natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patient’s baseline characteristics, local and systemic bone mineral density (BMD) values measured by dual-energy X-ray absorptiometry (DXA), cortical-bone thicknes measured by pulse-echo ultrasonometry, surgery-related factors, and postoperative walking activity were examined for the association with stem migration.
Potilaiden subjektiivista toipumista seurattiin kuvaavilla kyselykaavakkeilla ja myös objektiivisilla mittauksilla (kävelynopeus, kävelyaktiviteetti, luuntiheysmittaus, kuoriluun ultraäänimittaus ja luuaineenvaihdunnan merkkiaineet).
The accuracy and clinical precision of model-based RSA were comparable to those of marker-based RSA.
Menetelmän tarkkuus ja toistettavuus varmistettiin prekliinisessä kokeessa muoviluumalleilla.
Radiostereometric analysis of initial femoral stem migrations in cementless total hip arthroplasty of postmenopausal women : Exploring contributing factors in initial femoral stem migration
Lonkan tekonivelen biologinen kiinnittyminen ikääntyvillä naisilla: varsiosan liikkeen radiostereometrinen analyysi Sementitön lonkan tekonivelleikkaus perustuu implantin biologiseen kiinnittymiseen.
Inhibition of periprosthetic bone resorption did not prevent stem migration.
Lääkehoito esti reisiluun yläosan paikallisen luukadon varsiosan ympärillä, mutta se ei vähentänyt varsiosan painumista ja kiertymistä.
In cementless total hip arthroplasty (THA), femoral stems rely on the initial press‐fit fixation against the cortical bone to achieve osseointegration.
Kantavan varsiosan luutuminen edellyttää, että implantti saadaan leikkauksessa tukevasti paikoilleen kuoriluuta vasten.
Sixty-five postmenopausal women with primary hip osteoarthritis (60 to 85 years old and Dorr A-type or B-type femur morphology) underwent cementless THA with implantation of a parallel-sided femoral component in a randomized double-blind placebo-controlled trial.
Satunnaistettuun kliiniseen potilastutkimukseen osallistui 65 lonkan nivelrikkoa sairastavaa naispotilasta (keski-ikä 69 vuotta).
In aging women, structural changes of the proximal femur may jeopardize the stem stability.
Tämän saavuttaminen voi olla vaikeaa naisilla, joille on kehittynyt vaihdevuosien jälkeen reisiluun kuoriluun ohentumista ja huokoistumista.
Walking activity and local BMD dictated the direction and magnitude of stem rotation around y-axis.
Varsiosan kiertymisen suunta ja määrä heijastivat kävelyaktiivisuutta leikkauksen jälkeen.
Antiresorptive denosumab therapy might be efficient in preventing periprosthetic bone loss and reducing femoral stem migration in postmenopausal women.
Ennen leikkausta aloitettu luukatoa estävä lääkitys voi vahvistaa kuoriluuta ja näin parantaa varsiosan tukevuutta.
Preoperative screening of bone quality and exploring the factors that cause stem migration may help in the selection process of patients for the use of cementless fixation techniques.
On myös arvioitava muita tekijöitä, jotka voivat lisätä varsiosan liikettä.
Femoral stem stability is sensitive to adequate bone stock.
Tulokset vahvistivat aiempia tuloksia, että biologisesti kiinnittyvä lonkan tekonivelen varsiosa vaatii hyvää luuainesta.
The findings of the present study are based on data from the 21- and 27-year follow-ups in 2001 and 2007 when a total of 2,283 and 2,204 participants aged 24 to 45 years were re-examined.
Vuonna 2001 seurantatutkimukseen osallistui 2283 ja vuonna 2007 2204 iältään 24-45-vuotiasta henkilöä.
In addition, data for 1,987 participants from similar contemporary cohort studies in United States of America and Australia were used in the analyses.
Lisäksi tutkimuksessa on käytetty 1987 henkilön aineistoa, joka koostuu Yhdysvalloissa ja Australiassa tehdyistä vastaavanlaisista seurantatutkimuksista.
Results: In a multivariable analysis the independent predictors of adult elevated BP included parental hypertension (P<0.0001), childhood systolic BP (P<0.0001), a genetic risk score (P<0.0001), parental occupational status (P=0.02), and childhood overweight/obesity (P=0.001).
Itsenäisiä riskitekijöitä kohonneelle verenpaineelle aikuisena olivat lapsuuden systolinen verenpaine (P<0.0001), vanhempien verenpainetauti (P<0.0001), korkea geneettinen riskipiste (P<0.0001), lapsuuden ylipaino tai lihavuus (P=0.001) ja perheen matala ammattistatus (P=0.02).
A simple risk score based on childhood risk factors (child BMI, maternal BMI and low socioeconomic status) was superior in predicting adult obesity compared with the currently recommended approach of using child BMI only.
Lapsuuden riskitekijöistä (äidin painoindeksi, lapsen painoindeksi ja perheen sosioekonominen asema) laskettu riskipiste ennustaa lihavuuden kehittymistä aikuisena paremmin kuin pelkkä nykysuositusten mukainen lapsen painoindeksi.
Individuals with persistently elevated BP from childhood to adult age as well as individuals with normal childhood BP but elevated adult BP had an increased risk of high carotid artery intima-media thickness (cIMT) RR 1.82[1.47–2.38] and 1.57[1.22–2.02], respectively) (relative risk [95% confidence interval]) in comparison with persistently normotensive.
Henkilöillä, joilla verenpaine oli pysyvästi koholla lapsuudesta aikuisikään tai joilla oli normaali verenpaine lapsena, mutta kohonnut verenpaine aikuisena, oli suurempi riski suurentuneeseen kaulavaltimon seinämän paksuuteen verrattuna niihin henkilöihin, joilla verenpainetaso säilyi normaalina RR 1.82 (1.47-2.38) ja RR 1.57 (1.22-2.02) (riskisuhde ja 95% luottamusväli]).
Participants and Methods: This study is part of the Cardiovascular Risk in Young Finns Study launched in 1980, which is a multicentre follow-up study from childhood to adult age to evaluate risk factors and precursors of cardiovascular disease.
Menetelmät: Tämä tutkimus on toteutettu osana Lasten Sepelvaltimotaudin Riskitekijät -projektia, joka on vuonna 1980 käynnistetty valtakunnallinen etenevä seurantatutkimus.
In contrast, individuals with elevated BP during childhood but normal BP during adulthood did not have significantly increased risk of high cIMT (RR 1.24[0.92–1.67]) in comparison with persistently normotensive.
Jos verenpaine oli lapsena koholla mutta aikuisena normaali tilastollista riskiä suurentuneeseen kaulavaltimon seinämän paksuuteen ei puolestaan ollut RR 1.24 (0.92-1.67).
Conclusions: Tracking of cardiovascular risk factors from childhood to adult age is strong.
Johtopäätökset: Sydän- ja verisuonitautien riskitekijät urautuvat lapsuudesta aikuisikään.
Tracking of cardiovascular risk factors from childhood to adulthood and their predictive value for adult outcome
Sydän- ja verisuonitautien riskitekijöiden urautuminen ja ennustearvo lapsuudesta aikuisuuteen.
In addition, these individuals had a lower risk of increased carotid artery IMT (RR 0.66[0.50–0.88]) compared with those with persistently elevated BP.
Henkilöillä, joilla oli korkea verenpaine lapsena, mutta normaali verenpaine aikuisena, riski suurentuneeseen kaulavaltimon paksuuteen oli pienempi RR 0.66 (0.50-0.88), kuin niillä joilla verenpaine oli pysyvästi koholla.
Multiple childhood risk factors including genetic markers predict adult hypertension.
Monet lapsuusiän tekijät ja perintötekijät ennustavat kohonneen verenpaineen kehittymistä aikuisena.
Aims: The aim of the present thesis was to investigate tracking of cardiovascular risk factors from childhood to adult age spanning several decades.
Tavoite: Väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli selvittää, voidaanko lapsena mitattujen sydän- ja verisuonitautien riskitekijöiden avulla ennustaa aikuisiän riskiprofiilia.
The increased risk of subclinical atherosclerosis associated with elevated childhood BP was reduced if BP was normal in adult age.
Kohonneen verenpaineen aiheuttamat varhaiset valtimokovettumataudin suonimuutokset olivat osittain palautuvia, mikäli lapsen kohonnut verenpaine oli aikuisena normaali.
Background: Atherosclerosis is a leading cause of death worldwide.
Tausta: Länsimaissa kuolleisuus sydän- ja verisuonitauteihin on korkea.
Progression of the disease is long term; even though the first signs are known to be present already in childhood symptoms do not usually appear until middle age or later.
Valtimokovettumataudin ehkäisy on haastavaa, sillä kliinisesti tauti ilmenee vasta keski-iällä.
A non-laboratory risk score composed of childhood body mass index (BMI), maternal BMI, and family income predicted adult obesity in all age groups between 3-18 years (P <0.001 for all groups).
Kaikissa ikäryhmissä (3-18 vuotiaat) kolmesta helposti mitattavasta lapsuuden riskitekijästä (äidin painoindeksi, lapsen painoindeksi ja perheen sosioekonominen asema) laskettu riskipiste paransi lihavuuden kehittymisen ennustetta aikuisiällä verrattuna pelkkään lapsen painoindeksiin.
In addition, the effect of child and adult blood pressure (BP) on subclinical atherosclerosis in adult age was examined.
Lisäksi tutkimuksessa selvitettiin, onko lapsena mitatun verenpaineen vaikutus valtimokovettumataudin varhaismuutokseen (kaulavaltimoiden seinämäpaksuus) aikuisiällä palautuvaa vai pysyvää, mikäli verenpaine on aikuisena normaali.
In contrast, genetic markers of BP improved the prediction of adult elevated BP with and without a family history of hypertension.
Lihavuuden geenimarkkerit eivät merkittävästi parantaneet lihavuuden kehittymisen ennustetta aikuisiällä.
Also the aim of this thesis was to study a combination of childhood risk factors to predict adult outcomes (obesity and hypertension) controlling for multiple confounding and new genetic factors.
Tutkimuksen tavoite on selvittää lapsuuden riskitekijöiden vaikutusta valtimokovettumataudin kehittymiseen ja sepelvaltimotaudin syntyyn myöhemmällä iällä.
The opposition is discussed in the cultural and historical context of the early twentieth-century Russian and European avant-garde esthetics with a focus on the typological similarities and radical differences between the two literary groups.
Tutkimuksessa käsitellään oppositiota 1900-luvun alun venäläisen ja eurooppalaisen avantgarde-estetiikan kulttuuri-historiallisessa kontekstissa keskittyen typologisiin yhtäläisyyksiin ja radikaaleihin eroihin kahden kirjallisuusryhmän välillä.
The subject of the dissertation is the East-West opposition and the image of Japan in the works of Ezra Pound and David Burliuk, representatives of European/American Vorticism and Russian cubo-futurism respectively.
Väitöskirjan aiheena on itä-länsi -oppositio ja Japania koskevat representaatiot eurooppalais-amerikkalaisen vorticismin edustajan Ezra Poundin ja venäläisen kubo-futurismin edustajan David Burliukin teoksissa.
In accordance with Jakobson’s view, the dissertation discusses the Vorticist and cubo-futurist esthetic assumptions, and the representation of the East/West opposition in particular, as examples of respectively metaphoric (based on analogy) and metonymic (based on contiguity) approaches.
Tutkimus käsittelee Jakobsonin näkemyksen mukaisesti vorticismin ja kubo-futurismin esteettisiä periaatteita, ja erityisesti itä-länsi -opposition ilmenemistapoja, esimerkkeinä metaforisesta eli ennalta odottamattomaan analogiaan perustuvasta ja metonymisesta eli kulttuurisesti jo tunnustettuihin asiayhteyksiin perustuvasta lähestymistavasta.
The primary material used in the analysis consists of little-studied Japan-related materials in the oeuvre of the two authors: Pound’s Noh-based dramatic works A Supper at the House of Mademoiselle Rachel and Tristan (1916, published in 1987), as well as his Japanese correspondence (published in 1987) and essays which appeared in Japanese periodicals (1939-1940), and, on the other hand, Burliuk’s prose narratives and poetry written during his stay in Japan in 1920-1922 (The Ascent to Fuji-san, Oshima, and In the Pacific Ocean, published in the USA in 1926-1927 and never reprinted, as well as verse collections Marusia-san and ½ Century published in the USA in 1925 and 1932 respectively).
Tutkin Poundin kahta japanilaiseen Noh-teatteriin perustavaa näytelmää, A Supper at the House of Mademoiselle Rachel ja Tristan vuodelta 1916 (julkaistu 1987), hänen kirjeenvaihtoaan Japanista (julkaistu 1987) sekä vuosina 1939-1940 japanilaisissa aikakausilehdissä ilmestyneitä esseitä.
The dissertation draws on Roman Jakobson’s dichotomy (outlined in "Two Aspects of Language and Two Types of Aphasic Disturbances", 1954) of two opposite language modes, those of metaphor and metonymy, understood by the scholar in a broad sense as paradigmatic and syntagmatic relationships structuring any semiotic system.
Väitöskirja pohjautuu Roman Jakobsonin kahtiajakoon, jonka hän esittää teoksessaan Two Aspects of Language and Two Types of Aphasic Disturbances (1954) ja joka siis koskee kahta vastakkaista kielikuvaa - metaforaa ja metonymiaa.
The analysis of Pound’s and Burliuk’s Japan-related texts within the frame of Jakobson’s dichotomy allows foregrounding the essential difference between the Oriental projects of the two poets: while Pound builds a similarity-based East-West paradigm that challenges the familiar Western culture, Burliuk creates a contiguous background image of Japan, which legitimizes familiar cultural assumptions and essentially frames his dialogue with the West.
Jakobsonin kahtiajaon soveltaminen tutkimuksellisena menetelmänä Poundin ja Burliukin Japania koskevien tekstien analyysissä tuo esiin olennaisen eron kahden runoilijan suhteissa itään.
This method triangulation confirms the reliability of the results.
Tämä menetelmä triangulaatio varmistaa tulosten luotettavuutta.
In this thesis, I answer three main research questions.
Väitöskirjassani vastaan kolmeen isompaan tutkimuskysymykseen.
The main methods of my study are surveys, interviews and participant observation.
Tärkeimpinä menetelminä tutkimuksessani ovat kyselyt, haastattelut ja havainnointi.
States, regions and cities are trying to anticipate the future in order to make sustainable decisions and be prepared for surprises.
Valtiot, alueet, kaupungit ja muut organisaatiot yrittävät ennakoida tulevaa, jotta voisivat tehdä parempia päätöksiä tai varautua yllättäviin muutoksiin.
Futures knowledge is interpretations of possible future developments and it can be used to support decision-making.
Tulevaisuustieto on tulkintoja mahdollisista tulevaisuuden kehityskuluista ja se voi toimia päätöksenteon tukena.
Futures knowledge is constructed together, but it is interpreted from the different basis.
Tulevaisuustietoa rakennetaan yhdessä eri toimijoiden kanssa, mutta sitä tulkitaan eri lähtökohdista.
I study this especially through two futures workshops that aimed to identify alternative paths to the future of the urbanised Finland.
Tätä kysymystä tutkin erityisesti kahden tulevaisuustyöpajan avulla, joiden tarkoituksena oli selvittää Suomen kaupungistumisen tulevia kehityskulkuja.
Lastly, I ask: How does the mobility of futures knowledge influence the governance of the future?
Lopulta kysyn, miten tulevaisuustiedon liikkuminen vaikuttaa tulevaisuuden hallintaan?
In this thesis, I study the governance of the future through the concepts of strategic thinking, futures knowledge and knowledge mobility.
Väitöskirjassani tarkastelen tulevaisuuden hallintaa strategisen ajattelun, tulevaisuustiedon ja tiedon liikkumisen käsitteiden kautta.
The findings of my thesis show that strategic thinking is necessary to govern the future and futures knowledge is vital part of a future oriented decision-making.
Tutkimukseni löydökset osoittavat, että strateginen ajattelu on välttämätöntä tulevaisuuden hallitsemiseksi ja että tulevaisuustieto on tärkeä osa tulevaisuusorientoitunutta päätöksentekoa.
In this thesis, I study governing the future in the context of urbanising society in Finland.
Käsittelen väitöskirjassani tulevaisuuden hallintaa kaupungistuvan yhteiskunnan näkökulmasta Suomessa.
Firstly, I ask: How do cities and municipalities try to govern the future?
Ensin kysyn: miten Suomen kunnissa pyritään hallitsemaan tulevaisuutta?
Strategic thinking is a method to look further in the future and evaluate the organisational competencies and capabilities needed in planning purposes.
Strategisen ajattelun avulla voidaan katsoa pitkälle tulevaisuuteen ja arvioida organisaation ominaisuuksia ja kyvykkyyttä toimia tulevissa tilanteissa.
I answer this question in larger scale study considering strategic research funding in Finland.
Tähän kysymykseen vastaan tutkimalla strategisen tutkimuksen rahoitusta, jonka on tarkoitus tuottaa tietoa suomalaisen päätöksenteon tueksi.
I study this in two different contexts related to urbanisation of society, namely, planning for immigration and achieving sustainable development in municipalities.
Tutkin tätä kahdessa kaupungistumiseen vaikuttavassa kontekstissa, kestävän kehityksen tavoittelussa ja moninaisuuden suunnittelussa kuntatasolla.
The evidence from this thesis suggests that there is an aim and desire to govern the future in Finland, yet capabilities and resources are lacking.
Väitöskirjatutkimukseni osoittaa, että myös Suomessa on tavoitteena ja toiveena hallita tulevaisuutta kaupungistuvan yhteiskunnan kontekstissa, mutta aina eivät kyvyt ja resurssit mahdollista tulevaisuuden huomioimista.
The processes of urbanisation involve several actors in different levels of society, yet the state and municipalities are key actors, which can influence the development and prepare for it. Governing the future is a recent interest in the field of geography, and in this thesis, I combine the ideas and concepts from the fields of human geography and futures studies.
Kaupungistumisen prosesseissa on mukana monia toimijoita eri tasoilta, mutta erityisesti valtio ja kunnat ovat niitä, jotka osaltaan voivat kehitykseen vaikuttaa ja siihen varautua.
Futures knowledge and strategic thinking are therefore important elements and tools for governing the future.
Tulevaisuustieto ja strateginen ajattelu nousevat merkittäviksi tekijöiksi tulevaisuuden hallinnassa.
The future is uncertain, it can contain threats or new possibilities that should be managed, and therefore, future becomes an object of governance.
Epävarmuus tulevasta ja sen mukanaan tuomat uhat, mutta toisaalta myös mahdollisuudet ovat tehneet tulevaisuudesta yhä tärkeämmän hallinnan kohteen.
Secondly, I ask: How can futures knowledge be created and utilised to govern the future?
Toiseksi tutkin: miten tulevaisuustietoa jalostetaan ja miten tämä vaikuttaa tulevaisuuden hallintaan?
This thesis contributes to our understanding about the concept of futures knowledge and the governance of the future.
Väitöskirjani lisää ymmärrystä tulevaisuuden hallinnasta ja avaa tulevaisuustiedon käsitettä.
Knowledge mobility allows knowledge utilisation and reinterpretation in new context and by new actors.
Tulevaisuustiedon liikkuvuus taas mahdollistaa uusien tulkintojen ja ymmärryksen synnyn uusissa konteksteissa laajentaen tulevaisuuden hallinnan mahdollisuuksia eri tahoilla.
The mobility of futures knowledge is a complex process and it involves the transformation and reinterpretation of knowledge depending on context and individuals.
Tulevaisuustiedon liikkuminen eri toimijoiden välillä ei ole suoraviivaista ja vaatii myös uusia tulkintoja toimijasta riippuen.
Governing the future: Creation and mobilisation of futures knowledge in the context of urbanising society
<b>Tulevaisuuden hallintaa: Tulevaisuustiedon jalostaminen ja liikuttaminen kaupungistuvan yhteiskunnan kontekstissa</b> Tulevaisuuden hallinta on noussut yhä tärkeämmäksi asiaksi monille eri toimijoille viime aikoina.
These arguments ground not only his theoretical philosophy but his practical philosophy as well, in that they leave room for the possibility of freedom of the will.
Kantin argumentit ovat paitsi hänen teoreettisen filosofiansa myös hänen käytännöllisen filosofiansa perusta, sillä ne jättävät tilaa tahdonvapauden mahdollisuudelle.
In Kant’s view, these concepts can thus be applied to observable phenomena.
Kantin käsityksen mukaan näitä käsitteitä voidaan soveltaa havaittavissa oleviin ilmentymiin.
On the other hand, his Deductions deny us any cognition of things as they are in themselves, independently of our experience.
Toisaalta hänen deduktionsa rajaavat oliot sellaisena kuin ne ovat itsessään, kokemuksestamme riippumatta, kognitiomme ulkopuolelle.
I show that Johann Tetens’ criticism of Christian Wolff’s account of perception had a crucial influence on Kant’s account, and that by giving attention to this influence we can understand the design of the Deductions, which establish the objective validity of the categories to objects of experience by showing that perceptual awareness is possible only through the same a priori rules that are represented generally in the categories.
Osoitan, että Johann Tetensin esittämällä kritiikillä Christian Wolffin havaintokäsitystä kohtaan oli ratkaiseva vaikutus Kantin havaintokäsitykseen ja että huomioimalla tämän vaikutuksen voimme ymmärtää hänen deduktionsa, joissa hän osoittaa kategorioiden objektiivisen pätevyyden kokemuksen objekteihin nähden osoittamalla, että havaintotietoisuus edellyttää ne samat a priorisäännöt, jotka representoidaan yleisesti kategorioissa.
I argue that we can understand the Deductions by placing Kant’s account of perceptual awareness in its historical context.
Väitän, että voimme ymmärtää deduktiot asettamalla Kantin käsityksen havaintotietoisuudesta historialliseen kontekstiinsa.
In his Transcendental Deductions of the categories, Kant purports to show that we have the right to employ our basic a priori concepts of a thing in general, e.g. the concept of causality, in cognition of the objects of experience.
Kant pyrki osoittamaan kategorioiden transsendentaalisilla deduktioillaan, että olemme oikeutettuja käyttämään perustavia a priori -käsitteitämme, esimerkiksi kausaliteetin käsitettä, kokemuksen objekteja koskevassa kognitiossamme.
This dissertation presents a new elucidation of the Deductions by giving emphasis on Kant’s account of perceptual awareness.
Tässä väitöskirjassa pyrin valaisemaan Kantin deduktioita nostamalla esiin hänen käsityksensä havaintotietoisuudesta.
A discussion on the matter was the most commonly taken measure.
Toimenpiteistä yleisin oli asiasta keskustelu.
Of the employees, 62.7% felt that they had not received sufficient training on managing threatening situations.
Työntekijöistä 62,7 % kokee, ettei ole saanut riittävästi koulutusta uhkaavien tilanteiden hallintaan.
The study examined how managing the threat of violence could be improved.
Tutkimuksessa selvitettiin, miten väkivallan uhan hallintaa voitaisiin parantaa.
Managing the threat of violence could be improved with training, a well-functioning alarm system and sufficient staff resourcing.
Väkivallan uhan hallintaa voitaisiin parantaa koulutuksella, toimivalla hälytysjärjestelmällä sekä riittävällä henkilöstöresursoinnilla.
Clearly over half (60.3 %) of the workplaces in the social and health care sector have introduced instructions on what to do when encountering violence and threatening situations, and the respondents were highly familiar with their content.
Selvästi yli puolella (60,3 %) sosiaali- ja terveydenhuoltoalan työpaikoista on menettelytapaohjeet väkivalta- ja uhkatilanteiden varalle, ja niiden sisältö tunnetaan hyvin.
An occupational safety and health inspection had led to taking measures at workplaces in 42% of the cases.
Työsuojelutarkastus johti toimenpiteisiin työpaikalla 42 %:ssa tarkastuksia.
The data of a questionnaire aimed at social and health care staff (N=3,982) were analysed using statistical methods and answers to open questions using inductive content analysis.
Sosiaali- ja terveydenhuoltohenkilöstölle suunnatun kyselyn (N=3982) aineisto analysoitiin tilastollisin menetelmin ja avoimet vastaukset aineistolähtöisellä sisällönanalyysillä.
Based on the reported information, slightly under half (N=3,010, 47.2%) of the occurred threat situations had not led to taking measures at the workplace.
Vajaa puolet (N=3010, 47,2 %) sattuneista uhkatilanteista ei kirjausten perusteella johda toimenpiteisiin työpaikalla.