natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the present study, new antichlamydial compounds were searched among synthetic, natural and natural-derived compounds.
Työ aloitettiin seulomalla uusia keuhkoklamydian kasvua estäviä yhdisteitä luonnonaineiden ja synteettisten yhdisteiden joukosta.
After optimizations of this partly automated time-resolved fluorometric immunoassay (TR-FIA) we were able to obtain results that were reliable, reproducible and consistent with mostly used assays in chlamydia susceptibility testing.
Optimoinnin jälkeen TR-FIA havaittiin luotettavaksi, toistettavaksi ja sillä saadut tulokset olivat yhdenmukaisia kahden klamydia tutkimuksissa yleisimmin käytettyjen menetelmien kanssa.
In the genome level we were able to identify hundreds of genes that were significantly affected by the infection.
Tällä tavoin pystyttiin havaitsemaan satoja geenejä joiden ilmentyminen oli muuttunut infektion vaikutuksesta.
In order to get more information out of the microarray data we used gene ontology (GO) classification, which group genes according to biological processes, cellular components and molecular functions.
Tässä menetelmässä geenit jaotellaan ryhmiin sen mukaan mihin biologiseen prosessiin, solu komponenttiin tai molekyyli tason toimintoon ne on liitetty.
We were able to find four different human proteins with a significant difference in their expression, caused by the C. pneumoniae infection.
Proteiini tasolla pystyttiin löytämään neljä proteiinia joiden määrä oli selvästi muuttunut infektion seurauksena.
A library of structurally diverse natural compounds, which were known to have a variety of health promoting effect in humans, was tested against C. pneumoniae.
Aktiivisia luonnonaineita etsittiin rakenteeltaan monipuolisesta luonnonainekirjastosta, jonka yhdisteillä tiedettiin ennestään olevan terveyttä edistäviä vaikutuksia.
The greatest reduction in the number of C. pneumoniae inclusions was due to the silencing of the gene coding for the transcription factor EGR1, which decreased the number of inclusions by 38.6 %.
Parhaimmillaan kohdegeenin sammuttaminen vähensi keuhkoklamydia partikkelien määrää lähes 40%, aiheuttamatta vahinkoa isäntäsoluille.
Expression changes of all target genes were confirmed with q-PCR, validated genes were silenced with the corresponding small interfering RNA (siRNA) molecule and the effect of silencing to C. pneumoniae infection was monitored.
Tulosten perusteelle valittiin joukko kohde geenejä joiden ilmeneminen sammutettiin RNA interferenssin avulla.
One set of potential drug target genes, was selected using GO classification data and another set of was selected using gene-wise analysis data, where data from the infected cells is compared against the control cell data.
Tämän lisäksi mikrosiru dataa analysoitiin myös perinteisellä tavalla, jossa yksittäisten geenien suhdetta verrataan infektoidun ja kontrolli näytteen välillä.
A new high-throughput screening (HTS) assay was developed in order to search antichlamydial compound more efficiently.
Keuhkoklamydian kasvua estäviä synteettisiä yhdisteitä seulottiin TR-FIA menetelmällä.
Host cell response to acute C. pneumoniae infection was monitored in a gene and protein level.
Valittujen geenien sammuttamisen vaikutus keuhkoklamydia partikkeleiden määrään mitattiin TR-FIA menetelmällä.
Although the research on pharmaceutical nanoparticles has been extensive during recent years, breakthrough of products to the market has not yet occurred.
Vaikka alan tutkimustoiminta on ollut vilkasta jo pidemmän aikaa, valmiit tuotteet eivät vielä ole vallanneet markkinoita.
Therefore, the effect nanoprecipitation, a nanoparticle preparation method, on the physicochemical properties of the polymer and model drugs encapsulated in the nanoparticles as well as the effect of the drugs on the polymer were studied by thermoanalytical and spectroscopic methods.
Tämän vuoksi valmistusmenetelmän, nanosaostuksen, vaikutusta polymeerin ja mallilääkeaineiden fysikaalis-kemiallisiin ominaisuuksiin sekä lääkeaineiden vaikutusta polymeeriin tutkittiin termoanalyyttisillä ja spektroskopisilla menetelmillä.
In this study, nanoparticles were prepared from a biodegradable poly(lactic acid) (PLA) polymer.
Tässä työssä nanopartikkeleita valmistettiin bioyhteensopivasta ja -hajoavasta polymaitohappo-polymeeristä.
Generally, nanoparticles are applied as an injectable or oral solution, but their use as dried material in formulations such as tablets or inhalable powders is equally conceivable.
Pääsääntöisesti nanopartikkeleita annostellaan suspensiomuodossa injektiona tai suun kautta, mutta niiden jatkokäsittely kuivaksi materiaaliksi ja edelleen esim. tableteiksi ja inhalaatiojauheiksi on myös mahdollista.
Capillary electrophoresis appeared to be a promising tool for the quantitation of drug encapsulation and subsequent drug release.
Kapillaarielektroforeesi osoittautui lupaavaksi menetelmäksi lääkeainepitoisuuden määritykseen.
These possible benefits include controlled release, protection of the active pharmaceutical ingredient and drug targeting.
Perinteisiin lääkemuotoihin verrattuna niillä voidaan tehostaa kontrolloitua lääkeaineen vapautumista, lääkeaineen suojaamista ja kohdentaa annostelua.
The results of this study provide information about the materials used and the methods applied for further studies that aim at development of biocompatible and biodegradable nanoparticles for human use.
Kokonaisuudessaan tutkimustulokset lisäävät tietämystä käytetyistä materiaaleista ja menetelmistä, mistä on hyötyä kehitettäessä tulevaisuuden nanopartikkelilääkkeitä.
Both the preparation process as well as the drugs affected the physicochemical characteristics of the nanoparticles such as particle size and crystallinity of the polymer, and, further, the stability of the PLA nanoparticles.
Valmistusprosessi sekä mallilääkeaineet vaikuttivat nanopartikkelien ominaisuuksiin kuten partikkelikokoon, polymeerin kiteisyyteen ja partikkelien stabiiliuteen.
Preparation and Characterization of Poly(Lactic Acid) Nanoparticles for Pharmaceutical Use
Lääkekuljettimiksi tarkoitettujen polymaitohappo-nanopartikkelien valmistus ja tutkiminen
Nanoparticles are expected to offer new solutions e.g. for gene therapy and delivery of peptide drugs.
Mahdollisia käyttökohteita ovat esim. geeniterapia ja peptidilääkkeiden annostelu.
With a combination of surface pressure measurements and electron microscopy observations, it was possible to gain information about conditions and progression of nanoparticle aggregation and the role of the stabilization mechanisms.
Pintapainemääritysten ja elektronimikroskopian yhteistuloksista saatiin tietoa nanopartikkelien stabilointimekanismeista ja aggregoitumistaipumuksista.
Knowledge and understanding of properties of the materials used in the particle preparation as well as behavior of the nanoparticles in different environments are essential in order to create successful nanoparticle formulations and to predict their performance in the body.
Jotta voitaisiin kehittää nanopartikkelilääkkeitä ja ennustaa niiden käyttäytymistä elimistössä, on tärkeää tuntea ja ymmärtää sekä materiaalien että valmistettujen partikkelien käyttäytymistä erilaisissa olosuhteissa.
Nanoparticles have versatile potential for efficient exploitation of different drug delivery formulations and routes because of the properties provided by their small size.
Pienen kokonsa ansiosta nanopartikkelit ovat lupaavia lääkkeenkuljettimia käytettäväksi eri lääkemuotoina ja erilaisin annostelutavoin.
Problems like poor drug encapsulation efficiency and difficulties in controlling and scaling up of the preparation process have inhibited progress.
Ongelmia ovat aiheuttaneet mm. nanopartikkeleiden huono lääkeaineen kapselointikyky sekä valmistusprosessien hallittavuus ja eräkokojen kasvattaminen tutkimuslaboratorioista tuotantomittakaavaan.
Stability of nanoparticle dispersion was a prerequisite for completion of the layer-by-layer coating.
Edelleen riittävä stabiilius oli edellytys päällystyksen ja sopivien suoja-aineiden käyttö kylmäkuivauksen onnistumiselle.
Finally, a layer-by-layer polyelectrolyte coating process, which modifies the particle surface properties, was introduced.
Osatöissä käytetyistä tutkimusmenetelmistä mainittakoon elektronimikroskopia sekä valonsirontaan perustuvat koko- ja pintavarausmääritykset.
Analytical methods such as electron microscopy, size measurements and zeta potential determinations were included in the nanoparticle characterization.
Erityisesti pintapainemittaukset, kapillaarielektroforeesin soveltaminen ja suoritettu päällystys ovat uusia menetelmiä työssä valmistettujen nanopartikkelien kaltaisten bioyhteensopivien ja -hajoavien lääkekuljettimien tutkimuksessa.
The behavioural studies revealed that sustained increase in TrkB signalling is characterized with antidepressant-like behaviour in a rodent model of behavioural despair, the forced swim test (FST).
Käyttäytymiskokeemme osoittavat kohonneen TrkB signaloinnin aiheuttavan masennuslääkkeille tyypillisiä vaikutuksia jyrsijöiden ns. forced swim test -masennusmallissa.
By using an antibody against autophosphorylated TrkB, we show that pharmacologically diverse antidepressants induce TrkB activity in the rodent anterior cingulate cortex (ACC) and hippocampus (HC).
Tutkimukseni osoittavatkin nyt farmakologisesti erilaisten masennuslääkkeiden aktivoivan TrkB reseptorin jyrsijän etuaivokuorella ja hippokampuksessa.
Given that clinically used antidepressants and Li+ act in a lag-time manner, it is interesting that the effects of these agents on brain TrkB signaling are observed rapidly after a single drug administration.
Vaikka masennuslääkkeiden terapeuttiset vaikutukset ilmenevät viikkojen viiveellä, nämä lääkeaineet aktivoivat TrkB reseptorin aivoissa hyvin nopeasti jo ensimmäisen lääkeannoksen jälkeen.
Reduced actions of brain-derived neurotrophic factor (BDNF) are linked to the pathophysiology of depression whereas antidepressants induce BDNF synthesis together with neuroplastic alterations in the brain.
Oletetaan, että masennuslääkkeiden aikaansaamat pitkäaikaiset muutokset aivojen monoamiinien välittämässä signaloinnissa johtavat BDNF synteesin kohoamiseen aivoissa.
Altogether, the present results provide compelling evidence that chemical antidepressants produce rapid neurotrophic actions through the TrkB-PLCγ1-CREB signaling in the rodent brain and suggest that these changes initiate plastic responses in the neuronal networks implicated in depression.
Yhteenvetona havaintomme osoittavat masennuslääkkeiden vaikuttavan hermoston muovautuvuuteen nopeasti mielialan säätelyyn osallistuvissa aivoalueissa ja antavat siten tietoa miten tulevaisuuden masennuslääkkeillä voidaan vaikuttaa TrkB signalointiin sekä miten masennuksen nykyhoitomuotoja voidaan kehittää.
Antidepressant-regulated TrkB-induction specifically leads to the activation of phospholipase-Cγ1 (PLCγ1) which in turn, and likely in concert with monoaminergic signaling events, induces the phosphorylation of CREB (cAMP related element binding protein).
Masennuslääkkeet näyttäisivät aktivoivan myös erityisesti TrkB-välitteistä signalointitietä, joka on tärkeä hermoyhteyksien aktiivisuus-riippuvaisen muovautuvuuden säätelyssä.
Brain TrkB neurotrophin receptor as a target for antidepressant treatments
Masennuslääkkeiden vaikutukset aivojen muovautuvuutta säätelevän TrkB reseptorin toimintaan
Still the molecular mechanisms regulating the effects of antidepressants on BDNF synthesis are largely obscure and it is not well known whether this BDNF induction leads to the signaling of BDNF receptor TrkB in vivo.
Hyvin vähän on kuitenkin tutkittu masennuslääkkeiden vaikutuksia itse TrkB reseptorin aktiivisuustasoon ja sen välittämän solunsisäisen signaloinnin merkitystä masennuslääkkeiden vaikutusten välittäjänä.
In contrast, ECS induces the ERK (extracellular signal-regulated kinase) neurotrophic pathway in the rodent PFC.
Tämän kohoamisen oletetaan edelleen lisäävän aivojen muovautuvuutta (mm. hermosolujen ja hermoyhteyksien syntyminen, hermoyhteyksien vahvistuminen) BDNF reseptori TrkB:n välityksellä.
In contrast, basal behaviour of TrkB deficient mice is normal but these mice do not respond to serotonergic antidepressant in the FST.
Havaitsimme edelleen, että manialääke litium aktivoi masennuslääkkeiden tavoin TrkB reseptorin jyrsijän etuaivokuorella.
The development of a new drug is extremely expensive and the development process is very slow, up to 15 years.
Uuden lääkevalmisteen kehittäminen on pitkäkestoinen prosessi, joka vaatii mittavia investointeja.
A small amount of drug should be used to produce as much data as rapidly possible.
Tällöin pienelläkin määrällä lääkeainetta on mahdollista tehdä useita koesarjoja suhteellisen nopeasti sekä saada paljon uutta informaatiota kehitystyön tueksi.
Also the applicability of the set-up to early formulation studies was evaluated.
Lisäksi tutkimuksessa on arvioitu pienen mittakaavan leijukerroslaitteiston soveltuvuutta lääkevalmisteiden formulaatiokehitykseen.
The granulation liquid flow rate affected the granule size the most, although the atomisation voltage and binder concentration of the granulation liquid had also an impact on it. MMFP provides possibilities to study granulation properties of different materials with a small sample size.
Arvioiduista prosessiparametreista rakeistusnesteen lisäysnopeus vaikutti eniten muodostuneiden rakeiden keskikokoon, mutta myös atomisointijännitteellä ja rakeistusnesteen sideainepitoisuudella oli siihen vaikutusta.
Granulation in Miniaturised Fluid Bed Using Electrostatic Atomisation
Leijukerrosrakeistusta pienessä mittakaavassa sähkösumutuksen avulla
The granulation process, as well as the following analysis is fast, although a small sample size may be challenging for traditional methods.
Haasteellista pienen mittakaavan leijukerrosrakeistuksessa on erityisesti perinteisempien analyysimenetelmien mukauttaminen pienempää eräkokoa varten.
Especially the early formulation development phase is a challenge for the pharmaceutical industry, as the amount of a new active pharmaceutical ingredient may only be a few grams.
Formulaatiokehitys on tärkeä osa lääkevalmisteen kehitysprosessia ja sen tavoitteena on määrittää uudelle lääkevalmisteelle sopiva koostumus sekä valmistusmenetelmä.
With particle tracking velocimetry, it was possible to generate droplet size distributions of the produced spray.
Menetelmän avulla oli mahdollista mitata pisaroiden kokojakaumia nopeasti ja toistettavasti.
Electrostatic atomisation was found to be applicable for spray production in a small device with a specially constructed nozzle.
Rakeistusprosessissa tarvittavan nesteen sumutustekniikka perustuu sähköstaattiseen atomisointiin eli sähkösumutukseen, jossa pisaroita saadaan aikaan sähköjännitteen avulla.
The process parameters of the electrostatic atomisation system and fluid bed granulation affecting the granule size were studied.
Tutkimuksessa on perehdytty siihen, miten erilaiset leijukerrosrakeistuksen prosessiparametrit (esim. rakeistusnesteen lisäysnopeus) vaikuttavat muodostuneiden rakeiden keskikokoon.
Also a high speed imaging system provided information about the spray.
Sumutusprosessin pisaroita sekä pisarakokojakaumia mitattiin partikkeleita jäljittävällä nopeusmittauksella, joka perustuu pisaroiden kuvaamiseen laserstroboskoopin avulla.
Tobacco smoking is a worldwide health problem.
Tupakointi on maailmanlaajuinen terveysongelma.
The study was performed in mice that received nicotine chronically via drinking water.
Tutkimus suoritettiin hiirillä, jotka saivat nikotiinia kroonisesti juomaveden mukana.
This method of administration mimics human smoking in that the mice receive nicotine intermittently during their active time and that their plasma nicotine concentrations resemble those found in human smokers.
Tämä annostelutapa muistuttaa ihmisten tupakointia siten, että hiiret saavat nikotiinia useita kertoja vuorokaudessa aktiivisena vuorokaudenaikanaan, ja niiden plasman nikotiinipitoisuudet ovat samaa luokkaa kuin tupakoivilla ihmisillä.
In addition to causing cancer, cardiac, vascular and pulmonary diseases, tobacco smoking has been suggested to act as a gateway drug to other drugs of abuse.
Tupakointi aiheuttaa monia sairauksia, kuten syöpiä, hengityselinten sairauksia, sekä sydän- ja verisuonisairauksia, ja sen on esitetty toimivan porttina muiden päihteiden käytölle.
Effects of chronic nicotine on behavioural and neurochemical responses to morphine
Kroonisen nikotiiniannon vaikutukset morfiinin neurokemiallisiin ja käyttäytymisvasteisiin
The purpose of this study was to find out, whether chronic nicotine administration and its cessation potentiate the effects of morphine, and the mechanisms behind this.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, muuttaako pitkäaikainen nikotiinialtistus morfiinin vaikutuksia, sekä ilmiön taustalla olevia mekanismeja.
Nicotine is generally accepted as the addictive substance in tobacco smoke.
Nikotiini on tupakansavun riippuvuutta aiheuttava kemiallinen yhdiste.
These alterations may be involved in the behavioural and neurochemical nicotine-morphine interactions.
Nämä muutokset voivat olla morfiinin muuttuneiden neurokemiallisten ja käyttäytymisvasteiden taustalla.
However, we found no changes in the number, affinity or functional activity of the µ-opioid receptors, which mediate morphine s effects, suggesting a minor role for the alterations of this receptor in the enhanced effects of morphine.
Morfiinin vaikutusta välittävien µ-opioidireseptorien määrässä tai toiminnassa ei kuitenkaan havaittu muutoksia.
The changes in GABA transmission are possibly involved in the alterations in the morphine-induced dopamine transmission after chronic nicotine treatment.
Muutokset GABA:n vaihdunnassa voivat liittyä morfiinin dopamiiniradoissa aikaansaamiin muutoksiin.
First, we found that after chronic oral nicotine treatment mice are sensitized to the locomotor activity increasing effects of morphine.
Kroonisen nikotiiniannon jälkeen hiiret olivat herkistyneet akuutin morfiinin liikeaktiivisuutta stimuloivalle vaikutukselle.
Thus, tobacco smoking may alter the addictive properties of other drugs of abuse.
Tämän kokeellisen tutkimuksen perusteella voi olettaa, että myös ihmisillä tupakointi voi lisätä muiden päihteiden riippuvuutta aiheuttavia vaikutuksia.
In conclusion, these experiments suggest that chronic nicotine treatment profoundly enhances morphine s effects on striatal dopaminergic pathways and thereby enhances its effects on locomotion and reinforcement.
Yhteenvetona voidaan todeta, että hiirillä krooninen nikotiinialtistus voimistaa morfiinin stimuloivia ja mielihyvää tuovia vaikutuksia, sekä vaikutuksia dopamiinin vaihduntaan.
Furthermore, morphine s effect on GABAergic transmission in the ventral tegmental area/substantia nigra after chronic nicotine treatment was opposite to that in controls; morphine increased extracellular GABA in nicotine-pretreated mice.
Nikotiinia saaneiden hiirien aivoissa GABA-pitoisuus oli laskenut, ja morfiini vaikutti nikotiinia saaneiden hiirien GABA-tasoihin päinvastoin kuin kontrolleihin.
Last, chronic nicotine treatment altered cerebral levels of brain-derived neurotrophic factor (BDNF) and phosphorylated cAMP response element binding protein (pCREB), which are markers of neuronal plasticity.
Tätä tukee havaintomme, että nikotiinikäsittelyn aikana ja sen lopettamisen jälkeen hermokasvutekijä BDNF:n ja proteiinien ilmentymiseen vaikuttavan pCREB-säätelytekijän pitoisuudet muuttuivat.
These experiments indicate that chronic nicotine exposure leads to cerebral neurochemical and molecular changes that facilitate the addictive properties of morphine.
Havainnot viittaavat siihen, että pitkäaikainen nikotiinialtistus lisää morfiinin riippuvuutta aiheuttavia vaikutuksia.
However, cocaine s stimulating effect was not enhanced after chronic nicotine treatment, suggesting that the enhanced stimulation is due to changes in the regulation of dopaminergic system.
Kokaiinin stimuloiva vaikutus ei kuitenkaan ollut muuttunut nikotiinia saaneissa hiirissä.
Third, we found that nicotine pretreatment enhances the morphine-induced increase in nigrostriatal and mesolimbic extracellular dopamine levels, which are likely involved in the behavioural changes observed after chronic nicotine treatment.
Morfiinin vaikutukset dopamiinin vaihduntaan olivat voimistuneet nikotiinia saaneissa hiirissä, mikä voi selittää hiirien käyttäytymisvasteissa havaitut muutokset.
The alterations in neuronal plasticity markers found in dopaminergic brain areas most probably are involved in these changes.
Hermosolujen muovautuminen ja muutokset GABA-välittäjäaineen toiminnassa ovat luultavimmin morfiinin korostuneiden vaikutusten taustalla.
Chronic nicotine decreased BDNF and pCREB levels in the ventral tegmental area and nucleus accumbens, respectively.
Aivojen neurokemiassa tapahtuvia muutoksia tutkittiin mittaamalla dopamiinin pitoisuuksia kahdella mielihyvään liittyvällä aivoalueella, accumbens-tumakkeessa ja striatumissa.
We also found nicotine-morphine interactions in pCREB levels in the soma areas of dopaminergic neurons, showing that nicotine and morphine interact also at the molecular level.
Morfiini muutti voimakkaasti pCREB:n määrää nikotiinia saaneiden hiirien aivoissa dopamiinihermosolujen lähtöalueella.
Second, we noticed that mice pretreated chronically with nicotine required smaller doses of morphine to display place conditioning than control mice, suggesting that chronic nicotine treatment enhances morphine s reinforcing effects.
Nikotiinia saaneet hiiret herkistyivät myös morfiinin palkitseville vaikutuksille ehdollistettu paikkahakuisuus -kokeessa.
Within this research framework, new insights into structure properties relationships among the 14- and 15-membered macrolide antibiotics (erythromycin A and B, clarithromycin, roxithromycin and azithromycin) was obtained.
Työssä tutkittiin 14- ja 15-rakenteisten makrolidiantibioottien (erytromysiini A ja B, klaritromysiini, roksitromysiini ja atsitro-mysiini) ainerakenteen ja makroskooppisten ominaisuuksien riippuvuussuhteita.
More integrated approaches to investigating pharmaceutical materials are therefore required to link the scattered knowledge within the multidisciplinary pharmaceutical industry.
Edellytyksenä tämän ymmärtämiseksi on se, että sovelletaan entistä integroituneimpia lähestymistapoja farmaseuttiseen materiaalitutkimukseen, mikä mahdollistaa tällä hetkellä hyvin hajallaan olevan tiedon yhdistämisen lääketeollisuuden piirissä.
Furthermore, thermally-induced phase transformations of structurally diverse pharmaceutical hydrates (erythromycin A dihydrate, nitrofurantoin monohydrate, and alpha-lactose monohydrate) were reported, with the impact of crystal packing and the mode of host-guest interactions on the dehydration pathways being emphasized.
Työssä tutkittiin myös kolmen lääke- ja apuaineen erilaisia hydraattimuotoja (erytromysiini-A-dihydraatti, nitrofurantoiinimonohydraatti ja laktoosimonohydraatti), ja niissä tapahtuvia lämpötilan indusoimia faasimuutoksia.
Finally, crystal morphology modulation proved to be an effective tool for enhancing tabletting performance of APIs with poor compaction characteristics.
Vaikuttamalla kiteen morfologiaan voitiin huonosti puristuvien lääkeaineiden puristuskäyttäytymistä parantaa tabletoinnissa.
Overall, the knowledge derived from this thesis advances an understanding of the links between molecular and crystal structure, properties, and performance of pharmaceutical solid materials, thus creating a scientific basis for drug, dosage form and manufacturing process design.
Tutkimuksen eräs painopistealue oli selvittää em. lääkeaineiden molekyyli- ja supra-molekyyläärirakenteiden yhteyttä ja ominaisuuksia laajemmin lääkeaineiden funktionaalisuuden ja biofarmaseuttisten ominaisuuksien näkökulmasta.
In this thesis, pharmaceutical solid materials were viewed as supramolecular entities in attempt to understand their macroscopic properties at fundamental molecular level.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli lisätä molekyylitason ymmärrystä kiinteiden lääkeaineiden makroskooppisista ominai-suuksista ja niihin vaikuttavista tekijöistä.