natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The general aim of this thesis was to evaluate the potential of thrombin inhibition in reducing the adverse effects of I/R injury in myocardium, lungs, and intestine associated with the use of CPB and cardiac surgery.
Tämän tutkimussarjan yleistavoitteena oli selvittää voidaanko sydänkirurgiaan ja sydänkeuhkokoneen käyttöön liittyvässä iskemia-reperfuusiotilanteessa sydänlihaksen, keuhkojen ja suoliston toipumista edistää eri mekanismeilla toimivilla trombiinin estäjillä.
Inhibition of Thrombin in Cardiac Surgery : experiments in a porcine model
Kyseessä oli avosydänkirurginen koeasetelma sialla, jossa eläin kytkettiin sydänkeuhkokoneeseen.
Thrombin, the key enzyme of coagulation , plays a cenral role also in inflammation and contributes to regulation of apoptosis as well.
Trombiinilla tiedetään olevan myös apoptoosia aktivoivia ominaisuuksia.
In addition, myocardial, lung, and intestinal biopsies were taken to quantitate leukocyte infiltration (MPO), for histological evaluation, and detection of apoptosis (TUNEL, caspase 3).
Kahden tunnin reperfuusiovaiheen jälkeen sydänlihaksesta, keuhkoista ja suolesta otettiin koepalat histologista tarkastelua ja apoptoosin määrittämistä varten.
Overall, the results suggest that inhibition of thrombin, beyond what is needed for efficient anticoagulation by heparin, has beneficial effects on myocardial I/R injury and hemodynamics during cardiac surgery and CPB.
Yhteenvetona osatöiden tuloksista todettiin, että hirudiini estää sekä reperfuusion aikaista trombiinin muodostusta että jo muodostunutta trombiinia, jolla on edullisia vaikutuksia sydänlihaksen toipumiseen iskeemisestä stressistä, systeemiverenkierron vastukseen ja suoliston mikroverenkiertoon.
Intramucosal pH and pCO2 were measured from the luminal surface of ileum using tonometry simultaneusly with arterial gas analysis.
Lisäksi suoliston verenkiertoa mitattiin epäsuorasti ohutsuoleen asetetun tonometria katetrin avulla perfuusion aikana ja sen jälkeen.
Cardiac surgery involving cardiopulmonary bypass (CPB) induces activation of inflammation and coagulation systems and is associated with ischemia-reperfusion injury (I/R injury)in various organs including the myocardium, lungs, and intestine.
Sisällyttämällä koeasetelmaan kaksi eri mekanismilla toimivaa trombiininestäjää (hirudiini, antitrombiini) ja mittaamalla samanaikaisesti sekä hyytymismekanismin aktivaatiota että inflammatorista vastetta pyrittiin erittelemään välittyykö mahdollinen toipumista edistävä mekanismi puhtaasti trombiinin eston kautta ja onko antitrombiinin trombiinin estosta erillisellä anti-inflammatorisella vaikutuksella merkitystä.
AT, in doses with a significant anticoagulant effect, did not alleviate myocardial I/R injury in terms of myocardial recovery, histological inflammatory changes or post-ischemic troponin T release.
Sydämen hemodynaamista toipumista seurattiin kahden tunnin ajan ja samalla mitattiin sekä hyytymisaktivaatiota trombiinin muodostuksen tasolla että inflammatorista vastetta verinäytteistä ja sydän- ja suolibiopsioista.
In a similar setting, twenty animals received an iv-bolus (250 IU/kg) of antithrombin (AT) or placebo.
Satunnaistetusti ja sokotetusti 15 min ennen yhden tunnin sydänlihasiskemian loppua sian verenkiertoon annettiin tutkimuslääkettä tai placeboa.
Animals underwent 75 min of normothermic CPB, 60 min of aortic clamping, and 120 min of reperfusion period.
Antitrombiini ei estänyt sydänlihaksen histologista vauriota ja vaikutus minuuttivolyymiin ja isku-tilavuuteen oli vain lyhytaikaista ja ohimenevää.
Two randomized blinded studies were performed.
Tämä löydös oli vastoin aiempia kokeellisilla suolen verenkierron kokonaan estetyillä malleilla tehtyjä havaintoja.
We showed that infusion of the thrombin inhibitor r-hirudin during reperfusion was associated with attenuated post ischemia left ventricular dysfunction and decreased systemic vascular resistance.
Antitrombiinin veren hyytymistä estävä vaikutus tuli selvästi esille mutta antitrombiini ei vähentänyt reperfuusion aikaista trombiinin muodostusta.
Mulibrey nanism : Clinical characteristics and pathophysiologic features of growth restriction, insulin resistance and tumour development
Mulibrey nanismin kliininen taudinkuva sekä kasvuun, insuliiniresistenssiin ja kasvaimiin liittyvät erityispiirteet
MUL is caused by mutations in the TRIM37 gene on chromosome 17q22-23, encoding a peroxisomal protein TRIM37 with ubiquitin E3-ligase activity.
MUL on seurausta kromosomissa 17q22-23 sijaitsevan TRIM37-geenin mutaatioista.
Thirty patients (18 females) were treated with recombinant human GH for a median period of 5.7 years.
Kolmekymmentä potilasta sai kasvuhormonihoitoa keskimäärin 5.7 vuoden ajan.
Biopsies and autopsy samples were used for the histopathological and immunohistochemical analyses.
Näytteet tutkittiin histologisesti sekä immunohistokemiallisesti.
GH therapy improved pre-pubertal growth but had only minor impact on adult height (+5 cm).
Kasvuhormonihoidon vaste oli hoidon alkuvaiheessa huomattava, mutta sen vaikutus aikuispituuteen jäi vähäiseksi, keskimäärin +5 cm:ksi.
While the children had low fasting glucose and insulin levels, 90% of the adults were insulin resistant, half had type 2 diabetes and an additional 42% showed impaired glucose tolerance (IGT).
Aikuispotilaista puolella oli tyypin 2 diabetes, 42%:lla häiriintynyt sokerinsieto, ja 70% potilaista täytti metabolisen oireyhtymän kriteerit.
In infancy feeding difficulties and frequent pneumonias were common problems.
Varhaislapsuuden syömishäiriöt ja toistuvat hengitystieinfektiot olivat yleisiä ja vaikeuttivat MUL-lasten pärjäämistä.
Nineteen different mutations have been detected, four of them present in the Finnish patients.
Maailmanlaajuisesti tiedossa on n. 130 potilasta, heistä valtaosa on Suomesta.
While failure to thrive dominates early life, MUL adults develop metabolic syndrome and have a tendency for malignancies and vascular lesions in several organs.
Huono kasvu, infektiot, syömishäiriöt ja hypoglykemiataipumus hallitsevat varhaislapsuutta, mutta aikuisikää leimaavat metabolinen oireyhtymä ja suuri kasvainten insidenssi.
Conclusions: MUL patients present a distinct postnatal growth pattern.
MUL-potilailla esiintyi runsaasti hyvänlaatuisia kasvaimia.
Results: MUL patients were born small for gestational age (SGA) with immature craniofacial features after prenatal-onset growth restriction.
Sikiöajan ja lapsuuden kasvulle oli tyypillistä, että potilaat syntyivät pienikokoisina intrauteriinisen kasvuhäiriön seurauksena ja kasvu vaikeutui entisestään syntymän jälkeen.
Background: Mulibrey nanism (MUL; Muscle-liver-brain-eye nanism; OMIM 253250) is an autosomal recessive growth disorder more prevalent in Finland than elsewhere in the world.
Mulibrey nanismi (MUL) on suomalaiseen tautiperintöön kuuluva, peittyvästi periytyvä lyhytkasvuisuusoireyhtymä.
The majority of the tumours showed strong expression of endothelial cell marker CD34 as well as α-smooth muscle actin (α-SMA).
Ne olivat pääosin endokriinisisten kudosten rakkulamaisia ja runsaasti verisuonitettuja tuumoreita.
This speaks for a central role of TRIM37 in regulation of key cellular functions, such as proliferation, migration, angiogenesis and insulin signalling.
Tutkimushavainnot viittaavat siihen, että TRIM37-proteiinilla on keskeinen merkitys paitsi sikiöajan kasvussa ja kudosten kehittymisessä myös sokeritaudin ja kasvainten kehittymisessä.
Although MUL patients form a distinct clinical and diagnostic entity, their clinical findings vary considerably from infancy to adulthood.
Yhtenvetona voidaan todeta, että MUL on taudinkuvaltaan monimuotoinen ja löydökset vaihtelevat iän myötä.
Interestingly, treated subjects were slimmer and had less frequent metabolic concerns as young adults.
Kasvuhormonihoidetut potilaat olivat kuitenkin aikuisina solakampia ja insuliiniresistenssi oli heillä lievempi kuin niillä, joille kasvuhormonia ei annettu.
Clinical characteristics include severe prenatal onset growth restriction, cardiopathy, multiple organ manifestations but no major neurological handicap.
Tautiin liittyy sikiöaikana alkava kasvuhäiriö, restriktiivinen sydäntauti ja erityiset ulkonäön piirteet.
Objective: This study aimed to characterize clinical and histopathological features of MUL in the national cohort of Finnish patients.
Tutkimuksessa analysoitiin MUL:n keskeiset kliiniset löydökset eri ikäryhmissä ja niiden perusteella laadittiin uudet kansainväliset MUL:n diagnoosikriteerit.
MUL patients displayed histologically a disturbed architecture with ectopic tissues and a high frequency of both benign and malignant tumours present in several internal organs.
Histokemiallista tutkimusta varten kerättiin kudosnäytteet eri sairaaloiden patologian arkistoista.
MUL patients showed a dramatic change in glucose metabolism with increasing age.
Iän myötä potilaille kehittyi kuitenkin vahva insuliiniresistenssi sekä sokeri- ja rasva-aineenvaihduntahäiriö.
They experienced a continuous deceleration in both height SDS and weight-for-height (WFH) postnatally.
Erityisesti lapsuusiän harvinaisen Wilms in tuumorin insidenssi oli huomattava.
At the time of diagnosis (median age 2.1 years) characteristic craniofacial, radiological and ocular features were the most constant findings.
Tutkimuksessa selvitettiin MUL-potilaiden kliinisiä löydöksiä, kasvua, sokeriaineenvaihduntaa ja kasvainriskiä.
Smoking tripled the risk of duodenal ulcers.
Tupakointi kolminkertaisti pohjukaisuolihaavan riskin näillä potilailla.
While in metronidazole-sensitive cases the cure rates with LAM, LAC and RMT were similar, in metronidazole resistance LAM and RMT were inferior to LAC (53%, 67% and 84%).
Siten metronidatsolipohjainen häätöhoito onnistui kaikkiaan 80 prosentissa, mutta vastustuskykyisten bakteerien kohdalla vain 53 67 prosentissa tapauksista.
In women, metronidazole resistance correlated with previous use of antibiotics for gynaecologic infections and alcohol consumption.
Tämä johtuu siitä, että Suomessa antibioottien käyttö on suhteellisen pidättyväistä, ja 1991 Suomessa annettiin yleinen ohje välttää klaritromysiinin sukuisten antibioottien käyttöä hengitystieinfektioissa.
Resistance rate to clarithromycin was only 2%.
Häätöhoidon nettohyödyksi jää siis vain 10 prosenttia.
Results: Primary resistance of H. pylori to metronidazole was 48% among women and 25% among men.
Sen sijaan naisilla 48 prosenttia helikobakteereista oli vastustuskykyisiä, mikä on poikkeuksellisen paljon.
Conclusions: in Finland H. pylori resistance to clarithromycin is low, but metronidazole resistance among women is high making metronidazole-based therapies unfavourable.
Antibioottien käytön rajoittaminen on helpottanut helikobakteerin hoitoa Suomessa Helikobakteerin hoito on helpompaa Suomessa kuin monissa muissa maissa, koska tärkeintä bakteerin häätämiseen tarvittavaa antibioottia käytetään maltillisesti muiden sairauksien hoidoissa.
Intention-to-treat cure rates of LAM, LAC, and RMT were 78%, 91% and 81%.
Yleensä jo lapsuudessa tarttunut helikobakteeri aiheuttaa 10 20 prosentille kantajistaan maha- ja pohjukaissuolihaavan, joillekin jopa mahasyöpää.
Aim: This study evaluates the primary resistance of H. pylori among patients in primary health care throughout Finland, the efficacy of three eradication regimens, the symptomatic response to successful therapy, and the effect of smoking on gastric histology and humoral response in H. pylori-positive patients.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin helikobakteerin vastustuskykyä ja herkkyyttä tavallisimmin käytetyille antibiooteille 23 paikkakunnalla eri puolilla Suomea.
and metronidazole 400 mg t.d.
Metronidatsoli on toinen tärkeä antibiootti.
Dyspeptic symptoms in the Gastrointestinal Symptoms Rating Scale (GSRS) were decreased by 30.5%.
Potilaiden ylävatsaoireet vähenivät 30 prosenttia bakteerin häätämisen jälkeen.
Smokers also had lower IgG antibody titres against H. pylori and a smaller proportional decrease in antibodies after successful eradication.
Vain muutamat antibiootit tehoavat helikobakteerin häädössä, ja näitä lääkkeitä käyttäneillä bakteeri voi olla vastustuskykyinen, jolloin hoito voi epäonnistua.
The effect of eradication on dyspeptic symptoms was only modest.
Ne vatsaoireet, joilla ei ollut mitään tekemistä helikobakteerin kanssa, vähenivät 20 prosenttia.
Previous antibiotic therapies reduced the efficacy of LAC, to the level of RMT.
Ilmeisin syy on aiempi gynekologisten infektioiden hoito metronidatsolilla.
In the gastric body, smokers had milder inflammation and less atrophy and in the antrum denser H. pylori load.
Etelä-Euroopassa näitä antibiootteja määrätään löyhemmin: Ranskassa käyttö on kolminkertaista, ja siellä jopa 20 prosenttia helikobakteereista on vastustuskykyisiä klaritromysiinille.
They significantly more often lived with their parents (19%) or were pensioned (26%) than the adult Finnish population on average.
Vanhempiensa kanssa asui 19 % ja 26 % oli eläkkeellä: merkitsevästi enemmän kuin väestössä keskimäärin.
The adult respondents included 33 subjects with a mean age of 34 years.
Aikuisia vastanneita oli 33, keski-ikä 34 vuotta.
The majority in both groups had received special education or extra educational support at school.
Enemmistö oli erityisluokilla tai sai muuten tukea koulunkäynnilleen.
The study groups comprised adults, adolescents (12-16 years), and pre-adolescents (8-11 years) who had received a diagnosis of receptive SLI and had been examined, usually before school age, at the Department of Phoniatrics of Helsinki University Central Hospital, where children with language deficits caused by various etiologies are examined and treated by a multidisciplinary team.
Tutkittavat olivat aikuisia, nuoria (12-16-vuotiaita) ja varhaisnuoria (8-11-vuotiaita), joilla oli diagnosoitu, pääosin ennen kouluikää, puheen ymmärtämiseen painottuva kielihäiriö Helsingin yliopistollisen keskussairaalan Korvaklinikan Audiofoniatrisella osastolla.
The 16D score of the adolescent or the 17D score of the pre-adolescents did not differ from that of their controls.
Nuorten 16D- ja varhaisnuorten 17D-indeksiluvut eivät merkitsevästi eronneet verrokeiden luvuista.
They all had attended speech therapy at some point; at the time of the study only one adolescent, but every third pre-adolescent still received speech therapy.
Tutkimushetkellä nuorista enää yksi, mutta varhaisnuorista vielä joka kolmas sai puheterapiakuntoutusta.
Of the adolescents and pre-adolescents, 48 and 51, respectively, responded.
Nuoria vastanneita oli 48 ja varhaisnuoria 51.
The prevalence rate of around 7% puts it among the most prevalent developmental disorders in childhood.
Se on yksi lapsuusiän yleisimmistä kehityshäiriöistä.
To investigate the self-perceived aspects of everyday functioning in individuals with childhood receptive SLI compared with age- and gender-matched control populations, the 15D, 16D, and 17D health-related quality of life (HRQoL) questionnaires were applied.
Itse arvioitua toimintakykyä kuvaamaan käytettiin yleisiä terveyteen liittyvän elämänlaadun mittareita 15D, 16D ja 17D.
Measured with 15D, the subjects perceived their HRQoL to be nearly as good as that of their controls, but on the dimensions of speech, usual activities, mental functioning, and distress they were significantly worse off.
Elämänlaatu oli 15D-indeksilukuna keskimäärin lähes verrokkien tasolla, mutta ulottuvuuksista puheen tuottamisen, tavanomaisten toimintojen, ajattelun selkeyden ja ahdistuneisuuden osalta tulokset olivat merkitsevästi verrokkeja heikommat.
Of the childhood performance measures investigated, low verbal intelligence quotient (VIQ), which is often considered to reflect receptive language impairment, was in adults subjects significantly associated with some of the self-perceived problems, such as problems in usual activities and mental functioning.
Lapsuuden tutkimustuloksista matala kielellinen älykkyysosamäärä, joka osaltaan heijastaa kielellisen ymmärtämisvaikeuden astetta, oli aikuisilla yhteydessä myöhempään toimintakykyyn, erityisesti tavanomaisiin toimintoihin ja ajattelun selkeyteen.
This clinical study focused on effects of childhood specific language impairment (SLI) on daily functioning in late life.
Tämän tutkimuksen lähtökohtana oli kiinnostus kielihäiriön vaikutuksesta myöhempään elämään ja jokapäiväiseen toimintaan.
Negative long-term effects, such as problems in learning and behavior, are frequent.
Myöhempiä häiriön ilmentymiä ovat mm. oppimisvaikeudet ja käyttäytymisen ja tunne-elämän häiriöt.
Of the 17D dimensions, the study group was significantly worse off on speech, whereas the control group reported significantly more problems in sleeping.
Varhaisnuorilla ulottuvuuksista merkitsevät erot todettiin puheen tuotossa, jossa tutkimusryhmäläiset kokivat enemmän ongelmia, ja nukkumisessa, jossa verrokeilla oli enemmän ongelmia.
SLI is a neurobiological disorder with genetic predisposition and manifests as poor language production or comprehension or both in a child with age-level non-verbal intelligence and no other known cause for deficient language development.
Kielihäiriöisellä lapsella on huomattavia ongelmia puheen tuotossa ja/tai ymmärtämisessä, vaikka hän on ei-kielellisesti normaaliälyinen eikä hänellä ole todettavissa muuta tunnettua syytä kielellisiin vaikeuksiin.
The 16D profiles differed on some dimensions; subjects were significantly worse off on the dimension of mental functioning, but better off on the dimension of vitality than controls.
Nuoret kokivat ulottuvuuden ajattelun selkeys merkitsevästi heikommaksi kuin verrokit, kun taas ulottuvuudessa elinvoimaisuus tilanne oli päinvastainen.
Adults with self-perceived problems in finding words and in remembering instructions, manifestations of persistent language impairment, showed inferior every day functioning to the rest of the study group.
Aikuisiässä koetut ongelmat sananlöytämisessä tai ohjeiden ymmärtämisessä olivat yhteydessä heikentyneeseen päivittäiseen toimintakykyyn ja osallistumiseen.
Such standardized measures with population values are especially important in confirming with the ICF guidelines.
Verrokkiaineistoina olivat ikä- ja sukupuoliverrokit väestöotoksista ja Tilastokeskuksen väestötiedot.
PUVA therapy is used for many skin diseases including psoriasis, early stage cutaneous T cell lymphoma, atopic dermatitis, palmoplantar pustulosis and chronic eczema.
Yleisiä PUVA:lla hoidettavia ihosairauksia ovat mm. psoriaasi, lichen planus, palmoplantaarinen pustuloosi, prurigo nodularis, ihon T-solulymfooma ja erilaiset ekseemat.
In clinical practice, this has led to a close and permanent follow-up of patients treated with PUVA.
PUVA-hoidon osalta löydös on merkittävä ja on johtanut runsaasti PUVA-hoitoja saaneiden potilaiden tarkkaan seurantaan.
Carcinogenesis is a slow multi step procedure, thus a long latency period is needed before cancer develops.
Syövän kehittyminen on monimutkainen, useita vuosia kestävä tapahtumasarja.
The patients with high risk had no substantial exposure to other carcinogens.
Potilailla, jotka olivat saaneet lyhytaikaisesti siklosporiinihoitoa, ei voitu todeta lisääntynyttä syöpäriskiä eikä ihosyöpien määrä ollut merkittävästi lisääntynyt.
In noncutaneous cancer, the overall risk was not increased (RR=1.08,95% CI=0.93-1.24), but significant increases in risk were found in thyroid cancer, breast cancer and in central nervous system neoplasms.
Sisäelinsyöpien kokonaisriski ei ollut kohonnut, mutta kilpirauhas-, rinta- ja keskushermostosyöpien osuus oli lisääntynyt.
This thesis evaluated melanoma and noncutaneous cancer risk associated to PUVA, and the persistence of nonmelanoma cancer risk after the cessation of PUVA treatment.
Väitöskirjatyössä tutkittiin sisäisen PUVA-hoidon yhteyttä melanooman ja sisäelinsyöpien kehittymiseen sekä sisäisen PUVA-hoidon yhteyttä ihosyöpien ilmaantumiseen PUVA-hoidon päättymisen jälkeen.
To conclude, our studies confirm the increased skin cancer risk related to PUVA treatment in psoriasis patients.
Yhteenvetona väitöskirjatyö osoitti, että PUVA-hoidon syöpää aiheuttava vaikutus rajoittuu pelkästään iholle.
The risk was highest among persons who had received over 250 treatments compared to those under 250 treatments.
Tuloksissa pitkäaikaiseen sisäiseen PUVA-hoitoon liittyi lisääntynyt melanoomariski, joka oli suurimmillaan yli 250 PUVA-hoitokertaa saaneilla ja/tai yli 15 vuoden kuluttua hoidon aloittamisesta.
Also, the influence of photochemotherapy to the development of secondary cancers in cutaneous T cell lymphoma and the role of short term cyclosporine in later cancer development in inflammatory skin diseases were evaluated.
Tutkimme myös lyhytaikaisen, ihotauteihin käytetyn siklosporiinihoidon vaikutusta myöhemmin ilmaantuviin syöpiin.
There has been concern about the increased melanoma risk associated to PUVA therapy, which has previously been associated with an increased risk on non-melanoma skin cancer, especially squamous cell carcinoma.
Pitkäaikainen PUVA-hoito lisää melanoomariskiä ja myös muiden ihosyöpien riskiä, vaikka hoito olisi jo lopetettu.
In CTCL patients, PUVA treatment did not contribute to the development of secondary cancers.
Iholymfoomapotilailla todetut syövät eivät olleet yhteydessä PUVA-hoitoihin, ja lyhyt-aikaisen siklosporiinihoidon ei voitu osoittaa aiheuttavan syöpiä.
In separate sites, the risk of lung cancer, Hodgkin and non-Hodgkin lymphomas were increased.
Ihon T-solulymfoomaa sairastavilla potilailla keuhkosyöpä- ja lymfoomariski olivat kohonneet, mutta PUVA-hoidolla ei ollut vaikutusta tähän.
The possible carcinogenic risk of immunosuppressive therapies is an important issue in everyday clinical practise.
Hoitojen mahdolliset pitkäaikaissivuvaikutukset eivät ole olleet tiedossa niitä aloitettaessa, ja epidemiologiset pitkäaikaistutkimukset ovat ainoa tapa saada uutta tietoa eri hoitomuotojen mahdollisesta syöpäriskistä.
The Risk of Cancer Associated with Immunosuppressive Therapy for Skin Diseases
Lisäksi tutkittiin ihon T-solulymfoomaa sairastavien potilaiden muiden syöpien riskiä ja niiden mahdollista yhteyttä PUVA-hoitoon.
Methods: The study was a two-phase postal survey.
Tutkimus suoritettiin kaksivaiheisena postikyselynä.
In addition, health care consumption and societal costs of IBS were to be evaluated.
Lisäksi tutkittiin terveyspalveluiden käyttöä ja IBS:n terveystaloudellisia kustannuksia.
The direct GI and non-GI costs are equivalent to up to 5% of outpatient health care and medicine costs in Finland.
Siihen liittyvät vatsavaivat ja muut oireet aiheuttavat huomattavia terveystaloudellisia kustannuksia: suorat kustannukset ovat jopa 5% avohoitoon ja lääkkeisiin liittyvistä vuotuisista terveydenhuoltomenoista Suomessa.
The prevalence and economic burden of IBS in Finland has not been studied before.
IBS:n esiintyvyydestä Suomessa ei ole aiempaa tutkimustietoa.
Background: Irritable bowel syndrome (IBS) is a common functional gastrointestinal (GI) disorder characterised by abdominal pain and abnormal bowel function.
Ärtyvän suolen oireyhtymä (irritable bowel syndrome, IBS) on yleinen vatsavaiva, jonka oireita ovat vatsakivut ja häiriintynyt suolen toiminta, kuten ripuli tai ummetus.
Annual GI related individual costs were higher in the Rome II group (497 ) than in the Manning 2 group (295 ).
Rooma II kriteerit täyttävillä oli vaikeammat vatsaoireet ja suuremmat vatsavaivoihin liittyvät terveystaloudelliset kustannukset kuin Manning 2 kriteerit täyttävillä (497 /hlö vs. 295 /hlö).
Presence of depression, anxiety, and several somatic symptoms was more common among subjects meeting any IBS criterion than by controls.
IBS-oireisilla oli enemmän masentuneisuutta, ahdistuneisuutta ja erilaisia ruumiillisia oireita, kuten päänsärkyä ja selkäkipua, kuin kontrollihenkilöillä, jotka eivät täyttäneet IBS kriteeriä.
Perceived symptom severity rather than psychiatric comorbidity predicts health care seeking for GI symptoms.
Vatsaoireen vaikeus ennusti terveyspalveluiden käyttöä vahvemmin kuin psyykkiset oireet.
The aims of this study were to assess the prevalence of IBS according to various diagnostic criteria and to study the rates of psychiatric and somatic comorbidity in IBS.
Väitöskirjatutkimuksessa selvitettiin IBS:n yleisyyttä Suomessa sekä masentuneisuuden, ahdistuneisuuden ja erilaisten ruumiillisten oireiden esiintymistä IBS:n yhteydessä.