natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first sample (Studies I and IV) consisted of 745 couples, about half of them (n=367) having conceived with assisted reproductive treatment (ART) and half being spontaneously conceiving (SC).
Ensimmäisessä aineistossa (artikkelit I ja IV) mukana oli 745 pariskuntaa, joista noin puolet (n=367) oli tullut raskaaksi lapsettomuushoidoilla ja puolet ilman hoitoja.
Differences between mothers and fathers, as well as characteristics of medical (history of infertility) and psychosocial (maternal depression and substance-abuse) risk groups were examined.
Tutkimme eroja isien ja äitien välillä sekä erityispiirteitä erilaisten riskiryhmien mielikuvissa: mukana oli lääketieteellisen (lapsettomuushoitotausta) ja psykososiaalisen (masennus ja päihteidenkäyttö) riskin vanhempia.
The three different samples of parents were followed longitudinally over their transition to parenthood during three time points: pregnancy (second or third trimester), early postpartum (2-4 months) and late postpartum (about one year).
Väitöskirjatutkimus koostui kolmesta pitkittäistutkimusaineistosta, joissa vanhemmaksi tuloa seurattiin kolmena eri ajankohtana: raskausaikana (toinen tai viimeinen raskauskolmannes) sekä varhaisessa (2-4kk) ja myöhemmässä vauvaiässä (noin yksivuotiaana).
Prenatal representations predicting parent-child relationship in transition to parenthood: Risk and family dynamic considerations
Raskausajan mielikuvat varhaisen vanhempi-lapsi- suhteen ennustajina: Riskitekijöiden ja perhedynamiikan merkitys
The third sample (Study III) included 51 drug-abusing mothers and their infants participating in two different drug-abuse interventions and 50 non-abusing mother-infant dyads.
Kolmas aineisto (artikkeli III) koostui 51 päihderiippuvaisesta äidistä vauvoineen, jotka osallistuivat kahteen erilaiseen päihdeinterventioon sekä 50 verrokista, jotka eivät käyttäneet päihteitä.
Representations of the baby, the self-as-parent, the spouse-as-parent and of one’s parents as parents to self in childhood were examined.
Tutkimus kohdistui mielikuviin vauvasta, itsestä ja puolisosta vanhempina sekä lapsuuden mielikuviin omista vanhemmista.
The results further showed unique group-specific features: High-risk drug-abusing mothers were the most vulnerable to the effects of non-optimal prenatal representations, whereas infertility history did not exacerbate the risk.
Osa ilmiöistä tuli esille vain korkean riskin ryhmässä: Päihderiippuvaiset äidit olivat muita alttiimpia häiriintyneiden raskausajan mielikuvien haitalliselle vaikutuksille.
Further, we assessed the stability of these representations into the postnatal period, that is, whether violation of expectations occurred, and the causes and consequences of these violations.
Lisäksi tutkimuksessa selvitettiin näiden mielikuvien pysyvyyttä vauvan syntymän jälkeiselle ajalle: tapahtuiko odotuksissa pettymystä, mitkä tekijät selittivät pettymystä, ja kuinka odotuksissa pettyminen vaikutti vanhemmuuteen.
Among fathers, on the other hand, the effects of marital relations seem to be more crucial.
Isillä taas parisuhdeongelmat vaikuttivat erityisen negatiivisesti.
The results are discussed in the light of the development and implementation of early preventive interventions during the prenatal and early postnatal periods.
Väitöskirjassa pohditaan näitä tuloksia myös raskauden ja vauva-ajan interventioiden kehittämisen näkökulmasta.
The aim of this study was to examine parents’ prenatal representations of attachment and caregiving and the effects of these on postnatal parenting, using three different samples and research settings.
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää kolmen erillisen tutkimusaineiston ja –asetelman avulla vanhempien raskausajan kiintymyssuhde- ja hoivamielikuvien laatua ja sitä, miten ne ennustavat tulevaa vanhemmuutta.
According to this study, among mothers the role of mental health symptoms seems to be especially pronounced and intertwined with early parenting and representational processes.
Äideillä korostui erityisesti mielenterveysongelmien haitallinen vaikutus mielikuvien ja varhaisen vanhemmuuden kehitykseen.
The leading genotype, GII-4, accounts for 55–85% of infections worldwide.
Maailmanlaajuisesti yleisin genotyyppi, GII-4, on taudinaiheuttajana 55–85 %:ssa NoV-tautitapauksista.
Development of a Norovirus Capsid GII-4 and GI-3 Virus-like Particle-based Candidate Vaccine
Norovirus kapsidi GII-4 ja GI-3 viruksen kaltaisiin partikkeleihin pohjautuvan kandidaattirokotteen kehitys
In the first stage of this dissertation, we determined NoV age-related seroprevalence in 0–14-year-old Finnish children to assess the serological background for NoV vaccine development.
Tämän väitöskirjatyön ensimmäisessä vaiheessa selvitimme NoV-vasta-aineiden ikäkohtaista esiintyvyyttä 0–14 vuotiailla lapsilla, minkä ansiosta serologinen ympäristö voitiin ottaa huomioon NoV-rokotteen kehityksessä.
Thus, the NoV vaccine should be administered early to prevent the majority of NoV gastroenteritis cases in children.
NoV-rokote tulisikin antaa varhaisella iällä, jotta suuri osa lasten NoV-gastroenteriiteistä pystyttäisiin estämään.
Currently there is no vaccine against NoV despite the need for one, especially for young children and for specific target groups among adults and the elderly.
Norovirusta vastaan ei ole rokotetta, mutta tarve lasten, aikuisten erityisryhmien sekä vanhusten rokottamiseen on olemassa.
Genetically diverse NoVs fall into six genogroups (GI–GVI), of which GI and GII contain most of the genotypes causing the human disease.
Norovirukset luokitellaan geneettisesti kuuteen eri genoryhmään (GI-GVI), joista genoryhmät GI ja GII sisältävät suurimman osan ihmisessä tautia aiheuttavista noroviruksista.
Norovirus (NoVs) is the second most common cause of pediatric viral acute gastroenteritis (AGE) after rotavirus (RV) worldwide.
Norovirus (NoV) on rotaviruksen (RV) jälkeen toiseksi yleisin lasten virusperäisen akuutin gastroenteriitin (AGE) aiheuttaja maailmanlaajuisesti.
Maternally acquired IgG antibodies declined soon after birth.
Vastasyntyneillä vauvoilla havaittiin äidiltä peräisin olevia NoV IgG-vasta-aineita, mutta niiden määrä väheni nopeasti syntymän jälkeen.
This observation suggests that a broadly effective vaccine should contain at least one VLP from each of the two main genogroups (GI and GII).
Tämän havainnon perusteella laajakirjoiseen NoV-rokotteeseen tulisi sisällyttää ainakin yksi VLP-genotyyppi molemmista ihmisen päägenoryhmistä (GI ja GII).
These results indicate that NoVs are encountered at a very young age and consecutive NoV infections are probably common.
Nämä tulokset osoittavat, että norovirusta esiintyy yleisesti jo pienillä lapsilla ja että toistuvat NoV-infektiot ovat tavallisia.
By NoV-specific IgG determination, up to 47% of children aged 6–23 months had already encountered NoV.
IgG-vasta-aineiden perusteella jopa 47 % 6–23 kuukauden ikäisistä lapsista oli saanut NoV-infektion, ja sekä vasta-aineiden esiintymisen yleisyys että niiden määrä veressä kasvoivat iän myötä.
There is strong evidence that histo-blood group antigens (HBGAs), which are expressed on gut mucosal cells, are involved in the binding and/or entry process of NoVs.
On olemassa vahvoja todisteita siitä, että suoliston solujen pinnalla ilmentyvät kudosveriryhmäantigeenit (histo-blood group antigens, HGBA:t) toimivat noroviruksen tarttumispintana ja/tai tekijänä sisäänmenoprosessissa.
There has been no success in culturing human NoVs in vitro, hampering the development of a live virus-based NoV vaccine.
Norovirusta ei ole pystytty kasvattamaan laboratoriossa, mikä on estänyt elävän NoV-rokotteen kehittämisen.
The vaccine contains two NoV VLP genotypes derived from NoV GII-4 and GI-3 and RV VP6.
Yhdistelmärokote sisältää noroviruksen GII-4- ja GI-3-peräisiä VLP:itä sekä rotaviruksen VP6-proteiinin.
Furthermore, the combination vaccine activated the cellular arm of the immune system, which might be important for the induction of heterologous immunity.
Rokotteen todettiin myös aktivoivan soluvälitteisen puolustuksen T-soluja, mikä saattaa olla tärkeää ristiin reagoivan immuunivasteen kannalta.
NoV GII-4-specific immunoglubulin (Ig) G and IgA were detected in all age-groups.
Kaikissa ikäryhmissä esiintyi NoV-spesifisiä immunoglobuliini (Ig) G ja IgA vasta-aineita.
The final part of the dissertation focuses on assessing the NoV-specific immunogenicity of a trivalent combination vaccine candidate against NoV and RV in mice.
Viimeisessä osatyössä keskityimme arvioimaan NoV-RV-yhdistelmärokotteen NoV-spesifistä immunogeenisuutta hiirissä.
We showed in mice that pre-existing immunity against one NoV genotype did not impair induction of humoral response against the de novo genotype; therefore, no proof of "original antigenic sin" among NoVs was observed.
Olemassa oleva immuunivaste ei heikentänyt uuden vasta-ainevälitteisen vasteen syntymistä, joten norovirusten kohdalla ei löytynyt viitteitä "original antigenic sin" -ilmiöstä.
However, only VLP immunization resulted in the development of cross-blocking activity in the sera, but it was in a genogroup-restricted manner.
Ainoastaan VLP:t indusoivat ristiin reagoivia blokkaavia vasta-aineita, mutta vaste oli genoryhmäkohtainen.
Both humoral and cell-mediated immune responses were long-lasting, and no interference between the vaccine components was observed.
Immuunivasteet olivat pitkäkestoisia, ja rokotekomponenttien ei havaittu häiritsevän toisiaan vasteiden synnyssä.
Both VLPs and P-particles induced serum antibodies in mice that blocked the immunogen-specific strain efficiently.
Sekä VLP:illä että P-partikkeleilla immunisoitujen hiirien seerumi sisälsi tyyppispesifisiä blokkaavia vasta-aineita.
After the introduction of live RV vaccines onto national immunization programs, the importance of NoV as a cause of viral AGE has increased.
Monissa maissa NoV on kuitenkin noussut tärkeimmäksi AGE:n aiheuttajaksi sen jälkeen, kun RV-rokotteet lisättiin kansallisiin rokotusohjelmiin.
The high number of NoV genotypes and the resulting pre-existing antibody variability among humans has been a challenge in NoV vaccine design.
Norovirusgenotyyppien laaja kirjo ja NoV-vasta-aineiden yleisyys vaikeuttavat NoV-rokotteen kehittämistä.
Anti-NoV antibodies were also present in the gut of these animals.
Lisäksi NoV-vasta-aineita muodostui hiirten suolistoon.
We tested the capacity of NoV VLP and P-particle subunit vaccines to elicit blocking antibodies against various NoV VLP genotypes from both major genogroups (GI and GII).
Rokote synnytti vahvan ristiinreagoivan vasta-ainevälitteisen immuunivasteen, ja seerumin vasta-aineet estivät GI- sekä GII-ryhmän eri VLP:iden sitoutumista HBGA-hiilihydraatteihin.
We demonstrated in mice that NoV VLPs induced cross-reactive humoral and cellular immune responses, whereas P-particles elicited a type-specific antibody-mediated response, suggesting that for the induction of broad NoV immunity, vaccine development should be focused on VLPs.
VLP:t aktivoivat ristiin reagoivan vasta-ainevälitteisen ja soluvälitteisen immuunivasteen, kun taas P-partikkelit indusoivat tyyppispesifisiä vasta-aineita.
There is a concern that the pre-existing immunity might have a negative impact on the immune responses generated against novel circulating genotypes or vaccine antigens.
Olemassa olevasta NoV-immuunivasteesta huolimatta elimistön tulisi kyetä tehokkaasti muodostamaan vasta-aineita uusia, esimerkiksi rokotteen sisältämiä genotyyppejä vastaan.
Instead, NoV subviral particles, lacking the genome but representing the whole capsid (virus-like particles, VLPs) or parts of the capsid (P-particles), have been considered as antigenically competent alternatives to a live vaccine.
Elävän rokotteen sijaan NoV-rokotekandidaateiksi on ehdotettu norovirusperäisiä proteiinirakenteita, kuten viruksen kaltaisia partikkeleita (VLP:itä) ja P-partikkeleita.
We observed that children with a high level of blocking antibodies in their sera were less susceptible to NoV infection.
Osoitimme, että sitoutumista estävillä (eli "blokkaavilla") seerumin vasta-aineilla oli yhteys tautisuojaan lapsilla.
The blocking assay, a surrogate neutralization assay developed for NoV, measures antibodies that are able to block the binding of NoV VLPs to HBGAs.
NoV-vasta-aineiden tiedetään estävän NoV-VLP:iden sitoutumista HBGA-hiilihydraatteihin in vitro.
In conclusion, these results suggest that a combination vaccine might be sufficient to induce protective immune responses to a vast majority of the circulating NoVs.
Näiden tulosten perusteella voidaan todeta, että NoV-RV-yhdistelmärokote on lupaava ehdokas laajakirjoinen NoV-rokotteeksi.
As blocking antibodies correlate with protection from NoV infection, the blocking assay can be used to determine a vaccine’s potential to prevent the disease.
Tämän havainnon pohjalta pystyimme arvioimaan myös testirokotteiden potentiaalia estää NoV-infektio.
"I don t know, what they are thinking for my destiny".
"En tiedä mitä ne ajattelee mun kohtalokseni".
The material consists of theme interviews of 45 elderly people and their client reports, five multi-professional group interviews of employees and 32 observations of operational practices.
Aineisto koostuu 45 vanhuksen teemahaastattelusta ja heidän asiakaskertomusteksteistään, viidestä työntekijöiden moniammatillisesta ryhmähaastattelusta sekä 32:sta osastojen toimintakäytännön havainnoinnista.
Its own challenges are created by the fact that strategies and agendas come from outside of the elderly person, determined by others.
Omat haasteensa aikaan saa myös se, että strategiat ja linjaukset itsessään tulevat vanhuksen ulkopuolelta, muiden määrittelemänä.
All elderly people should fit into same agenda, which by itself is against the idea of client orientation.
Kaikkien vanhusten tulisi sopia samoihin linjauksiin, mikä jo sinällään sotii asiakaslähtöisyyden ideaa vastaan.
These categories have been further divided to two: 1. elderly people, who want the same that has been set as an objective in hospital ward and 2. to elderly people, who want something else than what has been set as an objective in hospital ward.
Kategoriat ovat lisäksi jakaantuneet kahtia: 1. vanhuksiin, jotka haluavat samaa kuin mitä heille on asetettu osastolla tavoitteeksi ja 2. vanhuksiin, jotka haluavat jotain muuta kuin mitä heille on asetettu osastolla tavoitteeksi.
The aim of this dissertation is a geriatric hospital located in Southern Finland and its five wards.
Tutkimuksen kohteena on eräs Etelä-Suomessa sijaitseva geriatrinen sairaala ja sen viisi osastoa.
Customer orientation in geriatric wards remains an idealistic phenomenon.
Asiakaslähtöisyys jää geriatrisilla osastoilla ideaaliseksi ilmiöksi.
The ideal of client orientation is approached through perspectives of self determination, participation, equal interaction and receiving information.
Asiakaslähtöisyyden ideaalia lähestytään itsemääräämisoikeuden, osallistumisen ja tasavertaisen vuorovaikutuksen sekä tiedonsaannin näkökulmista.
The research contemplates, how elderly people themselves describe their clienthood and what kind of clienthood are produced by employees talks, texts and chosen operational practices of hospital wards.
Tutkimuksessa tarkastellaan, millaiseksi vanhukset itse kuvaavat asiakkuutensa sekä minkälaista asiakkuutta työntekijöiden puheet, tekstit sekä valitut osastojen toimintakäytännöt tuottavat?
Client orientation is seen based on ideal of clienthood, which is emphasized on strategies and alignments concerning elderly people.
Asiakaslähtöisyys nähdään lähtökohtaisesti asiakkuuden ideaaliksi, jota painotetaan vanhuksia koskevissa strategioissa.
The elderly people keep the following things important in being cared in ward: implementation of their follow up care, recovery, health, support of relatives, home, domestic help, matters of faith, humor.
Vanhukset pitävät osastolla hoidossa oltaessa tärkeinä mm. seuraavia asioita: omien jatkohoitotoiveiden toteutuminen, paraneminen, terveys, omaisten tuki, koti, kotiavun saaminen, uskonasiat ja huumori.
Additionally, in the research it s discussed how client orientation shows in wards.
Lisäksi tutkimuksessa pohditaan, miten asiakaslähtöisyys näkyy osastoilla.
There is also room for improvement in participation and equal interaction of elderly people: they are not asked about the targets of activity, there is no possibility for participation, things are done in their behalf and it s difficult to discuss with the personnel.
Myös vanhuksen osallistumisessa ja tasavertaisessa vuorovaikutuksessa on parannettavaa: toiminnan tavoitteista ei kysytä vanhukselta, osallistumiseen ei ole mahdollisuuksia, asioita tehdään puolesta ja työntekijöiden kanssa on vaikea keskustella.
Clienthood and customer orientation for elderly people in geriatric wards are challenged by efficiency thinking of the service system, inflexibility of the system, personnel orientation, hierarchical structure, routine, emphasis on medicalization, total lack of resources, strong role of relatives and passivity of some elderly people themselves.
Vanhusten asiakkuudelle ja asiakaslähtöisyydelle geriatrisella osastolla luovat haasteita palvelujärjestelmän tehokkuusajattelu, järjestelmän joustamattomuus, työntekijälähtöisyys, hierarkisuus, rutiininomaisuus ja medikalisaatiopainotteisuus, kaikkinainen resurssien puute, omaisten vahva rooli sekä joidenkin vanhusten oma passiivisuus.
The elderly people were variably satisfied with personnel, getting out, getting everything ready, visits of hospital chaplain and rehabilitation they received.
Vanhukset olivat vaihtelevasti tyytyväisiä henkilökuntaan, seuraan, ulos pääsemiseen ja kaiken valmiina saamiseen, sairaalapapin käynteihin ja saatuun kuntoutukseen.
Access to information also does not work: the elderly people felt that they received information insufficiently, information is not received automatically, part of the elderly did not know about their follow up care plans, their medicines or illnesses and received information was irrelevant for the time.
Tiedonsaanti ei myöskään toimi: vanhukset kokivat saavansa riittämättömästi tietoa, tietoa ei saa automaattisesti, osa vanhuksista ei tiennyt jatkohoitosuunnitelmastaan, lääkkeistään tai sairauksistaan, eikä saatu tieto ole oleellista ajankohtaan nähden.
The elderly people have been divided to three categories: one for homing people, one for people waiting for long term care placement and one for people in permanent hospital care.
Vanhukset on jaettu kolmeen kategoriaan: kotiutuviin, pitkäaikaishoitopaikkaa odottaviin ja pysyvässä sairaalahoidossa oleviin.
Elderly people felt discontent with personnel urgency and malice, the slowness of help, lack of resources, lack of activity and stimulus, paucity of getting outdoors and diapers.
Tyytymättömyyttä vanhuksissa aikaan sai henkilökunnan kiireellisyys ja ilkeys, avunsaannin hitaus, resurssien puute, tekemisen ja virikkeiden puute, kuntoutuksen ja ulospääsemisen vähäisyys ja vaipat.
The dissertation addresses what, when and what kind of clienthood builds in geriatric hospital wards.
Tutkimus paneutuu siihen, miten ja millaiseksi asiakkuus rakentuu geriatrisilla sairaalaosastoilla?
An ethnographical research about clienthood and client orientation in geriatric hospital.
Etnografinen tutkimus asiakkuudesta ja asiakaslähtöisyydestä geriatrisessa sairaalassa
The self determination of elderly people doesn t materialize: their thoughts or wishes isn t asked, plans for follow up care is decided by other people, the elderly people are not involved in their matters, they are not able to define needs or objectives and their locomotion is restricted.
Vanhuksen itsemääräämisoikeus ei toteudu: vanhuksen ajatuksia tai toiveita ei kysytä, avuntarpeeseen ei vastata tai avun saaminen kestää pitkään, jatkohoitosuunnitelmat tulevat muiden päättämänä, vanhus ei ole osallisena asioissaan, hän ei pääse määrittelemään tarpeitaan tai tavoitteitaan ja liikkumisen vapautta rajoitetaan.
This dissertation is about clienthood and client orientation in geriatric hospital.
Tutkimus käsittelee asiakkuutta ja asiakaslähtöisyyttä geriatrisessa sairaalassa.
Treatment regime for these patients vary from country to country.
Viimeksimainittujen hoitokäytännöt eroavat alueittain ja maittain.
SpO2 measurement is robust and the signal is simple to interpret and feasible for automatic analyses.
SpO2-mittaus on vakaa ja signaali on helppo tulkita, joten automaattiset analyysit ovat yleisesti käytössä.
Ventilatory changes in pregnancy may lead to PtcCO2 "peaks", which have not been described before.
Raskaudenaikaiset hengitysmuutokset voivat johtaa "PtcCO2 -piikkeihin" joita ei ole aikaisemmin kuvattu.
Obstructive sleep apnea (OSA) is a major public health problem.
Obstruktiivinen uniapnea on huomattava kansanterveydellinen ongelma.
Apneas, hypopneas and steady flow limitation were screened as sequences from 555 patient recordings from between June 2005 and May 2007.
Apneaa, hypopneaa ja tasaista virtausrajoitusta puolestaan tutkittiin jaksoina 555 potilaan aineistosta, joka oli kerätty välillä 6/2005 – 5/2007.
PtcCO2 dynamics were studied retrospectively from cardiorespiratory polygraphic recordings performed at the Tampere University Hospital sleep clinic.
PtcCO2:n dynamiikkaa tutkittiin takautuvasti Tampereen yliopistollisen sairaalan unilaboratoriossa tehdyistä yöpolygrafioista.
CO2 measurements have been mainly done in populations where hypercapnia (High arterial CO2, (PaCO2)) is suspected.
CO2- mittauksia on tehty pääosin potilasryhmissä, joissa hypercapnia (korkea valtimoveren hiilidioksidipitoisuus) on todennäköistä.
Progressive flow limitation was associated with small SpO2 drop, but not systematically.
Progressiiviseen virtausrajoitukseen liittyi yleensä pieni SpO2-lasku, mutta näin ei tapahtunut systemaattisesti.
On the other hand, the importance of CO2 in the control of breathing and the wealth of information the CO2 signal may contain, could improve the SDB diagnostics.
Toisaalta, CO2 on tärkeä hengityksen säätelijä ja CO2-signaalin sisältämä informaatio voi parantaa unenaikaisten hengityshäiriöiden diagnostiikkaa.
While measurement of the arterial oxyhemoglobin saturation (SaO2, SpO2 with pulse oximetry) is mandatory in the evaluation of sleep-disordered breathing (SDB = all breathing abnormalities from normal breathing to apnea), CO2 is rarely measured.
Valtimoveren happikyllästeisyyden (SaO2, SpO2 jos pulssioksimetri) mittaaminen on pakollista unenaikaisten hengityshäiriöiden (kaikki normaalista hengityksestä apneaan) arvioinnissa.
There has not been a great need for CO2 measurement in sleep research as the effects of severe SDB are readily seen with SpO2.
CO2:n mittaamiselle unen aikana ei ole ollut suurta tarvetta, koska vaikeiden unenaikaisten hengityshäiriöiden seuraukset ovat nähtävissä SpO2-mittauksella.
Pregnant women did not differ from controls in terms of SDB; flow-limitation, snoring, AHI and oxyhemoglobin desaturation index of 3% (ODI3) were similarly low in both groups.
Virtausrajoitus, kuorsaus, apnea-hypopnea indeksi (AHI) sekä 3%: n SpO2 lasku (ODI3) olivat yhtä alhaisia molemmissa ryhmissä.
PtcCO2 plateau was the highest level of PtcCO2 which was associated with stable breathing.
PtcCO2 tasanne oli korkein PtcCO2-taso, johon liittyi tasaista hengitystä.
In conclusion, PtcCO2 measurement is sensitive to ventilatory changes during sleep.
PtcCO2-mittaus on herkkä hengityksen muutoksille unen aikana.
Milder forms of OSA and prolonged partial upper airway obstruction are not equally high-risk conditions, although affected individuals can be as symptomatic as those with severe OSA.
Obstruktiivisen uniapnean lievempiin muotoihin tai osittaiseen ylähengitystieahtaumaan ei liity vastaavaa riskiä, mutta näistä tautimuodoista kärsivät eivät oireiden perusteella välttämättä eroa vaikeasta uniapneasta.
Progressive flow limitation associates with PtcCO2 increase and PtcCO2 levels associate to sleep depth as well as sleep apnea types.
Progressiiviseen virtausrajoitukseen liittyy PtcCO2:n nousu ja PtcCO2-tasot ovat yhteydessä sekä unen syvyyteen että uniapneatyyppeihin.
However, pregnant women more frequently presented PtcCO2 "peaks", which were scarce in non-pregnant controls (n = 78 vs. 5).
Raskaana olevilla esiintyi verrokkeja useammin PtcCO2-käyrässä "piikkejä" (n = 78 vs 5).