natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The inter-oceanic systematic affinities reflect a history of shared ancestry since past dispersal through the Bering Strait and across the Arctic basin, starting from the initial opening of the Bering Strait at the end of the Miocene.
Kahden valtameren eläimistön samankaltaisuus johtuu lajien yhteisestä historiasta ja kantamuodoista, jotka ovat alkujaan levittäytyneet Jäämeren kautta valtamerestä toiseen.
This thesis examines the biogeographical history of the amphi-boreal faunal element using information from molecular marker characters.
Väitöskirjassani tutkin tätä eliöstön mertenvälisen eliövaihdon dynamiikkaa noista ajoista nykypäivään ulottuvalla aikajänteellä, käyttämällä lajien DNA:sta saatavaa tietoa.
The Northern Pacific and Atlantic Oceans share a faunal element consisting of pairs of closely related vicariant taxa or populations and known as the amphi-boreal fauna.
Amfiboreaalinen merifauna koostuu Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosissa elävistä, toisilleen lähisukuisista merieläimistä.
The amount of introgression from the Atlantic to the Pacific herring has varied between the various contact regions of the two taxa.
Näiden kahden lajien välistä geenivuotoa on tapahtunut niiden kohtaamisalueilla vaihtelevissa määrin.
The phylogeographical histories of the vicariant Pacific-Atlantic populations and taxa are found remarkably variable.
Amfiboreaalisten merieläinten tausta osoittautui hyvin monimuotoiseksi.
The introgression between old lineages, but also the effects of shorter isolation-dispersal cycles, may be important but so far overlooked phenomena in shaping the genomic composition and adaptive properties of taxa that inhabit the post-glacially colonized marginal habitats of the northern seas.
Ilmiö saattaa olla erityisen merkittävä pohjoisten merten matalissa osissa, jotka ovat vasta hiljattain vapautuneet jäästä viimeisen jääkauden päätyttyä.
In the nearly cosmopolitan bivalve mollusc Hiatella, altogether 11 cryptic taxa were discovered in the Northern Hemisphere and a hypothesis of their repeated inter-oceanic movements was presented.
Laajalle levinneestä Hiatella-simpukasta eroteltiin näin 11 erillistä kryptistä (ulkoisten tuntomerkkien perusteella vaikeasti eroteltavaa) lajia Pohjoisella pallonpuoliskolla.
In Europe, the species has hybridized with the native sister species C. harengus, the Atlantic herring.
Levittäytymisen jälkeen laji on myös risteytynyt paikallisen sisarlajin atlantinsillin kanssa.
A simple vicariant history, with a single early invasion in the Pliocene or Early Pleistocene, was inferred only in about 50% of the examined taxa and in 30% signatures of more than one trans-Arctic invasion were found in the molecular data.
Kolmanneksessa tutkituista eläinryhmistä levittäytymistä Jäämeren kautta pääteltiin tapahtuneen useammin kuin kerran.
This is done by comparing differences in the mitochondrial gene sequence variation in different taxonomic groups and across the circum-boreal geographical scale, encompassing 70 taxa.
Tähän viittaa myös havainto, että useita lajeja kattavassa aineistossamme erillisiä geneettisiä linjoja tavattiin usein samoilla maantieteellisillä alueilla.
Nevertheless, from the molecular divergence, several instances of putative cryptic vicariant species were revealed in invertebrates.
Useiden selkärangattomien kohdalla DNA-aineisto viittasi myös siihen, että eri merten populaatiot ovat kehittyneet erillisiksi lajeiksi, joita ei aiemmin ole tunnistettu.
The frequencies of most adverse obstetric and perinatal outcomes either persisted at high levels or increased.
Useimpien raskaus- ja synnytyskomplikaatioiden osuudet pysyivät korkeina tai lisääntyivät.
The proportion of women with BP > 130/80 mmHg during pregnancy increased and the preeclampsia rate remained high (19-34%).
Naisten osuus, joilla verenpaine ylitti 130/80 mmHg raskauden aikana lisääntyi ja 19-34%:lle kehittyi pre-eklampsia.
A retrospective review of the obstetric records of a population-based cohort of 1094 consecutive type 1 DM patients with a singleton childbirth during 1988-2011 at Helsinki University Hospital (HUH) was carried out.
Väestöpohjaisessa tutkimuksessa analysoitiin 1094 Helsingin Naistenklinikalla vuosina 1988-2011 synnyttäneen tyypin 1 diabeetikon raskaus- ja synnytystiedot.
AIMS: To analyze the trends in pre-pregnancy body mass index (BMI), glycemic control and blood pressure (BP) levels and their relations to obstetric and perinatal outcomes in women with type 1 DM during 1988-2011.
Tutkimuksen tavoitteena oli analysoida raskautta edeltävän painoindeksin, raskautta edeltävän ja raskaudenaikaisen sokeritasapainon ("pitkäsokeri", HbA1c) sekä verenpaineiden trendejä tyypin 1 diabeetikoilla sekä näiden yhteyksiä raskaus- ja synnytystuloksiin sekä sikiön ja vastasyntyneen vointiin.
Poor glycemic control in late pregnancy was also associated with fetal acidemia at birth and neonatal hypoglycemia.
Loppuraskauden huono sokeritasapaino ennusti myös vastasyntyneen alhaista napaveren pH-arvoa ja matalia verensokeritasoja.
Diabetic nephropathy predicted preeclampsia, delivery before 37 weeks, reduced risk of fetal macrosomia and NICU admission.
Alku- ja loppuraskauden huono sokeritasapaino ennusti pre-eklampsiaa, synnytystä ennen 37. raskausviikkoa sekä vastasyntyneen liikakasvuisuutta ja tehohoidon tarvetta.
CONCLUSIONS: Pre-pregnancy BMI increased, glycemic control before pregnancy and during the second half of pregnancy deteriorated, and BP levels during pregnancy increased in type 1 DM parturients during 1988-2011.
Yhteenvetona todetaan, että seuranta-aikana tyypin 1 diabeetikoilla raskautta edeltävä painoindeksi nousi, raskautta edeltävä ja toisen raskauspuoliskon sokeritasapaino huononi ja verenpainetasot kohosivat.
Among the newborn infants, the rates of fetal macrosomia remained high (27-39%) during 1988-2011.
Vastasyntyneillä napa-valtimon pH laski alatiesynnytyksissä ja liikakasvuisten (27-39%) sekä tehohoitoon joutuneiden (>15 %) osuudet pysyivät korkeina, mutta vastasyntyneiden matalat verensokeriarvot vähenivät.
BACKGROUND: Although great advances in diabetes care and obstetrics have been made in the past decades, adverse outcomes remain increased in the pregnancies of women with type 1 diabetes (DM) compared with background populations.
Laajaa väestöpohjaista tutkimusta suomalaisten tyypin 1 diabeetikoiden raskauksien ja synnytysten hoitotuloksista ei ole aikaisemmin julkaistu.
The results call for an intensified therapeutic approach in type 1 DM women, both before and during pregnancy.
Tyypin 1 diabeetikkojen raskauksien tulisi olla suunniteltuja, jotta mahdollisimman hyvä sokeritasapaino ja verenpainetaso saavutettaisiin jo ennen raskautta.
Trends in obstetric and perinatal outcomes of women with type 1 diabetes during 1988-2011 : a Finnish population-based observational study
Tutkimuksessa todettiin, että tyypin 1 diabetesta sairastavien synnyttäjien raskautta edeltävä painoindeksi nousi vuosina 1988-2011.
The perinatal mortality rate was 1.8% in the total cohort In the analyses of risk factors, poor glycemic control in early and late pregnancy was associated with delivery before 37 weeks, preeclampsia, fetal macrosomia, and NICU admission.
Tautiin liittyy vakavia raskaus- ja synnytyskomplikaatioita, kuten sikiön epämuodostumia ja liikakasvua, pre-eklampsiaa, ennenaikaisia synnytyksiä ja sikiökuolemia.
Glycemic control was suboptimal in early pregnancy and deteriorated in late pregnancy.
Samalla ajanjaksolla raskautta edeltävä sekä keski- ja loppuraskauden sokeritasapaino huononi.
Maternal overweight was associated with fetal macrosomia.
Riskitekijäanalyyseissä äidin ylipaino ennusti sikiön liikakasvua ja pre-eklampsiaa.
All patients treated for PUV at Children s Hospital, University of Helsinki, from 1953 to 2003 were identified from the hospital database.
Takauretran läppien vuoksi kaikkien Helsingin lastenklinikalla vuosina 1953 2003 hoidettujen lasten tiedot etsittiin potilasarkistoista.
The diagnosis of PUV was made in 200 patients.
Takauretran läpät todettiin 200 potilaalla.
No correlation between high voiding pressures and poor primary kidney function was observed.
Rakon paineiden eikä primaarin huonon munuaistoiminnan välillä havaittu yhteyttä.
PUV are often accompanied by severe consequences to the lower and upper urinary tract.
Tähän tilaan liittyy usein vaikea alempien ja ylempien virtsateiden toiminnan häiriö.
The incidence of urinomas in PUV patients was 15% after onset of routine ultrasound.
Urinoomia, virtsakertymää virtsateiden ulkopuolisiin rakenteisiin, havaittiin ultraäänitutkimuksen tultua rutiinikäyttöön 15 %:lla.
The voiding pressures were registered to decrease during the months following the release of the valvular obstruction.
Paineiden todettiin madaltuvan hitaasti läppien poiston jälkeisen seurannan aikana.
Early age, poor renal function, pneumothorax and bilateral VUR at presentation and postoperative recurrent urinary tract infections (UTI) were risk factors for ESRD.
Diagnoosi nuorella iällä, alentunut munuaistoiminta primaaristi, ilmarinta ja molemminpuolinen vesikouretaalinen refluksi sekä uusineet virtsatietulehdukset postoperatiivisesti havaittiin uremian riskitekijöiksi.
Cryptorchidism and inguinal hernias was more common in patients with more severe PUV.
Piilokiveksisyys ja nivustyrä olivat tavallisempia potilailla, joilla oli keskimääräistä vaikea-asteisempi sairaus.
Since no previous systemically analysed true long-term studies exist, early findings, treatment and their relations to late renal function are not clarified in many respects.
Varhaislöydösten ja hoidon merkitystä sekä niiden vaikutusta myöhempään ennusteeseen ei ole tunnettu systemaattisesti tutkittujen aineistojen pitkäaikaistulosten puuttuessa.
In addition, the Finnish Kidney Transplantation Registry and the Finnish Population Register were reviewed to identify those who had progression to dialysis or renal transplantation or had demised.
Munuaissiirtorekisteristä selvitettiin lisäksi dialyysihoitoihin ja munuaissiirtoihin joutuneiden sekä Väestörekisterikeskuksesta menehtyneiden tiedot.
The incidence of cryptorchidism was16-fold and the incidence of inguinal hernia 7-fold higher in PUV patients than in the normal population.
Läppäpotilailla piilokiveksisyyttä todettiin kuusitoista- ja nivustyrää seitsenkertaisesti normaaliväestöön verrattuna.
Posterior urethral valves (PUV) constitute the most common infravesical urinary obstruction in boys.
TIIVISTELMÄ Takauretran läpiksi kutsuttu synnynnäinen kalvomuodostuma virtsaputkessa on yleisin poikalapsen virtsarakon alapuoleisen virtsausesteen syy.
They also represent a major urological cause for paediatric renal transplantations.
Läpät ovat tavallisimpia lapsuusiän munuaissiirtoihin johtavia syitä.
Patients with higher creatinine values during the first postoperative year had progression to ESRD at an earlier age.
Uremian kehittymisnopeus osoittautui olevan yhteydessä ensimmäisen läppien poiston jälkeisen vuoden aikana mitattuihin munuaisten toimintaa kuvaaviin kreatiniiniarvoihin.
Of all patients, 44 (22.8%) had progression to ESRD at the evaluation, which occurred at a median age of 31 years (range 6 to 69); 30 (68%) had developed renal failure before the age of 17 years, and 14 (32%) as adults.
Koko aineistossa virtsan takaisinvirtaus rakosta ylempiin virtsateihin, vesikoureteraalinen refluksi, oli yleistä, ja 64 %:lla todettiin molemmin- tai toispuoleinen refluksi uretraläppien diagnosoinnin yhteydessä.
High voiding pressures were seen in infants around the ablation of the valves.
Alle yksivuotiaiden läppäpotilaiden virtsauksen aikaiset rakon huippupaineet todettiin korkeiksi.
Renal function was similar in PUV patients with and without urinoma.
Urinoomapotilaiden munuaisten toiminta ei eronnut muiden saman ikäisten läppäpotilaiden munuaisfunktiosta.
Age and mode of presentation, structural abnormalities, treatment, follow-up data and outcome were registered.
Tutkimuksen tarkoituksena oli määrittää uretraläppiin liittyvät kliiniset löydökset ja munuaistoiminta sekä selvittää kroonisen munuaisten loppuvaiheen vajaatoiminnan, uremian kehitys ja sen riskitekijät.
Reflux resolved spontaneously at a median of 1.28 years (range 0.04 to 15.16) after the release of the valvular obstruction.
Puolessa refluoivista yksiköistä takaisinvirtaus todettiin päättyneeksi kahdessa vuodessa läppien poiston jälkeen.
Available information on the epigenetic events of cancers is increasing and although the topic is under continuous study, our understanding of it is still limited.
Epigeneettisten tapahtumien selvitys syövissä on intensiivisen tutkimuksen alla, mutta tietämyksemme näistä tapahtumista on vielä rajallista.
In addition to sporadic tumors we studied tumors from patients with different cancer syndromes: Lynch syndrome, Familial colorectal cancer type X and Familial site-specific endometrial cancer.
Satunnaisesti esiintyvien syöpien lisäksi tutkimme kasvaimia perinnöllistä syöpää sairastavilta potilailta kolmesta eri syöpäsyndroomasta (Lynchin syndrooma, X-tyypin perinnöllinen perä- ja paksusuolisyöpä (FCCX) sekä paikkasidonnainen kohdun runko-osan syöpä).
New knowledge in the field can increase the understanding of the basic tumorigenic mechanisms and thereby facilitate more specific and earlier diagnosis and treatment of different types of cancer.
Uuden tietämyksen lisääntyessä saamme tarkempaa tietoa syövän kehittymis- ja leviämismekanismeista, jota voidaan käyttää tarkempien ja aikaisempien diagnoosien tekemisessä sekä hoidon suunnittelussa.
Cancer usually arises through mutational changes in the genome but also epigenetic changes can contribute to tumorigenesis.
Syöpä kehittyy usein geneettisten mutaatioiden kautta, mutta syövissä on havaittu näiden lisäksi myös kasvaimen kasvuun ja leviämiseen vaikuttavia epigeneettisiä muutoksia.
After the characterization of different DNA methylation aberrations in distinct tumor categories, we studied the possible mechanisms behind the observed methylation changes.
Selvitettyämme metylaatiomuutokset eri potilasryhmissä, halusimme tutkia näiden muutosten taustalla mahdollisesti piileviä tekijöitä.
We evaluated the association of the expression of DNA methyltransferases DNMT1 and DNMT3B and histone methyltransferase EZH2 with CIMP+ phenotype and global hypomethylation patterns.
Tutkimme DNA:n metyylinsiirtäjäproteiinien (DNMT1 ja DNMT3B) sekä histonien metyylinsiirtäjän (EZH2) ilmenemisen yhteyttä havaittuihin metylaatiomuutoksiin.
The CpG island methylator phenotype (CIMP) in which multiple loci are silenced by promoter methylation, was most evident in sporadic microsatellite unstable tumors (P less than 0.001) and was present in 38% of all of the studied colorectal, 19% of endometrial and 29% of gastric tumors.
Syöpäsoluissa havaittavaa laaja-alaista kasvunrajoitegeenien säätelyalueiden CpG saarekkeiden virheellistä metylaatiota (CIMP-ilmiasu; CpG island methylator phenotype) tavattiin eniten satunnaisesti esiintyvissä mikrosatelliitti-epästabiileissa kasvaimissa, 38%:ssa perä- ja paksusuolen, 19%:ssa kohdunrungon ja 29%:ssa mahan kasvaimia.
Also the potential reversibility of epigenetic states offers interesting possibilities for drug development.
Epigeneettiset muutokset ovat usein kumottavissa olevia tapahtumia, mikä tarjoaa mielenkiintoisia mahdollisuuksia myös lääkekehittelyyn.
In this research we studied both sporadically occurring and familial colorectal, endometrial and gastric tumors.
Tässä tutkimuksessa tutkimme epigeneettisten tekijöiden suhteita sekä satunnaisesti että perinnöllisesti esiintyvissä perä- ja paksusuolen, kohdun runko-osan ja mahan kasvaimissa.
In addition, despite being microsatellite stable, 50% of Familial colorectal cancer type X tumors displayed the CIMP phenotype.
CIMP ilmeni myös 50%:ssa mikrosatellitti-stabiileja FCCX kasvaimia.
We therefore explored the possible epigenetic basis of cancer susceptibility in these syndromes.
Tutkimuksemme tarkoituksena oli valottaa epigeneettisten tekijöiden osuutta eri syövissä.
In these tumors the CIMP phenotype can contribute to the genomic instability and the progression of cancer.
CpG saarekkeiden virheellinen metylaatio saa aikaan kasvunrajoitegeenien hiljenemisen, joka syöpäsolussa edistää syövän kasvua ja leviämistä.
Compared to the normal tissues, all the studied methyltransferases were significantly overexpressed in colorectal tumors (P less than 0.001) and DNMT3B also in endometrial tumors (P less than 0.001).
Kaikki tutkimamme metyylinsiirtäjäproteiinit yli-ilmenivät merkittävästi perä- ja paksusuolen syövissä terveeseen kudokseen verrattuna (DNMT3B myös kohdun runko-osan syövässä), mutta näistä vain EZH2 proteiinin yli-ilmenemisen havaittiin olevan yhteydessä CIMP-ilmiasuun, erityisesti satunnaisesti esiintyvissä suolistokasvaimissa.
The significant decrease in the methylation levels, observed especially in the normal tissues of Familial colorectal cancer type X patients, could function as a premalignant field defect, where a large area of tissue is affected by carcinogenic alteration, and hence promote cancer development by facilitating the accumulation of other lesions such as genetic mutations or other epigenetic changes in the affected areas.
Genominlaajuinen metylaatio oli merkittävästi vähentynyt syövissä terveeseen kudokseen verrattuna, ja saattaa tulostemme perusteella olla ensimmäisiä syövän kehittymiseen vaikuttavia tekijöitä tietyissä potilasryhmissä.
Hypermethylation patterns were found to be characteristic of each tissue and diversely dependent on the microsatellite instability status of the tumor, or family category.
Selvitimme 24:n kasvunrajoitegeenin säätelyalueen metylaatiotasot ja havaitsimme virheellisen metylaation olevan kudoskohtaista sekä osittain riippuvaista kasvaimen mikrosatelliittistatuksesta ja potilaan mahdollisesta syöpäsyndroomasta.
First we studied the promoter methylation of 24 established tumor suppressor genes.
Yksi tutkimistamme epigeneettisistä tekijöistä on geenien säätelyalueiden liiallinen metylaatio.
Polyneuropathy, fatigue and mild depression were common.
Polyneuropatia, väsyvyys ja lievä masennus olivat tavallisia.
In the other study (681patients) 10% had preceding infection (PI), most commonly upper respiratory tract infection, and 15% had post stroke infection (PSI), most commonly pneumonia.
Toisessa tutkimuksessa (681 potilasta)10%:lla oli aivoinfarktia edeltävä tulehdustauti, yleisimmin ylempien hengitysteiden tulehdus ja 15%:lla infarktin jälkeinen tulehdustauti, tavallisimmin keuhkokuume.
The HIV-prevalence among young adults is 12%.
Malawin nuorista aikuisista 12%:lla on HIV.
All the infections worsened 3-month outcome.
Kaikki tulehdustaudit heikensivät kolmen kuukauden ennustetta.
Infections, Strokes, and Brain : What are the outcomes?
Tulehdukset ja aivoverenkierron häiriöt : millainen toipuminen?
Methods: The Helsinki Young Stroke Registry (HYSR) includes over 1000 patients aged 15-49 years with acute ischemic stroke.
Menetelmät: Helsingin nuorten aivoinfarktipotilaiden rekisteri sisältää tiedot yli tuhannesta 15 49 -vuotiaasta, jotka ovat sairastuneet vuosina 1994 2007.
Results: In Helsinki (781 patients) high leukocyte count weakened 3-month outcome, however, not the long-term outcome (8.1±4.2 years).
Tulokset: Helsingissä (781 potilasta) nuorten korkea tulehdus- eli valkosoluarvo ennusti riippumattomasti kolmen kuukauden epäsuotuisaa toipumista muttei vaikuttanut pitkäaikaisennusteeseen ( seuranta yli 8 vuotta).
A third had signs of polyneuropathy, half suffered from fatigue, and mild depression was common.
Kolmanneksella oli polyneuropatia, yli puolet koki uupumusta ja lievä masennus oli tavallista.
In Malawi, we defined the stroke characteristics, impact of HIV, and one-year outcome.
Malawissa halusimme selvittää AVH:n piirteitä, ensimmäisen vuoden ennustetta ja elämänlaatua, sekä HIV:n vaikutusta niihin.
We investigated how high leukocyte count and infections affect recovery after stroke.
Tutkimme, miten tulehdussairaudet vaikuttavat heidän toipumiseensa.
In Malawi (147 patients) HIV-infected patients (34%) suffered more often from ischemic stroke than HIV-negative patients.
Malawissa (147 potilasta) HIV löytyi 34%:lta AVH:öön sairastuneista.
HIV-infection is common especially among young stroke patients, but not related to unfavorable outcome.
HIV on tavallinen löydös nuorilla AVH-potilailla, mutta se ei vaikuta toipumiseen.
More than half of all patients had a poor outcome at 1-year, and the mortality rate was 45%.
Yli puolet kaikista potilaista (54%) eivät toipuneet: he vammautuivat vaikeasti tai menehtyivät (45%) sairauteensa.
Malawi is situated in Sub-Saharan Africa, where prevalence of chronic diseases like high blood pressure, diabetes mellitus, and stroke are increasing.
Pitkäaikaissairaudet, kuten verenpainetauti, diabetes ja myös AVH:t yleistyvät sielläkin.
Magnet resonance image (MRI) showed signs of lacunar ischemic stroke in three patients.
Pieniä aivoinfarkteja löytyi kolmen potilaan magneetti-kuvauksessa.
Good functional outcome was positively associated with better QOL on the domains of self-care and ability for communication.
Suotuisa toipuminen liittyi omatoimisuuteen sekä kommunikaatiokykyyn, korkea ikä heikensi elämänlaatua.
Infections can trigger an acute stroke.
HIV voi kuitenkin olla aivoinfarktin riskitekijä.
The silent strokes in MRI support the hypothesis of HIV increasing the risk of strokes.
Magneettitutkimuksessa paljastuneet aivoinfarktit tukevat muiden tutkimusten tuloksia: HIV on etenkin aivoinfarktien riskitekijä
HIV did not affect the QOL.
HIV ei vaikuttanut AVH:n ennusteeseen eikä elämänlaatuun.
A group of Finnish men were investigated to determine whether HIV has caused neurological or neurocognitive impairment when with best available treatment for even 30 years.
Tehokkaimmankin hoidon aikana osa HIV potilaista kehittää neurologisia tai kognitiivisia oireita.
We evaluated 17 Finnish HIV-patients.
Suomalaiset HIV-potilaamme olivat sairastuneet jopa 30 vuotta aikaisemmin (17 potilasta).
Females scored worse on the domains of fatigue and cognition.
Naiset olivat uupuneempia ja kokivat kognitiivisen tason laskua.
Conclusions: The high leukocyte count in HYSR patients was associated with vascular disease and stroke severity.
AVH:n ennuste oli heikompi naisilla ja vaikea-oireisilla malawilaisilla potilailla.
PSIs were also associated with higher long-term mortality.
Aivoinfarktia seuranneet tulehdustaudit huononsivat myös pitkäaikaisennustetta (seuranta yli 7 vuotta).
Despite HIV, the surviving Finnish patients had no describing features of HAND.
Seurantatutkimuksemme perusteella yli 25 vuotta kestänyt HIV ei altista Suomessa hoidettua potilasta kognitiivisiin ongelmiin.
QOL was associated with age, gender, and functional recovery.
Korkeampi ikä, naissukupuoli ja toimintakyky vaikuttivat elämänlaatuun.
A selected subset of patients were interviewed about their quality of life (QOL).
Elämänlaatu-kysely tehtiin 6-12 kuukautta AVH:n jälkeen (25 potilasta).
They were younger and had less often conventional risk factors for stroke.
Naisilla ja vaikea-oireisilla ennuste oli huonompi.
HIV may cause milder neurocognitive impairments, which are called HIV-associated neurocognitive disorders (HAND).
Aivoinfarkti oli yleisempi (89% kuvannetuista HIV-potilaista) aivokudoksen sisäiseen verenvuotoon verrattuna.
Low-income countries, where infectious diseases play a major role, carry the biggest burden of growing numbers of stroke.
Yhteenveto: Nuorilla aivoinfarktipotilailla korkea valkosoluarvo ja tulehdukset hidastivat aivoinfarktista toipumista, mutta vain aivoinfarktin jälkeiset tulehdustaudit vaikuttivat potilaiden pitkäaikaisennusteeseen.
The treatment guarantee was usually written without mentioning the patient.
Hoitotakuusta kirjoitettiin yleensä mainitsematta potilasta.
Content analysis occasionally shifts to discourse analysis in the course of the study.
Sisällönanalyysista siirrytään ajoittain diskurssianalyysiin.
The three-level theoretical framework of the study based on the discourse-historical approach in Ruth Wodak s linguistic model.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys mukailee Ruth Wodakin diskurssihistoriallista lähestymistapaa koskevaa kieliteoreettista mallia.