natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Item response theory model and logistic regression were used to examine differential item functioning (DIF) in this study.
Tutkimuksessa käytettiin differential item functioning-analyysina (DIF) sekä item response theory-mallia että logistista regressiota.
In this study I examine if different adverse effects of unattractive appearance are associated with body image dissatisfaction, when the level of depression is controlled.
Tässä tutkimuksessa selvitään, onko epäviehättävän ulkonäön eri haittavaikutuksilla yhteyttä kehonkuvatyytymättömyyteen, kun masennuksen taso on kontrolloitu.
If this is true it would indicate that body image dissatisfaction cannot be explained by one-dimensional depression.
Mikäli näin havaitaan, antaisi se ymmärtää, että kehonkuvatyytymättömyyttä ei voida selittää yksiulotteisella masennuksella.
The Cardiovascular Risk in Young Finns Study was used as the research material.
Tutkimuksen aineistona käytettiin Lasten Sepelvaltimotaudin riskitekijät-tutkimusta (LASERI).
In this study the adverse effects of unattractive appearance were low income level and living alone, which are both linked to unattractive appearance according to previous studies.
Tässä tutkimuksessa epäviehättävän ulkonäön haittavaikutuksina toimi yksin eläminen ja palkkataso, joilla molemmilla on tutkimusten mukaan havaittu olevan yhteyttä ulkonäköön.
Therefore I examined if equally depressed people do differ in body image dissatisfaction if they belong to the low income or living alone groups.
Tutkimuksessa selvitettiin siis eroavatko yhtä masentuneet toisistaan kehonkuvatyytymättömyyden suhteen, jos he kuuluvat yksinelämisryhmään tai matalan palkkatason ryhmään.
It is probable that body image dissatisfaction is linked to appearance.
Kehonkuvatyytymättömyys saattaa todennäköisesti olla yhteydessä ulkonäköön.
Low income level and living alone were inked to depressive symptoms and body image dissatisfaction.
Matala palkkataso ja yksin eläminen olivat yhteydessä kehonkuvatyytymättömyyteen ja masennusoireisiin.
Association of negative feedback and body dissatisfaction as a depressive symptom
Negatiivisen palautteen yhteys kehonkuvaa koskevaan tyytymättömyyteen masennusoireena
In addition, body image dissatisfaction predicts depression, but depression does not predict body image dissatisfaction.
Lisäksi sen on havaittu ennustavan masennusta, muttei masennuksen sitä.
This qualitative research has phenomenological and hermeneutical features.
Tämä laadullinen tutkimus sisältää fenomenologis-hermeneuttisia piirteitä.
Children were positive surprised of the help that other children gave them.
Samoin he olivat yllättyneitä ja ilahtuneita toisten lasten antamasta avusta.
The awareness and knowledge of preschoolers about their own skills and abilities and challenges did deepen during the interviews.
Esikoululaisten tietoisuus omista taidoistaan ja kyvyistään, mutta myös haasteistaan oli vahvistunut haastattelujen välisenä aikana.
Children were interviewed twice in autumn and in spring.
Lasten joukkoon kuulumisen kokemuksia haastateltiin esiopetusvuoden syksyllä ja keväällä.
Children's experiences were scrutinized with three different material by method of triangulation.
Lasten kokemusten tarkastelu tapahtui triangulaationa, koska samaa asiaa tarkasteltiin kolmen erilaisen aineiston kautta.
Children need more support from educators to understand the needs of other children and to learn to help and take others in to account.
Lapset tarvitsevat kasvattajan ohjausta ymmärtääkseen toisten lasten tarpeita ja näkemyksiä, ja oppiakseen auttamaan ja huomioimaan muita.
Seven of these children were having special educational needs.
Näistä lapsista seitsemän sai tehostettua tukea.
They were also surprised of the new friends and games that came out if educators decided playmates.
Lapset olivat positiivisesti yllättyneitä uusista kavereista ja leikeistä, joihin he "joutuivat", jos kasvattaja päätti leikkikaverit.
Preschool children's experiences of sense of belonging in Taikava-project
Eskarilaisten joukkoon kuulumisen kokemuksia : Mukana Taikava- hankkeessa
Preschool groups were part of Taikava-project and in all groups art educators were working every weekday in early childhood education instead of group assistants.
Esikouluryhmät olivat mukana vantaalaisessa Taikava-kehittämishankkeessa, ja niihin palkattiin ryhmäkohtaisten avustajien sijaan taidepedagogeja.
This study examines and describes sense of belonging of seventeen preschoolers in groups where art education is the main support for children with special educational needs to support their learning and developing.
Tavoitteet: Tämä tutkimus tarkastelee ja kuvaa 17 esikoululaisen joukkoon kuulumisen kokemuksia ryhmissä, joissa kasvun ja oppimisen tuki on taidepedagogisesti painottunutta.
The theoretic part of this study is about the possibilities of art education to support children with special needs.
Tutkimuksen teoreettinen osuus tarkastelee taidekasvatuksen ulottuvuuksia ja mahdollisuuksia kasvun ja oppimisen tukimuotona tehostettua tukea saaville lapsille.
It is researching the world in which preschoolers are living in, and their experiences in their groups and the meaning of their experiences.
Fenomenologisen tutkimuksen kohteena on elämismaailma, joka tässä tutkimuksessa on esikouluikäisten lasten kokemukset suhteessa omaan esiopetusryhmäänsä sekä heidän kokemustensa merkityksellisyys.
Children had learned new social skills and skills to express themselves with art educators.
Lapset olivat oppineet taidepedagogin kanssa työskennellessään uusia taitoja ryhmässä olemiseen ja itseilmaisuun.
This study has both qualitative and quantitative data and results.
Tulokset ja johtopäätökset.
Additionally it was examined kindergarten teachers perceptions of children's behavior and art educators and kindergarten teachers group work about the challenges and the targets for the first year of the project.
Lisäksi tutkimusaineistoon kuului lastentarhanopettajien ryhmistään tekemät havainnointilomakkeet, sekä taidepedagogien ja lastentarhanopettajien yhdessä tekemän ryhmätyön aineisto.
TaikaVoima- projects results proved to encourage children with special needs and affirm the sense of belonging in their groups.
Vantaalla aiemmin toteutettu, viiden lukukauden mittainen TaikaVoima-hanke, lisäsi integroiduissa lapsiryhmissä olevien, tehostettua tukea saavien lasten itseilmaisun keinojen lisääntymistä, rohkaisi arkoja ja vetäytyviä lapsia ja lisäsi lasten yhteenkuuluvuuden tunnetta ryhmässä.
In this study there were 17 preschoolers interviewed twice in a year.
Menetelmät: Tutkimuksessa haastateltiin 17 esikouluikäistä lasta syksyllä 2014 ja keväällä 2015.
Art educators were working with other early childhood educators.
Taidepedagogit työskentelivät 1-2 lapsiryhmässä osana ryhmän kasvatushenkilöstöä.
This study examines possibilities to support children with art education and especially in sense of belonging.
Tutkimuksessa tarkastellaan taidekasvatuksen ja taidepedagogiikan mahdollisuuksia vahvistaa lasten joukkoon kuulumista ryhmässä sekä minkälaisia olivat lastentarhanopettajien lapsiryhmistä tekemät havainnot.
Pedagogical moments in toddler play-based classroom : Narrative case study of adult-child improvised play interaction
Leikki pedagogisina hetkinä taaperoryhmässä : Narratiivinen tapaustutkimus aikuisen pedagogisesta sensitiivisyydestä improvisoidussa leikissä
Data for the narrative case study was collected through observations and video recordings of naturally occurring activities and encounters in a toddler play-based classroom.
Narratiivista tutkimusotetta soveltavan tapaustutkimuksen lähdeaineisto koostuu päiväkodissa kuvatusta videoaineistosta, stimulated recall -menetelmällä tuotetusta lastentarhanopettajan haastatteluaineostosta sekä tutkijan havainnointiaineistosta.
Video recordings were also analysed through observing the involvement of the children (LIS-YC) and the engagement of the adult (AES).
Tutkimusaineiston ja teorian vuoropuhelusta tutkija on rekonstruoinut tutkimustulokset näkökulmia yhdisteleviksi leikkinarratiiveiksi, soveltaen kriittisen narratiivisen analyysin menetelmää sekä aikuisen ja lasten toimintaan sitoutuneisuuden arvioinnin menetelmiä (AES & LIS-YC).
First, in the context of early childhood education play should be understood as a professional skill of an adult and as a life-long qualitative dimension of interaction.
Tästä seuraa, että päiväkodissa leikkiä ei tulisi rajata vain lapselle ominaiseksi tavaksi toimia, vaan sitä tulisi tarkastella myös aikuisen ammatillisena taitona ja toimintana.
The goal was to contribute to the understanding of the interactional mechanisms that occur when creativity is distributed throughout the group.
Tutkimuksen avulla lisätään ymmärrystä siitä, miten luovat prosessit ja yhteisen ajattelun ketjut syntyvät ja etenevät ryhmäilmiöinä päiväkodin kontekstissa.
Second, study findings suggests that improvisation, pedagogical sensitivity and introspective self reflection together could provide a new, more holistic interpretation to educational activities such as play in the viewpoint of adult's pedagogical practise.
Lisäksi tarkoituksena on improvisaation viitekehystä soveltaen kuvailla, käsitteellistää ja selittää leikkivuorovaikutuksen etenemistä aikuisen pedagogisen sensitiivisyyden näkökulmasta.
Study findings are consistent with theoretical perspectives that emphasize the active role of the adult in the development of the children's play competence.
Tutkimuksen tavoitteena on paikantaa taaperoiden ja aikuisen välisestä vuorovaikutusvirrasta sellaisia pedagogisia hetkiä, joissa toiminnan tekeminen kehittyy leikiksi.
The results indicate that there is similarities between the logic of improvisation and the characteristics of pedagogical sensitivity.
Aikuisen pedagogisen leikkitoiminnan ydin näyttäisi muodostuvan tutkimuksen tulosten perusteella aikuisen oman ihmisenä olemisen kokemuksellisuuden, improvisaation ja pedagogisen sensitiivisyyden ulottuvuuksille.
This study explains, by the means of in-depth case study findings, how the theoretical concept of improvisation can produce more careful descriptions about the early childhood teaching and the intricacies of teacher-child interaction in play based activity.
Improvisaation viitekehyksen avulla valikoidut aikuisen ja lasten yhteisleikin hetket ymmärretään spontaaneiksi, yhdessä tuotetuiksi narratiiveiksi.
Research of play interaction is fundamental in the context of early childhood education.
Käsillä oleva tutkimus antaa viitteitä siitä, että leikillinen vuorovaikutus olisi merkityksellistä läpi ihmisen elämänkaaren.
One of the reasons is that play as a research phenomenon is complex and hard to operationalize in a systematic way.
Tutkimus vahvistaa käsitystä siitä, että leikki on toiminnassa esiintyvä vuorovaikutuksen laadullinen ominaisuus, jota ei voida tavoittaa kysymällä, onko havaittu toiminta leikkiä.
"Wasn't it my turn to speak next?"
"Eks mun pitäny saada se puheenvuoro?"
The data was part of Learning Bridges – research project.
Tutkimusaineisto hankittiin osana Oppimisen Sillat – tutkimushanketta.
For this study I analyzed four lessons from which I searched for notable patterns considering research questions.
Tutkimuksessani analysoin neljää oppituntia, joista etsin tutkimuskysymyksien perusteella merkittäviä kaavoja.
Students initiative turns were firstly motivated by lesson themes, secondly classroom practices and thirdly questions that weren't related to ongoing lesson.
Oppilaiden oma-aloitteisia puheenvuoroja motivoivat ensimmäiseksi oppitunnin aiheet toiseksi oppitunnin käytänteet ja kolmanneksi kysymykset, jotka eivät liittyneet oppitunnin aiheeseen.
Study is based on framework of socio-cultural theories.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys on sosiokulttuurinen.
The method of this study is video research and content analysis.
Menetelmät: Tutkimusmenetelmänä käytettiin videohavainnointia sekä sisällönanalyysiä.
Student initiations were mostly directed to the teacher, but teachers and students constructed interaction mostly together.
Oppilaiden oma-aloitteiset puheenvuorot suuntautuivat usein opettajalle, mutta vuorovaikutuksen rakentumiseen osallistui eniten opettaja ja oppilaat yhdessä.
The data was collected by videotaping one third grade class of 18 students and their teacher in comprehensive school.
Tutkimusaineisto kerättiin videoimalla yhtenäiskoulussa 18 oppilaan kolmatta luokkaa yhden ympäristö- ja luonnontiedon projektin ajan.
Previous studies have shown that classroom talk is dominated by teachers, but students have growing possibilities to participate classroom discussions.
Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että opettaja hallitsee oppituntien puhetilaa, mutta oppilailla on kasvavat mahdollisuudet osallistua oppitunnin keskusteluun.
Previous studies of classroom interaction has been made especially from teacher's point of view.
Aikaisempaa tutkimusta luokkahuonevuorovaikutuksesta on runsaasti erityisesti opettajan toiminnan kannalta.
Students initiative turns have an influence on student commitment.
Oppilaiden oma-aloitteiset puheenvuorot vaikuttavat oppilaiden keskusteluun sitoutumiseen.
The specific view is on student initiations in whole class lessons and what is the nature of these initiations.
Tutkimuksessa tarkastellaan erityisesti oppilaiden oma-aloitteisten puheenvuorojen rakentumista koko luokan oppitunneilla sekä näiden aloitteiden luonnetta.
The study offers examples of in which way student initiations construct classroom interaction and what is the nature of these student initiations.
Tutkimus tarjoaa esimerkkejä siitä millä tavoilla oppilaiden oma-aloitteiset puheenvuorot rakentavat vuorovaikutusta ja millaisia nämä oppilaiden oma-aloitteiset puheenvuorot ovat luonteeltaan.
: A study on how student initiation construct in classroom interaction
: tutkimus oppilaiden oma-aloitteisten puheenvuorojen rakentumisesta luokkahuoneessa
The study shows that teacher has a conducting role in classroom interaction that provides many possibilities for student participation.
Tutkimus osoittaa, että opettajalla on tunneilla ohjaava rooli, joka mahdollistaa oppilaiden osallistumista oppituntikeskusteluun.
The results indicated that student have an opportunity to construct classroom interaction and by making initiative turns they can affect in the content of discussion.
Tulokset ja johtopäätökset: Tutkimuksessa selvisi, että oppilailla on mahdollisuus vaikuttaa vuorovaikutuksen rakentumiseen ja keskusteluiden sisällölliseen etenemiseen oma-aloitteisilla puheenvuoroilla.
The aim of this study is to explain how student initiations construct in classroom interaction.
Tavoitteet: Tutkimuksessa selvitetään, miten vuorovaikutus rakentuu oppilaiden oma-aloitteisista puheenvuoroista.
Research about student interaction has been made about group work and peer interaction.
Oppilaiden vuorovaikutusta on tutkittu enimmäkseen pienryhmien näkökulmasta.
Joy L. Gaston has developed the Questionnaire, but it has been used also by Michael P. Shuman (2009), J. Nathan Althouse (2007) and Guidotti, Minganti, Cortis, Piacentini, Tessitore, & Capra-nice, (2013).
Kyseisen mittarin on luonut Joy L. Gaston vuonna 2002, ja sitä ovat myöhemmin käyttäneet mm. Michael P. Shuman (2009), J. Nathan Althouse (2007) sekä Guidotti ym. (2013).
Analysing methods were explorative factor analysis and Pearson's correlation.
Analysointimenetelmiä olivat eksploratiivinen faktorianalyysi, sekä Pearsonin korrelaatiokertoimien laskeminen ja vertailu.
The purpose of this study was to analyse what kind of motivation types there will be composed from 9 to 12 years old Finnish figure skaters who answered to Student Athletes' Motivation toward Sports and Academics Questionnaire (SAMSAQ).
Tämän tutkimuksen tarkoitus oli tutkia sitä, millaisia motivaatiotyyppejä muodostuu 9–12-vuotiaiden suomalaisten taitoluistelijoiden vastauksista SAMSAQ-mittarilla (Student Athletes' Motivation toward Sports and Academics Questionnaire) tehdyssä kyselyssä.
In this study I will analyse quantitatively what are the motivation types of young figure skaters and how they are related to school grades.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan kvantitatiivisessa valossa sitä, minkälaisia motivaatiotyyppejä löytyy nuorista taitoluistelijoista, sekä miten ne ovat yhteydessä koulumenestykseen.
In the previous studies results have shown that young athletes who are trying to get to the top of the sport elite are not academically motivated.
Aiemmissa tutkimuksissa on tullut ilmi, että yleisesti ottaen huipulle pyrkivät urheilijat eivät ole akateemisesti motivoituneita.
However the best grades at school did go to those who were purely academically motivated.
Kuitenkin parhaimmat arvosanat koulussa nappasi opiskelumotivoituneet luistelijat.
The mean result of the correlation study was that if the skater was motivated to both study and practice she or he would have better future plans and opportunities after she or he has end hers or his skating career.
Korrelaatiotutkimuksen päätuloksena oli, että mikäli luistelija on sekä harjoittelu- että opiskelumotivoitunut, hän voi saavuttaa hyviä arvosanoja, jolloin hänellä on paremmat mahdollisuudet elämään taitoluistelu-uran jälkeenkin.
The purpose is also to evaluate if the SAMSAQ I used would give the same kind of motivation types than Gaston got in his study.
Tutkimuksen tarkoitus on myös arvioida, vastaako käyttämäni SAMSAQ-mittari Gastonin luomaa mittaria.
There were eventually found three different motivation types: Elite sport practicing motivation, academic and sport practicing motivation, and academic motivation.
Faktorianalyysin tulokseksi saatiin kolme motivaatiotyyppiä: Huippu-urheilumotivaatio, Opiskelu- ja taitoluisteluharjoittelumotivaatio ja Opiskelumotivaatio.
Because of there has been so much conversation in the media for the last couple of years about how young athlete's future looks like, it was really important for me to study this subject as a becoming teacher.
Koska suomalaisessa urheilumediassa on viime vuosina kritisoitu ja huomioitu nuoret urheilijat, sekä heidän tulevaisuutensa, oli mielestäni erittäin tärkeää tutkia asiaa luokanopettajan koulutuksessa.
The questionnaire was answered in Internet in a service called "E-lomake".
Aineisto kerättiin e-lomakekyselyllä.
Figure skaters all around Finland were asked to answer the questionnaire in February and March in 2013.
Tutkimuksen tutkimusaineisto kerättiin helmi-maaliskuussa vuonna 2013.
Young Finnish Figure Skater's Academic and Practicing Motivation, and Their Influence to School Grades
Nuorten suomalaisten taitoluistelijoiden koulu- ja urheilumotivaatio, sekä niiden vaikutus kouluarvosanoihin
In the end of March 2013 there were 152 skaters who were between 9 and 12 years and were willing to participate in to my study.
Tutkimukseeni osallistui 152 nuorta, 9–12-vuotiasta taitoluistelijaa ympäri Suomen.
The skaters were form all around from Finland, and eventually from 30 different Finnish figure skating clubs.
Osallistuneita taitoluisteluseuroja oli yli 30 (n. 30 % Suomen seuroista).
The results shows that sport clubs should concentrate to train the child for sport and to support child's academic motivation.
Tämä tulos tarkoittaa sitä, että urheiluseurojen tulisi panostaa urheilijan kokonaisvaltaiseen kehittymiseen, eikä vain painottaa urheilullista osuutta lapsen elämässä.
In its shortness, it was in many ways a very significant time.
Lyhykäisyydessäänkin se oli monella tapaa hyvin merkityksellinen aika.
In addition, she designed two patterns that were not produced.
Niiden lisäksi hän suunnitteli kaksi kuosia, jotka eivät päätyneet tuotantoon.
The young designer wished to have more systematic guidance in her own job.
Nuori suunnittelija kaipasi enemmän ja systemaattisempaa ohjausta omaan työhönsä.
All the eleven patterns were designed in 1965-1966.
Kaikki yksitoista kuosia on suunniteltu vuosina 1965–1966.
Since then, the reproduction has been rich and it has been important for the designer herself.
Uudistuotantoa on siitä lähtien ollut paljon ja se on ollut hyvin merkityksellistä suunnittelijalle itselleen.
This one was a case study, and for analyzing the data, the methods of the visual analysis and contextualizing were used.
Tutkimus oli luonteeltaan tapaustutkimus ja sen aineiston analyysissä käytettiin apuna kuva-analyysin ja kontekstualisoinnin menetelmiä.
The study created a picture of the history of Marimekko, especially of its phases in the 1960s, when Kellomäki worked in the company.
Tutkimuksessa luotiin kuva Marimekon historiasta, erityisesti sen vaiheista 1960-luvulla, jolloin Kellomäki toimi yrityksessä.
The archive data that I received from Designmuseum and Marimekko's archives in Herttoniemi supported the information of the interviews.
Arkistoaineistot, joita sain Designmuseolta sekä Marimekon arkistoista Herttoniemestä tukivat tutkimuksessa käytettyä haastatteluaineistoa.
It began in 2003, when Mika Piirainen chose Linssi-pattern to become reproduced in fashion designing.
Se alkoi vuonna 2003, kun Mika Piirainen otti Linssi-kuosin vaatesuunnittelussa uudelleen tuotantoon.
The career of Kaarina Kellomäki as a fashion designer of Marimekko continued less than a year, from the autumn 1965 to the spring 1966.
Kaarina Kellomäen ura Marimekon painokangassuunnittelijana kesti vajaan vuoden, syksystä 1965 kevääseen 1966.
The desire to remain as an independent artist and not to work in the midst of strong artist personalities was part of her longing for freedom.
Vapauden kaipuuseen liittyi myös halu säilyä itsenäisenä taiteilijana eikä työskennellä vahvojen taiteilijapersoonien keskellä.
During her career, Kellomäki become well known both as a fabric designer, a teacher of the University of Arts, Design and as a textile artist.
Kellomäki nousi uransa aikana tunnetuksi niin painokangassuunnittelijana, Taideteollisen korkeakoulun opettajana kuin myös tekstiilitaiteilijana.
The purpose of this study was to create a picture of Kaarina Kellomäki as a person and a fabric designer and to describe the work of the designer both on a general level and from the viewpoint of Marimekko, too.
Tutkimuksen tavoitteena oli luoda kuva Kaarina Kellomäestä persoonana ja painokangassuunnittelijana sekä kuvata suunnittelijan työtä niin yleisellä tasolla kuin myös Marimekon näkökulmasta.
The job as a freelancer that Kaarina Kellomäki adopted for several decades after her year in Marimekko, was more appropriate for the designer.
Freelancersuunnittelijan työ, jota Kellomäki tekikin useita vuosikymmeniä Marimekon-vuotensa jälkeen, sopi suunnittelijalle paremmin.
The work period of Kaarina Kellomäki in Marimekko ended because of the designer's desire to get more freedom on the one hand and more limits on the other hand.
Kaarina Kellomäen työrupeama Marimekolla päättyi suunnittelijan haluun saada lisää sekä vapautta että rajoja.
The job of the designer in Marimekko was independent but only a small amount of patterns was yearly produced.
Suunnittelijan työ Marimekolla oli vapaata, mutta yhdeltä suunnittelijalta päätyi vuosittain hyvin pieni määrä kuoseja tuotantoon.
The data of this study primarily consisted of the information that was gathered by interviewing Kaarina Kellomäki in the springs 2012 and 2015.
Tutkimuksen aineisto koostui suurelta osin haastattelutiedosta, jota kerättiin tutkimuskohteelta itseltään keväällä 2012 sekä keväällä 2015.
The 1960s and its most important phenomena functioned as the background information of this study.
Tutkimuksen taustatietona käsiteltiin 1960-lukua ja sen merkittävimpiä ilmiöitä.
The production of Kaarina Kellomäki in Marimekko consists of nine print patterns.
Kellomäen tuotanto Marimekolla kattaa yhdeksän kuosia.
The topic of this study was the career and the production of Kaarina Kellomäki as a fabric designer of Marimekko.
Tämän tutkimuksen aiheena oli tekstiilitaiteilija Kaarina Kellomäen työ ja tuotanto Marimekon painokangassuunnittelijana.
Reproduction is a significant part of the career of Kaarina Kellomäki in Marimekko.
Uudistuotanto on merkittävä osa Kaarina Kellomäen painokangassuunnittelijan uraa Marimekolla.
Reproduction of Kellomäki's prints, rich in the 2000s, was a significant part of this study.
Uudistuotanto, jota on ollut runsaasti 2000-luvulla, toimi merkittävänä osana tätä tutkimusta.