natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since Russian news aggregators include information which is not different from TV news, this synchronization verifies the credibility of TV news.
Koska venäläisten uutisaggregaattien tarjoama informaatio ei eroa TV-uutisten tarjonnasta, vahvistavat ne TV-uutisten uskottavuutta televisionkatsojien silmissä muodostaen omanlaisensa informaatiokuplan.
Scholars assume that in dealing with the news and political information, TV viewers rely on a wide variety of heuristics which are drawn from both daily life and the political environment.
Aiempi tutkimus olettaa, että käsitellessään uutisia ja poliittista informaatiota TV:n katsojat tukeutuvat laajaan valikoimaan heuristisia malleja eli informaation prosessointia nopeuttavia mentaalisia strategioita, jotka voivat liittyä niin arkielämään kuin myös ympäröivään poliittiseen todellisuuteen.
First, this study contributes to the literature on news processing under electoral authoritarian regimes.
Työni edistää ensinnäkin uutisten vastaanottoa autoritaarisissa yhteiskunnissa käsittelevää tutkimuskirjallisuutta.
I find that a minority of focus group participants are politically engaged and rely on consistent political schemas to make sense of the news and demonstrate signs of consistency bias.
Tutkimuksessani vähemmistö fokusryhmiin osallistuneista henkilöistä on poliittisesti tiedostavia, ja he turvautuvat yhdenmukaisiin poliittisiin skeemoihin tulkitessaan TV-uutisten sisältöä ja näin ollen antavat merkkejä nk. yhdenmukaisuuden periaatteesta (consistency bias) eli taipumuksesta tulkita informaatiota omien uskomusten mukaisesti.
It is based on focus groups with TV viewers and borrows the conceptual apparatus of political communication, psychology, and political science to analyze three separate domains of news processing under an electoral authoritarian regime: the formation of political opinions based on television news, the use of heuristics to evaluate the credibility of TV news, and the use of a range of information sources, both offline and online, in a high-choice media environment.
Analyysini keskittyy kolmeen erilliseen vastaanoton alueeseen, jotka ovat 1) poliittisen mielipiteen muodostuminen TV-uutisten pohjalta, 2) heuristiset mallit TV-uutisten uskottavuuden arvioinnissa ja 3) eri tietolähteiden käyttö, käsittäen sekä internetin että perinteisen median, mediaympäristössä, jota määrittää valittavissa olevien uutislähteiden suuri määrä.
Second, this study contributes to a better understanding of the functioning of low-information rationality under an electoral authoritarian regime.
Toiseksi tutkimukseni lisää ymmärrystä siitä, kuinka matalan informaation rationaliteetti (low-information rationality), eli taipumus prosessoida tietoa oikopolkujen ja yksinkertaistusten kautta, toimii autoritaarisessa järjestelmässä.
Imposed in top-down fashion by the state, this filter bubble effect is used to reinforce the messages of the state-controlled television rather than citizens’ individual preferences under an electoral authoritarian regime.
Koska tämä informaatiokuplaefekti toimii valtion säätelemänä ja ylhäältä annettuna suhteessa mediankuluttajiin, on sen tarkoitus vahvistaa ja uusintaa valtion kontrolloiman television välittämiä viestejä kansalaisten omien mieltymysten sijaan.
Based on the existing literature, this study relies on the premise that citizens under authoritarian regimes lack incentives, cognitive tools, and opportunities to substantively process news and investigates how these three features are reflected in the political psychology and news processing of TV viewers.
Aiempaan tutkimukseen perustuen työn lähtöolettama on, että autoritäärinen poliittinen järjestelmä ei tarjoa kansalaisille kannustimia, mahdollisuuksia tai tue heidän kognitiivisia kykyjään prosessoida uutisia kriittisesti.
They rely on the ideas which are more accessible in memory, contain both criticism and approval of state policies, and support the authoritarian equilibrium by being unable to articulate consistent opinions.
Heidän kykenemättömyytensä artikuloida johdonmukaisia mielipiteitä ylläpitää autoritaarista järjestelmää.
The experiments showed that the best g-factor was achieved with 33×74 nm sized AuNRs with an angle of approximately 55° and an interparticle distance of 24nm.
Tuloksista ilmeni, että korkein anisotropiatekijä saavutettiin 33×74 nm kokoisilla kultasauvoilla, joiden välissä oli noin 55° kulma ja 24nm välinen etäisyys.
This difference in the absorption called circular dichroism (CD) and closely related anisotropy factor (g-factor), which is the CD spectrum normalized with the overall absorption, describe the optical activity of the chiral assemblies.
Näiden absorbaatioiden erotus, nimeltään sirkulaarinen dikroismi (CD) ja vahvasti siihen liittyvä anisotropiatekijä, eli CD spektri normalisoituna kokonaisabsorbaatiolla, ovat arvoja, joita käytetään tutkimaan ja vertailemaan eri kiraalisten muodostelmien optista aktiivisuutta.
The properties studied were silver as a coating material of the AuNRs, the dimensions of the AuNRs, angle between the long axes of the AuNRs and the interparticle distance.
Tutkittuja ominaisuuksia olivat hopeapäällyste kultapartikkelien päällä, kultapartikkelien koko, niiden välinen kulma sekä etäisyys.
The aim of this thesis was to study and optimize the different structural parameters affecting the g-factor of a chiral gold nanorod (AuNR) dimer to reach the highest possible value.
Tämän tutkielman tarkoituksena oli tutkia ja optimoida kahdesta nanoskaalan kultananosauvasta koostuvan muodostelman rakenteellisia ominaisuuksia suurimman anisotropiatekijän saavuttamiseksi.
Chiral assemblies of metal nanoparticles absorb and/or scatter left and right handed circularly polarized light with different intensities usually from the visible light spectral region.
Kiraaliset metalliset muutaman kymmenen nanometrin kokoluokan partikkelit absorboivat vasenja oikeakätistä ympyräpolarisoitua valoa eri määrän tavanomaisesti näkyvän valon aallonpituuksilta.
The dimensions comparison was studied with different sized AuNRs, the angle was controlled by changing the DNA strands working as a bridge between the two bundles in the DNA origami and the distance between the AuNRs was controlled by the length of the thiol treated DNA strands used for the AuNR binding to the origami.
Sauvojen välistä kulmaa kontrolloitiin erilaisilla DNA juosteista rakennetuilla silloilla DNA origamin kahvojen välissä ja sauvojen välistä etäisyyttä säädettiin tioli-muokattujen DNA juosteiden avulla, jolla kultasauvat kiinnittyvät DNA origamirakenteeseen.
The structure consisted of two AuNRs bound together with a DNA origami in a crossed fingers conformation.
Geometria koostui kahdesta kultasauvasta, jotka oli yhdistetty DNA juosteista taiteltuun kolmiulotteiseen DNA origami rakenteella ristin muotoiseen kiraaliseen rakennelmaan.
This is a highest g-factor recorded in a AuNR dimer structure up to date and thus the assembly could be of great use in the chiral sensing field in the future.
Tulevaisuudessa tämän kaltaista kultananosauvamuodostelmaa voisi hyödyntää kiraalisissa ilmaisimissa.
Reconfigurable chiral plasmonic nanostructures with giant optical activity
Pienet muutoksen muodostelman geometriassa vaikuttivat sen optiseen aktiivisuuteen huomattavasti.
In the Arctic diving occurs in cold water throughout the year.
Arktiset vedet ovat kylmiä riippumatta vuodenajasta.
Argon is a widely-used passive method to reduce heat loss in cold water diving.
Tulokset osoittavat, että argon on ilmaa parempi lämmöneristyskaasu kuivapukusukeltamisessa erittäin kylmissä arktisissa olosuhteissa.
To avoid concurrent sympathetic (SNS) and PNS activity at the beginning of dives, which in turn could increase the risk of malign arrhythmia, we suggest a short adaptation phase before physical activity.
Sukelluksen alun samanaisen voimakkaan sympaattisen ja parasympaattisen aktivaation välttämiseksi lyhyt totuttautumisvaihe ennen fyysistä rasitusta olisi suositeltava.
After this PNS activity decreased: the measure from 0 to 5 min to the measure at 5 to 10 min had a significant decrease of 12.92 ms (SE = 6.09, p = 0.04).
Aluksi parasympaattinen aktiivisuus lisääntyi 14.67 ms (p = 0.02) minkä jälkeen parasympaattinen aktiviteetti vähentyi merkittävästi 12.92 ms (p = 0.04).
During argon dives the reduction was significantly smaller compared to the air dives (difference between groups = 2.26°C, SE = 0.358, P<0.001).
Vertasimme ilmaa ja argonia kuivapuvun lämmönerityskaasuina osoitimme, että kahdeksasta mitatusta iholämpötilasta laskettu ihon keskilämpötila laski merkittävästi sukelluksen aikana kummassakin ryhmässä, mutta merkitsevästi enemmän ilmaa käyttävässä ryhmässä (ero ryhmien välillä = 2.26°C, P < 0.001).
The remaining measures showed an increase in PNS activity over time: the measure from 5 to 10 min until the measure at 75 to 80 min (n = 7), showed a significant increase of 97.86 ms (SE = 2.28, p < 0.001).
Tämän jälkeen seuraavat mittaukset osoittivat parasympaattisen aktiviteetin lisääntyvät loppusukellusten ajan 97.86 ms (p < 0.001).
The number of diagnosed DCI cases in Finland has been quite constant over the last 20 years (1999 to 2018), estimated from a mean incidence of 29 primary decompression treatments annually.
Hoitojen perusteella tekniikkasukellus vaikuttaisi merkittävästi lisääntyneen viimeisen 20 vuoden aikana.
It also impairs physical and cognitive performance, which in turn may jeopardize diving safety, and is one of the major risk factors for decompression illness (DCI).
Kylmä ei ole sukeltajille vain epämukavuustekijä vaan se huonontaa fyysistä ja kognitiivista toimintakykyä ja lisää riskiä sukeltajantaudille.
The mean annual number of treated DCI cases in Finland was 29 (range 16– 38).
Sukeltajantaudin takia hoitoon hakeutuneiden vuotuinen määrä oli keskimäärin 29 henkilöä.
Due to different soil physico-chemical properties and climates, fertilizers should be chosen carefully for the best outcome.
Erilaisista maaperän fysikaalis-kemiallisista ominaisuuksista ja ilmastosta johtuen lannoitteet tulisi valita huolellisesti parhaan lopputuloksen saavuttamiseksi.
Remediation strategies are often initially validated in the laboratory, which can still fail in the field tests or application usually due to soil heterogeneity that exists even within millimeters.
Korjausstrategiat validoidaan usein aluksi laboratoriossa, mikä voi silti epäonnistua kenttäkokeissa tai sovelluksissa, yleensä maaperän heterogeenisyyden vuoksi, joka esiintyy jopa millimetrien sisällä.
A false conclusion may result from an improper experimental design in the laboratory, such as insufficient true replication (pseudoreplication) that fails to represent the sampling site, and composite sampling or randomized complete block design (RCBD) that only presents the average performance of the sampling site and can result in false positive or negative results for the component samples.
Väärät johtopäätökset voivat johtua virheellisestä kokeellisesta suunnittelusta laboratoriossa, kuten riittämätön todellisten toistojen määrä (näennäisreplikaatio), joka ei luotettavasti edusta näytteenottopaikkaa, ja komposiittinäytteenotto tai satunnaistettu täydellinen lohkosuunnittelu (RCBD), joka esittää vain näytteenoton keskimääräisen suorituskyvyn ja voi johtaa komponenttinäytteiden joukossa vääriin positiivisiin tai negatiivisiin tuloksiin.
However, field and full-scale applications of electrokinetic remediation in the removal of soil heavy metals are rare.
Elektrokineettisen korjaamisen täysimittaiset sovellukset maaperän raskasmetallien poistossa ovat kuitenkin harvinaisia.
For the removal of heavy metals including cadmium (Cd) in the soil, electrokinetic remediation has been rapidly developed in the recent decades as a both remediation and metal resource recovery method.
Raskasmetallien poistamiseksi, mukaan lukien maaperän kadmiumin (Cd), elektrokineettistä korjaamista on kehitetty viime vuosikymmeninä nopeasti sekä kunnostamis- että metalliresurssien talteenottomenetelmänä.
This doctoral thesis presents three strategies in soil remediation, i.e. electrokinetic remediation of soil heavy metal Cd (paper I), biodegradation of soil gasoline aromatics stimulated by fertilization (paper II), and optimization of experimental design (paper III).
Tässä väitöskirjassa esitetään kolme strategiaa maaperän kunnostamiseksi, eli maaperän Cd: n elektrokineettinen kunnostaminen in situ (paperi I), maaperän bensiiniaromaattien poisto lannoituksella aikaansaadulla biostimulaatiolla (paperi II) ja kokeellisen suunnittelun optimointi (paperi III).
As for organic pollutants including petroleum hydrocarbons, biostimulation with fertilization has been widely done and highly appreciated over physical and chemical methods ecologically and economically.
Orgaanisten epäpuhtauksien poistamiseen, mukaan lukien öljyhiilivedyt, biostimulaatio lannoituksella on tehty laajasti ja suositaan fysikaalisiin ja kemiallisiin menetelmiin verrattuna sekä ekologisista että taloudellisista syistä.
Although electrokinetic remediation of heavy metal Cd and biodegradation of gasoline aromatics stimulated by urea fertilization showed success in the cases studied herein, the success of these remediation strategies cannot be generalized to other soil pollution cases due to soil heterogeneity at least, according to the third study.
Vaikka Cd: n elektrokineettinen kunnostaminen ja urealannoittamisen stimuloima bensiiniaromaattisten aineiden biohajoaminen osoittivat toimivuutensa, näiden puhdistamisstrategioiden onnistumista ei voida yleistää muihin maaperän pilaantumistapauksiin ainakin maaperän heterogeenisyyden vuoksi, minkä kolmas tutkimus osoittaa.
The results suggest that ecologically independent replication be adopted in the between-plot comparison and that parallel experiments and statistical analysis with within-plot replication for each replicate plot be performed to guide a more successful practical application of remediation strategies.
Tulosten perusteella ehdotan, että käytetään ekologisesti riippumattomia replikaatioita koealojen välisessä vertailussa ja, että suoritetaan rinnakkaiskokeita, joissa jokaisesta koealasta analysoidaan useampia sisäisiä toistoja.
A great number of studies have developed strategies for pollutant remediation.
Tätä noudattaen etenemme kohti toimivia ratkaisuja ja menestyksekkäämpiä kunnostuskäytänteitä.
The Territorial agenda of the EU: what, who, why and how?
Euroopan unionin alueellinen agenda: mitä, kuka, miksi ja miten?
Social and economic inequalities are growing in Europe in local, regional and national scales while they are decreasing between member states of the European union (EU).
Sosiaalinen ja taloudellinen eriarvoisuus kasvavat Euroopassa paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla samaan aikaan, kun erot ovat pienentyneet Euroopan unionin (EU) jäsenmaiden välillä.
Overall, the agenda is perceived as a useful guideline with lot of potential for achieving territorial cohesion in Europe.
Kaiken kaikkiaan agenda koetaan hyödyllisenä ohjenuorana, jossa on paljon potentiaalia alueellisen koheesion saavuttamiseksi.
The survey is composed by quantitative and qualitative questions which are analysed by mixed methods.
Kysely koostui kvantitatiivisista ja kvalitatiivisista kysymyksistä, joita analysoitiin monimenetelmätutkimuksen keinoin.
Processes of Europeanisation and soft practices such as sharing good practice, policy harmonisation, coordination and cooperation are main means to achieve territorial cohesion.
Europeanisaatioprosessit ja pehmeät työkalut, kuten hyvien käytäntöjen jakaminen, politiikkojen harmonisointi, koordinointi ja yhteistyö, ovat keinoja, joilla alueellinen koheesio voidaan saavuttaa.
However, studies show that results of this non-binding and open-method-of-coordination based policy have been relatively modest despite its usefulness and ambitious policy objectives of reducing inequalities and increasing overall competitiveness of Europe.
Tutkimukset kuitenkin osoittavat, että tämän poliittisesti sitomattoman ja avoimeen koordinaatiomenetelmään perustuvan politiikan tulokset ovat olleet heikot, huolimatta sen hyödyllisyydestä ja kunnianhimoisista tavoitteista vähentää eriarvoisuutta ja nostaa EU:n yleistä kilpailukykyä.
Inequalities are visible in geographical space, which can be one factor explaining these differences between places and people.
Eriarvoisuus on nähtävissä maantieteellisessä tilassa, joka voi olla myös yksi selittävä tekijä eriarvoisuudelle alueiden ja ihmisten välillä.
These issues are addressed by the EU’s territorial cohesion policy.
EU pyrkii vastaamaan näihin ongelmiin alueellisen koheesion politiikalla.
In addition, the study outlines some policy recommendations to improve the agenda and implementation.
Lisäksi tutkielmassa tehdään joitakin politiikkasuosituksia, joilla voitaisiin parantaa agendan sisältöä ja toimeenpanoa.
However, some of the stakeholders acknowledge well weaknesses of the agenda and are more realistic about its role, effectiveness, impacts and utility.
Kuitenkin jotkut sidosryhmäläiset tiedostavat hyvin agendan heikkoudet ja ovat kriittisimpiä sen roolista, vaikuttavuudesta, vaikutuksista ja käytettävyydestä.
Spatial disparities and growing inequalities are source of political and social tensions, which can be menace for European countries as well for the EU’s legitimacy.
Alueelliset erot ja kasvava eriarvoisuus ovat potentiaalisia riskitekijöitä, jotka synnyttävät yhteiskunnallisia ja poliittisia jännitteitä, mikä saattaa uhata niin Euroopan valtioiden vakautta kuin myös EU:n legitimiteettiä.
Moreover, elusiveness and many meanings of the concept have been seen as the central challenges of the agenda.
Lisäksi termin epämääräisyys ja monet merkitykset ovat keskeinen haaste kyseiselle agendalle.
Spatial awakening in policymaking and establishment of territorial cohesion as the third objective of the EU’s cohesion policy in 2009 by the Lisbon Treaty has increased awareness of territorial approach in the EU policymaking.
Tilallinen herääminen politiikanteossa ja alueellisen koheesion virallistaminen koheesiopolitiikan kolmanneksi pilariksi vuonna 2009 Lissabonin sopimuksella ovat lisänneet tietoisuutta alueellisesta lähestymistavasta EU-politiikassa.
The central finding is that the environmental and social dimensions of territorial cohesion are emphasized over the economic dimension and that strong impacts are expected in environmental related themes.
Keskeinen löydös on, että alueellisen koheesion ympäristöulottuvuus ja sosiaalinen ulottuvuus korostuvat taloudellisen ulottuvuuden kustannuksella ja että voimakkaita vaikutuksia odotetaan erityisesti ympäristöteemoihin liittyen.
The study is based on an online survey, which targets the Network of the Territorial Cohesion Contact Points (NTCCP) members and other relevant stakeholders from different geographical scales and levels of governance.
Tutkielma perustuu nettikyselyyn, jolla tavoiteltiin NTCCP-verkoston jäseniä ja muita asianosaisia sidosryhmiä monilta maantieteelliseltä skaaloilta ja hallinnon tasoilta.
Moreover, many meanings of territorial cohesion and lack of a proper definition has been topic of political and academic debates.
Lisäksi alueellisen koheesion virallisen määritelmän puuttuminen ja monet merkitykset ovat olleet poliittisten ja akateemisten debattien kohde.
The key document of territorial cohesion, the Territorial Agenda of the EU was recently renewed by the European network of regional development policymakers and spatial planners.
EU:n alueellinen agenda, alueellisen koheesion keskeinen politiikkalinjaus, on vastikään uudistettu eurooppalaisen aluekehityksen päättäjien ja aluesuunnittelijoiden verkoston (NTCCP-verkosto) toimesta.
The results show that the Territorial Agenda of the EU has a strong role in achieving of territorial cohesion and stakeholders have high expectations of its impact, effectiveness and utility.
Tulokset osoittavat, että EU:n alueellisella agendalla on vahva rooli alueellisen koheesion saavuttamisessa ja että sidosryhmillä on korkeat odotukset agendan vaikutuksista, vaikuttavuudesta ja käytettävyydestä.
Territorial cohesion is known as a slightly contradictory policy goal, due to its sometimes (but not always) conflicting spatial realities of the two policy objectives: reducing inequalities and increasing competitiveness.
Alueellinen koheesio on tunnettu hiukan ristiriitaisena politiikkatavoitteena, sillä joskus (ei kuitenkaan aina) eriarvoisuuden vähentäminen ja kilpailukyvyn kasvattaminen asettuvat vastakkaisiksi kehityspoluiksi fyysisessä tilassa.
The Territorial Agenda of the EU (TAEU) was published in 2007 as a guideline for achieving territorial cohesion.
EU:n alueellinen agenda julkaistiin vuonna 2007 ohjenuoraksi alueelliselle koheesiolle.
Nevertheless, some stakeholders remain realistic and acknowledge the obstacles of non-binding policy implementation and prefer to wait if ‘what is ought to be done’ ‘is actually done’ during the next ten years.
Kuitenkin jotkut sidosryhmäläiset ovat realistisia ja tiedostavat tällaisen laillisesti sitomattoman politiikan toimeenpanon ongelmat ja kokevat paremmaksi ideaksi odottaa toteutuvatko suunnitelmat seuraavan kymmenen vuoden aikana.
They associate similar meanings to territorial cohesion as a concept, even the concept remains still quite vague.
Lisäksi sidosryhmät liittävät alueelliseen koheesioon samanlaisia merkityksiä, vaikka se jääkin edelleen jossakin määrin epämääräiseksi käsitteeksi.
Moreover, stakeholders share a relatively common understanding of the EU territoriality as networked and relational space.
Sidosryhmillä on jokseenkin yhteinen ymmärrys Euroopan tilallisesta luonteesta verkostomaisena ja relationaalisena tilana.
For example, stronger engagement of stakeholders, participation of citizens and the third sector and increase of willingness to work as the EU’s agency are suggestions to be enforced.
Sidosryhmien kannustaminen vapaaehtoiseen toimeenpanoon, kansalaisten ja kolmannen sektorin osallistaminen sekä poliittisen halun lisääminen toimintaan EU:n toimeenpanevana agenttina, ovat esimerkkejä toimenpiteistä, joiden avulla EU:n alueellista agendaa voitaisiin vahvistaa parempien tulosten saavuttamiseksi.
At this context of policy renewal, I am studying what kind of role the Territorial Agenda of the EU has in achieving territorial cohesion, which is the main objective of the agenda.
Tutkin tässä uudistuskontekstissa millainen rooli EU:n alueellisella agendalla on sen tavoitteen eli alueellisen koheesion saavuttamisessa.
Theoretical background originates from social constructionism, Europeanisation and critical geopolitics.
Sosiaalinen konstruktionismi, europeanisaatio ja kriittinen geopolitiikka muodostavat tutkielman teoreettisen viitekehyksen.
Meanings of territorial cohesion and associated imaginaries to the EU territoriality are investigated in this thesis.
Tässä tutkielmassa kartoitetaan alueellisen koheesion merkityksiä, ja siihen liitettyjä visioita ja Euroopan territoriaalista olemusta, sekä arvioidaan politiikan sisältöä käytännön arvioinnin keinoin.
The results illustrate how the EU’s soft power works and how even a non-binding low policy of the EU, which is operationalized voluntary by different level stakeholders, can be effective for creating the EU territoriality and achieving territorial cohesion.
Tulokset kuitenkin osoittavat miten EU:n pehmeä valta toimii, ja miten merkittävä rooli EU:n alueellisella agendalla voi olla territoriaalisen ulottuvuuden rakentamisessa ja alueellisen koheesion saavuttamisessa.
Practical geopolitical security perceptions of Finland in the 2010s – a Q methodological study
Käytännön geopoliittiset turvallisuuskäsitykset Suomessa 2010-luvulla – Q-metodologinen tutkimus
Three separate discourse were distinguished in this group, on top of which there was a consensus in some issues examined.
Tämän ryhmän keskuudessa erottui kolme erillistä diskurssia, minkä lisäksi joissakin tarkastelluissa asioissa vallitsi konsensus.
A third discourse, on the other hand, highlighted non-state security issues, such as terrorism.
Kolmas diskurssi taas korosti ei-valtiollisia turvallisuusongelmia, kuten terrorismia.