natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This dissertation consists of two articles published in peer-reviewed journals and two chapters published in peer-reviewed edited volumes in 2007-2013, and a synopsis which discusses these works comparatively and introduces their wider conceptual framework.
Tämä väitöskirja muodostuu kahdesta artikkelista, jotka ovat ilmestyneet vertaisarvioidussa aikakauskirjassa sekä kahdesta luvusta, jotka on julkaistu vertaisarvioiduissa teoksissa vuosina 2007-2013.
However, there are clear differences in how this happens between the more peaceful setting of the Namibia-Zambia borderland, with its annual rhythm of life patterned according to the seasonal rise and fall of the Zambezi river, and the Uganda-South Sudan borderland, where the memory of recent and fear of future large-scale organised violence strongly affect daily life.
Käytännöissä on kuitenkin selkeitä eroja: Namibian ja Sambian välisellä, melko rauhallisella raja-alueella, vuotuista elämänrytmiä hallitsee Sambesi-joen nousu ja lasku, kun taas Ugandan ja Etelä-Sudanin välisellä raja-alueella väkivaltainen lähimenneisyys ja pelko sen toistumisesta vaikuttaa voimakkaasti ihmisten arkeen.
This dissertation investigates how competing claims of territory, authority and citizenship are negotiated between state representatives and residents in the Namibia-Zambia and Uganda-South Sudan borderlands.
Tässä väitöskirjassa tarkastellaan, miten valtion hallinnon edustajat ja paikalliset asukkaat sovittelevat alueeseen, hallintoon ja kansalaisuuteen liittyviä näkemyksiään ja käytäntöjään Namibian ja Sambian sekä Ugandan ja Etelä-Sudanin välisillä raja-alueilla.
Borderland actors in the study regions instead actively engage, challenge and thereby reshape the state, over time and repeatedly.
Tarkastelluilla raja-alueilla asukkaat ovat aktiivisia ja haastavat käytännöillään hallintojärjestelmän ja muovaavat omalta osaltaan valtiota.
Inclusionary practices in a Finnish pre-primary school context
Inklusiiviset käytänteet suomalaisessa esikoulukontekstissa
Keywords: inclusion, educational science, critical communicative methodology, content analysis, agents, ATLAS.ti
Avainsanat: inkluusio, kasvatustiede, kriittinen kommunikatiivinen metodologia, sisällönanalyysi, agentit, ATLAS.ti
Doctoral dissertation Inclusionary practices in a Finnish pre-primary school context has been made in the context of the five-year EU project Includ-Ed (2006- 2011), which has 14 European universities as partners.
Väitöskirja Inklusiiviset käytänteet suomalaisessa esikoulukontekstissa on tehty yhteistyössä EU-projekti Includ-Ed:in kanssa (2006-2011), jossa on yhteistyökumppaneina 14 Eurooppalaista yliopistoa.
Agents are children, parents, teachers and administration and organisation members who were interviewed by communicative open interview.
Agentteina ovat lapset, vanhemmat, opettajat sekä hallinnon ja organisaatioiden edustajat, joiden kokemuksia selvitettiin kommunikatiivisella avoimella haastattelulla.
Parents/children gave slightly more exclusionary quotations than professionals.
Vastaavasti vanhemmat ja lapset viestivät hieman enemmän inkluusiota latistavia tekijöitä kuin ammattilaiset.
Professionals gave over four times more transformative quotations than parents/children.
Ammattilaiset toivat äänensä enemmän esille ja viestivät neljä kertaa enemmän inkluusiota tukevia tekijöitä kuin vanhemmat ja lapset.
The aim of the research was to find out the most supportive practices and the most unsupportive practices from a perspective of inclusion experienced by agents (persons).
Niemelän väitöstutkimus selvittää, mitkä ovat eniten inkluusiota tukevat ja latistavat käytänteet eri toimijoiden (agenttien) kokemana.
In the light of research findings, parents and children are still unable to make their voices heard as well as they could, and parents attitude and preconceptions are unsupportive of inclusion.
Tuloksien valossa vanhemmat ja lapset eivät saa ääntään kuuluviin niin hyvin kuin olisi mahdollista.
For all the agents, the most supportive practice to inclusion was co-operation.
Kaikille agenteille tärkeimmiksi inkluusiota tukeviksi tekijöiksi nousivat yhteistyö, tuki vähemmistöryhmille ja kannustaminen osallistumaan.
Lack of resources was the most unsupportive practice to inclusion according to the professionals.
Resurssien puute nousi esille ammattilaisten puolelta suurimpana inkluusiota latistavana tekijänä.
Inclusion is examined through perspectives of transformation and critical communication.
Käytännössä inkluusion toteutuminen tarkoittaa yhteistyötä ja ymmärrystä.
To be able to analyse interviews, theory-based categories were used.
Tutkimus toteutettiin monikulttuurisessa ympäristössä Helsingissä.
Critical communicative methodology assumes that people can interpret their own behaviour and modify their actions based on that.
Inkluusiossa kaikilla on yhtälaiset oikeudet yhteiskunnassa; jotta tämä voisi tapahtua, tarvitaan muutosta.
The concept of state sovereignty has met with increasing criticism.
Valtion suvereenisuuden käsitteeseen on kohdistunut lisääntyvää kritiikkiä.
What changes has the European Union caused in the conceptions and theories of state sovereignty?
Mitä muutoksia EU on aiheuttanut suvereenisuuskäsityksiin ja -teorioihin?
Finland used to have one of the most sovereignty-oriented constitutions in the EU.
Suomella oli aiemmin yksi EU:n suvereenisuuspainotteisimmista perustuslaeista.
This development was codified in 2012 in the Constitution of Finland in the form of an EU clause and empowerment clauses.
Tämä kehitys kirjattiin vuonna 2012 Suomen perustuslakiin EU-jäsenyys- ja toimivallansiirtosäännösten muodossa.
In the new pluralistic understanding of state sovereignty, national conceptions of sovereignty are recognised in that they also contain within themselves the possibilities for international cooperation and EU membership, with the accompanying transfer of powers and widening of competences, in order to engender truly pluralistic interaction between the EU and its Member States.
Uudessa pluralistisessa valtion suvereenisuuden ymmärryksessä kansalliset suvereenisuuskäsitykset tunnustetaan siten, että ne pitävät sisällään myös kansainvälisen yhteistyön ja EU-jäsenyyden mahdollisuudet, niihin liittyvine vallansiirtoineen ja toimivallan laajennuksineen, EU:n ja sen jäsenvaltioiden välisen todellisen vuorovaikutuksen luomiseksi.
How do the constitutions of the EU Member States regulate sovereignty?
Miten valtion suvereenisuutta säännellään EU:n jäsenvaltioiden perustuslaeissa?
Estonia is situated at the apex of sovereignty protectionist constitutions, but on the other hand its Supreme Court has adopted a very pro-EU manner of interpretation.
Viro sijoittuu suvereenisuutta korostavien perustuslakien kärkisijalle, mutta toisaalta Viron korkein oikeus on omaksunut erittäin EU-myönteisen tulkintakäytännön.
The dissertation demonstrates that the EU, and European constitutionalism in general, has profoundly affected state sovereignty as a matter of national constitutional law.
Väitöskirja osoittaa, että EU, ja eurooppalainen konstitutionalismi ylipäänsä, on vaikuttanut perustavanlaatuisesti valtion suvereenisuuteen kansallisessa valtiosääntöoikeudessa.
The research questions of the study are threefold.
Väitöskirjan tutkimuskysymykset ovat seuraavat: 1.
Particularly the idea of absolute sovereignty has faced its demise in the EU Member States.
Eritoten ajatus ehdottomasta suvereenisuudesta on hylätty EU-jäsenyyteen sopimattomana.
Nevertheless, the general scholarly take within constitutional law still holds on to the concept, but provides it with increasingly relative content expressed in different theories of delegated or shared sovereignty.
Valtiosääntöoikeustieteen piirissä valtion suvereenisuudesta pidetään kuitenkin yleensä yhä kiinni, mutta sille annetaan aiempaa relatiivisempi sisältö erilaisissa delegoidun tai jaetun suvereenisuuden käsitystapojen muodoissa.
When considering both the textual level of sovereignty regulation and its interpretation in connection to the national EU treaty ratification procedures, the current Finnish constitutional understanding of sovereignty is more integration friendly than that of Germany, Denmark, Sweden, or Estonia.
Kun huomioidaan sekä perustuslain tekstitaso että EU sopimuksiin liittyvät kansalliset suvereenisuustulkinnat, suomalainen valtiosääntöoikeudellinen suvereenisuuskäsitys on nykyään EU-myönteisempi kuin Saksan, Tanskan, Ruotsin ja Viron.
However, during the country s EU membership the constitutional interpretation has shifted from a rigid and formalistic approach to state sovereignty towards emphasising and easing Finland s EU activities and other international cooperation.
Kuitenkin EU-jäsenyydestä lähtien jäykkä ja formalistinen perustuslain suvereenisuustulkinta muuttui Suomen EU-toimintaa ja kansainvälistä yhteistyötä korostavaan ja helpottavaan suuntaan.
Sweden does not mention state sovereignty in its Constitutions, and its constitutional interpretation has been integration friendly.
Ruotsin perustuslain eivät pidä sisällään mainintoja valtion suvereenisuudesta, ja ruotsalainen perustuslain tulkintakäytäntö on ollut integraatiomyönteistä.
Germany belongs to the group of states whose constitutions do not contain a sovereignty clause and which have well-established empowerment clauses.
Saksa kuuluu maihin, joiden perustuslaeissa ei ole ns. suvereenisuusklausuulia ja joissa on jo pitkään ollut yksityiskohtainen toimivallansiirtosääntely.
Denmark has an EU-minimalist Constitution, the rigidity and the strong built-in referendum institution of which has enabled it to negotiate opt-outs to the EU treaties, allowing it to escape certain significant consequences for sovereignty.
Tanskan jäykkä EU-minimalistinen perustuslaki vahvoine kansanäänestysinstituutioineen on saanut aikaan jopa EU-tason vaikutuksia: Tanska on pystynyt neuvottelemaan EU-perustamissopimuksiin varaumia, joiden avulla se on välttänyt eräitä merkittäviä suvereenisuusvaikutuksia.
This dissertation analyses state sovereignty from the point of view of national constitutions in the context of the constitutional pluralism of the EU.
Väitöskirja käsittelee valtion suvereenisuutta eli täysivaltaisuutta kansallisten valtiosääntöjen näkökulmasta Euroopan unionin valtiosääntöoikeudellisen pluralismin viitekehyksessä.
How have these sovereignty provisions been interpreted in Finland, Germany, Denmark, Sweden, and Estonia in a selection of EU-related national treaty processes?
Miten suvereenisuussäännöksiä on tulkittu osana EU-jäsenvaltioiden perustuslakeja EU:n perussopimuksiin liittyvissä kansallisissa hyväksymis- ja voimaansaattamisprosesseissa Suomessa, Saksassa, Ruotsissa, Tanskassa ja Virossa?
The texts of the EU Member State constitutions, however, still hold on to rather absolute formulations of state sovereignty and are still silent on the EU despite its far-reaching effects on sovereignty.
Kuitenkin monissa EU-jäsenmaiden perustuslaeissa käytetään edelleen jopa ehdottomia valtion suvereenisuuden muotoiluja.
The interpretations provided by the German Constitutional Court in regard to the EU treaties have at times been very EU critical, and influential: Sweden, for example, has clearly developed its EU regulation through the model provided by Germany.
Saksan perustuslakituomioistuimen tulkinnat EU-sopimusten kansallisissa ratifiointiprosesseissa ovat olleet paikoin hyvin EU-kriittisiä ja ne ovat vaikuttaneet myös muiden jäsenvaltioiden perustuslakitulkintoihin ja jopa perustuslakien EU-säännöksiin.
This dissertation argues in favour of a pluralistic understanding of state sovereignty for resolution of the problems related to sovereignty within the EU.
Väitteenä on, että juuri tämän kansallisen pluralismin vuoksi valtion suvereenisuus voi säilyttää valtiosääntöisen toimivuutensa EU:ssa.
These questions are examined with a combination of theoretical and genealogical methods as well as contextual legal dogmatics and legal comparison.
Väitöskirjassa tutkittujen käsitysten, teorioiden, perustuslakien tekstien ja perustuslain tulkintojen valossa ei ole olemassa yhtenäistä eurooppalaista valtion suvereenisuuden ymmärrystä.
The main contributions of this thesis are twofold.
Väitöskirjan suurimmat aikaansaannokset ovat kahdella saralla.
In addition, our study on the functional relationship between cooperation overhead and neighborhood size indicates collaboration should be constrained in a small neighborhood due to its cost growing exponentially on general network topologies.
Lisäksi tutkimuksemme yhteistyökustannusten ja naapurustokoon funktionaalisesta suhteesta viittaa siihen, että yhteistyö on syytä rajoittaa pieneen naapurustoon sen kustannusten kasvaessa eksponentiaalisesti yleisessä verkkotopologiassa.
We then incorporate well-defined fairness metric into design and derive the unique optimal caching solution on the Pareto boundary with bargaining game framework.
Sisällytämme sitten suunnitteluun hyvin määritellyn oikeudenmukaisuusmittarin ja johdamme uniikin optimaalin välimuistitallennusratkaisun Pareto-rintamalla neuvottelupelin kehyksissä.
This thesis studies the design of cooperative in-network caching strategy from three perspectives: content, topology and cooperation, specifically focuses on the mechanisms of content delivery and cooperation policy and their impacts on the performance of cache networks.
Tämä väitöskirja tutkii yhteistoiminnallisen verkonsisäisen välimuistitallennuksen suunnittelua kolmesta näkökulmasta: sisällön, topologian ja yhteistyön kautta, erityisesti keskittyen sisällöntoimituksen mekanismeihin ja yhteistyökäytäntöihin sekä näiden vaikutuksiin välimuistiverkkojen performanssiin.
From measurement perspective, we show that the conventional metric hit rate is not sufficient in evaluating a caching strategy on non-trivial topologies, therefore we introduce footprint reduction and coupling factor, which contain richer information.
Mittaamisen näkökulmasta näytämme, että perinteinen metrinen välimuistin osumatarkkuus ei ole riittävä ei-triviaalin välimuistitallennusstrategian arvioinnissa, joten esittelemme parempaa informaatiota sisältävät jalanjäljen pienentämisen sekä yhdistämistekijän.
In-network caching aims at improving content delivery and alleviating pressures on network bandwidth by leveraging universally networked caches.
Verkonsisäinen välimuistitallennus pyrkii parantamaan sisällöntoimitusta ja helpottamaan painetta verkon siirtonopeudessa hyödyntämällä universaaleja verkottuneita välimuisteja.
We show cooperation policy is the key in balancing various tradeoffs in caching strategy design, and further investigate the performance impact from content per se via different chunking schemes.
Näytämme, että yhteistyökäytäntö on avain erilaisten välimuistitallennusstrategian suunnitteluun liittyvien kompromissien tasapainotukseen ja tutkimme lisää sisällön erilaisten lohkomisjärjestelmien kautta aiheuttamaa vaikutusta performanssiin.
From design perspective, we first show different caching heuristics and smart routing schemes can significantly improve the caching performance and facilitate content delivery.
Suunnittelun näkökulmasta näytämme ensin, kuinka erilaiset välimuistitallennuksen heuristiikat ja viisaan reitityksen järjestelmät parantavat merkittävästi välimuistitallennusperformanssia sekä helpottavat sisällön toimitusta.
In addition, the experimental results of witness psychological research support some specific new procedural rules being included into the legislation.
Todistajanpsykologiset tutkimustulokset myös puoltavat tietynsisältöisten uusien menettelysääntöjen sisällyttämistä lainsäädäntöön.
The regulation is partially contradictory and insufficient, and the terminology used in it is partly unsettled and not accurate.
Sääntely vastaa suurelta osin todistajanpsykologisen tutkimuksen tuloksia, mutta sisältää muutamia ristiriitaisuuksia ja puutteellisuuksia ja siinä käytetty terminologia on osin vakiintumatonta ja epätäsmällistä.
In addition to this, collecting evidence of the eyewitness confidence and the time used for identification is recommended.
Näiden lisäksi näyttöä olisi suositeltavaa kerätä tunnistajan varmuudesta ja tunnistamiseen käytetystä ajasta.
When applying experimental rules in a single case, the circumstances and characteristics of the case must be taken into consideration, as well.
Sovellettaessa kyseisiä tutkimustuloksia yksittäistapauksissa on otettava huomioon myös tapauksen konkreettiset ja yksilölliset olosuhteet.
When gathering and presenting the evidence, the objectivity principle has an essential importance as well as the witness psychological expertise of the prosecutor and suspect's assistant.
Tunnistamista koskevan näytön esittämisessä myös syyttäjän ja epäillyn avustajan todistajanpsykologisella asiantuntemuksella on suuri merkitys.
For the most part, the use of expert witnesses is advisable only in connection with the identification of criminals suspected of serious crimes.
Asiantuntijatodistajia on suositeltavaa käyttää tunnistamistapauksissa pääsääntöisesti vain vakavien rikosten yhteydessä.
The research also outlines how evidence relating to the identity of the perpetrator other than eyewitness identification and the gravity of the crime affect the analysis.
Tutkimuksessa hahmotetaan myös muun tekijän identiteettiä koskevan näytön ja rikoksen vakavuuden vaikutuksia analyysin laatuun.
Further, the court should find out, on the basis of its duty to lead the process and with specific preconditions that have been specified in this study, what factors have influenced the reliability of the identification.
Myös tuomioistuimen tulee ottaa prosessinjohtovelvollisuutensa nojalla selvää tunnistamisen luotettavuuteen vaikuttaneista tekijöistä tietyin tutkimuksessa määritellyin edellytyksin.
In the future, it is of great importance that the results of witness psychological studies are taken into consideration in the regulation of identification proceedings and in its interpretation as well as in the development of the quality of the analysis in individual cases in court.
Myös tulevaisuudessa todistajanpsykologisen tutkimuksen tuloksia tulisi ottaa huomioon sääntelyssä ja sen tulkinnassa.
The aim of this thesis is to analyze the process in which the court assesses what kind of evidential value eyewitness identification should have in an individual criminal case in court.
Tutkimuksen tavoitteena on jäsentää sitä prosessia, jossa tuomioistuin määrittää silminnäkijätunnistamiselle näyttöarvon.
For instance, observation distance, exposure time, the perpetrator of the crime having masked themselves, eyewitness age and ethnic origin can influence the reliability of the identification.
Tutkimuksessa tuodaan esiin tunnistamisen virhelähteitä kuten havainnointietäisyyden ja -ajan, silminnäkijän iän ja etnisen taustan sekä rikoksentekijän naamioitumisen vaikutuksia tunnistamisen luotettavuuteen.
These include, for instance, the possible use of a show-up or a lineup with fillers or the presentation of the suspect to the eyewitness in person or in a photograph.
Lisäksi käsitellään rikoksen esitutkinnassa tunnistamisen luotettavuuteen vaikuttavia tekijöitä, joita ovat muun muassa se, käytetäänkö tunnistamistilaisuudessa vertailuhenkilöitä ja esitetäänkö epäilty tunnistajalle luonnossa vai valokuvasta.
For this reason the regulation includes overlapping rules and several rules that refer to other rules.
Ongelmana on myös, että sääntely on hajautettu lakiteknisesti eritasoisiin säädöksiin, mistä syystä sääntely sisältää päällekkäisyyksiä ja useita viittaussäännöksiä, jotka tekevät sen soveltamisalasta tulkinnanvaraista.
It is essential in this model that when the principle of the free evaluation of evidence is dominant, the reliability of the identification is analyzed utilizing witness psychological rules by specifying them, yet always considering their probable value.
Analyysimallissa on keskeistä, että myös vapaan todistusteorian vallitessa tunnistamisen luotettavuus analysoidaan eritellysti todistajanpsykologisia tutkimustuloksia hyödyntäen.
The attention is on special features of national procedural law and on witness psychological research connected to this process.
Tutkimusaihetta käsitellään tarkastelemalla yhtä aikaa kansallisen rikosprosessioikeuden erityispiirteitä ja todistajanpsykologian tutkimuksen tuloksia.
The study showed that the rules and other principles for the legal procedure together with the principle of the free presentation of evidence facilitate the presentation of the evidence applying to the identification error sources per se.
Vaikka oikeudenkäynnin menettelyperiaatteet ja sääntely yhdessä vapaan todistusteorian kanssa mahdollistavat näytön esittämisen esitutkinnassa tehdystä tunnistamisesta, esimerkiksi tunnistamispöytäkirjan ja -videon esittäminen todisteena on sallittava ilman rajoituksia, jotta tunnistamisen luotettavuuteen vaikuttavia seikkoja saadaan nostettua todistelussa esiin optimaalisesti.
This categorization should be made of the factors affecting the reliability before and during the investigation.
Analysoinnin avuksi ehdotetaan tunnistamisen virhelähteiden kategorisointia ennen esitutkintaa ja esitutkinnan aikana luotettavuuteen vaikuttaviin tekijöihin.
The analysis model of identification reliability is represented as a solution to the question of how the reliability of eyewitness identification should be analyzed in court.
Tunnistamisen luotettavuusanalyysi Tutkimuksen lopuksi kehitellään tunnistamisen luotettavuuden analyysimalli, jonka tarkoituksena on toimia apuna tunnistamisen näyttöarvoa määritettäessä.
Interpretation and systematization is used as the method, and witness psychological research results are considered.
Tutkimuksessa sääntelyä tulkitaan perinteisten oikeuslähteiden ohella todistajanpsykologista tutkimusta hyödyntäen.
The importance of a sufficient account for the factors affecting the reliability of the identification is emphasized as a part of the analysis, and evaluating the sufficiency separately is recommended.
Analyysiä varten on myös oltava riittävästi selvitystä tunnistamisen luotettavuuteen vaikuttaneista seikoista.
Practical information based on the material is provided about the evaluation of eyewitness identification evidence in court a few points are also made about the identification procedures of the police.
Käytännöt Tutkimuksessa tuodaan esiin myös tietoja siitä, kuinka tuomioistuimet ovat käytännössä analysoineet tunnistamisten luotettavuutta.
The results of witness psychological studies conducted on the sources of errors affecting identification as the crime occurs (estimator variables) are discussed, and conclusions are made of the applicability of those experimental rules in legal settings.
Todistajanpsykologisen tutkimustiedon hyödyntäminen tunnistamisten luotettavuuden arvioinnissa on aineiston perusteella vaihtelevaa.
The focus of this research is also to study that regulation using the research method of the interpretation and systematization of legal rules.
Tutkimuksessa käsitellään myös voimassa olevaa tunnistamisten järjestämistä koskevaa sääntelyä.
For instance, the legal rules for the method of identification in which a single suspect is shown to a witness by the police remain unclear.
Aineisto viittaa myös siihen, että esitutkinnan tunnistamisjärjestelyt ovat vakiintumattomia, eikä tunnistamista toteuteta useinkaan siten, että epäilty ja vertailuhenkilöt esitettäisiin tunnistajalle luonnossa, vaikka tämä on ollut selkeästi tavoitteena sääntelyssä.
In addition to this, propositions for the developing of legislation de lege ferenda are made based on witness psychological research and practical points.
Suomessa ei ole juurikaan tehty oikeustieteen alalla tutkimusta, jossa olisi hyödynnetty oikeus- tai todistajanpsykologista tutkimustietoa.
Case material is also utilized in the study.
Myös joitain tietoja esitutkinnan tunnistamismenettelyistä nostetaan esiin.
The macroalgae should have been given the opportunity to adjust to the new conditions before the experiment.
Makrolevälajien olisi mahdollisesti voinut antaa sopeutua uusiin olosuhteisiin ennen kokeen alkua.
The experiment was conducted as a factor experiment for 10 days in August and October in the Tvärminne Zoological Station.
Akvaariokokeet toteutettiin elokuussa sekä lokakuussa 10 päivää kestävänä faktorikokeena Tvärminnen eläintieteellisellä asemalla.