyvikalvon rakenneosien tuhoutumiseen.
The levels of Candida in the periodontal pockets and salivary MPO increased with the severity of HIV infection.
Infektoituneet potilaat saattavat kärsiä heikentyneestä syljenerityksestä, joka johtuu HIV infektioon liittyvistä sylkirauhasten sairauksista.
The main targets of human immunodeficiency virus (HIV) are CD4 receptors of CD4+ lymphocytes and many other cells such as monocytes/macrophages, megakaryocytes, peripheral blood dendritic cells, follicular dendritic cells (DC), epidermal Langerhans cells, and astrocytes.
Parodontiitti on taustaltaan monitekijäinen tulehdusprosessi, jonka etiologiana ovat bakteerit, mm. Actinobacillus actinomycetemcomitans (A.a.) ja Porphyromonas gingivalis (P.g.
Healthy HIV-negative subjects served as controls.
Ientaskun mikrobitutkimuksissa ei havaittu oleellista eroa HIV infektoituneiden ja kontrollien välillä.