natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Particularly problematic is the possibility of false positive assessment, meaning that an offender is deemed dangerous when he actually is not.
Erityisen haasteellista rikoksentekijän vaarallisuuden arvioinnissa on väärien positiivisten arvioiden mahdollisuus eli se, että rikoksentekijä arvioidaan virheellisesti vaaralliseksi.
In forensic psychiatry, the medical, especially psychiatric, and psychological aspects are in the foreground whereas in legal proceedings the matter is evaluated on legal grounds.
Rikoksentekijän vaarallisuuden oikeuspsykiatrisessa arviointiprosessissa painottuu lääketieteellinen erityisesti psykiatrinen ja psykologinen näkökulma, ja tuomioistuinprosessissa oikeudellinen näkökulma.
Any evidence provided of the dangerousness of an offender is projected to the future, which is why it can never be certain.
Rikoksentekijän vaarallisuuden osalta näytön arviointi suuntautuu tulevaisuuteen, eikä tulevaisuuden tapahtumista voi kukaan tietää täysin varmasti etukäteen.
As a statement of dangerousness is projected to the future and as the court has extensive powers of discretion, the court has an obligation to give detailed reasons for an evaluation of dangerousness.
Vaarallisuuden arvioinnin suuntautuminen tulevaisuuteen ja tuomioistuimen suuri harkintavalta asettaa sille velvollisuuden perustella rikoksentekijän vaarallisuutta ja väkivaltariskiä koskevat ratkaisut yksityiskohtaisesti.
It can define the probability of serious violent behaviour of a person based on the risk and protective factors that the offender manifests.
Tämä väkivaltariskitason asteikko huomioi törkeän väkivaltakäyttäytymisen todennäköisyyden perustuen rikoksentekijällä oleviin törkeän väkivaltakäyttäytymisen riski- ja suojaaviin tekijöihin.
However, while the court is deliberating on the dangerousness evaluations made by forensic psychiatrists, it should consider all the evidence and make the decision on the question of dangerousness independently on normative grounds.
Tuomioistuimen tulee kuitenkin koetella oikeuspsykiatrisessa vaarallisuusarviolausunnossa esitettyä näyttöä rikoksentekijän vaarallisuutta osoittavista tosiseikoista ja tehdä vaarallisuuden normatiivinen arviointi itsenäisesti.
A positive future dangerousness evaluation has considerable consequences on the right to liberty of an offender.
Rikoksentekijän arvioimisella vaaralliseksi on yksilön perustavanlaatuisen vapausoikeuden näkökulmasta merkittävä seuraus.
In this way, the legal rights of offenders would be protected more effectively because there would be a greater certainty of forensic psychiatric evaluations of offenders being reliable in whatever situation.
Näin voitaisiin parhaalla mahdollisella tavalla varmistua siitä, että rikoksentekijän oikeuspsykiatrinen arviointi olisi kaikissa tilanteissa mahdollisimman luotettavaa, ja sitä kautta turvaisi rikoksentekijän oikeusturvaa.
There is a need for exact and comprehensive legislation which would define the requirements for conducting valid forensic psychiatric evaluations of the future dangerousness of offenders.
Oikeuspsykiatriseen vaarallisuuden arviointiin tulisi saada selkeä ja tarkka lainsäädäntö, joka määrittää oikeuspsykiatriselta asiantuntijatiedolta edellytettävät vaatimukset.
The primary risk factors which can be used to predict reoffending include former violent behaviour, substance abuse, psychopathy, antisocial personality disorder and other mental disorders.
Aikaisempi väkivaltaisuus, päihteiden väärinkäyttö, psykopatia, epäsosiaalinen persoonallisuushäiriö ja mielenterveyden häiriöt ovat keskeisiä törkeän väkivaltakäyttäytymisen uusimista ennustavia riskitekijöitä ja samalla niitä seikkoja, joilla psykiatrit ja psykologit yleensä perustelevat oikeuspsykiatrisia vaarallisuuskannanottojaan.
These different approaches in the evaluation of dangerousness present the serious challenge of compatibility.
Tässä suhteessa haasteita vaarallisuuden arviointeihin tuovat toimijoiden erilaiset tarkastelutavat ja näkökulmat.
The study cohort included 240 pediatric kidney transplant recipients who underwent RTx in Finland between 1988 and 2014.
Tutkimusaineistossa oli mukana 240 lapsipotilasta, joille on tehty munuaisensiirto Suomessa vuosina 1988 2014.
Post-transplant human leukocyte antigen (HLA) antibodies, immunohistochemical biomarkers, presence of anemia, low-grade inflammation and BK polyomavirus were analyzed to identify pediatric RTx recipients at risk for CAI.
Tutkimme siirron jälkeisiä HLA (human leukocyte antigen) vasta-aineita ja immunohistokemiallisia kudosmerkkiaineita sekä matala-asteisen tulehduksen, anemian ja BK polyoomaviruksen (BKPyV) vaikutuksia munuaissiirteen toimintaan lapsipotilailla.
Chronic allograft injury (CAI) is a multifactorial entity that manifests as a progressive deterioration of glomerular filtration rate (GFR), and histopathologically as interstitial fibrosis and tubular atrophy (IF/TA).
Munuaissiirteen krooninen vaurio on monitekijäinen kokonaisuus, joka ilmenee munuaissiirteen toiminnan heikkenemisenä ja solutason muutoksina, kuten munuaiskudoksen arpeutumisena ja munuaistiehyiden surkastumisena.
Selected biomarkers reflect the consequences of post-transplant immune response or complications of immunosuppression.
Väitöskirjassa tutkittiin munuaissiirteen kroonista vauriota kuvaavia merkkiaineita, jotka kuvastavat siirron jälkeisen immuunivasteen aktivoitumista ja seurauksia, sekä hyljinnänestolääkitykseen liittyviä komplikaatioita.
One-third of the patients had DSA, mostly against class II antigens.
Siirron jälkeen havaitut HLA-vasta-aineet olivat yleisiä ja kolmasosalla potilaista HLA-vasta-aineet kohdistuivat siirteen luovuttajan HLA antigeenejä vastaan.
Excellent short-term survival is followed by moderate long-term results, and a considerable number of kidney grafts fail over the decades.
Siirron jälkeinen ennuste on erinomainen, mutta pitkänajan ennustetta heikentää osalle potilaista kehittyvä munuaissiirteen krooninen vaurio ja siirteen vajaatoiminta, joka johtaa lopulta siirteen menetykseen vuosikymmenten kuluessa.
Intense staining of collagen IV and vimentin associated with decreased GFR later on, although there was no additional prognostic value on graft function compared to routine IF/TA score.
Kudoskoepalojen merkkiaineista kollageeni ja vimentiini olivat yhteydessä myöhempään munuaistoiminnan heikkenemiseen, mutta nämä merkkiaineet eivät tuoneet merkittävää lisää perinteisen Banff-luokituksen ennustearvoon.
Data were retrospectively collected from patient records, and biomarker analyses were performed on stored serum samples or allograft biopsies.
Seeruminäytteistä ja munuaissiirteen kudoskoepaloista analysoitiin siirteen vauriota osoittavia merkkiaineita retrospektiivisesti.
Post-transplant anemia and low-grade inflammation were common complications even years after RTx in 128 patients followed for a median of 10 years.
Myös anemia oli yleistä vielä vuosia siirron jälkeen ja matalat hemoglobiini-arvot edelsivät munuaissiirteen heikkenevää toimintaa.
These findings support the follow-up of different pathophysiologic pathways in order to identify the high-risk recipients of CAI before the loss of graft function.
Yksittäisten merkkiaineiden kliininen hyöty munuaistoiminnan ennustajana on rajallinen, mutta löydökset tukevat eri patofysiologisten tekijöiden pitkäaikaisseurantaa munuaissiirteen krooniselle vauriolle alttiiden riskipotilaiden varhaiseksi tunnistamiseksi.
Immunohistochemical staining of 165 biopsies from 56 patients revealed progressive IF/TA changes during the first 3 years post-RTx.
Munuaistoiminnan mittarina ja pitkäaikaisseurannan vastemuuttujana käytettiin mitattua 51Cr-EDTA-puhdistumaa.
Renal transplantation (RTx) is a treatment of choice for children with end-stage renal disease.
Munuaisensiirto on käypä hoito munuaisten vajaatoiminnan loppuvaiheessa.
The studied risk factors of post-transplant allograft nephropathy were rather common in this pediatric study population, but the clinical impact of a single biomarker on the long-term graft function was relatively minor.
Väitöskirjatutkimuksen tulokset lisäävät tietämystä kroonisen munuaisvaurion riskitekijöistä munuaisensiirtolapsilla.
Oncolytic adenoviruses in particular possess an excellent safety profile and can be armed with immunostimulatory transgenes for the enhancement of antitumor immunity.
Erityisesti adenovirukset ovat lupaavia, sillä niiden turvallisuusprofiili on erinomainen ja niiden genomiin voidaan lisätä immuunivastetta stimuloivia transgeenejä.
New treatment modalities are needed for patients with advanced cancer, who have undergone several unsuccessful pretreatments.
Tutkimukset luovat pohjan kliinisten kokeiden suunnitellulle potilaissa, joiden levinneeseen syöpään ei ole muita hoitokeinoja.
In the third part, non-replicating adenovirus vectors coding for the murine cytokines tumor necrosis factor alpha (TNFa) and interleukin 2 (IL-2) were constructed and used in combination with adoptive transfer of tumor-specific T-cell receptor engineered (TCR) T-cells for the treatment of immunosuppressive melanoma.
Hiirimalleissa havaittiin, että immuunivastetta stimuloivia sytokiinejä (TNFa ja IL-2) koodaavat adenovirusvektorit tehostivat T-solusiirtoa kun viruksia injektoitiin melanoomakasvaimiin.
Oncolytic immunotherapy encompasses the use of genetically engineered viruses to specifically kill (lyse) tumor cells and, importantly, to induce an antitumor immune response in the process.
Onkolyyttinen (syöpäsoluja hajottava) immunoterapia käsittää geneettisesti muokattujen virusten käytön tähän tarkoitukseen.
Within the immunotherapy field, a diverse set of approaches have been employed, all of which aim at combating tumors with the cells of the immune system.
Tässä terapiamuodossa elimistön immuunisolut aktivoidaan hyökkäämään syöpäkasvaimia vastaan.
The combination treatment was highly effective against syngeneic hamster leiomyosarcoma tumors in vivo, with indications that adenovirus replication was improved in the presence of doxorubicin and that oncolytic adenovirus/chemotherapy combination induced immunogenic cell death (ICD) of tumor cells.
Lisääntyneen tehokkuuden taustalla havaittiin olevan kaksi mekanismia: immunogeenisen solukuoleman ja adenoviruksen replikaation tehostuminen kemoterapian läsnäollessa.
Furthermore, the cytokine-coding adenoviruses caused favorable alterations in the tumor microenvironment.
Lisäksi adenovirushoidon havaittiin muokkaavan kasvaimen mikroympäristöä T-solusiirteelle suotuisammaksi, toisin sanoen vähemmän immunosuppressiiviseksi.
Co-treatment of pancreatic cancer tumors with adoptive transfer of pancreatic cancer derived TIL and oncolytic adenovirus resulted in improved antitumor efficacy when compared with either monotherapy.
Hamsterin haimasyöpäkasvaimista eristetyt ja monistetut T-solut annettiin takaisin kasvaimia kantaneille hamstereille yhdessä adenovirushoidon kanssa; yhdistelmähoito oli tehokkaampi kuin T-soluhoito tai adenovirushoito yksinään.
In the final part of the thesis, oncolytic adenoviruses coding for human versions of TNFa and IL-2 were used with hamster TIL to successfully treat pancreatic cancer tumors.
Väitöskirjatutkimuksen ensimmäisessä osatyössä tutkittiin kemoterapian ja onkolyyttisen adenoviruksen yhdistelmiä pehmytkudossarkoomien hoitoon prekliinisissä eläinmalleissa.
In fact, virus injections were capable of eliminating most tumors when combined TIL transfer, and protected cured hamsters from tumor rechallenge.
Uusi virus tehosti T-soluhoitoa hamsterimallissa merkittävästi; yhdistelmähoito paransi suuren osan kasvaimia kantaneista hamstereista ja tuotti niille immuniteetin kasvaintyyppiä vastaan.
This combination showed significant antitumor efficacy over single agent treatments.
Yhdistelmähoidon havaittiin estävän tehokkaasti ihonalaisten syöpäkasvaimien kasvua eläimissä ilman vakavia sivuvaikutuksia.
Improving adenovirus-based immunotherapies for treatment of solid tumors
Väitöskirjatyön tulokset tukevat adenovirushoidon yhdistämistä muihin syövän hoitomuotoihin.
Mechanistic studies revealed that intratumoral virus injections induce trafficking of adoptively transferred T-cells to tumors.
Kuvantamiskokeissa todettiin, että radioaktiivisesti leimatut kasvainspesifiset T-solut kulkeutuivat tehokkaimmin kasvaimiin, joihin oli injektoitu molempia sytokiinejä koodaavia adenoviruksia.
Tumor-infiltrating lymphocytes (TIL) from syngeneic Syrian hamster tumors were cultured, characterized and used therapeutically with oncolytic adenovirus in the second part of the thesis.
Melanooman hoitoa adenoviruksilla ja adoptiivisella T-solusiirrolla tutkittiin väitöskirjan kolmannessa osatyössä.
In the first part of the thesis, oncolytic adenovirus armed with granulocyte-macrophage colony-stimulating factor (GMCSF) was used together with the chemotherapeutic agents doxorubicin and ifosfamide to treat soft-tissue sarcoma (STS) in an adenovirus-permissive Syrian hamster model.
Ihmisen adenovirukset voivat replikoitua hamsterin kudoksissa (toisin kuin hiiren tai rotan), minkä vuoksi hamsteri on hyödyllinen prekliininen eläinmalli tutkittaessa onkolyyttisiä adenoviruksia.
Aberrant activation of microglia and neuroinflammation has previously been linked to neuropathology and neurodegenerative diseases.
Poikkeava mikrogliasolujen aktivaatio ja aivojen tulehdusreaktiot on aiemmin liitetty aivojen patologisiin tiloihin ja hermorappeumasairauksiin.
For example, their chemokine release is enhanced, but their phagocytic activity is reduced.
Kemokiinien vapauttaminen on tehostunut ja tulehdusmerkkiaineiden kuten tulehdusreaktioita lisäävän iNOS:n ja tulehduksia estävän ARG1:n tuotto kasvanut, mutta solujen fagosyyttinen aktiivisuus laskenut.
We link CSTB deficiency in young mice to inflammatory processes and suggest that microglial dysfunction might contribute to the pathology of EPM1.
Tällaiset muutokset liitetään usein aivojen tulehdustiloihin, mikä viittaa siihen, että mikrogliasolujen poikkeava toiminta on ainakin osittain vastuussa EPM1:n patologiasta.
Our results identified impaired interferon signaling as a potential molecular pathway underlying the phenotype of Cstb-/- mice.
Tuloksemme viittaavat interferoni-signalointireittien puutteellisen toiminnan voivan olla kystatiini B -puutteisen hiiren ilmiasun taustalla.
In line with this, inflammatory markers are upregulated, and T lymphocytes and granulocytes exist in the brain of Cstb-/- mice, which suggests an infiltration of peripheral immune cells.
Lisäksi kystatiini B -puutteisten hiirten aivoista löytyy T-lymfosyyttejä ja granulosyyttejä, mikä viittaa näiden immuunisolujen siirtyneen periferiasta aivoihin.
Pro-inflammatory activated macrophages in the spleen imply a widespread immune system activation in Cstb-/- mice.
Yleiseen immuunijärjestelmän aktivaatioon kystatiini B -puutteisella hiirellä viittaa myös pernan makrofagisolujen aktivoituminen.
Microglial dysfunction in Cstb-/- mice, a model for the neurodegenerative disorder progressive myoclonus epilepsy of Unverricht-Lundborg type, EPM1
Tutkimuksemme kohteena on hermorappeumasairaus EPM1 eli Unverricht-Lundborgin tauti, jonka pääoireita ovat tahdottomat lihasnykäykset eli myokloniat ja/tai epileptiset kohtaukset, sekä näitä seuraava ataksia eli haparointi.
In conclusion, we show that microglia in Cstb-/- mice are dysfunctional and that their activation is aberrant.
Olemme tässä tutkimuksessa osoittaneet, että kystatiini B -hiiren mikrogliasolujen toiminta ja aktivaatio on poikkeavaa.
Its onset lies around 6 to 16 years of age and the presenting symptoms are severely incapacitating, stimulus-sensitive myoclonus and/or tonic-clonic seizures.
Tauti ilmenee yleensä 6-16 vuoden iässä ja sen taustalla ovat perinnölliset muutokset kystatiini B -geenissä.
Therefore, we aimed to characterize microglia of Cstb-/- mice in more detail.
Tässä tutkimustyössä olemmekin tutkineen yksityiskohtaisemmin mikrogliasolujen toimintaa kystatiini B -puutteisten hiirten aivoissa.
In addition, functional properties of activated primary Cstb-/- microglia are altered in vitro.
Havaitsimme myös aktivoitujen mikrogliasolujen toiminnan muuttuneen.
EPM1 is caused by mutations in the cystatin B (CSTB, OMIM 601145) gene, encoding the cysteine protease inhibitor CSTB.
Tutkimuksemme hyödyntää hiirimallia, josta kystatiini B-geeni on poistettu (kystatiini B -puutteinen hiiri).
In addition, histological studies revealed that the neuronal pathology is accompanied by early microglial activation.
Aikaisemmat tutkimuksemme ovat osoittaneet, että aivojen immuunisolut, mikrogliasolut, ovat aktivoituneet jo nuorten kystatiin B -puutteisten hiirten aivoissa.
The method of the study is systematic analysis.
Väitöskirjan metodina on systemaattinen analyysi.
In your Light we see the Light : Martin Luther's Understanding of Faith and Reality between 1513 and 1521
Sinun valossasi me näemme valon : Martti Lutherin usko- ja todellisuuskäsitys vuosina 1513-1521
With regard to its content the work can be seen as an investigation of the history of ideas or dogma.
Sisällöltään työ kuuluu dogmi- ja aatehistorian piiriin.
Central to the understanding of God is the eternal birth of Christ seen through the concept of the highest good, the idea of God as light, and the divine as uniting contraries.
Keskiajalla Augustinuksen käsitys jumalallisesta valosta jakautuu kolmeksi valoksi: järjen luonnolliseksi valoksi, sitä korkeammaksi uskon valoksi, sekä kirkkauden valoksi, joka on valoa, jossa Jumala nähdään taivaassa.
Faith is distinct from the heavenly vision because it is only partial possession, it is commixed with the human nature of Christ, and it is made enigmatic by sin. Luther understands the cognition of God through the concept of infused faith.
Tietoteoriassa Lutherin platonismi näkyy uskon valon käsittämisessä jumalalliseksi valoksi joka aidosti tavoittaa Jumalan (vaikkakin siihen on sekoittunut eri syistä hämäryyttä), ei metaforaksi kirkon opeista tai muista ihmisen ja Jumalan välillä olevista luoduista rakenteista (kuten tomistisessa ajatuksessa luodusta armosta).
With regard to the understanding of faith, Luther's relation to divine illumination is examined.
Malli auttaa ymmärtämään usko-käsitteen keskeisyyttä Lutherin ajattelussa keskiaikaisesta teologiasta käsin.
It is also a light for the affect that directs through tribulations, towards good thoughts and actions.
Sama todellisuuskäsitys liittyy myös finiittisten ja infiniittisten hyvien asioiden väliseen eroon.
Luther's early theology as a whole can be seen as a continuation of the theology of the medieval Augustinian School.
Laajemmassa katsannossa Lutherin usko-käsitys liittyy augustinolaisen tietoteorian kehitykseen.
Luther attributes this illumination to the light of faith, which becomes the true theological intellect.
Luther kuvaa tätä kognitiivista konfliktia kutsumalla uskoa vanhalle ihmiselle pimeydeksi ja uudelle ihmiselle valoksi.
Luther's reading of Ps. 4:7 represents a realist, Augustinian view of illumination.
Tutkimuksessani osoitan, että Lutherin ajattelun taustalla on keskiajan augustinolainen ajattelu, erityisesti Augustinuksen (354-430 jKr) illuminaatio-opiksi kutsuttu tietoteoria.
However, the natural capacities cannot grasp the content of faith.
Tämä kohtaaminen aiheuttaa ahdistusta, koska ihmisen omat kyvyt eivät kykene ymmärtämään armonvälineiden sisältöä, näkymätöntä ja luomatonta Jumalaa.
With regard to the affect, it is a light which grasps God as the highest good, creating joy and delight.
Sille keskeistä on olemisen ymmärtäminen partisipaatioksi valoon, jonka kirkkaus kasvaa tultaessa lähemmäs Jumalaa ja hämärtyy käännyttäessä hänestä pois.
With regard to the universe, the creation as a sign of God, the distinction between the visible and the invisible world, and their coming together in Christ and the Church are examined.
Suhteessa luomakuntaan usko näyttää asiat Jumalan luomina ja häneen viittaavina merkkeinä.
The aim of the dissertation is to investigate and clarify Martin Luther's understanding of faith and of reality in his biblical lectures between the years 1513 and 1521.
Lähteinä ovat Lutherin vuosina 1513-1521 Wittenbergin yliopistossa pitämät luentosarjat Raamatun kirjoista, erityisesti Psalmeista.
The specific background is the understanding of faith as union with Christ in the Finnish School of Luther research.
Ekumeniikan väitöskirjani käsittelee usko- ja todellisuuskäsityksen suhdetta Martti Lutherin ajattelussa.
Luther's understanding of faith thus follows in its general form the theory of divine illumination.
Lutherin uskokäsityksen luonne selittyy sen taustalla olevan augustinolais-platonisen todellisuuskäsityksen kautta.
With regard to Luther's understanding of reality, the nature of God, the universe and the human being are examined.
Lutherin uskokäsitys on usein ymmärretty individualistisena innovaationa, jolle on keskeistä luottamus Raamattuun ja persoonan suuntautuminen kohti Jumalaa.
In relation to God, with regard to the intellect, it is an incomprehensible, captivating light.
Siinä usko määrittyy Jumalaa koskevaksi tuttuustiedoksi, ei propositionaaliseksi tiedoksi tai uskomusasenteiksi.
The general context of the study is the examination of the cognition of God in terms of knowledge of acquaintance, as in the tradition of divine illumination.
Uskon valo on uudelle ihmiselle suhteessa Jumalaan Jumalan välitöntä tuntemusta, vaikkakin se jää useista syistä hämärämmäksi kuin taivaallisen kirkkauden valo.
The study first examines Luther's understanding of reality and then Luther's understanding of faith, as the two are connected.
Pyrkimykseni on osoittaa väitöskirjassani, että Luther seuraa myöhemmän skolastiikan sijaan augustinolaista mallia, kuitenkin siten, että Jumalan tunteminen tapahtuu juuri uskon valon kautta.
Acquired faith (dogmas or trust) is secondary, but plays a role in tribulations, in which God is not yet perceived as the immediate content of faith.
Järjen valo on pimennyt syntiinlankeemuksessa ja käsittää vain aistikohteita ja näistä muodostettuja mielikuvia, joiden kaltainen Jumala ei ole.
Suspensions were mainly chemically stabile in all conditions, but water-solubility of API seemed to decrease stability.
Kemiallisesti suspensiot olivat pääosin säilyviä kaikissa olosuhteissa, mutta API:n vesiliukoisuudella oli säilyvyyttä heikentävä vaikutus.
Conventionally suspensions are also prepared in a mortar, and hence the quality of suspensions is operator-dependent.
Lisäksi suspensio perinteisesti valmistetaan käsin hiertämällä huhmareessa, jolloin suspension laatu voi vaihdella tekijästä riippuen.
The effect of different operators was not studied in this study.
Lisäksi tässä tutkimuksessa tekijöiden vaikutus laatuun ei tullut esille.
The particle size of API that was difficult to grind decreased significantly, also when using Ultra-turrax although the capacity used was minimum.
Vaikeasti jauhautuvan API:n partikkelikoko pieneni huomattavasti alkuperäisestä myös Ultra-turraksoitaessa, vaikka laitteessa käytettiin minimitehoa.
Suspension is nowadays the most commonly used dosage form in preclinical animal studies.
Suspensio on tällä hetkellä käytetyin lääkemuoto prekliinisissä eläinkokeissa.
However, suspension can be physically unstable and changes in particle size or crystal form of an active pharmaceutical ingredient (API) can occur during storage.
Sen haasteena voi kuitenkin olla fysikaalinen epästabiilius, sillä vaikuttavan aineen (Active Pharmaceutical Ingredient, API) partikkelikoko ja kidemuoto saattavat muuttua säilytyksen aikana.
Although the reason was not found from literature or supplementary tests (particle size analysis of the vehicle and pH-measurements), freezing of suspensions should be treated with caution based on this study.
Kirjallisuudesta ja täydentävistä kokeista (vehikkelin palloskokoanalyysi sekä pHmittaukset) ei löydetty varmaa syytä tähän, mutta työn perusteella suspensioiden pakastamiseen tulisi suhtautua varauksella.
On the other hand, optical microscopy image analysis was not suitable method for particle sizing.
Toisaalta optisen mikroskoopin kuva-analyysi ei soveltunut suspensioiden partikkelikoon määritykseen.