natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When aiming at solving this wicked problem, it is crucial to recognize the wickedness and complexity of the problem and accept the clumsiness of the proposed solutions.
Jotta tätä viheliäistä ongelmaa on mahdollista ryhtyä ratkaisemaan, on ensisijaisen tärkeää tunnistaa ongelman viheliäisyys ja kompleksisuus ja samalla hyväksyä toimivienkin ratkaisujen kömpelyys.
A major focus of the study is the concept of wicked problems.
Merkittävä rooli tutkimuksen kannalta on myös niin kutsutuilla viheliäisillä ongelmilla (wicked problems).
The theme also includes two sub-themes: problems between different planning levels and problems related to conflicts caused by different interests and goals.
Ensimmäinen teema on suunnittelujärjestelmään liittyvät ongelmat, josta on lisäksi muodostettu kaksi alateemaa: suunnittelun tasojen väliset ongelmat sekä tavoitteiden ja intressien ristiriidoista johtuvat ongelmat.
The main method of analysis is a thematic content analysis aimed at recognizing the main problems and challenges the planners and other professionals face in the process of planning urban green infrastructure.
Aineisto on analysoitu temaattisella sisällönanalyysilla, jonka avulla aineistosta on tunnistettu merkittävimpiä suunnittelijoiden ja muiden asiantuntijoiden kohtaamia ongelmia vihreän infrastruktuurin suunnitteluun liittyen.
The concept of wicked problems has often been linked with the concept of clumsy solutions, which are imperfect and only partial solutions to complex problems, but accepted as such and only expected to contribute something to the solution of wicked problems.
Viheliäisten ongelmien käsitteeseen onkin usein liitetty käsite kömpelöistä ratkaisuista, joiden tarkoituskaan ei ole ratkaista koko ongelmaa vaan ainoastaan osallistua ja edesauttaa laajemman ongelman ratkeamista.
According to the data, planners face severe problems when planning urban green infrastructure.
Aineiston perusteella vihreän infrastruktuurin suunnitteluun liittyy merkittäviä ongelmia.
The problems have been grouped into themes that help recognize the interrelations between different problems and their connections to more pervasive underlying problems.
Näistä ongelmista on muodostettu teemoja, joiden avulla ongelmien suhdetta toisiinsa ja liittymistä laajempiin ongelmakokonaisuuksiin on ollut mahdollista pohtia syvällisemmin.
The incorporation and consideration of complex natural processes in the planning system has proved to be challenging and has raised significant issues and problems, which are the focus of this thesis.
Luonnon ja sen järjestelmien kompleksinen luonne ja niiden sovittaminen osaksi suunnitteluprosessia on nostanut esille merkittäviä ongelmia, jotka ovat tässä tutkimuksessa tarkastelun kohteena.
This theme is again divided into sub-themes related to the use of scientific expert knowledge and the experiential knowledge provided by residents and other participants.
Toinen teema on suunnittelijoiden tietotarpeeseen liittyvät ongelmat, joita on käsitelty tieteellisen asiantuntijatiedon ja asukkaiden ja muiden osallistujien tuottaman kokemuksellisen tiedon osalta erikseen.
However, many interviewees simultaneously wished that there would be more flexibility and adaptability in planning practices.
Useissa haastatteluissa toivottiin entistä selkeämpiä mitoitusohjeita ja normeja kaupunkiluonnon turvaamiseksi, mutta samalla toivottiin suunnittelujärjestelmältä entistä suurempaa joustavuutta ja mukautumista erilaisiin suunnittelutapauksiin.
In many cases, the goals and expectations set to different planning levels were quite ambitious.
Usein eri suunnittelun tasoille ja tahoille esitettiin kunnianhimoisiakin toiveita ja tavoitteita liittyen toimivan vihreän infrastruktuurin suunnitteluun.
Finally, the material has been used to recognize conflicts and contradictions as well as suggested solutions to the addressed problems.
Lisäksi on nostettu esiin joitakin ongelmia näiden teemojen ulkopuolelta, erityisesti havaittuja eri tahojen ja toimijoiden välisiä konflikteja ja ristiriitoja sekä ratkaisuehdotuksia esille nostettuihin ongelmiin.
Aiming for solutions that are too holistic and ambitious can result in more conflicts and contradictions instead of contributing to the solution of the problem at hand.
Liian kokonaisvaltaisiin ja kunnianhimoisiin ratkaisuihin pyrittäessä on mahdollista, että koko ratkaisuprosessi lukkiutuu ja ratkaisuyritykset päätyvätkin erilaisiin konflikteihin ja selvittämättömiin ristiriitoihin.
Behind the recognized problems, however, lies a more complex and wicked problem that is related to different goals and professionals not meeting properly.
Näiden ongelmien ja tavoitteiden taustalta on kuitenkin tunnistettavissa suurempi ja viheliäisempi ongelma, joka liittyy eri tahojen ja toimijoiden toimintojen ja tavoitteiden kohtaamattomuuteen ja yleisemminkin käsiteltävien asioiden ja ilmiöiden kompleksisuuteen.
Cross tabulation of neighbor interaction and areal social mix showed that in areas of mixed housing (rental apartments comprising 33,4–66,6, % of all apartments) levels of interaction between neighbors are generally lower than in predominantly owner-occupied or predominantly rental areas.
Vastaajien naapuriaktiivisuuden ja sekoittuneisuustypologian ristiintaulukoinnit osoittivat, että sosioekonomisesti sekoittuneilla asuinalueilla (vuokra-asuntoja 33,4–66,6 % alueen asuntokannasta) naapurisuhteet ovat heikompia kuin omistus- tai vuokravaltaisilla alueilla.
If neighbor relations are stronger where neighbors are more alike, can social mix policy negatively affect neighbor relations?
Jos naapurisuhteet ovat aktiivisimpia siellä, missä naapurit ovat mahdollisimman samankaltaisia, vaikuttaako sosiaalinen sekoittaminen naapurisuhteisiin negatiivisesti?
In the academic discussion following the works of Chicago school neighborhoods have traditionally been treated as communities, characterized by cultural homogeneity, sense of place and shared social norms.
Chicagon koulukunnasta polveutuvassa tutkimusotteessa asuinalue nähdään tiiviinä paikallisyhteisönä, jolle tunnusomaista ovat kulttuurinen yhdenmukaisuus ja sisäiset normit.
When the relationship between neighbor interaction and social mix of the neighborhood was scrutinized using logistic regression analysis, it was found that lower levels of social interaction between neighbors in socially mixed areas are explained by individual attributes of the survey respondents.
Kun naapuriaktiivisuuden ja asuinalueen sekoittuneisuuden välistä yhteyttä tutkittiin tarkemmin logistisella regressiolla, kävi ilmi, että alueiden väliset erot naapuriaktiivisuudessa selittyvät pois yksilöiden omilla ominaisuuksilla.
To prevent negative social segregation social mix policy has been an established part of housing policy since the 1960s.
Varsinkin huono-osaisia eriytyneitä asuinalueita on pyritty ehkäisemään 1960-luvulta asti sosiaalisen sekoittamisen keinoin.
Social network theory offers an alternative perspective on neighbor relations: in modern urban settings the social network of a person, consisting of strong and weak ties (Granovetter 1973; 1983), typically exceeds the geographical boundaries of a neighborhood and neighbor relations merely form one part of the network.
Sosiaalinen verkosto koostuu heikoista ja vahvoista siteistä muihin ihmisiin siteen ollessa sitä vahvempi, mitä samankaltaisempia ihmiset ovat (Granovetter 1973; 1983).
These kinds of neighborhoods encourage a sense of community and strong ties between neighbors as well as the creation of social capital: social relations that can be turned into material benefits.
Tällaisilla asuinalueilla naapurisuhteet ovat vahvoja, ja niillä syntyy todennäköisemmin sosiaalista pääomaa: sosiaalisten suhteiden kautta välittyviä materiaalisia hyötyjä.
In this master's thesis the interest lies mainly on the potential neighborhood effects of socially mixed neighborhoods.
Tässä tutkimuksessa kiinnostus kohdistuu erityisesti sosioekonomisen sekoittuneisuuden mahdollisiin aluevaikutuksiin.
The data is based on a welfare survey carried out in 2012 in the greater Helsinki metropolitan region.
Aineistona toimivat vuonna 2012 kerätyn Helsingin seudun hyvinvointia käsittelevän kyselyaineiston naapuriaktiivisuuden eri ilmenemismuotoja mittaavat kysymykset.
Social heterogeneity in the neighborhood has been argued to diminish interaction between neighbors.
Kansainvälisessä keskustelussa asuinalueen väestöpohjan sekoittuneisuuden on argumentoitu olevan haitallista naapureiden väliselle kanssakäymiselle.
In Helsinki social mix policy has been implemented in a preventive manner by planning and building owner-occupied and rental housing in the same blocks and neighborhoods.
Sosiaalista sekoittamista harjoitetaan sijoittamalla samalle asuinalueelle ja samoihin kortteleihin sekaisin eri hallintamuotoisia asuntoja.
Due to increased segregation and selective migration since the 1990s, both neighborhoods of social heterogeneity and social homogeneity can be found in the capital region of Finland.
Alueellisen eriytymisen ja valikoivan muuttoliikkeen ansiosta pääkaupunkiseudulta löytyy esimerkkejä sekä sekoittuneista että väestöpohjaltaan homogeenisistä asuinalueista.
Four survey sections measuring the frequency of different types of interactions between neighbors are analyzed using spatial statistical data of 250 x 250 m grid cells.
Alueellisena datana kyselyaineiston analyysissä toimivat 250 x 250 m tilastoruudut.
The social mix variable created for the 250 x 250 m grid cells is based on the percentage of rental apartments of apartments in total in the grid cell.
Kyselyaineiston naapuriaktiivisuuden mittareita on analysoitu aluetason sekoittuneisuusmuuttujalla, joka perustuu vuokra-asuntojen suhteelliseen osuuteen tilastoruudun koko asuntokannasta.
The grid cells have been categorized into six different classes: firstly based on the predominant type of housing of the grid cell (owner-occupied, mixed, rental) and then by the income level (below mean income, above mean income of the region).
Vuokra-asuntojen osuuden perusteella asuinalueet on luokiteltu omistusvaltaisiksi, sekoittuneiksi ja vuokravaltaiseksi ja edelleen pieni- tai suurituloisiksi.
Consequently, it is discussed whether social mix policy by mixing different types of apartments can lead to true social mixing on its own, as social mix is typically implemented in apartment buildings and densely built areas where the prerequisites for neighbor interactions are the poorest possible.
Kun sosiaalista sekoittamista harjoitetaan tyypillisesti kerrostaloissa, loppukeskustelussa pohditaan täyttyvätkö edellytykset väestön todelliselle sekoittumiselle pelkkiä hallintamuotoja sekoittamalla.
This master's thesis widens the on-going discussion on spatial segregation in Helsinki capital region with a focus on social relations between neighbors and social mix policy.
Tämä pro gradu -tutkielma kytkeytyy osaksi pääkaupunkiseudun alueelliseen eriytymiseen liittyvää kaupunkimaantieteellistä ja -sosiologista keskustelua.
A major factor affecting neighbor social interaction is the type of dwelling and occupancy of the respondent.
Naapuriaktiivisuutta säätelee ennen kaikkea asuintalon tyyppi, naapurisuhteissaan kaikkein aktii- visimpien löytyessä rivitaloista ja omistusasunnoista.
In neighborhoods where the population is socially homogenous neighbor relations may grow stronger, leading to an increased likelihood of sense of community and social capital.
Vaikka vahvojen siteiden kautta syntyy paikallisyhteisöllisyyttä ja sosiaalista pääomaa, voi erilaisten ihmisten ja ihmisryhmien välisiä heikkoja siteitä pitää positiivisena asiana yhteiskunnan kokonaishyvinvoinnin ja sosiaalisen koheesion kannalta.
In this thesis the argument is tested in the context of the Finnish capital region using statistical and GIS methods.
Tässä työssä tutkitaan tilasto- ja paikkatietomenetelmiä hyödyntäen onko pääkaupunkiseudulla havaittavissa naapurisuhteiden ja asuinalueen sosiaalisen sekoittuneisuuden välistä yhteyttä.
Although these forms of public dissent expanded their otherwise narrow political opportunities, their adoption was not, however, equally available to everyone.
Aktivismin uudet muodot täydensivät nuorten poliittisen osallistumisen rajallisia mahdollisuuksia, mutta ne eivät olleet yhtälailla kaikkien ulottuvilla.
This is an ethnographic study of the lived experiences of young activists during the last years of Mubarak s presidency in Egypt.
Väitöstutkimus tarkastelee aktivistinuorten kokemuksia presidentti Hosni Mubarakin toimikauden loppupuolella Egyptissä.
In order to explore the diversity of their political experiences, the study discusses four principal areas of analysis and related topics: namely, generational consciousness, tactical practice, friendship relations and ethical reflections.
Tutkimuksessa tarkastellaan nuorten kokemusten monimuotoisuutta neljästä näkökulmasta: ensin käsitellään sukupolvitietoisuuden rakentumista ja rakentamista, ja seuraavaksi nuorten vastarinnan taktisia käytäntöjä sekä ystävyyssuhteiden ja eettisten pohdintojen merkitystä heidän arkielämässään.
Its general aim is to provide an understanding of what it was like to be involved in opposition politics during a period when the eventual end of Mubarak s rule in 2011 was little more than a collective aspiration.
Samalla on tutkittu, kuinka nuoruus määritti heidän kokemuksiaan politiikasta aikana, jolloin Mubarakin hallinnon päättyminen vuoden 2011 kansannousun myötä ei ollut vielä heidän näköpiirissään.
At the same time, the efforts to build youth coalitions faced a number of challenges, one of which was internal factionalism, which, coupled with the growing use of social media, diversified the scope of youth activism in the run-up period to the 2011 uprisings.
Nuorisoliikkeiden sisäinen jakautuminen sekä sosiaalisen median käytön kasvu myös monipuolistivat nuorisoaktivismin alaa vuoden 2011 kansannousua edeltävinä vuosina.
Although friendship relations were at times volatile in the contested field of politics, safeguarding the bonds of trust, belonging and everyday solidarity represented highly relevant everyday activities.
Ne olivat kuitenkin epävakaita jakautuneessa poliittisessa ympäristössä, jossa keskinäistä luottamusta, yhteenkuuluvuutta ja arjen solidaarisuutta ylläpitävien suhteiden ylläpidon merkitys korostui entisestään.
Drawing on different strands of qualitative social science, including anthropology, sociology and youth research, the study is based on 12 months of fieldwork in Cairo, conducted between 2007 and 2011.
Tutkimus perustuu yhteensä 12 kuukauden mittaiseen etnografiseen kenttätyöhön vuosien 2007 ja 2011 välillä.
Their operating preferences lay in organizing unlicensed street protests in the popular, lower-class residential areas and tapping into the subversive potential of the new information and communication technologies, including blogs and social media.
Kairolaisnuoret turvautuivat kekseliäisiin poliittisen vaikuttamisen käytäntöihin, ja suosivat katuprotestien järjestämistä pääkaupungin köyhemmillä asuinalueilla ja tieto- ja viestintäteknologioiden valjastamista poliittisen toimintansa välineiksi.
The new youth movements, such as Youth for Change and April 6 Youth that emerged on the fringes of larger processes of contentious politics, assumed new roles in public political life and merged, at least temporarily, young Egyptians from different backgrounds and affiliations into collective actions: forging alliances, largely beyond the formal political institutions.
Tutkimus osoittaa, että 2000-luvun nuorisoaktivismi ja uudet nuorisoliikkeet kokosivat yhteen eri taustaisia nuoria, jotka toimivat virallisen puoluepolitiikan ulkopuolella ja edesauttoivat sukupolvitietoisuuden rakentumista ja nuoruuden uudelleenmäärittelyä oppositioliikkeiden piirissä.
Fourthly, the young Cairenes were faced with a number of ethical reflections on the meaningfulness of their own dissent practices, not the least due to the personals risks that opposition politics involved in authoritarian settings.
Kairolaisnuoret myös kohtasivat lukuisia eettisiä kysymyksiä osallistuessaan riskialttiiseen oppositiotoimintaan.
While there were multiple ways of being or becoming an activist in the late Mubarak era, the young Cairenes political engagements were connected to their collective pursuit of playing a meaningful role in what happened in the present, while acknowledging that Egypt s future was intimately tied to their own life trajectories.
Nuorten poliittista sitoutumista ja osallisuutta määritti yhteinen pyrkimys vaikuttaa yhteiskuntaan nykyhetkessä, ja ymmärrys siitä, että heidän elämänpolkunsa ja maan tulevaisuus olivat kiinteästi toisiinsa sidoksissa.
Despite the differences that existed among the activist youth in terms of class and gender, however, they could in part challenge these types of speculations by enacting the prevailing ideals of personhood in terms of bravery, righteousness and self-sacrifice.
Toisaalta he kohtasivat julkisessa elämässä samankaltaisia epäluuloja heidän henkilökohtaisista motiiveistaan, mutta pystyivät torjumaan niitä toimimalla rohkeuden, oikeudenmukaisuuden ja uhrautumisen ihanteiden mukaisesti.
Meanwhile, although the young Cairenes were embedded in the moral worlds of prodemocracy mobilization, they were also compelled to balance their political engagements in terms of multiple life transitions, especially in terms of balancing their activism with the requirements of gaining a livelihood.
Mubarakin hallinnon vastainen toiminta sijoittui heidän elämänsä eri osa-alueille kuitenkin ristiriitaisilla tavoilla, etenkin suhteessa työelämään siirtymiseen tulevaisuudessa.
While the prospect of impoverishment did not generally motivate their political engagements, they shared a sense of injured patriotism that prevailed in the wider prodemocracy movement, and aspired to greater recognition as rightful citizens.
Toisaalta heitä yhdisti demokratialiikkeen piirissä jaettu patriotismi, joka perustui näkemykseen, että Mubarakin hallinto ajoi yhteisen hyvän nimissä omia etujaan, eikä turvannut heille kuuluvia oikeuksia.
In this vein, the study explores the activities that the young activists regarded as meaningful in terms of challenging the status quo, and how being young in itself shaped their ways of participating in public political life.
Se tutkii nuorten poliittista osallistumista sanan laajassa merkityksessä ja tarkastelee poliittisen vastarinnan muotoja ja arkipäivän tekoja, joita aktivistit pitivät tärkeinä vallitsevien olojen muuttamiseksi.
In the absence of representative political institutions, the experiences of having friends and being a friend to others offered intimate avenues to public political life that stretched beyond kin ties and formal organizations.
Ystävyyssuhteet olivat nuorille hyvin merkittäviä epävirallisia verkostoja sukulaisuussuhteiden ja muodollisten organisaatioiden ohessa.
While it focuses on the experiences of young Cairenes who were predominantly male and aged in their 20s, it is acknowledged that important differences existed among them that conditioned their efforts to acquire new visibilities and political roles, including social differences such as class, gender and global connectedness.
Samalla huomioidaan, että 2000-luvun nuorisoaktivismi oli hyvin monialainen ilmiö ja että nuorten väliset sosiaaliset erot kuten luokka, sukupuoli ja kosmopoliittisuus määrittivät heidän pyrkimyksiään omaksua uusia rooleja Mubarakin hallinnon vastaisessa liikehdinnässä.
Although oppositional youth activism was divided along lines of class, gender and political affiliation, the young could forge mutual grounds for friendship relations on the basis of their shared experiences and stories of contention, while frequenting downtown Cairo as the main hub of their everyday trajectories.
He viettivät suuren osan ajastaan Kairon keskustassa ja solmivat ystävyyssuhteita, jotka perustuivat yhteisiin vastarintakokemuksiin ja -kertomuksiin sekä heidän vaihtoehtoiseen elämäntapaansa.
Some either had the necessary social networks in place, including family support, or the available time and the economic means to do so, while those, who were less equipped for public dissent, could nonetheless acquire new combinations of practical skills, knowledge and social connections that enabled them to enact their sense of meaningful political action.
Toiset toteuttivat merkityksellisinä pitämiään poliittisia tekoja omaksumalla käytännön tietoja ja taitoja sekä solmimalla suhteita poliittisen opposition piirissä.
Thirdly, being a young activist in the late 2000s provided much more varied everyday experiences than merely the acts of public political dissent.
Samalla julkisen vastarinnan eri muodot, kuten mielenosoitukset, edustivat suhteellisen yksittäisiä tapahtumia aktivistinuorten arkielämässä.
Especially the chairman of the party, Johannes Virolainen, supported the further development of Nordic cooperation.
Etenkin puolueen puheenjohtaja Johannes Virolainen tuki pohjoismaisen yhteistyön kehittämistä.
The answer to the research question is given on the basis of study on relevant archival sources and printed sources.
Pyrin vastaamaan tutkimuskysymykseen arkistolähteiden sekä painettujen lähteiden perusteella.
At the time the expansion of the European Economic Area was at a standstill after French president Charles De Gaulle had prevented the membership of Britain in the community for the second time.
Euroopan talousyhteisön laajeneminen oli tällöin pysähdyksissä Ranskan presidentti Charles De Gaullen estettyä toistamiseen Britannian jäsenyyden yhteisössä.
The aim of the plan was to solve the problems that the Nordic countries faced in European integration politics by creating an economic union consisting of Norway, Sweden, Denmark and Finland.
Hankkeen päämääränä oli ratkaista pohjoismaiden kokemat integraatiopoliittiset ongelmat luomalla Norjan, Ruotsin, Tanskan ja Suomen muodostama talousunioni.
Nordic cooperation or friendly Soviet relations?
Idänsuhteet vai pohjoismainen yhteistyö?
is the leading research question of the dissertation.
, toimii tutkimuksen johtavana kysymyksenä.
Soon after De Gaulle resigned from office in April 1969 Denmark and Norway started to prepare their membership application for the EEC.
De Gaullen erottua kesällä 1969 Tanska ja Norja ryhtyivät tavoittelemaan jäsenyyttä Euroopan yhteisössä.
The Nordek plan was initiated during a Nordic Council meeting in February 1968.
Nordek sai alkunsa Pohjoismaiden Neuvoston Kokouksen yhteydessä helmikuussa 1968.
Nordek was a common Nordic economic integration plan, negotiated in 1968-1970.
Nordek oli laajennettu pohjoismaiden taloudellinen yhteistyöhanke, jonka tiimoilta käytiin neuvotteluja vuosina 1968-1970.
Based on the sources, the conclusion of the dissertation suggests that the Center Party placed the continuity of the Paasikivi-Kekkonen line as the prior foreign political goal in the parliamentary elections of 1970.
Lähteisiin nojautuen tutkielman johtopäätöksenä on, että Paasikiven-Kekkosen linjan jatkuvuus asetettiin Keskustapuolueessa ensisijaiseksi ulkopoliittiseksi tavoitteeksi vuoden 1970 eduskuntavaaleissa.
The focus in the source material is placed on the notes of the party s board meetings, the correspondence of the leaders of the party, diaries of important political figures of the era, and on the official documents of the government and the foreign ministry of Finland.
Pääpaino lähdemateriaalissa on puolue-elinten kokousmuistiinpanoissa, henkilöiden välisessä kirjeenvaihdossa, muistiinpanoissa, sekä ulkoministeriön ja valtioneuvoston virallisissa asiakirjoissa.
How did the Center Party form its policies towards the Nordek plan?
Miten Keskustapuolueen linja muodostui Nordek-hankkeen osalta?
In March 1970 the government of Finland announced that it wouldn t sign the already negotiated treaty on extended Nordic economic cooperation.
Maaliskuussa 1970 Suomen hallitus ilmoitti, ettei se tule allekirjoittamaan jo valmistunutta sopimusta pohjoismaisesta talousyhteistyöstä vedoten eduskuntavaalien jälkeiseen sekavaan poliittiseen tilanteeseen ja kriisiin hallituksenmuodostamisessa.
: The policies of the Center party during the Nordek talks 1968–1970
: Keskustapuolueen linjaukset puolueettomuuspolitiikan ja Nordek-hankkeen aiheuttamassa ristipaineessa 1968–1970