natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This study utilised three population-based datasets collected by the National Institute for Health and Welfare (THL, formerly National Institute for Public Health): the Health Behaviour and Health among the Finnish Adult Population Study from 1978 to 2002 (N=96 105), the National FINRISK Study 2002 and its physical activity sub-study (N= 9 179), and the Health 2000 Study (N=8 028).
Tämä tutkimus hyödynsi kolmea koko Suomen väestöä edustavaa poikkileikkausaineistoa joiden keräämisestä Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL, aikaisemmin Kansanterveyslaitos KTL) on ollut vastuussa: Suomalaisen aikuisväestön terveyskäyttäytyminen ja terveys -tutkimus vuodesta 1978 vuoteen 2002 (N=96 105), Kansallinen FINRISKI -tutkimus 2002 ja sen liikunta-alaotos (N=9 179) sekä Terveys 2000 -tutkimus (N=8 028).
Educational career seems to have a strong contribution to physical activity.
Erityisesti koulutusuralla näyttäisi olevan voimakas yhteys liikuntaan.
Trends and Explanations for Socioeconomic Differences in Physical Activity
Liikunta-aktiivisuuden sosioekonomisten erojen trendit ja selitykset
Survey information was collected by self-administered questionnaires, interviews at home, and measurements made at the study site.
Tutkimustieto kerättiin joko kyselylomakkeilla ja haastatteluilla kotona tai tutkimuspaikalla.
Based on the results, those with low income were physically inactive during leisure-time and while commuting from 1978 to 2002.
Pienituloiset pysyivät inaktiivisina niin vapaa-ajallaan kuin työmatkoillaan vuosien 1978 ja 2002 välillä.
Long exposure to physically strenuous working conditions in men and current job strain in women contributed to occupational class differences in leisure-time physical activity.
Myös pitkä altistuminen fyysisesti raskaille työoloille miehillä ja henkisesti raskas nykyinen työ naisilla selittivät osittain ammattiryhmittäisiä eroja vapaa-ajan liikunnassa.
This study examines a) how socioeconomic differences in leisure-time and commuting physical activity have changed in Finland from 1978 to 2002 and b) the contribution of childhood socioeconomic position, adolescence sports and exercise, adulthood socioeconomic position, working conditions and other adulthood health behaviours to socioeconomic differences in leisure-time physical activity.
Tämä tutkimus tarkastelee a) miten vapaa-ajan liikunnan ja työmatkaliikunnan sosioekonomiset erot ovat kehittyneet suomalaisilla aikuisilla vuosina 1978 2002 ja b) ovatko vapaa-ajan liikunnan sosioekonomiset erot aikuisilla selitettävissä lapsuuden sosioekonomisilla tekijöillä, nuoruuden liikunta-aktiivisuudella, aikuisuuden sosioekonomisilla tekijöillä, työoloilla ja muulla terveyskäyttäytymisellä.
There is a paucity of studies examining whether determinants vary across socioeconomic position and different life stages.
Vain harva tutkimus on tarkastellut sitä, vaihtelevatko selittävät tekijät sosioekonomisen aseman ja elämänvaiheen mukaan.
Parental socioeconomic position contributed directly to adulthood educational differences in leisure-time physical inactivity but also indirectly through adulthood socioeconomic position (occupation, household income) and other unhealthy behaviours (mainly smoking).
Liikunnan koulutuserot näyttäisivät osittain johtuvan vanhempien sosioekonomisesta asemasta, mutta myös aikuisuuden sosioekonomisella asemalla (ammattiasema, tulotaso) ja muilla elintavoilla (lähinnä tupakoinnilla) oli vaikutuksensa.
Manual worker women, however, were more physically active commuters compared to their counterparts.
Poikkeuksena olivat työntekijäammattiasemassa olevat naiset, jotka ovat olleet aktiivisempia työmatkaliikkujia verrattuna muissa ammattiasemissa oleviin.
To adopt a lifelong physically active life-style, one should participate in a range of different sports and exercise in adolescence and in youth, have a low exposure to physically and mentally strenuous working conditions in later life and have other healthy behaviours in later life.
Tekijät, jotka auttavat omaksumaan elinikäisen liikunnallisen elämäntavan ovat lapsuuden ja nuoruuden liikunta, myöhempien elämänvaiheiden vähäinen altistuminen fyysisesti ja henkisesti raskaille työoloille ja muutenkin terveelliset elintavat.
Among those with low education participation in competitive sports in youth and among those with high education exercise in late adolescence contributed to leisure-time physical activity in adulthood.
Matalasti koulutetuilla kilpaurheilun harrastaminen nuoruudessa ja korkeasti koulutetuilla kuntoliikunnan harrastaminen varhaisaikuisuudessa ennusti vapaa-ajan liikunta-aktiivisuutta aikuisuudessa.
The response rates varied from 69 to 89 per cent. Several socioeconomic measures were linked from the national population registers.
Tutkimusten vastausaktiivisuus vaihteli 65 %:sta 89 %:iin.
Very limited scientific knowledge exists on the trends and explanations of socioeconomic differences in physical activity among adults.
Liikunta-aktiivisuuden sosioekonomisten erojen trendeistä ja eroja selittävistä tekijöistä tiedetään hyvin vähän.
First, back-related hospitalisations were considered from the perspective of socioeconomic status, occupation, and industry.
Ensiksi, sairaalahoitoon joutumista tarkasteltiin sosioekonomisen aseman, ammatin ja toimialan mukaan.
Socioeconomic Status, Occupational Factors and Lifestyle as Predictors of Hospitalisation for Back Disorders
Sosioekonominen asema, työolot ja elintavat sairaalahoitoon johtaneiden selkäsairauksien ennustajina
Men had a slightly higher risk of becoming hospitalised compared with women, and the risk increased with age among both genders.
Miehet olivat joutuneet sairaalahoitoon hieman naisia useammin ja kummallakin sukupuolella hoidot lisääntyivät iän karttuessa.
Two sets of data were used: 1) the population-based data comprised all occupationally active Finns aged 25-64, and included hospitalisations due to back disorders in 1996 and 2) a cohort of employees followed up from 1973 to 2000 having been hospitalised due to back disorders.
Kaksi erilaista aineistoa oli käytössä: Ensimmäinen aineisto sisälsi koko työssä käyvän, 25 64-vuotiaan väestön tiedot sairaalahoidoista selkäsairauden takia vuodelta 1996.
The aim of this dissertation was to examine the determinants of severe back disorders leading to hospital admission in Finland.
Tämän väitöskirjan tavoitteena oli tutkia sairaalahoitoon johtaneiden selkäsairauksien riskitekijöitä Suomessa.
The results of the population-based study showed that people in physically strenuous industries and occupations, such as agriculture and manufacturing, were at an increased risk of being hospitalised for back disorders.
Väestöaineistoon perustuneet analyysit osoittivat, että ihmiset raskaassa ruumiillisessa työssä, kuten maataloudessa ja teollisuudessa joutuvat keskimääräistä useammin selkäsairauden takia sairaalahoitoon.
Secondly, the significance of psychosocial factors at work, sleep disturbances, and such lifestyle factors as smoking and overweight was studied as predictors of hospitalisation due to back disorders.
Toiseksi, tutkittiin ennustavatko psykososiaaliset tekijät työssä, unihäiriöt, tupakointi ja ylipainoisuus sairaalahoitoon joutumista selkäsairauksien takia.
These results suggest that the etiological factors of disc disorders and other back disorders differ from each other.
Tulokset viittaavat siihen, että näiden sairauksien etiologia eroaa toisistaan.
The lowest hospitalisation rates were found in sedentary occupations.
Pienin todennäköisyys joutua sairaalahoitoon oli istumatyötä tekevillä.
Smoking and overweight predicted, instead, only hospitalisation for intervertebral disc disorders.
Tupakointi ja ylipaino sen sijaan ennustivat hoitoon joutumista selän välilevysairauden takia, mutta ei muiden selkäsairauksien takia.
The study concerning the association of sleep disturbances and other distress symptoms with hospitalisation for back disorders revealed that sleep disturbances predicted subsequent hospitalisation for all back disorders after adjustment for chronic back disorders and recurrent back symptoms at baseline, as well as for work-related load and lifestyle factors.
Tutkimus, jossa tarkasteltiin stressin ja unihäiriöiden yhteyttä sairaalahoitoihin osoitti, että unihäiriöt ennustivat sairaalahoitoon joutumista selkäsairauksien takia, mutta stressi ei ollut yhteydessä sairaalahoitoihin .
The results of the prospective cohort study showed that psychosocial factors at work such as low job control and low supervisor support predicted subsequent hospitalisation for back disorders even when adjustments were made for occupational class and physical workload history.
Seurantatutkimuksen tulokset osoittivat, että psykososiaaliset tekijät työssä ennustivat sairaalahoitoon joutumista muiden kuin selän välilevysairauksien takia kun sosioekonominen asema ja työn raskaus oli otettu huomioon.
The aims of this study were to develop new genotyping methods for CYP2D6, CYP2C9, and CYP2C19 that would cover the most important genetic variants altering the enzyme activity, and, for the first time, to describe the distribution of genetic variation at these loci on global and microgeographic scales.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli kehittää CYP2D6-, CYP2C9- ja CYP2C19-geeneille genotyypitysmenetelmä, joka kattaa tärkeimmät entsyymien aktiivisuuteen vaikuttavat mutaatiot, ja kuvata näiden geenien variaatio erilaisissa ihmisväestöissä ensimmäistä kertaa maailmanlaajuisessa mittakaavassa.
In addition, a case of doxepin-related fatal poisoning was shown to be associated with a genetic defect at CYP2D6.
Lisäksi kuolemaan johtaneen doksepiini-myrkytyksen yhtenä vaikuttavana tekijänä todettiin olleen geneettinen variaatio CYP2D6-entsyymissä.
In this context, three phase I drug-metabolizing enzymes, CYP2D6, CYP2C9, and CYP2C19, have a central role, affecting the metabolism of about 20-30% of clinically used drugs.
Lääkeaineita metaboloivat entsyymit CYP2D6, CYP2C9 ja CYP2C19 ovat keskeisiä farmakogeneettisessä tutkimuksessa, sillä niiden kautta metaboloituu noin 20-30% kliinisesti käytetyistä lääkeaineista ja ne ovat geneettisesti polymorfisia.
The genotyping methods developed proved to be informative, technically feasible, and cost-effective.
Kehitetyt genotyypitysmenetelmät perustuivat polymeraasiketjureaktioon ja minisekvensointiin ja ne osoittautuivat luotettaviksi ja edullisiksi.
Data consisted of 138, 129, and 146 population samples for CYP2D6, CYP2C9, and CYP2C19, respectively.
Tutkimuksen aineisto, joka koostui 138 (CYP2D6), 129 (CYP2C9) ja 146 (CYP2C19) populaationäytteestä, kerättiin sekä genotyypittämällä uusia näytteitä että keräämällä aineistoa kirjallisuudesta.
Detailed molecular analysis of CYP2D6 genetic variation in a global survey of human populations revealed that the pattern of variation was similar to those of neutral genomic markers.
CYP2D6-geenin variaation molekulaarinen analysointi osoitti, että sen maailmanlaajuinen vaihtelu ihmisväestöissä on verrattavissa neutraalien genomisten markkereiden variaatioon: suurin osa diversiteetistä oli yksilöiden välillä ja vaihtelu eri maantieteellisillä alueilla oli asteittaista.
In addition, pharmacogenetics was applied to a postmortem forensic setting to elucidate the role of genetic variation in drug intoxications, focusing mainly on cases related to tricyclic antidepressants, which are commonly involved in fatal drug poisonings in Finland.
Lisäksi farmakogenetiikkaa sovellettiin oikeuslääketieteeseen tutkimalla geneettisen variaation merkitystä kuolemaan johtaneissa lääkeainemyrkytyksissä.
Pharmacogenetic variation may also be significantly affected by population-specific demographic histories, as seen within the Finnish population.
Variaation analysointi suomalaisessa väestössä myös osoitti, että väestödemografiset tekijät voivat vaikuttaa merkittävästi farmakogeneettiseen variaatioon.
The correlation between phenotypic and genotypic variation in drug metabolism observed in postmortem cases was also analyzed statistically.
Geneettisen variaation vaikutus trisyklisen masennuslääkkeen amitriptyliinin metaboliaan havaittiin oikeuslääketieteellisessä näytemateriaalissa.
Pharmacogenetics deals with genetically determined variation in drug response.
Farmakogenetiikka tutkii yksilöiden lääkeainevasteeseen vaikuttavia perinnöllisiä tekijöitä.
This study revealed that pharmacogenetics may also contribute valuable information to the medicolegal investigation of sudden, unexpected deaths.
Farmakogenetiikka osoittautui merkittäväksi tekijäksi myös oikeuslääketieteellisessä kuolinsyynselvityksessä.
Genetic variability data were obtained by genotyping new population samples by the methods developed based on PCR and multiplex single-nucleotide primer extension reaction, as well as by collecting data from the literature.
Tutkittujen geenien variaatio voidaan ottaa huomioon esimerkiksi joidenkin syöpälääkkeiden, veren hyytymistä ehkäisevien lääkkeiden ja protonipumpun estäjien annostelussa optimaalisen hoitovasteen saavuttamiseksi.
Each of the genes studied showed a distinct variation pattern in human populations and high frequencies of altered activity variants, which may reflect the neutral evolution and/or selective pressures caused by dietary or environmental exposure.
Entsyymien aktiivisuus vaihtelee hitaasta ultranopeaan, minkä seurauksena yksilöt voivat altistua esimerkiksi lääkeaineiden yllättäville sivu- ja yhteisvaikutuksille.
On the other hand, genetic variants of CYP2D6, CYP2C9, and CYP2C19 associated with altered enzymatic activity could reach extremely high frequencies in certain geographic regions.
Toisaalta kaikkien tutkittujen geenien muuttuneen entsyymiaktiivisuuden variantit olivat yleisiä ja esiintyivät tietyillä maantieteellisillä alueilla hyvin korkeilla frekvensseillä.
If the proband was diagnosed at the age of 0-4, 5-9, 10-14, 15 or more, the corresponding 40-year cumulative risks were 13.2%, 7.8%, 4.7% and 3.4%.
Jos probandi oli sairastunut 0-4, 5-9, 10-14 tai yli 15-vuotiaana, 40 ikävuoden kumulatiivinen riski sisaruksilla oli vastaavasti 13.2, 7.8, 4.7 ja 3.4 %.
However, SIR among children aged 14 years or under was approximately 12 throughout the follow-up.
Kuitenkin, sisarusten ja taustaväestön ilmaantuvuuksien välinen standardisoitu ilmaantuvuussuhde (SIR) oli noin 12 koko seurantajakson ajan.
The study population comprised of the Finnish Young Twin Cohort (22,650 twin pairs), a population-based cohort of patients with T1D diagnosed at the age of 17 years or earlier between 1965 and 1979 (n=5,144) and all their siblings (n=10,168) and offspring (n=5,291).
Toinen aineisto koostui vuosina 1965-79 T1D:een alle 18-vuotiaina sairastuneista diabeetikoista (n=5144) ja heidän sisaruksistaan (n=10168) ja kolmas aineisto koostui em. diabeetikoista ja heidän lapsistaan (n=5291).
Pairwise concordance for T1D was 27.3% in MZ and 3.8% in DZ twins.
Monotsygoottisista kaksospareista 27.3 % oli konkordantteja T1D:n suhteen (molemmilla T1D), kun taas ditsygoottisista kaksospareista vain 3.8 %.
The second paper showed that the 50-year cumulative incidence of T1D in the siblings of diabetic probands was 6.9%.
Diabeetikkojen sisarusten pitkä seuranta osoitti, että T1D:n kumulatiivinen riski 50 ikävuoteen mennessä oli 6.9 %.
The model with additive genetic and individual environmental effects was the best-fitting liability model to T1D, with 88% of the phenotypic variance due to genetic factors.
Rakenneyhtälömallituksessa parhaiten sopiva malli selitti sairastumiseen liittyvää vaihtelua sekä geneettisin että yksilöllisin ympäristötekijöin ja heritabiliteetin estimaatiksi saatiin 88 %.
This study was designed to examine the familial aggregation of T1D and one of its serious complications, diabetic nephropathy (DN).
Väitöstyön tarkoituksena oli tutkia tyypin 1 diabeteksen (T1D) sekä diabeettisen nefropatian (DN) kasautumista perheissä.
The presence of end stage renal disease (ESRD) in the proband increases the risk three-fold for diabetic siblings.
Jos probandilla oli loppuvaiheen munuaistauti (dialyysi, munuaissiirre), riski kasvoi kolminkertaiseksi.
Offspring of fathers with T1D have 1.7 times greater risk to be affected with T1D than the offspring of mothers with T1D.
Perheessä myöhemmin T1D:een sairastuneella sisaruksella oli 2.3-kertainen riski sairastua DN:aan, jos ensiksi T1D:een sairastuneella oli DN.
The fourth paper revealed that of the offspring of male probands, 7.8% were affected by the age of 20 compared with 5.3% of the offspring of female probands.
T1D:ta sairastavien miesten lasten kumulatiivinen riski sairastua T1D:een oli 20 ikävuoteen mennessä 7.8 %, kun taas diabeetikkonaisten lasten riski oli 5.3 %.
The SIR among offspring aged 14 years or under remained fairly constant throughout the follow-up, approximately 10.
Lasten ja taustaväestön ilmaantuvuuksien välinen SIR oli noin 10 koko seurantajakson ajan, mutta kumulatiivinen riski oli sitä suurempi, mitä nuorempi syntymäkohortti oli kyseessä.
Young age at onset of diabetes in fathers increased the risk of T1D greatly in the offspring, but no such pattern was seen in the offspring of diabetic mothers.
Viimeisessä osatyön tarkoitus oli tutkia T1D:ta sairastavien henkilöiden lasten diabetesriskiä longitudinaalisesti ja sitä, eroaako diabeetikkomiesten ja -naisten lasten diabetesriski.
A polygenic, multifactorial liability model was fitted to the twin data.
Kolme laajaa, väestöpohjaista aineistoa oli käytössä.
A young age at diagnosis in the probands considerably increased the risk.
Riskiin vaikutti kuitenkin hyvin voimakkaasti probandin sairastumisikä.
The cumulative incidence increased with increasing birth year.
Myös lasten syntymäkohortin vaikutusta tutkittiin.
This study confirmed the drastic impact of the young age at onset of diabetes in the probands on the increased risk of T1D in the first-degree relatives.
Toisen osatyön tarkoitus oli määrittää T1D:sta sairastavien sisarusten kumulatiivinen sairastumisriski T1D:een pitkän seuranta-ajan kuluessa.
Kaplan-Meier analyses were used to provide the cumulative incidence for the development of T1D and DN.
Ensimmäisen osatyön tavoitteena oli tutkia monotsygoottisten että ditsygoottisten kaksosten konkordanssia T1D:n suhteen sekä määrittää geneettisten tekijöiden ja ympäristötekijöiden suhteellista osuutta T1D:n synnyssä.
The third paper showed that diabetic siblings of the probands with nephropathy had a 2.3 times higher risk of DN compared with siblings of probands free of nephropathy.
Kaiken kaikkiaan diabeetikkomiesten lasten sairastumisriski oli 1.7-kertainen diabeetikkonaisten lasten riskiin verrattuna.
The excess risk in the offspring of male fathers manifested itself through the higher risk the younger the father was when diagnosed with T1D.
Kun miesdiabeetikkojen lasten riski kasvoi sitä suuremmaksi, mitä nuorempana miesdiabeetikko oli diagnosoitu, naisdiabeetikkojen sairastumisiällä ei ollut vaikutusta lasten sairastumisriskiin.
Standardized incidence ratios (SIRs) between the first-degree relatives of T1D patients and background population were determined.
Tavoitteena oli myös selvittää riskiin vaikuttavia tekijöitä, erityisesti indeksipotilaan (probandin) sairastumisiän vaikutusta sekä eri syntymäkohorttien välisiä eroja.
Overweight and obesity have become more prevalent during the last decades; more than half of the western population is now overweight and a fifth obese.
Lihavuus ja ylipaino ovat viime vuosikymmeninä yleistyneet; jo yli puolet länsimaiden väestöstä on ylipainoisia ja viidennes lihavia.
Especially among adolescents has the increase in overweight prevalence been rapid.
Varsinkin nuorilla ylipainon lisääntyminen on ollut nopeaa.
Obesity and smoking are two leading causes of preventable death in developed countries.
Lihavuus ja tupakointi ovatkin kehittyneiden maiden tärkeimpiä ehkäistävissä olevia kuolinsyitä.
The Finnish Twin Cohort includes 12 793 same-sex twins born between 1930 and 1957 surveyed in 1990.
Suomen kaksoskohortin aineisto (N= 12 793) on kerätty vuonna 1990 samaa sukupuolta olevilta, vuosina 1930-57 syntyneiltä kaksosilta.
Self-reported height, weight and smoking are included in all questionnaires.
Pituus, paino ja tupakointi on kysytty kaikissa kyselyissä.
Overweight combined with a large waist circumference (i.e. abdominal obesity) and smoking increase the morbidity of cardiovascular disease, metabolic diseases, like diabetes, and many cancers.
Ylipaino, erityisesti yhdistettynä vyötärölihavuuteen, sekä tupakointi lisäävät sairastavuutta sydän- ja verisuonisairauksiin, metabolisiin sairauksiin, kuten diabetekseen, sekä moniin syöpiin.
The Cohort of male elite athletes consists of 1838 athletes and 834 matched referents surveyed at 1985, 1995 and 2001.
Entisten huippu-urheilijoiden (N=1838) ja heille kaltaistettujen verrokkien (N=834) seurantatutkimuksessa tiedot on kerätty vuosina 1985, 1995 ja 2001.
Smoking in adolescence predicted later abdominal obesity in both sexes and overweight among women.
Nuoruusiän tupakointi ennusti vyötärölihavuutta molemmilla sukupuolilla ja lisäksi ylipainoisuutta naisilla.
FinnTwin16 consists of virtually all twins born between 1975 and 1979 (N=5563), surveyed at ages 16, 17, 18.5 and 24 years.
Työ perustuu kolmeen laajaan kyselyaineistoon: Nuorten Kaksosten Terveystutkimuksen (englanniksi FinnTwin16) aineistossa on seurattu 1975-79 syntyneitä kaksosia 16, 17, 18 ja 24 vuoden ikäisinä (N=5563).
Three quarters of those with intentional weight loss more than 5 kg reports regaining it all.
Kolme neljännestä merkittävästi laihduttaneista kertoo painon nousseen takaisin.
Paralleling the escalating trends in obesity, dieting and especially health compromising dieting methods, including smoking motivated by weight control reasons, are becoming more prevalent.
Samanaikaisesti ylipainon kanssa laihduttaminen ja jopa terveydelle haitalliset laihdutusmenetelmät, kuten tupakointi painonhallintakeinona on tullut yhä yleisemmäksi.
A further aim was to clarify how strongly smoking and recurrent dieting are associated among Finnish men and women at different ages.
Työn toisena tavoitteena oli tutkia, kuinka voimakkaasti tupakointi ja toistuva laihduttaminen liittyvät toisiinsa suomalaisilla ja onko tämä yhteys erilainen eri ikäryhmissä ja sukupuolilla.
Recurrent dieting among men was found to predispose for later weight gain and obesity.
Toistuva laihduttaminen oli yhteydessä myöhempään painonnousuun ja lihavuuteen miehillä.
In this study the effects of recurrent dieting and smoking on body weight were examined.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin toistuvan laihduttamisen ja tupakoinnin vaikutusta kehon painoon ja lisäksi tupakoinnin vaikutusta vyötärölihavuuden kehittymiseen.
Smoking and dieting seem to be intertwined with the way that they affect the development of overweight and obesity.
Tupakoinnin ja toistuvan laihduttamisen vaikutukset ylipainon ja lihavuuden kehittymiselle kytkeytyvät toisiinsa.
It is known that recurrent dieting with regains is common among sportsmen in sports with weight classes like boxing and wrestling.
Urheilijoiden laihdutuskäyttäytyminen pääteltiin lajin perusteella, sillä toistuvan laihduttamisen tiedetään olevan yleistä painoluokissa urheilevilla urheilijoilla (esim.painijat, nyrkkeilijät).
Smoking prevention and discouragement of unnecessary dieting might be more effective tools against later morbidity associated with obesity and abdominal obesity than previously thought.
Lihavuuteen ja vyötärölihavuuteen liittyvän oheissairastavuuden ennaltaehkäisyssä tupakoinnin ja toistuvan laihduttamisen vähentäminen saattavat olla aiemmin luultua tehokkaampia keinoja.
Dieting for rapid weight loss usually leads to weight regain with possible extra pounds and detrimental effects in fat distribution or other health measures.
Nopeaan painonpudotukseen tähtäävällä laihduttamisella on usein terveydelle haitallisia seurauksia kuten painon nousu yli alkuperäisen painon ja kehon rasvajakauman muuttuminen epäterveellisemmäksi.
Smoking was associated with recurrent dieting among young men and women, but among older men the association was the opposite.
Lisäksi toistuvan laihduttamisen ja tupakoinnin todettiin liittyvän toisiinsa nuorilla aikuisilla.
Dieting behaviour was self-reported in twin data and based on sport among athletes.
Kaksoset vastasivat laihdutuskäyttäytymistä koskeviin kysymyksiin.