natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus, the difference in the quantity of other-initiations of repair between the children varied between the sessions.
Näin ollen myös lasten välinen ero korjausaloitteiden kokonaismäärässä vaihteli huomattavasti eri osa-aineistojen kesken.
These findings support the view that children’s developmental phase and language skills can affect the way that interactional situations are mutually shaped, the problems that the children are facing and dealing with in conversation and thereby children’s other-initiations of repair.
Nämä havainnot tukevat näkemystä, jonka mukaan lasten kehitysvaihe ja kielelliset taidot voivat vaikuttaa yleisesti lasten vuorovaikutuksen muotoutumiseen ja lasten keskustelussa kohtaamiin haasteisiin ja sitä kautta myös heidän käyttämiinsä korjausaloitteisiin.
Children’s repair-initiations could be classified as 1) open repair initiations 2) restricted repair initiations (question words, combination of question word and partial repeats of the trouble turn, partial repeats of the trouble turn and clausal repair initiations) and 3) candidate understandings.
Ne voitiin ryhmitellä vuorovaikutustutkimuksessa laajasti käytössä olevien periaatteiden mukaan 1) avoimiin korjausaloitteisiin, 2) edeltävän vuoron osittain ongelmalliseksi nostaviin (kysymyssanalla muodostettuihin, kysymyssanalla ja edeltävän vuoron osittaisella toistolla muodostettuihin, kysymyslauseella muodostettuihin sekä edeltävän vuoron osittaisella toistolla muodostettuihin) korjausaloitteisiin ja 3) tulkintaehdokkaisiin.
This observation is meaningful particularly for the designing and interpretation of comparative studies of children’s other-initiations of repair.
Tämä havainto on erityisen merkittävä tutkimusten toteutuksen ja niiden tulosten tulkinnan ja yleistettävyyden kannalta silloin, kun verrataan eri lapsiryhmien korjausaloitteita keskenään.
By expanding research from principally studying children’s other-initiation practices to cover also the systematic analysis of contextual matters and the problems that the children are facing and dealing with, we could reach a more comprehensive and reliable understanding of children’s other-initiations of repair and their skills in dealing with problems of hearing, understanding and inferencing speech in conversation.
Ottamalla keskustelussa kohdatut ongelmat ja keskustelunkontekstin muotoutuminen entistä systemaattisemmin huomioon lasten korjausaloitteiden tarkastelussa, voidaan jatkossa saada kattavampi ja luotettavampi kuva lasten korjausaloitteiden käytöstä ja taidoista käsitellä puheen ymmärtämisen ongelmia erilaisissa vuorovaikutustilanteissa.
Contrary to this hypothesis, the younger children with severe language disorder used mainly specific candidate understandings, and the older children with mild language disorder used more often non-specific open repair initiations than the younger children with severe language disorder.
Päinvastoin kuin näiden hypoteesien perusteella olisi voinut olettaa, nuorimpien ja vaikea-asteisesti kielihäiriöisten lasten korjausaloitteet painottuivat ongelman käsittelyn suhteen spesifeihin tulkintaehdokkaisiin, ja vanhimmat ja lievästi kielihäiriöiset lapset käyttivät enemmän epäspesifeinä pidettyjä avoimia korjausaloitteita kuin nuorimmat ja vaikea-asteisesti kielihäiriöiset lapset.
The findings of this study show that in conversation, besides the age and language skills, several contextual factors and the troubles faced and dealt with can significantly affect children’s use of other-initiations of repair.
Tutkimukseni tulokset osoittavat, että lasten iän ja kielellisten taitojen rinnalla keskustelussa käsiteltävillä ongelmilla ja keskustelukontekstilla ja sen muotoutumisella voi olla merkittävä rooli lasten korjausaloitteiden ja niiden tutkimuksen kannalta.
These differences were not explicable by the traditional developmental hypothesis of increasing specificity and complexity.
Näitä eroja ei voitu selittää lasten vuorovaikutuksen tutkimuksen piirissä aikaisemmin käytetyillä korjausaloitteiden spesifisyyteen ja kompleksisuuteen perustuvilla hypoteeseilla.
The database consists of 112 other-initiations of repair by the children.
Aineistokokoelma koostuu litteroiduista keskustelunjaksoista, joissa lapset käyttävät toisen puheeseen kohdistuvia korjausaloitteita (N=112).
The analysis of the conversational context showed that the troubles dealt with and thereby the uses of practices of other-initiation of repair were distributed differently between the different activities in conversation.
Lasten korjausaloitteiden esiintymiskontekstia yksityiskohtaisemmin tarkasteltaessa havaittiin, että erilaisten ongelmien käsittely ja sitä myöten myös erilaisten korjausaloitekäytänteiden käyttö painottuivat eri tavoin erilaisiin vuorovaikutuksessa meneillään oleviin tilanteisiin tai toimintajaksoihin.
The younger children with severe language disorder in turn often used specific candidate understandings.
Nuorimmat vaikea-asteisesti kielihäiriöiset lapset varmistivat runsaasti epävarmaksi jääneitä yksittäisiä käsitteitä ja käyttivät vastaavasti runsaasti tulkintaehdokkaita.
Qualitative analysis of the children’s other-initiations of repair indicated that the children used similar repair-initiation practices that have been earlier described in adults' everyday conversations.
Lasten käyttämät korjausaloitekäytänteet vastasivat yksittäin tarkasteltuina perusrakenteensa ja toimintansa osalta aikuisten keskusteluissa kuvattuja korjausaloitekäytänteitä.
Overall, younger children with severe language disorder used less other-initiations of repair than older children with mild language disorder.
Korjausaloitteiden kokonaismäärä oli nuorimmilla ja vaikea-asteisesti kielihäiriöisillä lapsilla selkeästi pienempi kuin vanhimmilla ja lievästi kielihäiriöisillä lapsilla.
Problems of unfamiliar word or uncertain understanding of a word or concept were mostly dealt with in speech-language therapy during task sequences.
Yksittäisten käsitteiden merkitykseen liittyvien ongelmien ratkominen painottui voimakkaasti puheterapiatehtävän ratkaisutilanteisiin.
Some of the restricted repair initiations and candidate understandings included both speech and embodied actions.
Edeltävän vuoron osittain ongelmalliseksi nostavissa korjausaloitteissa ja tulkintaehdokkaissa käytettiin puheen rinnalla myös ei-sanallisia kehollisia keinoja.
The data consist of children’s video-recorded language assessment sessions, speech-language therapy sessions and two kinds of non-institutional play sessions: parent-child and peer play.
Tutkimukseni perustuu samoilta kielihäiriöisiltä lapsilta neljässä eri vuorovaikutustilanteessa tallennettuun videoaineistoon ja siitä keskustelunanalyyttisen tutkimusparadigman käytänteiden mukaisesti muodostettuun aineistokokoelmaan.
All the repair sequences in which the children used other-initiations of repair were identified, transcribed and analysed following CA conventions.
Kaikki lasten korjausaloitteet on analysoitu omassa kontekstissaan keskustelun rakentumiseen perustuvan yksityiskohtaisen laadullisen analyysin keinoin.
The older children with mild language disorder often used open repair initiations and candidate understandings and dealt with troubles that are commonly resolved with these practices: with open repair-initiations they treated the previous turn as generally problematic and with candidate understandings they mostly dealt with problems of uncertain references and inferencing the meaning or the implications of the previous turn(s).
Samalla kun vanhimmat ja lievästi kielihäiriöiset lapset käyttivät runsaasti avoimia (epäspesifeinä pidettyjä) korjausaloitteita, havaittiin niitä edeltävässä lähikontekstissa piirteitä, jotka ovat yleensä tyypillisiä ennen avoimia korjausaloitteita.
Open initiations of repair were mostly used during task sequences in speech-language therapy and during free play in play sessions.
Laajempien tulkintojen ja päätelmien varmistaminen painottui puolestaan toiminnan suunnitteluun ja avoimet korjausaloitteet yhtäältä puheterapiatehtävien ratkaisutilanteisiin sekä toisaalta varsinaiseen leikkivuorovaikutukseen.
In the analysis, the children's other-initiations of repair were examined for 1) the repair-initiation practices, 2) problems that they dealt with and 3) conversational context in which they emerged.
Lasten korjausaloitteita on tarkasteltu korjausaloitekäytänteiden, keskustelussa käsiteltävien ongelmien ja korjausaloitteiden esiintymiskontekstin osalta.
This conversation analytic (CA) study examined other-initiation of repair in speech-language therapy sessions and in free play situations by 5–8-year-old children with mixed receptive-expressive language disorder, also known as Specific Language Impairment, SLI, or Developmental Language Disorder, DLD.
Tutkimukseen osallistuneiden lasten (N=6) kielihäiriöön liittyi lievä- ja vaikea-asteisia puheen ymmärtämisen vaikeuksia, ja he olivat 5–8-vuotiaita.
The older children with mild language disorder often used non-specific open repair initiations.
Vanhimmilla ja lievästi kielihäiriöisillä lapsilla korjausaloitteiden käyttö jakaantui tasaisemmin eri osa-aineistojen kesken.
The way that the local contexts took shape can explain, together with the difficulties that the children had in receptive language, some of the differences in the problems faced and dealt with, and the use of different kinds of repair practices.
Tarkasteltaessa keskustelun lähikontekstin muotoutumista keskustelunjaksoissa, joissa korjaussekvenssit esiintyivät, voitiin keskustelun lähikontekstin muotoutumisessa havaita piirteitä, jotka voivat lasten kielellisten taitojen rinnalla omalta osaltaan selittää lasten välisiä eroja ongelmien kohtaamisessa ja korjausaloitteiden käytössä.
At the same time there were also several features in the local conversational contexts, which for their part seem to explain the need to use open repair initiations.
Samalla myös vuorovaikutustilanteiden välillä havaittiin eroa korjausaloitteiden kokonaismäärässä.
However, there were also differences between speech-language therapy sessions and the play sessions: The younger children with severe language disorder used other-initiations of repair mainly in language assessment sessions and in speech and language therapy sessions, whereas the use of other-initiations of repair by the older children with mild language disorder was more evenly divided between the different sessions.
Iältään nuorimpien (ikä 5;0–5;6) ja vaikea-asteisesti kielihäiriöisten lasten ja iältään vanhimpien (ikä 6;6 ja 7;11) ja lievästi kielihäiriöisten lasten välillä havaittiin selvä ero korjausaloitekäytänteiden käytössä.
At the same time, connections were found between the use of other-initiation practices and the trouble they were used to resolve.
Samalla lasten välillä havaittiin näitä lainalaisuuksia heijastavia eroja erilaisten ongelmien käsittelyssä.
According to CA, every turn by every interlocutor shapes the local context of conversation.
Koska keskustelun lähikonteksti rakentuu keskustelijoiden yhteistyönä, on lasten oma toiminta voinut osaltaan vaikuttaa näiden piirteiden esiintymiseen vuorovaikutustilanteissa.
This can be partly explained by the fact that they had considerably more lexical difficulties and often faced problems of uncertain understanding of a word or concept during task sequences in speech-language therapy.
Nuorimmat ja vaikea-asteisesti kielihäiriöiset lapset ovat puolestaan voineet esittää runsaasti spesifeinä pidettyjä edeltävän vuoron osaan kohdistuvia tulkintaehdokkaita osittain siksi, että he kohtasivat puheterapiatilanteissa runsaasti yksitäisten käsitteiden tarkkaan merkitykseen liittyviä ongelmia ja samalla meneillään oleva vuorovaikutustilanne ja käsillä oleva materiaali tukivat näiden ongelmien ratkomista tulkintaehdokkailla.
Almost half of the food waste (40%) was still unspoiled at the time of discarding it.
Melkein puolet (40 %) poisheitetystä ruoasta oli edelleen syömäkelpoista poisheittohetkellä.
The main discarded foodstuffs were vegetables (19%), home cooked food (18%) and milk products (15%).
Eniten hävikkiä syntyi tuoretuotteista kuten vihanneksista ja juureksista (19 %), valmistetusta kotiruoasta (18 %) ja maitotuotteista (15 %).
During the study period the most FW were generated in day-care centres (28%) and workplace and student canteens (25%).
Eniten hävikkiä syntyi lastentarhoissa (28 %) ja työpaikka- sekä opiskelijaravintoloissa (25 %).
Food Waste Amount, Type and Origin in Finland : Focus on Households and Food Services
Ruokahävikin määrä, tyyppi ja alkuperä : tarkastelussa kotitaloudet ja ravitsemispalvelut
Together 380 of households from different areas in Finland finished the two weeks study period.
Kahden viikon tutkimusjaksoon osallistui 380 kotitaloutta ja osallistujat punnitsivat päivittäin kotona syntyneen ruokahävikin.
The average annual FW was about 23 kg per person and 4–5% of the purchased food amount.
Ruokahävikkiä syntyi kotitalouksissa noin 23 kiloa henkeä kohti vuosittain eli noin 4–5 % kotiin ostetusta ruoasta.
The significance of food waste (FW) arises from its large environmental, economic and social impacts.
Ruokahävikin määrän, tyypin ja alkuperän arvioinnin tärkeys johtuu ruoantuotannon suuresta vaikutuksesta ympäristöön, talouteen ja sosiaaliseen kestävyyteen.
Besides FW data, also data about the food purchased or produced is needed for analyses and discussion.
Hävikin määrän lisäksi on tärkeää saada tietoja ostetusta tai valmistetusta ruokamäärästä, joihin hävikin määriä voidaan verrata.
The main reasons for disposing of foodstuffs were spoilage, expiry of the best-before or use-by date and plate leftovers.
Suurimmat syyt hävikkiin olivat ruoan pilaantuminen, päiväysmerkintöjen umpeutuminen ja lautastähteet.
Diary studies were used for studying the FW in households and food services and in the retail and food industry sector surveys and interviews were used.
Tutkimus tehtiin kotitalouksissa ja ravitsemispalveluissa päiväkirjatutkimuksella, teollisuudessa ja kaupan alalla käytettiin kyselylomakkeita ja haastatteluita.
Even though FW is generated throughout the supply chain, the impacts are most significant at the end of the chain.
Hävikkiä syntyy kaikissa ruokaketjun vaiheissa, mutta ketjun loppupäässä ruoantuotannon vaikutukset ovat suurimmillaan, joten on erityisen tärkeä vähentää ruokahävikkiä näiltä sektoreilta.
Suitable and appropriate measurement methods for monitoring FW are necessary for reducing FW amounts and following trends in FW.
Hävikin määrän seuranta ja vähentäminen vaativat säännöllistä mittausta ja siihen soveltuvia menetelmiä.
In food services the amount of FW varied depending on the outlet type and was about one-fifth of all food handled and prepared in the outlets.
Ravitsemispalveluissa hävikkiä syntyi keskimäärin noin viidennes valmistetusta ruoasta.
The most suitable method varies depending the sector and the data requirements.
Sopivat menetelmät riippuvat ruokaketjun osasta ja tarvittavien hävikkitietojen laadusta.
In this thesis, FW amounts and types were studied in the food chain in addition to methods for measuring FW and means for reducing FW in households and food services.
Tässä väitöskirjassa tutkin ruokahävikkiä suomalaisessa ruokaketjussa sekä pohdin keinoja sen vähentämiseen jätehierarkian mukaisesti erityisesti kotitalouksissa ja ravitsemispalveluissa, sekä millaisilla menetelmillä hävikkiä voidaan parhaiten tutkia.
The amount, type and origin of avoidable food waste were investigated in 51 food service outlets, including schools, day-care centres, workplace canteens, cafes and petrol stations, restaurants and diners.
Ravitsemispalveluissa hävikkiä tutkittiin sekä linjasto- että annosravintoloissa 51 toimipisteessä sekä kuntien ruokapalveluissa ja yksityisissä yrityksissä.
The findings also suggest that the significant origin of FW was serving waste because of food overproduction for buffet lines.
Hävikin syyt ravitsemispalveluissa johtuivat usein ruoan ylivalmistuksesta linjastoravintoloissa mutta myös asiakkaiden lautastähteistä annosravintoloissa.
The aim of this thesis was to study FW in the Finnish food supply chain, in households, food services, the food industry and the retail sector.
Asiasanat: ruokahävikki, kotitaloudet, ravitsemispalvelut, ruokaketju, päiväkirjatutkimus
Various lock-ins restrict the possibility of alternative energy forms to develop, and while new actors work alone, existing lock-ins reinforce each other.
Moninaiset hiililukot rajoittavat vaihtoehtoisten energiamuotojen kehitystä, ja samalla kun uudet toimijat toimivat yksin ja erillisesti, olemassaolevat esteet vahvistavat toinen toisiaan.
This study examines these issues with the help of three case studies, which explore (i) the key priorities of national renewable energy policies, (ii) the enabling and restricting factors behind the use of biomass for energy in Arkhangelsk, and (iii) the relation between existing power structures and new energy projects in the Republic of Sakha.
Tämä tutkimus syventyy näihin kysymyksiin kolmen tapaustutkimuksen kautta, jotka kartoittavat (i) valtiollista uusiutuvaa energiapolitiikkaa koskevia linjauksia, (ii), biomassan hyödyntämisen mahdollistavia ja rajoittavia tekijöitä Arkangelin alueella sekä (iii) olemassaolevien valtarakenteiden ja uusiutuvia energianlähteitä hyödyntävien hankkeitten suhdetta Sahan tasavallassa.
The results of this dissertation state that the Russian official discourse promoting renewable energy use favors concrete, technical objectives at the expense of a more ambitious long-term vision.
Väitöskirja osoittaa, että Venäjän virallinen energiapolitiikka suosii uusiutuvien energialähteiden käytössä konkreettisia ja teknisiä tavoitteita kunnianhimoisempien tai pitkäjänteisimpien suunnitelmien sijaan.
Since literature on energy transitions has mainly discussed transition cases in market-led, energy-importing countries, evaluating its key notions in the context of the Russian Arctic offers new viewpoints on their adaptability.
Koska energiatuotannon murrosta käsittelevä tutkimuskirjallisuus on toistaiseksi keskittynyt lähinnä vakiintuneen markkinatalouden oloissa toimiviin, energiaa maahantuoviin yhteiskuntiin, keskeisen tutkimuskäsitteistön arviointi Venäjän arktisten alueitten yhteydessä on merkittäväksi hyödyksi niiden yleisen sovellettavuuden arvioinnissa.
However, even the current situation holds many possibilities for alternative practices to find niches and develop.
Tästä huolimatta nykyisetkin olosuhteet paljastavat markkinarakoja, joiden kautta vaihtoehtoiset käytännöt voivat mahdollisesti vallata alaa.
These realities offer possibilities for renewable energy projects to take root in the Russian Arctic, albeit as a part of the great power politics related to fossil fuel exports.
Tällöin myös uusiutuvilla energianlähteillä on mahdollisuuksia saada jalansijaa maan pohjoisilla alueilla, joskin todennäköisesti vielä yksinomaan osana fossiilisten polttoaineiden hyödyntämisen politiikkaa.
Energy policy-making and regional development are neither top-down nor bottom-up affairs, but instead happen in a dynamic interaction between local, regional, and national actors — despite the highly centralized character of the current political system.
Venäjän poliittisen järjestelmän erittäin keskitetystä luonteesta huolimatta maan energiapolitiikka ja alueellinen kehitys eivät ole tiukasti ylhäältä alaspäin tai alhaalta ylöspäin määräytyviä ilmiöitä, vaan muotoutuvat vuorovaikutussuhteessa paikallisten, alueellisten ja kansallisten toimijoiden välillä.
In addition to increasing knowledge on renewable energy use in the Russian Arctic regions, this study contributes to the theoretical discussions on public justification sociotechnical (energy) transitions and the multi-level perspective approach, and carbon lock-ins. With the help of these theoretical concepts, it is possible to analyze Russian energy politics not only as a special case but as a part of a bigger continuum of sociotechnical transitions.
Venäjän arktisten alueiden uusiutuvan energiankäytön nykytilan selvittämisen lisäksi tutkimus osallistuu yhteiskuntatieteelliseen teoreettiseen keskusteluun julkisesta oikeuttamista, sosio-teknisten (energia)murroksista sekä monitasoperspektiivin ja hiililukkojen periaatteista.
The Russian Arctic is known of its vastness of space, unrelenting weather and natural resources.
Venäjän Arktis tunnetaan laajuudestaan, säälimättömistä sääolosuhteistaan ja valtavista luonnonvaroistaan, mutta uusiutuvaa energiaa harvoin yhdistetään näiden alueiden kehitykseen.
This dissertation explores what kind of importance could de-centralized energy sources have in a setting dominated by fossil fuel revenues Initiatives launched by private actors are mainly absent in the Russian Arctic, butthis does not mean that the local level does not have agency of its own, nor does it rule out interesting side trajectories developed in the regions.
Vaikka Venäjän pohjoisilta alueilta puuttuvat suurelta osin yksityisten toimijoiden aloitteet ja sijoitukset, paikallistaso voi joiltain osin toimia oma-aloitteisesti ja yleisistä kehityssuunnista poikkeavia ilmiöitä voi näin ollen esiintyä.
The decrease in the dairy cattle population observed in recent years threatens to reduce the level of beef production.
Viime vuosina tapahtunut lypsylehmien lukumäärän väheneminen on vähentänyt naudanlihantuotantoon ohjautuvaa eläinmäärää.
In addition, the effects of the proportion of concentrates and rapeseed meal (RSM) supplementation on animal performance, carcass characteristics and meat quality parameters were determined for Hereford (Hf) and Charolais (Ch) bulls.
Lisäksi selvitettiin ruokinnan väkirehutason ja valkuaislisän vaikutuksia kasvuun sekä ruhon ja lihan laatuun hereford (hf) ja charolais (ch) sonneilla.
The third objective was to evaluate carcass fat scores in relation to carcass weights in different breed groups.
Kolmas tavoite oli kartoittaa ruhojen rasvoittumista suhteessa teuraspainoon eri liharoduilla.
The objective of the second and third experiments were to study performance and meat quality of purebred Hf, Ch bulls and Hf × Ch crossbred bulls and Angus (Ab) and Limousin (Li) bulls and Ab × Li crossbred bulls which were offered grass silage-grain-based rations and raised to heavy carcass weights.
Toisen ja kolmannen osakokeiden tavoitteena oli tutkia hf-, ch- ja hf × ch –risteytyssonnien sekä Aberdeen angus- (ab), limousin- (li) ja ab × li –risteytyssonnien tuotanto-, teuras- ja lihan laatuominaisuuksia kasvatettaessa eläimet suuriin teuraspainoihin nurmisäilörehuun ja rehuviljaan pohjautuvalla ruokinnalla.
Continental breeds will benefit from increased concentrate levels in the diet.
Pääterodun sonnit hyötyvät keskikokoista rotua enemmän dieetin väkirehutason nostamisesta.
Protein supplementation does not add any substantial advantages to the diet.
Valkuaislisällä ei saavuteta mitään erityistä hyötyä liharotuisten nautojen loppukasvatuksessa.
Continental breeds tended to have carcass traits that suit the Finnish beef production system well under the current Finnish feeding management approach.
Isot liharodut tuottavat tyypillisessä suomalaisessa tuotantojärjestelmässä ruhoja, jotka sopivat teurasominaisuuksiltaan hyvin Suomessa vallitsevaan markkinatilanteeseen.
British breeds produced more intramuscular fat in the meat and have a higher sensory quality compared to Continental breeds.
Toisaalta keskikokoisten brittiläisten rotujen liha oli tutkimuksissa marmoroituneempaa ja se sai paremmat aistinvaraiset arviot kuin isojen rotujen liha.
The second aim was to evaluate the potential for improvement of carcass and meat quality traits through crossbreeding compared to purebred animals.
Toisena tavoitteena oli selvittää mahdollisuuksia parantaa tuotantotuloksia ja lihan laatua risteytysten avulla.
The first aim of this thesis was to evaluate the growth performance, carcass traits and meat quality of different beef breeds in the Finnish beef cattle population.
Työn ensimmäisenä tavoitteena oli tutkia eri lihanautarotujen vaikutuksia kasvuun sekä ruhon ja lihan laatuun, kun eläimet teurastetaan suomalaisiin tuotanto-olosuhteisiin tyypillisissä korkeissa teuraspainoissa.