natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The impact of video sequence length and distortion position in perceived quality
Videosekvenssin pituuden ja vääristymän sijainnin vaikutus havaittuun laatuun
The video database, created for this study, consists of produced videos and subjective assessment data.
Tutkimuksessa luotiin videopankki, joka sisältää tutkimuksessa tuotetut videot sekä subjektiivisen laatuarviodatan.
The aim of this thesis was to study how video sequence length affects in overall video quality assessment when the distorted frames are at the beginning, in the middle or at the end of sequence.
Työn tavoitteena oli selvittää, miten videosekvenssin pituus vaikuttaa kokonaislaatuarvioon, kun vääristymä on sijoitettu videosekvenssin alkuun, keskelle tai loppuun.
The results show that accuracy of video quality assessment algorithms can be improved if video frames are weighted by weighting function.
Tutkimuksen tulos osoittaa, että videon laatua mittaavien algoritmien suorituskykyä voidaan parantaa, jos videokuvia painotetaan eri suhteessa.
If the distortion length was half of sequence length, distortions at the end of sequence have degrading effect in assessment.
Jos vääristymän pituus oli puolet videosekvenssin pituudesta, sekvenssin lopussa sijainneella vääristymällä oli alentava vaikutus laatuarvioihin.
Previous video quality studies have found that quality at the end of video sequence has higher impact in overall video quality assessment than quality of other parts of sequence.
Aikaisemmissa videon laatututkimuksissa on saatu selville, että videosekvenssin loppupään laatu vaikuttaa videon muita osia enemmän kokonaislaatuarvioon.
The results showed that relative distortion length have an effect on how strongly the sequence end is weighted in assessment.
Tulosten perusteella vääristyneen osuuden suhteellinen pituus videosekvenssissä vaikutti siihen, miten voimakkaasti sekvenssin loppupäätä painotettiin arviossa.
Residents feel that they are not really listened to.
Asukkaat taas kokevat, ettei heitä tosiasiassa kuunnella.
Augmented Reality (AR) technologies have been developed since early 1990's.
Lisätyn todellisuuden (Augmented Reality) teknologiaa on tutkittu 1990-luvun alusta saakka.
Could it enable better communication of various ideas and their impact on the site?
Voiko sen avulla kommunikoida paremmin erilaisia ideoita ja niiden vaikutuksia paikkaan?
What is the role of individuals and civil society organizations in urban planning?
Mikä on yksilöiden ja kansalaisjärjestöjen rooli yhdyskuntasuunnittelussa?
Could it help us model, simulate and evaluate the upcoming change, and thus facilitate decision making?
Voiko se auttaa meitä mallintamaan, simuloimaan ja arvioimaan tulevaa muutosta, ja siten auttaa päätöksenteossa?
Representative and direct democracy seem to behave like water and oil, where is the emulsifier?
Edustuksellinen ja suora demokratia käyttäytyvät toistensa suhteen kuin vesi ja öljy, ja emulgaattori meiltä tuntuu parhaillaan puuttuvan.
Experts meet residents often in an adversarial situation.
Asiantuntijat tapaavat asukkaat usein tilanteessa, jota jo valmiiksi leimaa vastakkainasettelu.
The weakness of this technology is that there are no stable commercial applications whatsoever.
Teknologian heikkous on se, ettei valmiita sovelluksia ole vielä olemassa.
Would all these possibilities transform the architect's role and nature of the planning discipline?
Entä muuntaisivatko nämä mahdollisuudet arkkitehdin roolia ja kaavoituksen kulkua?
Residents need a certain level of concreteness.
Asukkaat tarvitsevat selkeää ilmaisua.
Central to these applications is that residents are enabled to access information about future buildings, traffic, recreation, services etc. in a relevant form, without requiring them to think like professional designers.
Keskeistä sovelluskonsepteille on asukkaille tarjoutuva mahdollisuus päästä käsiksi tulevia rakennuksia, liikennettä, virkistysalueita sekä palveluita koskevaan informaatioon heille relevantissa muodossa, ilman että heidän pitää ajatella ammattilaissuunnittelijan lailla.
Can AR support collaborative planning?
Voisiko lisätty todellisuus tukea kollaboratiivista suunnittelua?
Virtual 3D- content, video or audio, is overlaid on the real world in real time, and correctly fitted in three dimensions (i.e. location, scale, perspective).
Lisätyn todellisuuden sovelluksissa esitetään virtuaalista kolmiulotteista sisältöä - videota tai audiota - aisteilla havaittavan "todellisen maailman" kanssa reaali-ajassa ja kolmiulotteisesti oikein sovitettuna (mm. sijainti, mittakaava, perspektiivi).
The strength of AR is its ability to convey "here and now" experience, to show what could be or what has been, while people move around.
Tämän teknologian etu on sen kyvyssä välittää käyttäjälle tämän liikkuessa eräänlaista "tässä ja nyt -kokemusta", näyttää jotain, jota voisi olla, tai on ollut.
3D material provides more information, but ultimately residents seem to need the opportunity to examine the design from various angles.
Kolmiulotteinen materiaali tarjoaa enemmän informaatiota, koska viime kädessä asukkaat näyttäisivät tarvitsevan mahdollisuutta tarkastella omaa ympäristöään koskevaa suunnitelmaa eri kulmista.
The administrative culture that counts on the knowledge of experts only is at odds with the voters.
Hallinnollinen kulttuuri, joka perustuu pelkkään asiantuntijuuteen on nykypäivänä vaikeuksissa.
Here, planners' highly developed presentation culture poses a barrier to mutual understanding: formal 2D documents, projections and specially maps are generally not understood too well by lay people.
Tässä kokonaisuudessa kaavoittajien oma, pitkälle kehittynyt esittämisen kulttuuri muodostaa yhden esteen yhteisymmärrykselle: muodolliset kaksiulotteiset dokumentit, projektiot eivätkä etenkään kartat aukea maallikolle kovin hyvin.
Stakeholders can not use them, nor do they support co-creation of information and participative design, both methods that might help authorities and residents to define the planning objectives or develop solutions together.
Osalliset eivät osaa käyttää niitä, eivätkä ne tue sellaista yhteistyömuotoista tiedon tuottamista ja suunnittelemista, joka saattaisi auttaa asiantuntijoita ja asukkaita määrittelemään yhdessä kaavoituksen tavoitteita ja kehittelemään vaihtoehtoisia ratkaisuja.
AR enhances our visualization and simulation possibilities and extends our senses.
Lisätty todellisuus parantaa visualisoinnin ja simuloinnin mahdollisuuksia jatkamalla siitä, mihin aistiemme kyvyt loppuvat.
The drawback of current professional visualization tools is that they require extensive practice.
Nykyaikaiset ammattilaiskäyttöön tarkoitetut visualisointiohjelmistot edellyttävät sitkeätä harjoittelua.
To address these problems and questions, I searched for concepts of collaborative applications for professionals and non-experts alike.
Lähestyn näitä ongelmia ja kysymyksiä kehittelemällä asiantuntijoiden ja maallikoiden yhteistyöhön perustuvia sovelluskonsepteja.
In my thesis I explore the potential of AR technology from urban planning perspective.
Diplomityössäni tutkin lisätyn todellisuuden potentiaalia yhdyskuntasuunnittelun näkökulmasta.
These applications can help lay people to understand the solutions' impact on their milieu and own life and help them to participate in planning other ways than before.
Konsepteissa esitetyt sovellukset voivat auttaa maallikoita ymmärtämään ratkaisujen vaikutusta lähiympäristöönsä ja omaan elämäänsä entistä paremmin sekä osallistumaan suunnitteluun monipuolisemmin.
Meanwhile, people question current administrative and political practices.
Samaan aikaan kun ihmiset kyseenalaistavat vallitsevia hallinnollisia ja poliittisia käytäntöjä, he haluavat ilmaista mielipiteensä rakennetun ympäristön kehittämisestä.
The illustration needs of different parties are in juxtaposition during the early steps of a planning project: planners prefer sketchy, fuzzy images that allow several interpretations and new alternatives to emerge.
Varsinkin kaavoitusprojektin alussa näiden kahden ryhmän havainnollistamiseen liittyvät tarpeet ovat ristiriidassa: kaavoittajaa palvelevat luonnosmaiset kuvat, jotka jättävät tilaa tulkinnoille ja uusien ideoiden versomiselle.
Planners complain about residents' inability to pass over holistic information that is relevant to the planning, or that people are not comfortable with the idea of change, hence they resist categorically any new development.
Heidän mukaansa ihmiset sietävät ajatusta tulevasta muutoksesta huonosti, ja niinpä ihmisillä on taipumus vastustaa käytännössä kaikkia muutoksia.
As activities accumulate and regulations tighten in densifying urban areas, the complexity of our environment and planning increases too.
Tiivistyvillä kaupunkialueilla toiminnot kasaantuvat ja ohjeistukset kiristyvät.
They want to have a say in the development of the built environment, which they also are entitled to.
Tähän heillä on kansalaisina myös oikeus.
Implementation of UMTS Networks from the Radio Network Planning Perspective
Kolmannen sukupolven UMTS -matkaviestinverkon toteutus radioverkkosuunnittelun näkökulmasta
The balance of sales and supply of an energy company
Energiayhtiön strategista suunnittelua tukeva myynnin ja hankinnan yhteensovittaminen
Ship evacuation rules effect on cruise ship general arrangement
Laivan evakuointisääntöjen vaikutus risteilijäaluksen yleisjärjestyksen suunnitteluun
Managing end-of-use products
Käytettyjen tuotteiden hallinta
Valve tightness test variance
Venttiilien koeponnistuksen varianssi
A time-analysis of a laboratory equipment production process
Aika-analyysi laboratoriolaitteistoja tuottavasta prosessista
Disadvantages caused by the faults in district heat supply and the prevention of them
Kaukolämmön toimitushäiriöiden aiheuttamat haitat ja niiden torjunta
Framework for supporting innovation strategy implementation and measurement
Viitekehys innovaatiostrategian jalkauttamisen ja mittaamisen tueksi
Control methods of industrial DC converters
Teollisuuden tasasuuntaajien ohjaus ja säätö
Use of TTCN in signalling protocol testing
TTCN-kuvauskielen käyttö merkinantoprotokollien testauksessa
Majority of the computer units do not have a persistent storage such as a hard drive.
Suurimmalla osalla näistä tietokoneyksiköistä ei ole staattista tiedon tallennuspaikkaa kuten kovalevyä.
DX 200 is a distributed computing system comprising of networked computer units.
DX200-järjestelmä koostuu useista keskenään verkotetuista tietokoneyksiköistä.
The aim of this thesis is to design and implement a distributed file system that allows Linux-based computer units to perform persisting file system changes while using RAM disks.
Tämän diplomityön tavoite on kehittää hajautettu tiedostojärjestelmä jonka avulla DX 200-järjestelmässä RAM-levyä käyttävät Linux-pohjaiset tietokoneyksiköt pystyvät tekemään pysyviä muutoksia tiedostojärjestelmään.
Persistent storage could he used for example to store computer logs and to manage configuration files more easily.
Tätä ominaisuutta voitaisiin hyödyntää esimerkiksi lokitiedostojen kirjoituksessa tai konfiguraatiotiedostojen päivittämisessä.
The file system can also be shared by multiple computer units.
Tietokoneyksiköt pystyvät myös jakamaan tiedostojärjestelmän sisällön keskenään.
Computer units that use RAM disk load the operating system and the file system contents either from a computer unit that has a hard drive or from a computer unit that has already done the loading.
Lataus suoritetaan joko niiltä tietokoneyksiköiltä joilla on kovalevyt tai niiltä tietokoneilta jotka ovat jo suorittaneet latauksen.
For computer units using RAM to store their file system, it would be useful to be able to store the changes in case a restart occurs.
Olisi hyödyllistä jos RAM-levyä käyttävät tietokoneyksiköt pystyisivät tekemään pysyviä muutoksia tiedostojärjestelmään.
Since the contents of the RAM disk are lost if the computer unit restarts, persisting updates cannot be done to the file system.
Jos tietokone menettää virransyöttönsä tai se käynnistetään uudelleen, RAM-levylle tehdyt muutokset menetetään.
Distributed file system in LinDX
Ladatut tiedostot tallennetaan RAM-levyille.
Also, we found that a person or a team can be used to standardize the interaction between two organizational modules.
Lisäksi henkilöä tai tiimiä voidaan käyttää kahden organisatorisen moduulin vuorovaikutuksen standardisoimiseen.
Modular architectures in delivery projects
Modulaariset arkkitehtuurit toimitusprojekteissa
For the empirical analysis, we chose an embedded multiple-case study approach, for which we had 47 interviews from two case companies (33 of them were from eight case projects).
Tutkimustavaksi valittiin tapaustutkimus, jota varten analysoitiin 47 haastattelua kahdesta eri yrityksestä; näistä 33 oli kahdeksasta eri toimitusprojektista.
Also, the degree of technological modularity is not mirrored to organizational architectures, because highly modular technologies were also managed through integrated organizations.
Teknologisen modulaarisuuden ei nähty heijastuvan suoraan organisatorisiin arkkitehtuureihin, sillä erittäin modulaarisia teknologioita hallittiin myös yhtenäisillä organisaatioilla.
We also continued the discussion into the context of delivery projects.
Tämän jälkeen jatkoimme keskustelua toimitusprojektien systeemien yhdistämisestä.
We found the first phases of a project to be most critical in setting up the appropriate architectures, as they were not easily changed.
Projektin alkuvaiheiden nähtiin olevan kriittisiä sopivien arkkitehtuurien luomiseksi, sillä luotuja arkkitehtuureja ei muutettu helposti projektin aikana.
We found that technological modules can be used to achieve increased economies of repetition by utilizing existing designs and copying pieces of equipment from other systems.
Teknologisia moduuleita hyödynnettiin toistamisessa käyttämällä olemassa olevia suunnitelmia ja kopioimalla laitteiston osia muualta.
One of our key findings is that with novel technologies projects need more integral organizational architectures, which enable faster information flow and interaction.
Yksi merkittävimmistä havainnoistamme oli kuinka uudet teknologiat tarvitsevat yhtenäisiä organisatorisia arkkitehtuureja, nopeuttaen tiedonkulkua ja vuorovaikutusta.
Moreover, due to the uncertainties in the first steps of projects, the initial architectures might need to be redesigned.
Kaiken lisäksi projektien arkkitehtuurit voidaan joutua suunnittelemaan uudestaan alun ekavarmuuksien takia.
Integrative modules, like automation and core networks, have a significant role in architectures, as they change the way technologies interact and tie the delivered package as a single entity.
Yhdistävät moduulit, kuten automaatio ja runkoverkko, vaikuttivat merkittävästi teknologioiden väliseen vuorovaikutukseen ja ne sitovat toimituspakettia enemmän yhdeksi kokonaisuudeksi.
We set out to deepen our understanding on modular architectures in the context of delivery projects, and how these architectures should be designed.
Lähtökohtanamme oli kasvattaa ymmärrystä toimitusprojektien modulaarisista arkkitehtuureista ja kuinka nämä tulisi suunnitella.
Overall, the findings of this study have helped us to understand technological and organizational architectures and their interplay in delivery projects.
Kaiken kaikkiaan tämä tutkimus auttoi meitä ymmärtämään teknologisia ja organisatorisia arkkitehtuureja ja kuinka ne vaikuttavat toisiinsa.
Moreover, projects benefit from knowing more than they make, as it enables them to create suitable architectures, but incorporating this knowledge through subcontractors is also effective.
Kun projektilla on tietoa enemmästä kuin mitä se tekee, se pystyy suunnittelemaan sopivia arkkitehtuureja, mutta alitoimittajan tiedoilla voidaan silti tuloksekkaasti paikata puuttuvia tietoalueita.
Setting up the study, we asked what kind of architectures can be found in both technological and organizational domains and how they interplay: with each other.
Tätä varten esitimme seuraavat kysymykset: minkälaisia arkkitehtuureja on löydettävissä teknologiselta ja organisatoriselta alueelta ja kuinka nämä arkkitehtuurit vaikuttavat toisiinsa?
As the first step, we reviewed the existing literature on the concepts of modular architectures and what applications of modularity exist in the technological and organizational domains.
Aluksi kävimme läpi miten modulaarisia arkkitehtuureja on käsitelty tämänhetkisessä kirjallisuudessa ja miten nämä ilmenevät teknologisella että organisatorisella alueella.
The better correlation between these factors results in a more manageable production process.
Parempi korrelaatio näiden parametrien välillä saa aikaan paremmin hallittavissa olevan tuotantoprosessin.
The thesis was made for Murata Electronics Oy wafer manufacturing factory which manufactures silicon sensor elements with MEMS (Micro Electro Mechanical System) – production process.
Työn kohteena on Murata Electronics Oy:n anturielementtivalmistus, joka valmistaa piipohjaisia anturielementtejä MEMS (Micro Electro Mechanical System) – valmistusprosesseilla.
Dispatching rules in wafer manufacturing
Tuotannonohjaus piikiekkotuotannossa
The results period does not include results from the implementation of a lot release tool.
Tulokset eivät sisällä erän aloitustyökalun käyttöönoton vaikutusta.
Prioritization of every product and correctly timed lot release control in a dynamically changing production environment can be controlled by considering demand, lead time, yield, work-in-process amounts and distribution for every different product dynamically.
Erien priorisointi työjonoissa ja oikea-aikainen erien aloittaminen dynaamisesti muuttuvassa tuotannossa on mahdollista hallita huomioimalla tuotannonohjauksessa kysyntä, läpimenoaika, saanto, keskeneräisen tuotannon määrä ja jakauma jokaisella tuotteella erikseen dynaamisesti.
The study was accomplished by analyzing the theoretical sources and Murata’s production process as well as doing practical problem solving and testing.
Tutkimusmenetelmänä käytetään teorialähteiden ja Muratan tuotantoprosessin pohjalta tapahtuvaa analysointia sekä käytännön ongelmanratkaisua ja testausta.
Murata’s products are accelerometers, gyroscopes, combined sensors and inclinometers.
Muratan tuotteet ovat kiihtyvyys-, kallistus- ja kulmanopeusantureita.
The implementations which were done during the thesis improve flow accuracy, production management and fulfillment of the production goals.
Diplomityön aikana käyttöönotetut tuotannonohjausmenetelmät parantavat töiden ajoituksen tarkkuutta ja tuotannon hallintaa ja tuotantotavoitteisiin pääsemistä.
In addition, when production control is based on the pull and the demand, the dynamically changing production process can be properly managed and different issues can be responded to more rapidly.
Lisäksi tuotannonohjauksen perustuessa imuohjaukseen ja kysyntätietoon saadaan reagoitua muuttuviin tuotantotilanteisiin entistä nopeammin.
The prioritization tools and lot release tools have also found to be very helpful for operators, production control operators, production planning experts and production managers.
Diplomityön aikana kehitetyt ja käyttöönotetut tuotannon ohjausmenetelmät ja erien aloitusmenetelmät on koettu todella hyödyllisiksi niin tuotantotyöntekijöiden, tuotannonohjausoperaattoreiden, tuotannonohjausasiantuntijoiden kuin tuotannon päälliköidenkin mielestä.
Production efficiency can be developed using proper production scheduling and dispatching methods.
Tuotannon tehokkuutta on mahdollista parantaa tuotannonohjauksellisin keinoin.
The prioritization for every product and correctly timed lot release control improve reliability of delivery, production self-control and shorten the lead times.
Erien priorisointi ja oikea aikainen aloittaminen parantaa toimitusvarmuutta ja tuotannon itseohjautuvuutta sekä lyhentää tuotteiden läpimenoaikoja.
However, from the results can be seen correspondence between factors: throughput target, actual throughput, lead time, WIP and inventory level in days, which are achieved from prioritization implementations.
Tuloksista voidaan huomata selvää johdonmukaisuutta parametrien: ulostulo, ulostulotavoitteet, läpimenoaika, keskeneräisen tuotannon ja varaston riitto, välillä.
The practical section describes the current state of the company, used production dispatching methods and the problems in production control.
Käytännönosuudessa kuvataan ensin Muratan anturielementtivalmistusta, käytössä olevia tuotannon ohjaustapoja sekä ongelmakohtia.
The proposed dispatching models, the implementations of these proposed dispatching models and the results are introduced and finally the recommendations for future work are given.
Käytännön osuudessa esitetään malli tuotannon ohjaamiseen, esitetyn mallin käyttöönotto sekä saadut tulokset.
The theoretical section of the thesis includes the technical structures and typical constraints of wafer manufacturing, most common dispatching approaches to the lot release control and to the lot dispatching.
Työn teoriaosassa käsitellään tuotannon ohjaamisen rajoitteita, tuotannonohjausmenetelmiä ja heuristiikkoja alan kirjallisuuden pohjalta.
The development of an inert gas system for a pressurized air blown gasification powerplant
Paineistetun ilmakaasutusvoimalaitoksen inerttikaasujärjestelmän kehittäminen
Optimizing the Pickup and Delivery Problem
Nouto- ja jakelukuljetusten optimointi
Tendon profile of a prestressed concrete beam and the forces caused by tensioning
Jännitetyn siltapalkin jännegeometrian luominen ja jännittämisestä aiheutuvat voimasuureet
Development of land division during EU time
Kiinteistörakenteen kehitys EU - aikana
Non-contact Pulse Oximetry -The Feasibility of a Camera-based System
Kontaktivapaa pulssioksimetria - Kamerapohjaisen järjestelmän soveltuvuus
Organizational Culture and Strategic Management: A Multiple Case Study of Finnish Firms
Organisaatiokulttuuri ja strateginen johtaminen: tutkimus suomalaisista yrityksistä
Organizations are the building blocks of the modern economy.
Organisaatiot ovat nyky-yhteiskunnan kulmakiviä.
In two of the three case companies, managers proclaimed to value culture but had done little to actually create the necessary conditions for the emergence of a corporate culture.
Kahdessa kolmesta yrityksestä johto sanoi arvostavansa kulttuuria, mutta oli todellisuudessa tehnyt hyvin vähän luodakseen vaadittavat olosuhteet kulttuurin syntymiselle.
This relationship was found to influence both organizational culture and trust more than either group’s relationships with middle management.
Tämä suhde vaikutti yrityskulttuurin syntymiseen ja luottamukseen enemmän kuin molempien ryhmien suhde keskijohtoon.
The effectiveness of these organizations depends on a number of criteria, most of which involve the people working within it.
Niiden tehokkuus ja toimivuus riippuu useasta tekijästä, joista suurin osa käsittää niissä työskentelevät ihmiset.
Positive identification with a company and its managers strengthened corporate culture, while mistrust and geographical distance were shown to have negative impacts.
Positiivinen samaistuminen yritykseen ja sen johtoon vahvisti yrityskulttuuria, mutta epäluulot ja maantieteellinen etäisyys heikensivät sitä.
Organizational culture has been shown to be one of the most important intangible resources that a company can have, but its management can be tricky.
Organisaatiokulttuurin on osoitettu olevan yksi yrityksen tärkeimmistä resursseista, mutta sen johtaminen on usein käytännössä haastavaa.
There is also evidence that managers can influence the working climate and culture of their companies through personal action.
Aineisto osoittaa, että yrityksen johtoporras pystyy vaikuttamaan työilmapiiriin ja yrityskulttuurin omien tekojensa kautta.
Organizations also often possess a distinct cultural aspect, an embedded sense of how things ought to be done.
Organisaatiot myös usein omaavat yksilöllisen kulttuuriaspektin: sisäänrakennetun ymmärryksen siitä, miten asiat tulisi tehdä.