natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Serial Changes in Markers Measuring Coagulation, Fibrinolysis, and Vasoactivity in Patients with Ischemic Stroke
Tiedetään, että veren hyytymisjärjestelmän ja endoteelin toiminta muuttuvat VK yhteydessä.
Detection of renal dysfunction during and after anaesthesia and surgery : evaluation of the influence of inorganic fluoride, ketorolac and clonidine
Kirurgian ja anestesian aikaisten munuaisten toiminnanhäiriöiden mittaaminen : epäorgaanisen fluoridin, ketorolaakin ja klonidiinin vaikutuksen arviointi
Smoking induces the metabolism of enflurane but not that of sevoflurane.
Tupakointi lisää enfluraanin, mutta ei sevofluraanin aineenvaihduntaan.
A total of 143 patients undergoing either conventional (n = 75) or endoscopic (n = 68) inpatient surgery were enrolled in four studies.
Yhteensä 143 potilasta osallistui kolmessa vaiheessa toteutettuun tutkimukseen, 75 potilaalle tehtiin leikkaus perinteisillä menetelmillä ja 68 potilaalle toimenpide tehtiin tähystysmenetelmällä.
The novel renal biomarkers warrant further studies in order to establish reference values for surgical patients having inhalation anesthesia.
Tämän takia munuaisvaurion merkkiaineiden raja-arvot tulisi määrittää kirurgisilla potilailla.
Clonidine premedication prevents the activation of the renin-angiotensin aldosterone system and preserves normal urine output, but may be harmful for proximal tubules during pneumoperitoneum.
Sappileikkauksen yhteydessä annettu klonidiini vähensi reniinin eritystä ja ylläpiti virtsaneritystä, mutta vaikeutti kehittynyttä ohimenevää, lievää munuaistiehyeen vauriota.
As a sign of proximal tubular deterioration, a similar transient increase in urine N-acetyl-beta-D-glucosaminidase/creatinine (U-NAG/crea) was noted in both the ketorolac group and in the controls (baseline vs. at two hours of anesthesia, p = 0.015) with a 3.3 minimum alveolar concentration hour sevoflurane anesthesia.
Munuaistiehyeen vaurion merkkiaineen N-asetyyli-beta-D-glukosaminidaasin ja glutationi transferaasi-alfan eritys virtsaan lisääntyi sevofluraanianestesian aikana.
Drugs and surgical techniques may have harmful renal effects during the perioperative period.
Anestesiassa käytetyt lääkkeet ja kirurgiset toimenpiteet voivat vaikuttaa munuaisiin ja munuaisten toimintaan.
To conclude, sevoflurane anesthesia may cause a transient proximal tubular deterioration which may be worsened by a co-administration of ketorolac.
Yhteenvetona todetaan että, sevofluraanianestesian yhteydessä annettu ketorolaakki aiheuttaa ei-kliinisen munuaistiehyeen vaurion.
The purpose of this study was first, to evaluate the renal effects of ketorolac and clonidine during inhalation anesthesia with sevoflurane and isoflurane, and secondly, to evaluate the effect of tobacco smoking on the production of inorganic fluoride (F-) following enflurane and sevoflurane anesthesia as well as to determine the effect of F- on renal function and cellular integrity in surgical patients.
Tutkimuksen kolmannessa vaiheessa selvitettiin tupakoinnin vaikutusta enfluraanin ja sevofluraanin aineenvaihdunnan seurauksena vapautuvan epäorgaanisen fluoridin määrään ja vaikutusta munuaisiin.
All five patients with S-F- ≥ 40 micromol/L, but only 6/45 with S-F- less than 40 micromol/L (p = 0.001), developed a S-tumor associated trypsin inhibitor concentration above 3 nmol/L as a sign of glomerular dysfunction.
Sevofluraanin aineenvaihduntaan tupakoinnilla ei ollut vaikutusta, mutta sevofluraanianestesiassa vapautuvan epäorgaanisen fluoridin veripitoisuuden ollessa 40 mikromol/l tai yli munuaiskerästen toiminta heikkeni ja munuaistiehyeissä todettiin lievä vaurio.
As a sign of proximal tubulus deterioration, U-beta 2-microglobulin increased in 2/5 patients with S-F- over 40 micromol/L compared to 2/45 patients with the highest S-F- less than 40 micromol/L (p = 0.005).
Fluoridin on todettu olevan munuaisille haitallista veripitoisuudella joka, ylittää 50 mikromol/l.
Smoking induced the metabolism of enflurane, but the renal function remained intact in both the smokers and the non-smokers with enflurane anesthesia.
Tupakointi vaikuttaa lääkkeiden aineenvaihduntaan ja tupakansavu voi lisätä tai vähentää anestesia-aineista vapautuvien aineenvaihduntatuotteiden, kuten epäorgaanisen fluoridin määrää.
In the patients receiving clonidine treatment, the median of U-NAG/crea was higher than in the controls at 60 minutes of pneumoperitoneum (p = 0.01), suggesting that clonidine seems to worsen proximal tubular deterioration.
Klonidiinia saaneilla potilailla virtsan N-asetyyli-beta-D-glukosaminidaasin pitoisuus nousi.
Traditional biomarkers are often insensitive to minor renal changes, but novel biomarkers may more accurately detect disturbances in glomerular and tubular function and integrity.
Verenpainelääke klonidiini lisää virtsaneritystä leikkauksen aikana, tehostaa anestesia-aineiden vaikutusta ja tasoittaa verenpaineen ja sykkeen muutoksia sappileikkauksen aikana.
The ketorolac and clonidine studies were prospective, randomized, placebo controlled and double-blinded, while the cigarette smoking studies were prospective cohort studies with two parallel groups.
Kliinisessä käytössä olevat munuaisvaurion ja -toiminnan mittarit, kuten kreatiniini ja urea, ovat epäherkkiä, niitä käytettäessä pienet muutokset munuaistoiminnassa jäävät huomaamatta.
The Finnish Migraine Gene Project (FMGP) includes more than 1600 families and 7500 individuals.
Se sisältää tietoja yli 1 600 perheestä ja yli 7 500 henkilöstä.
The parametric two-point linkage analysis showed significant evidence of linkage between migraine aura and a locus on 9q21-q22.
Kytkentäanalyysissä saatiin lisävahvistusta migreenin ja epilepsian yhteydelle, koska aurallisen migreenin havaittiin assosioituvan lokukseen kromosomissa 9q21-q22.
To search for novel loci, we performed a genome-wide linkage scan in 36 families with high prevalences of migraine with visual aura.
Migreenille altistavien perimän alueiden eli lokusten löytämiseksi suoritettiin kytkentäanalyysi 36 perheelle, joissa näköaurallisen migreenin esiintyvyys on erityisen runsasta.
Despite the contraindications of triptans, it seems that they are safe and effective in the abortive treatment of hemiplegic migraine.
Lisäksi tutkimuksessa havaittiin, että triptaanit vaikuttaisivat olevan tehokkaita ja turvallisia hemipleegistä migreeniä sairastaville potilaille.
Three genes predisposing to hemiplegic migraine and several loci associated to migraine have been identified, but so far no genes responsible for common forms of migraine have been recognized.
Tavalliselle migreenille altistavia geenejä ei ole tunnistettu, mutta hemipleegisen migreenin taustalta on tunnistettu kolme geeniä.
Migraine was associated with increased prevalence of allergy, hypotension and psychiatric diseases.
Tutkimuksessa migreenikoilla todettiin verrokkeja enemmän allergiaa, psykiatrisia häiriöitä ja alhaista verenpainetta.
Interestingly, the same locus has been associated with occipitotemporal epilepsy.
Saman alueen on nimittäin aiemmin havaittu assosioituvan näköauralliseen epilepsiaan.
CAD seems to be a migraine risk factor, and therefore a link between stroke and migraine.
Dissekaatio vaikuttaakin toimivan yhtenä linkkinä migreenin ja aivoinfarktin välillä.
Migraine is a highly prevalent disease, and despite several important breakthroughs there are still a many questions unanswered in the clinical, genetic and pathophysiological aspects of migraine research.
Mittavasta tutkimustyöstä huolimatta migreenin syntymekanismien ja genetiikan keskeiset kysymykset ovat pitkälle ratkaisematta.
Additionally, men suffering from migraine with aura had increased prevalence of epilepsy and stroke.
Lisäksi aurallista migreeniä sairastavilla miehillä todettiin verrokkeja enemmän epilepsiaa ja aivoinfarkteja ja vastaavasti dissekaatiopotilailla todettiin verrokkeja enemmän aurallista migreeniä.
Triptans have provided an important step in migraine treatment, but their usefulness in rare forms of migraine have been controversial.
Hemipleeginen migreeni on voimakasoireinen mutta harvinainen aurallisen migreenin alatyyppi.
Migraine Comorbidities : A Clinical and Molecular Genetic Study
Tilastollisen yhteyden lisäksi migreenin ja epilepsian välillä on kliinisiä ja geneettisiä yhteneväisyyksiä.
Finally, to study possible links between stroke and migraine we evaluated the prevalence of migraine in subjects with cervical artery dissection (CAD) and healthy controls.
Vastaavasti selvitettiin migreenin esiintyvyyttä ja kliinisiä piirteitä dissekaation saaneilla potilailla.
Migraine has been linked to several other diseases such as epilepsy and stroke, but there are still unsolved issues concerning the true nature of these associations.
Aiemmissa tutkimuksissa migreenin on todettu assosioituvan epilepsiaan, aivoinfarktiin, psykiatrisiin häiriöihin ja moniin muihin sairaustiloihin.
We collected 76 subjects from the FMGP who suffer from hemiplegic migraine and have used triptans.
Lisäksi selvitettiin triptaanien soveltuvuutta hemipleegistä migreeniä sairastaville potilaille.
Several molecules including laminin have stimulating effects on CNS regeneration.
Monella molekyylillä, kuten laminiinilla, on keskushermoston paranemista tehostava vaikutus.
Laminins are essential molecular constituents of all basement membranes of the body.
Laminiinit ovat myös kehon tyvikalvojen oleellisia rakennuskomponentteja.
An experimental cell culture model mimicking a damaged CNS environment showed that the KDI peptide has a stimulating effect on neuronal survival and neurite outgrowth.
Kokeellisessa soluviljelmäasetelmassa, joka simuloi vammautunutta keskushermostoympäristöä, osoitimme että KDI peptidi voimistaa sekä hermosolujen selviytymistä että hermosäikeiden kasvua.
The regeneration capacity of the adult mammalian central nervous system (CNS) is limited.
Nisäkkäillä keskushermoston uudistuminen on rajallista.
In this thesis study, we analyzed the role of γ1 laminin and its KDI peptide in different settings of CNS injury.
Väitöskirjatutkimuksessani olen selvittänyt lamiiniinien, erityisesti γ1 laminiinin ja sen KDI peptidin, ekspressiota keskushermoston vammatilanteissa.
Following an insult to the CNS, many environmental factors inhibiting or stimulating neuronal regrowth are activated.
Keskushermostovamman jälkeen aktivoituu monien paranemista edistävien tekijöiden lisäksi myös estäviä tekijöitä.
Laminin-1 was increased in basement membranes and scar-forming extracellular matrix; γ1 laminin was in-duced earlier than other laminins and expressed by reactive astrocytes.
Vaurion ympärillä havaittiin astrosyyttejä, jotka jo melko aikaisessa vaiheessa vamman jälkeen ekspressoivat γ1 laminiinia ja KDI peptidiä.
These studies indicate that the KDI peptide of γ1 laminin enhances neuronal survival and protects against glutamate excitotoxicity at least partially through inhibition of various glutamate receptors.
Elektrofysiologisilla mittauksilla osoitimme kolmannessa osatyössäni, että KDI peptidi estää glutamaattireseptorivirtoja ja suojaa siten glutamaattitoksisuudelta.
The different patterns of laminin expression suggest involvement of different laminins in different functions in the pathophysiology of experimental brain ischemia.
Viimeisessä osatyössäni tutkimme eläinmallissa laminiinien ekspressiota iskemian vaurioittamassa aivokudoksessa.
Kainic acid alone caused serious tissue damage to the hippocampal and neocortical injection sites.
Laminiiniekspression todettiin voimistuvan vaurion jälkeen sekä tyvikalvo- että soluväliainerakenteissa.
A preceding injection of the KDI peptide protected both hippocampal and neocortical areas of excitotoxic brain damage caused by kainic acid.
Toisessa väitöskirjani osatyössä osoitimme eläinmallissa KDI peptidin suojaavan rotan aivojen hippokampuksen hermosoluja kainihapon aiheuttamalta solutuholta.
A stereotaxic injection of kainic acid into rat hippocampus was done for testing the possible protective effect of the KDI peptide.
Väitöskirjatyöni tukee hypoteesia, jonka mukaan KDI peptidi suojaa keskushermostoa vaurioilta.
The KDI peptide showed inhibition of glutamate excitotoxicity by inhibiting kainate, AMPA, and NMDA subclasses of glutamate receptors in patch clamp recordings.
Kainihappo on glutamaattianalogi, ja glutamaattitoksisuudella uskotaan olevan tärkeä merkitys keskushermoston eri vamma- ja sairaustilanteissa tapahtuvassa hermosolukuolemassa.
Following middle cerebral artery occlusion leading to focal brain ischemia in rats, various laminins were mapped both spatially and temporally.
Yleisesti väitöskirjatyöni kartoitti laminiinien ekspressiota sekä terveessä että vammautuneessa keskushermostossa.
Thus, active search for CHD and its effective treatment is important to reduce cardiovascular mortality.
Sepelvaltimotaudin aktiivinen etsiminen ja tehokas hoito ovat tärkeitä kuolleisuuden vähentämisessä.
CoDs were examined in 960 RA patients between 1971 and 1991 (Study population A) and in 369 RA patients autopsied from 1952 to 1991, with non-RA patients serving as the reference cases (Study population B).
Väitöskirjatyössä tutkittiin 960 reumapotilaan kuolinsyyt vuosilta 1971 - 1991 (aineisto A) ja 369 reumapotilaan ja verrokkien kuolinsyyt, jotka oli todettu ruumiinavauksessa vuosina 1952 - 1991 (aineisto B).
Causes of death in patients with rheumatoid arthritis over a 40-year period : with special emphasis on autopsy
Nivelreumapotilaiden kuolinsyyt 40 vuoden aikana : ruumiinavauksen merkitys
This study aimed to evaluate determinants of mortality in RA by examining causes of death (CoDs) over time, accuracy of CoD diagnoses, and contribution of RA medication to CoDs.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli selvittää reumapotilaiden lisääntyneeseen kuolleisuuteen vaikuttavia tekijöitä tutkimalla reumapotilaiden kuolinsyitä pitkän ajanjakson aikana, kuolinsyydiagnoosien tarkkuutta, reumalääkityksen vaikutusta kuolinsyihin ja sitä kuinka kattavasti amyloidoosi oli diagnosoitu.
In Study population B, autopsy tissue samples were re-examined systematically for amyloidosis (90% of patients) and clinical data for RA patients was studied from 1973.
Ruumiinavauksessa otetut kudosnäytteet tutkittiin uudelleen 90%:lta potilaista amyloidoosin toteamiseksi ja sairaskertomustiedot kerättiin vuoden 1972 jälkeen kuolleilta reumapotilailta (aineisto B).
RA deaths declined over time.
Reuman aiheuttamat kuolemat vähenivät.
Contrary to the general population, mortality in RA has not declined over time.
Reumapotilaiden elinikä ei ole pidentynyt toisin kuin väestön keskimääräinen elinikä.
In RA, most important determinants of mortality were CVDs, RA, and infections.
Reumapotilaiden tavallisimpia kuolinsyitä olivat sydän- ja verisuonitaudit, reuma ja infektiot.
Use of disease modifying anti-rheumatic drugs was not associated with any CoD.
Reumalääkkeiden käyttö ei vaikuttanut kuolinsyihin.
Of the RA patients with amyloid, only half had renal failure or proteinuria during lifetime.
Heistä vain puolella oli elinaikana todettu munuaisten vajaatoiminta tai valkuaisvirtsaisuus.
In RA patients, re-examination of autopsy tissue samples doubled the prevalence of amyloid compared with the original autopsy: from 18% to 30%.
Reumapotilaiden kudosnäytteiden uudelleentutkiminen lisäsi amyloidoosin määrän kaksinkertaiseksi ruumiinavauksessa todettuihin verrattuna.
Reactive amyloidosis may often go undetected.
Amyloidoosi myös voi jäädä toteamatta elinaikana.
In Study population B, CoDs by the clinician before autopsy were compared to those by the pathologist at autopsy to study accuracy of CoD diagnoses.
Kuolinsyydiagnoosin osuvuutta tutkittiin vertaamalla ruumiinavauslähetteen oletettuja kuolinsyitä ruumiinavauksessa todettuihin kuolinsyihin (aineisto B).
This is essential to prevent clinical manifestations of amyloidosis such as renal failure, which has a poor prognosis.
Amyloidoosin varhainen toteaminen on tärkeää, jotta voidaan estää sen eteneminen reuman hoitoa tehostamalla.
In RA patients with proteinuria or renal failure, as well as with active and long-lasting RA, a systematic search for amyloid is important to enable early diagnosis and early enhancement of therapy.
Amyloidoosia kannattaa etsiä etenkin reumapotilailta, joilla on munuaisten vajaatoiminta, valkuaisvirtsaisuus tai pitkään kestänyt ja aktiivi reuma.
Rheumatoid arthritis (RA) patients have premature mortality.
Reumapotilaiden sydän- ja verisuonitauti- ja sepelvaltimotautikuolemat olivat alidiagnosoituja.
In RA patients, RA deaths decreased over time, but this was not true for coronary deaths.
Näillä potilailla tulehdusarvot olivat olleet korkeammat ja reuma oli kestänyt pidempään.
RA patients died most frequently of cardiovascular diseases (CVDs), infections, and RA.
Reumapotilaat kuolevat samoihin sairauksiin kuin väestö, mutta myös nivelreumaan.
This study further evaluated detection rate of reactive systemic amyloid A amyloidosis, which is an important contributor to RA mortality.
Vaikeassa reumassa toisinaan kehittyvä sekundaarinen amyloidoosi on tärkeä elinikää lyhentävä tekijä.
Electroencephalographic and Immunological Findings in Patients with Schizophrenia Treated with Clozapine
Aivosähkökäyrän muutokset ja immunologiset löydökset klotsapiinia saavilla skitsofreniapotilailla
The aim of the study was to investigate the mechanism of action of CLO, to clarify the effect of CLO on EEG absolute power spectrum and ROS production, and explore the relationship of these effects with clinical response.
Väitöskirjan osajulkaisut muodostavat kokonaisuuden, jossa on tarkastettu klotsapiinihoitoa saavien skitsofreniapotilaiden aivosähkötoimintaa ja neuroimmunologisia tekijöitä, niiden korrelaatiota keskenään sekä kliiniseen vasteeseen.
We also tried to clarify whether the EEG changes or ROS production would help to identify the patients who were most likely to respond to treatment with CLO.
Klotsapiinin aiheuttamien neurofysiologisten muutosten myötä voi myös arvioida lääkityksen tehokkuutta.
The results suggest that the EEG background activity and investigation of the production of ROS by MO seem to be an adjunctive method to objectively assess and possibly predict the therapeutic effect of CLO in patients with chronic SCH showing inadequate response to treatment with conventional antipsychotics.
Tutkimustuloksemme viitavat, että klotsapiinin teho skitsofreniaan voisi olla välittäjäainevaikutuksen lisäksi aivoissa myös mahdollisesti neuroimmunologisten mekanismien kautta.
This work studies the effect of clozapine (CLO) on the electroencephalography (EEG) and reactive oxygen species (ROS) production by peripheral blood monocytes (MO) in patients with schizophrenia (SCH).
Yksi osajulkaisu käsittelee myös immuunireaktion ja aivosähkötoiminnan välistä yhteyttä ja tulos viittasi siihen, että vapaiden happiradikaalien tuotannolla olisi vaikutusta aivosähkökäyrään.
During all perception, selective attention facilitates efficient information processing and enables concentration on high-priority stimuli.
Tarkkaavaisuus säätelee kaiken aisti-informaation käsittelyä aivoissa ja mahdollistaa keskittymisen oleellisiin ja tärkeisiin ärsykkeisiin.
We conducted four functional magnetic resonance imaging experiments, during which subjects perceived articulatory gestures, speech sounds, and other auditory and visual stimuli.
Koehenkilöt osallistuivat toiminnallisiin magneettikuvauskokeisiin, joissa mitattiin heidän aivojensa toimintaa aivojen verenkiertovasteiden välityksellä heidän havaitessaan puhetta ja muita näkö- ja kuuloärsykkeitä.
A comparison between fluent and dyslexic readers' brain hemodynamic activity during audiovisual speech perception revealed stronger activation of predominantly motor speech areas in dyslexic readers during a contrast test that allowed exploration of the processing of phonetic features extracted from auditory and visual speech.
Osoituksena näkö- ja kuulojärjestelmien vuorovaikutuksesta totesimme, että nähty puhe (huulilta lukeminen) aktivoi perinteisesti aistispesifisenä pidettyä primaarista kuuloaivokuorta ja että kuuloaivokuori saattaa osallistua kielelliseen analyysiin nähdyn puheen havaitsemisen aikana.
This thesis aimed to investigate the neural mechanisms of speech perception and selective attention in fluent and dyslexic readers.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin puheen havaitsemiseen ja tarkkaavaisuuteen liittyvää aivotoimintaa lukemisvaikeuden omaavilla koehenkilöillä sekä henkilöillä, joilla ei ole lukemisen erityisvaikeutta.
They are strong evidence for the importance of attention as a modulator of auditory cortex function during both sound processing and visual speech perception, and point out the nature of attention as an interactive process (influenced by stimulus-driven effects).
Tuloksemme painottavat tarkkaavaisuuden merkitystä aisti-informaation käsittelyssä osoittamalla, että tarkkaavaisuus säätelee kuuloaivokuoren toimintaa sekä nähdyn puheen havaitsemisen aikana että kuuloärsykkeiden havaitsemisen aikana.
Because of their subtle speech perception difficulties possibly stemming from disturbances at elemental levels of sensory processing, dyslexic readers may rely more on motor-articulatory speech perception strategies than do fluent readers.
Henkilöillä joilla on lukemisen erityisvaikeus (dysleksia) on todettavissa puheen havaitsemisen ongelmia, jotka saattavat johtua lievistä poikkeavuuksista näkö- ja kuuloinformaation käsittelyssä.
Auditory and visual sensory systems interact at multiple processing levels during speech perception and, further, the classical motor speech regions seem also to participate in speech perception.
Uuden tutkimustiedon mukaan myös aiemmin puheen tuottoon erikoistuneina pidetyt aivokuoren alueet näyttävät osallistuvan puheen havaitsemiseen.
Auditory, visual, and motor-articulatory processes may thus work in parallel during speech perception, their use possibly depending on the information available and the individual characteristics of the observer.
Havaitsemme puhetta sekä nähdyn että kuullun aisti-informaation perusteella: niin puheäänellä kuin puheeseen liittyvillä kasvojen liikkeilläkin on merkitystä puheeseen sisältyvän viestin välittämisessä.
The symptoms were, however, not noticeable in everyday life.
Oireita ei kuitenkaan esiintynyt jokapäiväistä elämää haittaavasti.
Bone stress injuries of the foot have been known for more than 150 years.
Jalkaterän luuston rasitusvammoista on tiedetty jo yli 150 vuoden ajan.
The injuries in these bones were associated with injuries in the surrounding bones.
Näiden luiden rasitusvammoihin liittyi usein vaurioita myös ympäröivissä luissa.
Stress injuries in the calcaneus seemed to heal well.
Kantaluun rasitusvammat näyttivät paranevan hyvin.
Half of the patients also reported minor exercise related symptoms in the follow-up.
Seurantaan osallistuneista potilaista puolet ilmoitti myös havainneensa lieviä oireita liikunnan yhteydessä.
Although the injury type has been fairly well documented in the earlier literature, little information is available on the healing of stress injuries located in e.g. the talus and calcaneus.
Vaikka vammatyyppi on melko hyvin dokumentoitu aiemmassa kirjallisuudessa, telaluun ja kantaluun rasitusvammojen paranemisesta on olemassa vain vähän tietoa.
The bone stress injuries of the foot were found to affect more than one bone in a majority of the cases.
Useimmissa tapauksissa rasitusvammoja todettiin useammassa kuin yhdessä jalkaterän luussa.
The current study retrospectively evaluated the stress injuries of the foot and ankle treated at the Central Military Hospital over a period of eight years in patients who underwent MRI for stress injury of the foot.
Retrospektiivisessa tutkimuksessamme tutkittiin Keskussotilassairaalassa kahdeksan vuoden ajanjakson aikana jalkaterän rasitusvamman vuoksi magneettikuvauksessa käyneitä potilaita.
The talus and the calcaneus were the bones most commonly affected.
Telaluu ja kantaluu olivat yleisimpiä vammapaikkoja.
In the talus, the most common site for the injuries was the head of the bone, and in the calcaneus, the posterior part of the bone.
Telaluussa rasitusvamma sijaitsi useimmiten luun päässä, kun taas kantaluun vammat olivat pääasiassa luun posteriorisessa osassa.