natgillin/translations-raw huggingface dataset:
International OHCA registries and Utstein guidelines aim to gather comprehensive epidemiological data that could be better compared between communities.
Tämä Utstein-ohjeistus pyrkii yhdenmukaistamaan elvytystapahtumien raportointimallia, jotta lukuisiin elvytysrekistereihin kerättyä tietoa voitaisiin verrata keskenään.
Therefore, a reliable assessment tool for early recognition of a deteriorating patient would be valuable in the pre-hospital setting.
Yksinkertainen ensihoidon riskipisteytys voi soveltua riskinarvioinnin työkaluksi kenttäolosuhteissa kriittisesti sairaan potilaan jatkoennusteen arviointiin.
Removing these partial resuscitation attempts from the outcome calculations increased the percentage of survival to hospital discharge from 14% to 19%.
Kokonaisselviytyminen oli aineistossa 14%, mutta osuus nousi 19%:iin, kun aineistosta vähennettiin osittaisten elvytysyritysten osuus.
Emergency medical service (EMS) staff meet their patients in situations where the underlying severity of the patient’s condition may not be easily resolved.
Ensihoidon kohtaamien potilaiden kokonaisvaltainen tilanarviointi ja hoidon tarpeen kiireellisyyden arviointi on haastavaa, sillä potilaan äkillisen sairastumisen yhteydessä voi olla vaikea saada tietoja potilaan aiemmista sairauksista sekä nykytilan kehittymisestä.
End-tidal carbon dioxide (ETCO2) is a marker for CPR quality and CPR effectiveness during the resuscitation attempt.
Lisäksi elvytyksen aikaisella potilaan uloshengitysilman hiilidioksidin mittauksella voidaan arvioida elvytyksen laadukkuutta.
The discontinued cases were classified as partial resuscitations.
Painantaelvytyksen laatudata tulisi liittää elvytyksen aikaisten menetelmien vertailuun.
Background: The outcome of out-of-hospital cardiac arrest (OHCA) varies between countries, and the prognosis remains modest despite improvements in quality of care.
Pyrkimyksistä huolimatta sairaalan ulkopuolisen sydänpysähdyksen ennuste ei ole viime vuoksikymmenten aikana muuttunut paremmaksi.
Materials and methods: Study data were collected prospectively from 314 OHCA cases, including forensic autopsy records, during a 12-month study period and retrospectively from 610 adult patients’ pre-hospital MET scores during a 6-month study period.
Lisäksi väitöskirjatyössä tutkittiin sairaalan ulkopuolella elvytettyjen oikeuslääketieteellisessä ruumiinavauksessa todettuja elvytysvammoja ja ensihoidon aikana laskettavan yksinkertaisen riskipisteytyksen hyötyä kriittisesti sairaan potilaan sairaalahoitojakson ennusteen arvioinnissa.
The overall survival from EMS-witnessed CA was low (16%) but resulted in good neurological recovery (cerebral performance category 1-2) at hospital discharge among all survivors.
Sairaalan ulkopuolella tapahtuvan sydänpysähdyksen ennuste on vaatimaton, sillä Euroopassa vain 9-11% kaikista sydänpysähdyspotilaista kotiutuu sairaalahoidosta.
Conclusions: The incidence and survival rates of EMS-treated OHCA in the Pirkanmaa area of Finland are similar when compared to the European registries.
Väitöskirjatyön päätelminä voidaan todeta että osittaisten elvytysyritysten huomioiminen raportoitaessa potilaiden selviytymislukuja parantaisi tulosten yhdenmukaisuutta ja vertailtavuutta.
A simplified pre-hospital MET score predicts patient outcome regardless of age or physical health and could serve as a pre-hospital risk assessment tool.
Sairaaloissa on käytössä potilaan elintoimintojen mittauksiin perustuvia arviointityökaluja, joilla voidaan ennustaa potilaan tilan kehittymistä ja hoitaa nopeasti uhkaava elintoimintojen romahtaminen.
Out-of-Hospital Cardiac Arrest and the Critically Ill Pre-Hospital Patient : Factors Affecting Cardiopulmonary Resuscitation and Patient Outcomes
Elvytyksen laatu ja siten potilaan ennuste ovat riippuvaisia mahdollisimman varhain aloitetusta elvytyksestä, oikeasta rintakehän painelutekniikasta, mahdollisimman varhaisesta sydäniskurin käytöstä silloin kun kyseessä on defibrilloitava rytmi, sekä painelutaukojen minimoinnista.
CPR-quality data from ten witnessed OHCAs resuscitated with alternating two CPR methods, ACD-CPR and manual CPR, were collected together with continuous ETCO2 measurements.
Viime vuosikymmenten aikana ennustetta on pyritty parantamaan kehittämällä monia menetelmiä ja uusia hoitomuotoja, kuten elvytyksen jälkeinen välitön sydämen sepelvaltimoiden angiografia ja pallolaajennus sekä teho-osastolla toteutettava potilaan elimistön ydinlämpötilan hallinta.
The role of active compression-decompression (ACD) devices in improving resuscitation quality by enhancing the ETCO2 output has had controversial results, while previous studies lack quality measurements of CPR attempts.
Elvytyksen aikana voidaan käyttää painelulaatua mittaavaa anturia, joka neuvoo elvyttäjää suorittamaan laadukasta paineluelvytystä.
Lack of DRM interoperability has been well noted from business, legal, and technology perspectives.
Eri menetelmien yhteen toimivuuden puute on hyvin todettu liiketoiminnallisesta, laillisesta ja teknologisesta näkökulmasta.
Effective Rights Exporting Process - Towards system interoperability of digital rights management
Tehokas käyttöoikeuksien siirtoprosessi – Kohti järjestelmätason digitaalisten käyttöoikeuksen hallinnan yhteentoimivuutta
Digital Rights Management (DRM) was introduced to govern the usage and distribution of digital content.
Digitaalisten käyttöoikeuksien tehokas hallinta Digitaalisten käyttöoikeuksien hallinta (Digital Rights Management, DRM) on joukko menetelmiä, joilla hallitaan digitaalisen sisällön käyttöä ja jakelua.
Rights exporting, as a critical task of DRM system interoperability, is the main topic of this dissertation.
Työn aihe, käyttöoikeuksien siirto, on keskinen DRM-järjestelmien järjestelmätason yhteen toimivuuden osa.
The principles of rights exporting were discovered to guide the results of rights exporting and to relatively measure the effectiveness of rights exporting.
Työssä kehitetään menetelmiä sellaisiin digitaalisten käyttöoikeuksien siirtoon, jotka siirtävät mahdollisimman suuren määrän käyttöoikeuksista järjestelmästä toiseen.
All patients with a weekly MTX dose lower than 20 mg/body surface square meter, evinced no signs of liver pathology.
Pientä, alle 20 mg/m2 viikkoannosta saaneilla lapsilla ei todettu muutoksia mikroskooppitutkimuksessa.
Significant improvements were seen in all parameters studied: daily dose of prednisolon (P Etanercept increased the total annual costs of treatment by 2 716 US dollars per patient (10% of the total costs).
Vaikka etanersepti-hoidon hinta oli noin 15 000 vuodessa, hoidon kokonaiskustannukset nousivat vain vajaa 10 %.
Out of ten patients on a higher MTX dose, four had mild pathological changes and one had markedly elevated blood transaminases.
Isompaa annosta saaneilla potilailla muutokset olivat lieviä.
This must be viewed against the background of reduced inflammatory activity in the joint disease and the probable reduction of lifetime pain and disability produced by the disease.
Myös aikaisemmin käytettyjä reumalääkkeitä päästiin vähentämään tai lopettamaan taudin rauhoittumisen vuoksi.
The efficacy and costs of a new antirheumatic drug, etanercept, were studied in 31 patients with severe and refractory JIA.
Uusien, biologisten reumalääkkeiden käyttö lastenreuman hoidossa aloitettiin Suomessa 1999.
The hepatotoxicity of long-term MTX treatment was studied in 34 children with JIA by blood transaminase concentrations and by histology of liver biopsy specimens.
Jo kolmen kuukauden hoidon jälkeen voitiin todeta potilaiden laskon ja CRP:n laskeneen erittäin merkitsevästi osoituksena reumaattisen tulehduksen vähenemisestä.
Etanercept was combined with the prevailing drug therapy, which in 27 children also included MTX.
Yleisimmin lastenreuman hoidossa käytetty peruslääke on metotreksaatti.
Disease Modifying Drug Treatment in Juvenile Idiopathic Arthritis
Lääkehoidon tulokset parantuneet lastenreumassa.
No differences were seen in the serum concentration of MTX between the two groups.
Kahden potilaan lääkitys keskeytettiin lievien sivuvaikutusten vuoksi.
These were then defined more closely as nine service dimensions.
Nämä voitiin ryhmitellä yhdeksäksi palvelun ulottuvuudeksi.
As a result of the interview study, the content of service was identified as consisting of 32 content areas.
Haastatteluista tunnistettiin palvelun sisältö, jossa oli 32 sisältöaluetta.
In all 10,603 persons participated in the study.
Tutkimukseen osallistui yhteensä yli 10 000 henkilöä.
Five of the dimensions were related to the staff's actions, three to patient involvement and one to care environment.
Ulottuvuuksista viisi liittyi henkilöstön toimintaan, kolme potilaan osallisuuteen ja yksi hoitoympäristöön.
The comfort of the care environment was also a service feature.
Palveluun liitettiin myös hoitoympäristön mukavuus.
Data were collected by means of interviews, surveys and measurements.
Aineisto kerättiin haastatteluin, kyselyin ja mittauksin.
Following pilot testing, this version of the instrument has been used in the outpatient departments of the University Hospital in 1997, 1998 and 1999 altogether six times.
Tätä mittaria on käytetty testauksen jälkeen yliopistollisen sairaalan poliklinikoilla vuosina 1997, 1998 ja 1999 yhteensä kuusi kertaa.
The components of patient involvement were individuality, position in hospital situations and sense of control perceived by patient.
Potilaan osallisuuden ulottuvuuksia palvelussa olivat yksilöllisyys, asema sairaalatilanteissa ja potilaan kokema hallinnan tunne.
A questionnaire adjusted based on the results was used in three surveys in three outpatient departments of the University Hospital and in two departments of a regional hospital in 1995 and 1996.
Tarkennetulla kyselylomakkeella tehtiin kolme kyselyä kolmella yliopistollisen sairaalan ja kahdella aluesairaalan poliklinikalla vuosina 1995 ja 1996.
A new version of the questionnaire was formulated based on the interview results and tested in a pilot survey.
Haastattelutuloksista laadittiin kyselomake, jota testattiin ensin esitutkimuksessa.
The dimensions of these actions were assurance of competence, active attention, information-giving, flexible helpfulness and polite manners by staff.
Palveluna koettiin yhdessä hetkessä tai tilanteessa tapahtuva henkilöstön teko tai monivaiheinen vuorovaikutteinen toiminta, joiden ulottuvuuksina olivat vakuuttavuus taitavuudesta, aktiivinen huomaavaisuus, tiedon välittäminen, hyvien tapojen mukainen kohtelu ja joustava avuliaisuus.
The risk of a poor rating was decreased if patients perceived the visit to be useful, if they felt that they were treated adequately and were admitted at the appointed time.
Potilaat antoivat todennäköisemmin poliklinikkakäynnistään hyvän arvion, jos he kokivat hyötyneensä käynnistä, heitä kohdeltiin hyvin ja vastaanottoajat pitivät paikkaansa.
Information on length of visit, admission at appointed time and issues related to information-giving received the lowest ratings.
Huonoimpia arviointeja annettiin etukäteen saadusta tiedosta käynnin kestosta, vastaanottoajan pitävyydestä ja tiedon saantiin liittyvistä asioista.
A 12-item questionnaire was devised as a result of the findings of these surveys.
Näiden kyselyjen tulosten perusteella laadittiin 12 kysymyksen lomake, jota kutsutaan palvelumittariksi.
The results indicate that professional skill, the staff's treatment of patients, service-mindedness, confidentiality and benefit from the visit as experienced by patients are strong points in outpatient departments' action.
Mittarin käytön tuloksena havaittiin, että palvelun vahvuuksia poliklinikoilla olivat henkilöstön ammattitaito, kohtelu, palveluhenkisyys, potilaan asioiden salassapito ja potilaan kokema hyöty käynnistä poliklinikalla.
Suggestions for further research include identification of the concept of service also from a staff and management perspective, measurement of service in a small hospital and of the client process and exploration of the extent to which the results have been deployed.
Jatkotutkimuksen voisi tehdä vertaamalla henkilöstön ja johdon näkemyksiä palvelun sisällöstä tai vertaamalla ison ja pienen sairaalan palvelua.
In the course of the study, a patient-oriented instrument was developed to assess and improve service quality in outpatient departments.
Tutkimuksen tavoitteena oli kehittää luotettava väline palvelun arvioimiseksi poliklinikalla.
The results of this study could be used for developing service quality in outpatient departments primarily by identifying the service process in the department in question, developing the services delivered, improving the feedback system and popularising patient information and by placing further emphasis on patient perspective.
Tutkimuksen tuloksia voitaisiin hyödyntää parhaiten jos poliklinikoiden palveluprosessit tunnistettaisiin ja parannettaisiin potilaiden mahdollisuuksia ilmaista huonoja tai myönteisiä kokemuksia.
The surveys were analysed using pareto analysis, box-and whiskers plot, control chart and logistic regression, and the measurements using control chart, logistic regression analysis and feedback system.
Tutkimuksessa kuvattiin yliopistollisen sairaalan palvelun sisältöä aikuisen potilaan kokemana, sovellettiin teollisuudessa prosessien laadunhallintaan kehitettyjä tilastollisia menetelmiä poliklinikan palvelun arvioinnissa, testattiin poliklinikan palvelun arviointia varten kehitetyn kyselylomakkeen luotettavuutta ja tutkittiin testausten tuloksena lyhennetyn kyselylomakkeen ns. palvelumittarin käyttökelpoisuutta.
Service is involved in every aspect of the client-hospital staff interaction and not just in nurses' and physicians' surgeries or during nursing procedures but in all client and staff interfaces.
Palvelukokemusta voisi kartoittaa myös koko hoitokokemuksesta ei pelkästään yksittäisestä käynnistä.
The study was concerned with measuring service quality in hospital outpatient departments as experienced by patients.
Parantamistoiminnassa pitäisi puuttua tyytymättömyyden syihin ja sairaala voisi esitellä niitä parannuksia, joita on tehty potilaiden kommenttien perusteella.
The control chart assisted in collecting and using systematic feedback perceived as important in quality improvement.
Selvittää pitäisi myös millaisissa olosuhteissa ja millä menetelmillä saaduilla asiakaspalautteilla on kyetty konkreettisesti parantamaan prosesseja terveydenhuollossa.
The clinic staff adopted the control chart ( /R -chart) as a tool for quality improvement measures.
Tuloksena saatiin luotettava, helppokäyttöinen väline poliklinikan palvelun parantamiseksi.
A list of example structures with different spans was made.
Tutkimuksen perusteella esitettiin eri jänneväleille esimerkkirakenteet.
A calculation report of an example structure that was studied is found in appendix A. The report was made with an Excel-based calculation tool that was developed during this thesis.
Liitteessä A on tutkitun esimerkkirakenteen laskelmaraportti, joka on toteutettu työn ohessa tehdyllä Excel-mitoituspohjalla.
The loads and load combinations have been presented according to existing Eurocodes EN 1990 and EN 1991.
Työssä on esitetty laatan kuormitukset ja kuormitusyhdistelmät nykyisten Eurokoodien EN 1990 ja EN 1991 mukaan.
The effects of propping were also studied.
Myös erilaisten valutuentojen vaikutuksia tutkittiin.
Its final effective modulus of elasticity may be as low as 20 % of its original value.
Sen lopullisen kimmokertoimen arvo viruville kuormille saattaa olla vain 20 % alkuperäisestä.
The guideline is specifically meant to be used with existing Eurocodes, but it can be used as a reference later.
Ohje on erityisesti tarkoitettu käytettäväksi vanhojen Eurokoodien voimassa ollessa, mutta sitä voi käyttää viitteellisenä ohjeena myös Eurokoodien päivittyessä.
However, the designer must ensure that they follow the new Eurocodes, as the formulae and instructions may have been updated.
Tällöin suunnittelijan on kuitenkin varmistettava kaavojen ja ohjeiden pätevyys, sillä ne ovat saattaneet päivittyä.
The current EN 1995 or its Finnish national annex’s vibration analysis don’t apply to low-frequency floors, which is often the case for CLT-concrete floors.
Nykyisen EN 1995 tai sen Suomen kansallisen liitteen mukaiset värähtelymitoitusohjeet eivät sovellu matalataajuuslattioille, jollaisia CLT–betoni-liittolaatat usein ovat, joten työssä on esitelty myös uuden EN 1995 luonnoksen mukainen värähtelymitoitus.
The purpose of this thesis is to establish a guideline for dimensioning CLT–concrete floors, while considering both the existing and upcoming Eurocodes.
Työn tavoitteena on laatia ohjeet CLT–betoni-liittorakenteisten laattojen rakennemitoitukseen sekä voimassa olevat että tulevat Eurokoodit huomioiden.
This is done here with the extended Gamma method, which applies well with multi-layer composite slabs.
Tässä työssä se on tehty laajennetulla gamma-menetelmällä.
Calculation of the charring of CLT is presented according to existing guidelines from manufacturers and the upcoming Eurocode EN 1995-1-2, which takes possible delamination into account.
CLT:n palomitoitus on esitetty valmistajien sekä tulevan Eurokoodin luonnoksen mukaan huomioiden CLT:n lamellien mahdollinen delaminoituminen.
Therefore, the elastic and final bending stiffnesses and their factors were studied.
Tämän takia tutkittiin erityisesti liittolaatan sekä kimmoiseen että lopulliseen taivutusjäykkyyteen vaikuttavia tekijöitä.
Both recommended and national Finnish values and choices are given.
Kuormien ja yhdistelmien arvoissa ja kaavoissa on kerrottu Eurokoodin suositusarvot sekä Suomen kansallisten liitteiden arvot ja valinnat.
Concrete has higher creep in timber–concrete structures than in reinforced concrete structures.
Betoni viruu puu–betoni-liittorakenteessa enemmän kuin normaalissa teräsbetonirakenteessa.
The notched connection was usually the stiffest out of the studied connections.
Loviliitos on tyypillisesti jäykin tutkituista leikkausliitoksista.
A method is presented to calculate the effects of inelastic strains, such as concrete shrinkage, which is usually the most significant by far, causing up to 50 % of the final deflection.
Käytännössä usein ainoa huomioitava liike on betonin kuivumiskutistuma, joka aiheuttaa jopa 30–50 % lopputaipumasta.
Also, the latest technical documents and approvals must be used.
Myös CLT- ja liitostoimittajien tuotekohtaisten teknisten standardien voimassaolo pitää tarkastaa.
The rolling shear deformation and the slip of shear connectors must be considered when calculating bending stiffness.
Poikkileikkauksen taivutusjäykkyyden laskennassa on huomioitava leikkausliitoksen ja poikittaislamellien leikkausmuodonmuutos.
It was found that CLT elements with thick bottom layers and small transverse layers were usually the stiffest choice by far.
Tutkimuksessa havaittiin, että tyypillisesti selvästi jäykimpään liittopoikkileikkaukseen päästään CLT-levyllä, jonka alimmainen kantava kerros on paksu ja jossa on pinta-alaltaan paljon kantavaa lamellia.
The effects of creep are considered by using effective stiffness properties of timber, concrete and shear connectors for quasi-permanent loads.
Viruman vaikutus jännityksiin ja taivutusjäykkyyteen on huomioitu käyttämällä pitkäaikaisten kuormien osuudelle jäykkyysominaisuuksien tehollisia arvoja.
This study presents different shear connectors and their dimensioning according to their European approvals or the upcoming Eurocodes.
Työssä on esitelty CLT:n ja betonin välisten leikkausliitosten mitoitustapoja teknisten hyväksyntöjen sekä uusien Eurokoodien luonnosten mukaan.
Usually the final deflection was found to be the most demanding criterion for the slab.
Tyypillisesti laatan mitoittaa lopputaipuma.
This framework could be further advanced and tested, especially in teacher education.
Tätä kehystä voisi kehittää ja testata edelleen erityisesti opettajankoulutuksessa.
On a practical level, the framework could offer new pedagogical opportunities for the development of teaching and learning, where competence growth is based on the individual.
Käytännön tasolla viitekehys saattaisi tarjota uusia pedagogisia mahdollisuuksia opetuksen ja oppimisen kehittämiselle, kun osaamisen kehittymisen lähtökohtana on yksilö.
Furthermore, the framework’s development in diverse educational contexts can provide information for media education more broadly.
Tämän lisäksi sen kehittely eri koulutuskonteksteissa voi tarjota tietoa laajemminkin mediakasvatukselle.
Research is often not identified as research on media competency or media literacy but rather as research to promote the learners’ scientific content skills.
Tutkimusta ei useinkaan ole ensisijaisesti identifioitu mediaosaamiseen tai medialukutaitoihin kohdistuvaksi, vaan oppijoiden tieteellisen sisältöosaamisen edistämiseen kohdistuvaksi tutkimukseksi.
The higher education context research has focused more on how different digital media and applications can be used in learning and teaching.
Ennemmin on tarkasteltu korkeakoulukontekstiin kohdistuvassa tutkimuksessa, kuinka erilaisia digitaalisia medioita ja sovelluksia voidaan käyttää oppimisessa ja opettamisessa.
The main research question was: What kind of media education is needed in a transcultural learning context?
Tutkimuksen pääkysymys on: millaista mediakasvatusta tarvitaan ylikulttuurisessa oppimiskontekstissa.
Various media pedagogical interventions are central to the progression of this competence and are based on media biographical self-expression and autobiographical productivity.
Erilaiset mediapedagogiset interventiot ovat keskiössä tämän osaamisen edistämisessä, ja ne perustuvat mediaelämäkerralliseen itseilmaisuun ja autobiografiseen tuottajuuteen.
This dissertation’s research results demonstrated that autobiographical methods make it possible to incorporate the potential that springs from the socio-cultural perspectives of individuals into higher education pedagogy.
Väitöskirjatutkimuksen tulokset osoittavat, että autobiografisilla menetelmillä on mahdollista valjastaa yksilöiden sosiokulttuurisista lähtökohdista kumpuava potentiaali osaksi korkeakoulupedagogiikkaa.
Additionally, making the transcultural media literacy of individuals visible is possible through autobiographical means.
Tämän lisäksi yksilöiden ylikulttuurinen mediaosaaminen on mahdollista tehdä näkyväksi autobiografisin keinoin.
Transcultural media literacy and media pedagogy have been scarcely examined in the context of higher education.
Ylikulttuurista mediaosaamista ja mediapedagogiikkaa on tarkasteltu korkeakoulutuksen kontekstissa hyvin niukasti.
Research that identifies as media education research has been conducted very little in the higher education context.
Itsensä mediakasvatustutkimukseksi identifioivaa tutkimusta on tehty myös korkeakoulukontekstissa vähän.
The aim of this dissertation research was to produce new media pedagogical information for the growing need of digitalizing, culturally diversifying and internationalizing higher education.
Väitöskirjatutkimukseni tarkoituksena on tuottaa uutta mediapedagogista tietoa digitalisoituvan ja kulttuurisesti moninaistuvan sekä kansainvälistyvän korkeakoulutuksen tarpeeseen.
The main purpose of the research was to develop particularly a transcultural perspective on media education, testing various media pedagogical interventions in transcultural media literacy progress, as well as examining the effects of autobiographical methods on transcultural media pedagogy, and transcultural media literacy development.
Tavoitteena on kehittää erityisesti ylikulttuurista näkökulmaa mediakasvatukseen, testata erilaisia mediapedagogisia interventioita ylikulttuurisen mediaosaamisen edistymisessä ja lopuksi tarkastella autobiografisten menetelmien vaikutuksia ylikulttuurisessa mediapedagogiikassa ja edelleen ylikulttuurisen mediaosaamisen kehittymisessä.
During this dissertation research, a functional reference framework for transcultural media education was developed to support transcultural media pedagogy.
Tämän väitöskirjatutkimuksen aikana ylikulttuurisen mediapedagogiikan tueksi on kehitetty ylikulttuurisen mediakasvatuksen toiminnallinen viitekehys.