natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, in IgAN as also in IgMN the initial symptoms may be only microscopic hematuria or on the other hand nephrotic range proteinuria.
Sekä IgAN:ssa että IgMN:ssa ensivaiheen löydöksinä saattaa olla ainoastaan mikroskoopilla havaittava verivirtsaisuus tai runsas valkuaisvirtsaisuus.
The present study concerned two primary forms of glomerulonephritis, IgA nephropathy (IgAN) and IgM nephropathy (IgMN).
Väitöskirjatyö käsittelee kahden munuaiskerästulehduksen, IgA-nefropatian (IgAN) ja IgM-nefropatian (IgMN) taudinkuvaa ja ennustetta.
Patients with marked renal insufficiency have a clearly elevated risk of vascular diseases (VDs).
Vaikea-asteista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla on selvästi suurentunut riski sairastua sydän- ja verisuonitauteihin.
Further studies are needed to evaluate the effect of uric acid-lowering therapy on the prognosis of IgAN.
Lisätutkimuksia tarvitaan vielä selvittämään virtsahappopitoisuutta alentavien lääkeaineiden vaikutusta IgAN-potilaiden selviytymiseen.
Male gender, hypertension, renal insufficiency, smoking and high serum triglyceride concentration were independently associated with some manifestation of VDs.
Miessukupuoli, korkea verenpaine, munuaisten vajaatoiminta, tupakointi ja korkea seerumin triglyseridipitoisuus havaittiin olevan itsenäisiä verisuonitautien ilmaantumista lisääviä tekijöitä IgAN-potilailla.
Elevation of serum C3 correlated with clinical and histopathological factors in IgMN indicating severe renal disease.
Seerumin komplementti-3:n (C3) pitoisuus korreloitui vakavaa munuaistautia kuvaaviin kliinisiin ja histologisiin tekijöihin.
The present findings showed renal insufficiency to have developed in about one third and hypertension in half of IgMN patients.
Arviolta kolmasosalle IgMN-potilaista kehittyi munuaisten vajaatoiminta ja puolelle verenpainetauti seurannan aikana.
A traditional manifestation of IgAN is macroscopic hematuria associated with respiratory tract infection.
Perinteisesti IgAN ilmenee verivirtsaisuutena hengitystieinfektioon liittyen.
Also a level of serum triglycerides appeared to be associated with renal morphological changes.
Korkean seerumin triglyseridipitoisuuden havaittiin korreloivan munuaisten histologisiin muutoksiin.
Data on the control group were collected from the Health 2000 Survey organized by the National Public Health Institute of Finland.
Iän, sukupuolen ja asuinpaikan suhteen kaltaistettu verrokkiaineisto pohjautui Terveys 2000-tutkimuksen aineistoon.
Of renal histopathological changes, serum uric acid correlated most strongly with tubulointerstitial changes and blood pressure with vascular changes in IgAN.
Munuaisten kudosvaurioista seerumin virtsahappopitoisuus oli vahvimmin yhteydessä soluvälikudoksen muutoksiin IgAN:ssa.
It appears that minor renal dysfunction also affects metabolic changes which may constitute a risk of develop VDs.
Näyttäisi siltä, että myös lievä munuaistentoimintahäiriö vaikuttaa kyseisten tautien ilmaantuvuuteen.
The incidence of terminal renal insufficiency in IgAN or IgMN cannot be strictly determined due to variation in patient populations in different studies.
Loppuvaiheen munuaisten vajaatoiminnan ilmaantuvuutta IgAN:ssa ja IgMN:ssa on näin ollen vaikea tarkasti arvioida.
Inflammation of tubulointerstitial tissue clearly carries a poor prognosis in IgAN.
Metaboliseen oireyhtymään liittyvät tekijät ovat vahvasti vaikuttamassa IgAN:n ennusteeseen.
Previous studies have shed little light on risk factors in IgMN.
Toisin kuin IgMN:ssa, IgAN:n riskitekijöistä tiedetään jo paljon.
Tubulointerstitial inflammation, especially CD3+ T-lymphocyte infiltrations and IL-1β expression, constitutes a poor prognosis in IgAN.
T-solukertymät ja interleukiini-1β:n ilmentyminen munuaisissa ennustivat vahvasti munuaistoiminnan heikentymistä.
The etiology and pathogenesis of both diseases are still unresolved.
Virtsahapon merkitys taudin synnyssä on selvittämättä.
Recently new risk factors have been reported, for example hyperurichemia, obesity and hyperlipidemia, their role in the pathogenesis of renal damage remaining however obscure.
Tutkimuksessa selviteltiin immunologisten tekijöiden, kuten immunoglobuliini- ja komplementtitasojen sekä munuaiskudoksen tulehdussolujen ja välittäjäaineiden merkitystä kyseisissä taudeissa.
In future evaluation the level of intrarenal inflammation may direct prevailing therapy practices.
Nämä löydökset voivat vaikuttaa potilasvalintaan tulehdusta hillitsevää lääkehoitoa ajatellen.
In conclusion, all significant clinical risk factors for the progression of IgAN correlated with morphological changes in renal tissue.
Muut merkittävät IgAN:n etenemistä ennustavat tekijät tässä tutkimuksessa liittyivät munuaistiehyiden ja soluvälikudoksen tulehdusreaktioon.
Almost all IgAN patients were adults, whereas about one third of the original IgMN population was children.
Koko aineistossa on selvästi enemmän miehiä, mutta IgMN-potilaista, joilla on ainoastaan verivirtsaisuus sairautensa ilmentymänä, suurin osa on naisia.
Some IgMN patients develop FSGS, which is closely associated with ESRD.
Osalle potilaista kehittyy fokaalinen segmentaalinen glomeruloskleroosi, mikä usein johtaa loppuvaiheen munuaisten vajaatoimintaan.
Clinical data, such as biochemical parameters, blood pressure measurements and data on VDs were collected.
Muut tiedot kerättiin potilasasiakirjoista sekä osittain kontrollikäyntien yhteydessä.
Serum C3 was associated with progressive renal disease in IgMN patients.
IgMN-potilailla, joilla ei ollut nefroottista oireyhtymää, kohonnut seerumin C3-pitoisuus havaittiin olevan itsenäinen etenevän taudin ennustetekijä.
However, it is not clear whether patients with some renal disease without renal insufficiency as evaluated by traditional methods carry a higher risk of VDs compared to the general population.
Epäselvään on, vaikuttaako munuaistauti itsessään sydän- ja verisuonitautien ilmaantuvuuteen ilman havaittua munuaisten vajaatoimintaa.
An assessment of the prevalence and risk factors of VDs in IgAN was one of the main aims.
Tutkimus antoi tietoa sydän- ja verisuonitautien esiintyvyydestä ja riskitekijöistä IgAN-potilailla.
Progressive renal disease is associated with the development of VDs in IgAN, renal vascular changes signify an elevated risk of VDs in this form of the disease.
Munuaisten verisuonimuutokset merkitsevät lisääntynyttä verisuonitautiriskiä.
The significance of intrarenal inflammatory cell infiltrations in the natural course of IgAN was established.
Yllämainituista munuaismuutoksista poiketen aktiivisen tulehdusreaktion merkityksestä IgAN:n taudinkulussa tiedetään varsin vähän.
Of these, serum uric acid correlated most strongly with tubulointerstitial changes, which has been proved to be the most potent histopathological risk factor for progression.
Erityisesti käsiteltiin seerumin virtsahappopitoisuuden vaikutusta munuaisten kudosvaurioiden esiintyvyyteen.
Although the emptying of solids from the pouch is reduced compared with the normal stomach and the Roux-en-Y reconstruction, the transit of liquids in the gastrointestinal canal is normal and the pouch does not seem to increase bacterial overgrowth of the upper intestine.
Vaikka keinomahalaukku hidastaa ruuan kulkua ja vähentää leikkauksenjälkeisiä oireita, se ei lisää bakteeriliikakasvua.
During a two-year follow-up dumping and early satiety were diminished in the pouch group compared with Roux-en-Y. One patient was reoperated early in the series on account of relative obstruction in the distal part of the pouch.
Ensimmäisten kahden vuoden seurannan aikana pussiryhmän potilailla esiintyi merkittävästi vähemmän varhaista täyttymis- ja dumping-oiretta kuin kontrolliryhmässä.
Almost all gastrectomised patients suffer somewhat from fullness, upper abdominal pain and early satiety after meals.
Mahalaukun täydellinen poisto eli totaaligastrektomia aiheuttaa yleensä ruokailun jälkeisiä oireita, kuten varhaista täyttymistä ja niin kutsuttua dumpingia (heikotus, hikoilu,sydämentykytys).
However, patients appeared to have no symptoms related to this and only one bezoar was found five years after pouch reconstruction.
Tämä ei kuitenkaan aiheuttanut ruokasulan poikkeavaa kerääntymistä keinomahalaukkuun eli niin sanottua betsoaarin muodostusta; ainoastaan yhdellä potilaalla tällainen ruokakertymä todettiin 5 vuoden kuluttua leikkauksesta ja ruokamassa voitiin hajottaa tähystimen avulla ja potilas tuli oireettomaksi.
After the randomised study the anastomotic operative technique was modified.
Keinomahalaukkuun ei kehittynyt vuosienkaan seurannan aikana limakalvon tulehdusmuutoksia.
The aims of the present study were to evaluate the operative mortality and morbidity associated with pouch reconstruction, to investigate the possible advantages of the pouch reconstruction, to assess the physiology of the upper intestine after this procedure, and to evaluate the long-term consequences of jejunal pouch reconstruction after total gastrectomy.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin sitä, voidaanko mahan poiston jälkeisiä oireita vähentää ja ravitsemustilaa parantaa rakentamalla poistetun mahalaukun tilalle ohutsuolesta keinomahalaukku ja liittyykö keinomahalaukkuleikkaukseen välittömiä tai pitkäaikaisia haittavaikutuksia.
In conclusion, the findings of this study show that jejunal pouch reconstruction offers cancer patients an acceptable reconstructional method after total gastrectomy.
Näiden tutkimustulosten valmistuttua Tampereen yliopistosairaalassa ja Kanta-Hämeen keskussairaassa keinomahalaukkuleikkaus on ollut yleisessä käytössä.
It emerged that emptying of both pouch and Roux-en-Y limb is decreased compared with normal the gastric emptying rate.
Ruokatorven ja ohutsuolen välisen sauman pettäminen oli pussiryhmässä yleisempää kuin vertailuryhmässä.
The advantages of the pouch reconstruction compared with simple Roux-en-Y are the following: diminishing of postoperative symptoms, improvement in eating capacity by one meal with fewer meals/day needed, decreased postoperative weight loss and possibly better postoperative nutrition.
Potilaita seurattiin 8 vuoden ajan leikkauksen jälkeen ja suoritettiin vertailua ryhmien välillä: leikkauskomplikaatiot rekisteröitiin, selvitettiin syömiskykyä, ravitsemustilaa, painonkehitystä, oireita ja mahasuolikanavan toimintaa useilla eri menetelmillä.
Dumping and early satiety were diminished, and eating capacity improved in the pouch group at the three-year follow-up.
Pussiryhmässä painon aleneminen oli vähäisempää kolmen vuoden kuluttua leikkauksesta.
In addition, weight loss was smaller and the patients ate fewer meals per day in this group.
Useimpien potilaiden paino laskee ja heillä esiintyy erilaisia puutostiloja.
Dilatation for anastomotic stricture was used postoperatively in six patients, 3 after jejunal pouch reconstruction and 3 after simple Roux-en-Y. Bacterial overgrowth of the Roux-en-Y limb or the pouch was investigated by glucose breath test; 91% of the pouch patients and 86% of the Roux-en-Y appeared to have bacterial overgrowth in the upper intestine (NS).
Vuosina 1988-92 ne Tampereen yliopistosairaalan mahasyöpäpotilaat, joiden ennuste arvioitiin hyväksi satunnaistettiin keinomahalaukkuleikkausryhmään (pussiryhmä, 26 potilasta) tai perinteiseen leikkausryhmään (kontrolliryhmä, 23 potilasta).
The emptying rate in the pouch was significantly slower than that in the Roux-en-Y limb.
Keinomahalaukun tyhjeneminen kiinteän ruuan suhteen oli hitaampaa pussipotilailla kuin kontrollipotilailla.
Operative 30-day mortality was zero in both groups, hospital stay was increased in the pouch group due to increased postoperative complications, predominately caused by the increased anastomotic leakage rate in the pouch group.
Mahalaukun poiston jälkeen myös suolahapon eritys puuttuu ja tutkimuksessa todettiinkin runsas bakteerien liikakasvu yläruuansulatuskanavan alueella molemmissa tutkimusryhmissä.
None of the patients suffered from endoscopic oesophagitis.
Potilailla ei esiintynyt ruokatorvitulehdusta.
Special attention should be paid to the surgical technique in performing the pouch-oesophageal anastomosis.
Muualla Suomessa kirurgien kokemukset keinomahalaukun käytöstä ovat toistaiseksi vähäiset.
In order to evaluate the long-term consequences of a pouch reconstruction, 34 patients without recurrence were evaluated three years after total gastrectomy and 21 patients eight years postoperatively.
Mahasyöpä johtaa useimmiten kuolemaan ja vain noin 20 % potilaista on elossa 5 vuoden kuluttua taudin toteamisesta.
Neither reconstruction offers any solution to the loss of the reservoir function of the resected stomach.
Ohutsuolesta rakennettu keinomahalaukku vähentää potilaiden kokemia leikkauksenjälkeisiä oireita ja parantaa ravitsemustilaa mahalaukun poiston jälkeen.
The basic contributions of my study are, first, a scientifically argued description of a mentoring setting in which the premises of the traditional didactic triangle are not valid and, second, a theoretical analysis of the mentoring discussion which is based on a holistic conception of man and on positioning.
Keskeisiä tuloksia ovat tutkimuksella perusteltu kuvaus didaktiselle ajattelulle epätavanomaisen ohjausasetelman toimivuudesta ja koko tutkimusprosessin perusteella kehitetty teoreettinen uudelleenjäsennys ohjauskeskustelulle.
The positioning method was especially developed for this study.
Tällainen uusi näkökulma onkin vaihtoehto ohjauskeskustelun kehittämisessä.
Mentoring discussion as Spielraum: disparate expertise in mentoring the prospective teacher in vocational teacher education The purpose of my study is to inquire into a mentoring setting in which the premises of the didactic triangle are not valid, and which has not been theoretically justified in the literature concerning vocational teacher education.
Tässä tutkimuksessa etsitään perusteluja ohjauskeskustelun toisenlaiselle ymmärtämiselle uudesta ohjausasetelmasta, jossa ohjaavan opettajan toiminta ei perustu oppiaineen tai -sisällön asiantuntemukseen.
The mentoring discussion can thus be understood as a situational and collaborative Spielraum where a narrative on being a teacher is produced.
Ohjauskeskustelu voidaan ymmärtää moniulotteiseksi ja monikerroksiseksi pelitilaksi, jossa on samanaikaisesti läsnä yksilöllinen, yhteistoiminnallinen ja kulttuurinen näkökulma.
Mentoring discussion based on disparate expertise (MDDE) is a mentoring setting in which the prospective teacher and the mentoring teacher have different professional and educational backgrounds and fields of teaching.
Ammatillisen opettajankoulutuksen perinteeseen kuuluu, että opetusharjoittelujaksoa ohjaavalla opettajalla on asiantuntemusta ja opettajakokemusta juuri siltä koulutus-, ammatti- tai opetusalalta, jonka opettajaksi opettajaopiskelija on kouluttautumassa.
This new theoretical analysis can be applied besides vocational teacher education in many fields of education, teaching and training.
Siinä nostetaan esille ammatillisen opettajuuden, opettajankoulutuksen ja ohjaamisen peruskysymyksiä ja myös haastetaan kysymään ammatillisen koulutuksen ja opettajuuden suuntaa.
I will describe and analyze how MDDE emerges in the narratives of mentoring teachers.
Tutkimuksessa etsitään uusia lähestymistapoja ja näkökulmia ammatillisen opettajaopiskelijan ohjaamiseen opetusharjoittelussa käytävissä ohjauskeskusteluissa.
The empirical data comprise the narratives of five experienced mentoring teachers relating their experiences and thoughts concerning MDDE.
Ohjaava opettaja toimii eräänlaisella rajapinnalla, jossa opettajaopiskelijan omat odotukset ja oletukset ammatillisena opettajana toimimisesta ja kulttuuriset mallit ammatillisesta opettajuudesta kohtaavat.
The results of my study indicate that by positioning oneself and the other in relation to each other and to the world different kinds of spaces (Spielraum) will ensue construing different kinds of mentoring and vocational teachership.
Tutkimuksen tuloksia voidaan soveltaa ammatillisen opettajankoulutuksen lisäksi monilla opetuksen, kasvatuksen, koulutuksen ja ohjaamisen kentillä ja myös kaikessa sellaisessa toiminnassa, jossa yhdessä tutkitaan todellisuutta tai jotakin sen osaa, omaa elämäntilannetta tai erilaisia tulevaisuuden vaihtoehtoja.
This study is a qualitative case-study based on the basic assumptions of phenomenology, hermeneutics and constructionism.
Perustaa ja perusteluja dialogille kannattaa siis etsiä pikemminkin ohjauskeskustelussa yhteisesti tuotetuista tiloista, kuin osapuolten ominaisuuksista, asenteista tai motiiveista.
The research was conducted as a qualitative case study and the main data collection method was observation.
Tutkimus toteutettiin laadullisena tapaustutkimuksena ja pääasiallinen datankeruumenetelmä oli havainnointi.
The project plans were formed by discussing in small groups.
Projektisuunnitelmat muodostettiin pienryhmissä keskustellen.
Cities can be developed by means of urban development projects (UDPs).
Kaupunkeja voidaan kehittää kaupunkikehittämisprojektien (urban development projects, UDPs) avulla.
Another finding was that the end-users of the projects – in this case children and the youth – are not necessarily participating widely in the project design.
Toinen löydös oli, että projektien loppukäyttäjät, tässä tapauksessa lapset ja nuoret, eivät välttämättä osallistu laajalti projektien suunnitteluun.
Even though the citizens are the central actors in participatory budgeting, the process is largely dependent on the city.
Vaikka kansalaiset ovat keskeisiä toimijoita osallistuvassa budjetoinnissa, prosessi on laajalti riippuvainen kaupungista.
Thus, the city should emphasize the openness of the process, but also market it actively to increase the awareness of this participation method among the public.
Siksi kaupungin pitäisi painottaa prosessin avoimuutta, mutta myös markkinoida sitä aktiivisesti kasvattaakseen kansalaisten tietoisuutta tästä osallistumismenetelmästä.
The researchers observed five project design workshops, which were part of the participatory budgeting process organized by the city of Tampere.
Tutkijat havainnoivat viittä projektisuunnittelutyöpajaa, jotka olivat osa Tampereen kaupungin järjestämää osallistuvan budjetoinnin prosessia.
More than 100 citizens participated in the workshops and they formed 120 project plans from 227 initial project ideas together with the city representatives.
Yli sata kansalaista osallistui työpajoihin, ja he muodostivat 120 projektisuunnitelmaa 227:stä projekti-ideasta yhdessä kaupungin edustajien kanssa.
At the beginning of the process, citizens submitted 379 initial project ideas that were screened by the city representatives.
Prosessin aluksi kansalaiset lähettivät 379 projekti-ideaa, jotka kaupungin edustajat tarkastivat.
The results of the study indicate that during the project design workshops in participatory budgeting, three different communication modes (one-way, two-way, and deliberative communication) appear.
Tutkimuksen tulokset osoittavat, että osallistuvan budjetoinnin projektisuunnittelutyöpajoissa esiintyy kolmea eri kommunikaation tapaa (yksisuuntainen, kaksisuuntainen ja keskusteleva kommunikaatio).
The citizens and the city representatives design the projects together and have different roles during the workshop.
Kansalaiset ja kaupungin edustajat suunnittelevat projekteja yhdessä ja heillä on erilaisia rooleja työpajan aikana.
This set even more weight on the city and other participants of the workshops because they should form valuable projects from the perspective of end-users.
Tämä lisää entisestään kaupungin ja muiden työpajoihin osallistujien painoarvoa, koska heidän pitäisi muodostaa loppukäyttäjille arvokkaita projekteja.
The emphasis is on public participation methods that empower the public, i.e. place the final decision-making power in their hands.
Painotus on kansalaisosallistumismenetelmissä, jotka valtuuttavat (empower) kansalaisia eli antavat päätöksentekovallan heidän käsiinsä.
To guide the research, two research questions were formulated: 1) How can citizens participate in decision-making about project design in urban development projects?
Tutkimusta ohjaamaan muodostettiin kaksi tutkimuskysymystä: 1) Miten kansalaiset voivat osallistua projektien päätöksentekoon koskien projektien suunnittelua kaupunkikehittämisprojekteissa?
and 2) How do citizens and city representatives co-create projects in participatory budgeting workshops?
ja 2) Miten kansalaiset ja kaupungin edustajat yhteiskehittelevät projekteja osallistuvan budjetoinnin työpajoissa?
227 ideas passed the screening done according to the pre-defined criteria, and those ideas were developed further in seven project design workshops.
227 ideaa läpäisi ennalta määrätyn kriteeristön mukaan tehdyn ennakkotarkastuksen, minkä jälkeen näitä ideoita kehitettiin eteenpäin seitsemässä projektisuunnittelutyöpajassa.
In UDPs, citizens are focal stakeholders and the projects should generate value for them.
Kaupunkikehittämisprojekteissa kansalaiset ovat keskeinen sidosryhmä ja projektienpitäisi tuottaa arvoa heille.
Instead of being only passive receivers of the UDPs’ outcome – which often may be the case – or participating for example by filing appeals against the projects, the public can actively participate in projects’ decision-making concerning the project design with a motivation to form more valuable projects.
Sen sijaan että kansalaiset olisivat passiivisia kaupunkikehittämisprojektien tuotosten vastaanottajia – mikä usein voi olla tilanne – tai että he jättäisivät valituksia projekteista, kansalaiset voivat aktiivisesti osallistua projektien päätöksentekoon koskien projektien suunnittelua motivaationaan muodostaa arvokkaampia projekteja.
They are implemented to improve residential environment and furthermore the well-being of citizens i.e. the public.
Projektien tarkoituksena on parantaa asuinympäristöä ja edelleen kansalaisten hyvinvointia.
Participation can be done via different public participation methods, such as participatory budgeting, and it may enhance the co-creation of projects between the citizens and the city, and increase the value of UDPs from the perspective of the citizens.
Osallistuminen voidaan toteuttaa erilaisten kansalaisosallistumismenetelmien, kuten osallistuvan budjetoinnin avulla, ja osallistuminen voi lisätä projektien yhteiskehittelyä (co-creation) kansalaisten ja kaupungin välillä ja kasvattaa kaupunkikehitysprojektien arvoa kansalaisten näkökulmasta.
The city employees facilitating the project design workshops need to adopt several, sometimes overlapping roles to guide the project design.
Projektisuunnittelutyöpajoja fasilitoivien kaupungin edustajien täytyy omaksua useita, joskus päällekkäisiä rooleja ohjatakseen projektisuunnittelua.
The objective of this thesis is to gain knowledge on how citizens can participate in decisionmaking concerning project design in UDPs, and on how citizens co-create projects together with the city in this kind of situation.
Tämän diplomityön tavoitteena on lisätä tietoa siitä, miten kansalaiset voivat osallistua päätöksentekoon koskien kaupunkikehitysprojektien suunnittelua, ja edelleen, miten kansalaiset yhteiskehittelevät projekteja yhdessä kaupungin edustajien kanssa tällaisessa tilanteessa.
A promising method of this kind is participatory budgeting, and the empirical part of the study focuses on this method by studying the co-creation of UPDs in project design workshops organized in participatory budgeting.
Lupaava menetelmä on osallistuva budjetointi, johon työn empiirinen osa keskittyy tutkimalla kaupunkikehitysprojektien yhteiskehittelyä projektisuunnittelutyöpajoissa, jotka järjestettiin osana osallistuvaa budjetointia.
Deliberative communication enhances the project design and fosters the project co-creation because several participants are actively developing the projects.
Keskusteleva kommunikaatio parantaa projektisuunnittelua ja edistää projektien yhteiskehittelyä, koska tällöin useat henkilöt osallistuvat projektien kehitykseen.
War and the economy need a different organization.
Sota ja talous tarvitsevat erilaiset organisaatiot.
But Finland has always been a country of several political and economic groups too.
Suomi on kuitenkin aina ollut lukuisten poliittisten ja taloudellisten ryhmien maa.