natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In subjects <50 years, ER was linked to an increased SCD risk, while among ≥50-year-olds ER did not associate with adverse prognosis.
Alle 50-vuotiailla ER liittyi kasvaneeseen sydänperäisen äkkikuoleman riskiin, kun taas ≥50 vuotiailla ER ei vaikuttanut henkilöiden ennusteeseen.
Negative U-waves did not independently associate with an increased SCD risk.
Negatiiviset U-aallot eivät itsenäisesti liittyneet sydänperäisen äkkikuoleman riskiin.
The objective of this thesis was to examine the use of electrocardiographic markers in the risk prediction of SCD and other cardiac events in the general population.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli tutkia sydänfilmissä (elektrokardiogrammi, EKG) todettavien muutosten käyttöä sydänperäisen äkkikuoleman ja muiden sydäntapahtumien riskin arvioinnissa.
The use of the cumulative number of ECG abnormalities in risk prediction improved the discrimination of low and high SCD risk subjects.
EKG-muutosten lukumäärän käyttäminen sydänperäisen äkkikuolemariskin arvioinnissa paransi matalan ja korkean äkkikuolemariskin omaavien henkilöiden erottelua toisistaan merkittävästi.
The presence of ≥3 of the 5 ECG abnormalities associated with an over 10-folds SCD risk compared to the absence of ECG abnormalities.
Henkilöiden äkkikuolemariski oli yli kymmenkertainen, jos heillä oli 3 tai enemmän kuin 5 tutkitusta EKG-muutoksesta, verrattuna henkilöihin, joilla ei ollut poikkeavia EKG-muutoksia.
To conclude, electrocardiographic markers provide important information about the prognosis of general population subjects.
Yhteenvetona EKG-muutokset tuovat tietoa väestön sydäntapahtumien riskistä.
Five of the 12 assessed ECG abnormalities independently associated with SCD risk.
Kahdestatoista tutkitusta EKG-muutoksesta 5 liittyi itsenäisesti kasvaneeseen sydänperäisen äkkikuoleman riskiin.
ER in women <50 years associated with a four folds higher SCD risk compared to the absence of ER, while in men <50 years the presence of ER did not demonstrate an increase in SCD risk.
Erityisesti alle 50-vuotiailla naisilla ER ennusti yli nelinkertaista sydänperäisen äkkikuoleman riskiä, kun taas alle 50-vuotiailla miehillä ER ei lisännyt äkkikuolemariskiä.
The cumulative number of these 5 ECG abnormalities, heart rate >80 beats per minute, PR duration >220 ms, QRS duration >110 ms, left ventricular hypertrophy, and T-wave inversion, predicted an increasing SCD risk.
Näiden 5 EKG-muutoksen kumulatiivinen määrä ennusti kasvavaa sydänperäisen äkkikuoleman riskiä.
These findings suggest that CDNF may also have a role in the development and/or survival of MNs.
Nämä tulokset osoittavat, että CDNF:llä voi olla tärkeä rooli myös liikehermosolujen kehityksessä ja/tai selviytymisessä.
Furthermore, CDNF, but not GDNF, reduced the expression of UPR markers ATF6, p-eIF2α, and GRP78.
Lisäksi havaitsimme että CDNF, toisinkuin GDNF, vähensi UPR markkereiden (ATF6, p-elF2alfa ja GRP78:n) määrää.
Altogether, these studies indicate that ER stress is an important therapeutic target for neurodegenerative diseases, such as PD and ALS, and that CDNF is a promising drug candidate, due to its ability to attenuate all three pathways of UPR.
Kaiken kaikkiaan nämä tutkimukset osoittavat, että ER stressi on tärkeä terapeuttinen kohde hermorappeumasairauksissa, kuten PT:ssa ja ALS:issa, ja että CDNF on lupaava lääkekandidaatti näiden sairauksien hoitoon ER stressisäätelyominaisuuksiensa ansiosta.
CDNF treatment was effective in all three models, indicating that CDNF’s therapeutic effect was independent of disease etiology.
CDNF käsittely oli tehokas kaikissa kolmessa ALS:n geneettisessä eläinmallissa, osoittaen että CDNF:n terapeuttinen vaikutus oli riippumatonta tautietiologiasta.
CDNF rescued MNs from ER-stressed induce cell death, halting the progression of the disease and ameliorating the motor deficit in the SOD1-G93A mouse model and in the TDP43-M337V rat model.
CDNF suojasi ja korjasi liikehermosoluja ER stressillä aiheutetulta solutuholta, hidastaen taudin etenemistä ja parantaen motorista koordinaatiota SOD1-G93A hiiri ja TDP43-M337V rottamalleissa.
Parkinson’s disease (PD) is caused by the progressive loss of dopamine neurons in the substantia nigra, whereas motor neurons (MNs) in the motor cortex, brain stem, and spinal cord degenerate and die in amyotrophic lateral sclerosis (ALS).
Parkinsonin taudissa (PT) dopamiinihermosolut kuolevat asteittain substantia nigrassa, kun taas amyotrofisessa lateraaliskleroosissa (ALS) liikehermosolut kuolevat aivojen motorisessa kuorikerroksessa, aivorungossa ja selkäytimessä.
ER stress triggers the unfolded protein response (UPR), a physiological response that aims at restoring the ER homeostasis by degrading misfolded proteins, attenuating protein translation, and increasing the expression of ER chaperones important for protein folding.
UPR pyrkii vähentämään solun proteiinikuormaa hajottamalla väärinlaskostuneita proteiineja, vähentämällä proteiinien translaatiota ja lisäämällä proteiinien laskostumista avustavien ER saperonien ilmentymistä.
Remarkably, we found that Cdnf -/- mice had less lumbar MNs at 4 months, compared to WT littermates, although this decrease did not result in any motor deficit.
Havaitsimme, että neljän kuukauden ikäisillä CDNF-/- hiirillä oli vähemmän liikehermosoluja villityypin hiiriin verrattuna, mutta tämä ei johtanut motorisen koordinaation heikkenemiseen.
Accumulation of misfolded proteins and endoplasmic reticulum (ER) stress are some common hallmarks in the pathophysiology of neurodegenerative diseases.
Laskostumattomien tai väärinlaskostuneiden proteiinien kertyminen solulimakalvostoon (ER, endoplasmic reticulum) ja ER stressi ovat hermorappeumatautien tavallisimpia löydöksiä.
Herein, we report that co-administration of CDNF and glial cell line-derived neurotrophic factor (GDNF) showed an additive neurorestorative effect in the unilateral 6-hydroxydopamine rat model of PD, suggesting a different mechanism of action for these two proteins.
Havaitsimme, että CDNF:n ja gliasolulinjaperäisen hermokasvutekijän (GDNF:n) yhteisannolla on additiivisia neurorestoratiivisia vaikutuksia PT:n 6-OHDA mallissa rotilla, osoittaen että CDNF:llä ja GDNF:llä on eri vaikutusmekanismit.
We showed that CDNF decreased the ER stress response specifically in MNs, by attenuating all three branches of the UPR, initiated by transducers inositol-requiring enzyme 1 (IRE1), protein kinase R (PKR)-like ER kinase (PERK), and activating transcription factor 6 (ATF6).
Osoitimme, että CDNF vähensi ER stressiä erityisestä liikehermosoluissa vaikuttaen kaikkiin kolmeen, joko IRE1, PERK tai ATF6 proteiinin kautta aktivoitavaan, UPR:n signalointireittiin.
Finally, we identified that depleting endogenous CDNF from the SOD1-G93A model worsened the motor symptoms in the mice, but did not affect their lifespan.
Lopuksi selvitimme miten endogeenisen CDNF:n puute vaikuttaa SOD1-G93A hiirten elinikään, oireiden kehittymiseen, motoriseen suoriutumiskykyyn ja ER stressiin.
Cerebral dopamine neurotrophic factor (CDNF) is an ER resident protein with neurotrophic properties that is protective and restorative in preclinical models of PD.
Aivoperäinen dopamiinihermokasvutekijä (CDNF, Cerebral dopamine neurotrophic factor) on ER:ssä sijaitseva proteiini, jolla on hermokasvutekijöiden ominaisuuksia.
Initially the UPR is protective, but, upon prolonged ER stress, the UPR switches from an adaptive to a pro-apoptotic response.
Aluksi laskostumattomien proteiinien vasteella on suojaavia vaikutuksia, mutta ER stressin pitkittyessä UPR käynnistää ohjelmoidun solukuoleman.
Neurodegenerative diseases are characterized by the dysfunction and death of specific neuronal populations.
Hermorappeumasairauksissa tietty hermosolupopulaatio tuhoutuu vähitellen.
We found that GDNF activated the pro-survival MAPK/ERK and PI3K/AKT pathways in the striatal dopamine neurons within 1 hour from protein administration.
Havaitsimme myös, että GDNF aktivoi solujen selviämistä edistäviä MAPK/ERK ja PI3/AKT signaalireittejä striatumissa tunti annostelun jälkeen, kun CDNF aktivoi ainoastaan PI3K/AKT signaalireitin vasta 4 tuntia annostelun jälkeen.
Therefore, the ability of CDNF to regulate ER stress was thoroughly investigated in three rodent models of ALS with different genetic etiology and disease progression.
Näin ollen tutkimme seuraavaksi, sääteleekö CDNF ER stressiä ALS:in kolmessa geneettisessä eläinmallissa.
The aim of this thesis work was to study the therapeutic potential of CDNF in PD and ALS rodent models and investigate CDNF mode of action, with a special focus on the ER stress response.
CDNF:n vaikutusmekanismi on vielä epäselvä, mutta CDNF:llä tiedetään olevan rooli ER:n homeostaasin säätelyssä Tämän väitöskirjatyön tarkoituksena oli tutkia CDNF:n terapeuttista vaikutusta PT:n ja ALS:in eläinmalleissa ja selvittää CDNF vaikutusmekanismia keskittyen ER stressiin.
We observed a reduction in the number of lumbar MNs in Cdnf -/- SOD1-G93A compared to classical SOD1-G93A mice, which would explain the aggravated motor impairment.
ER stressin määrä lisääntyi CDNF -/- SOD1-G93A hiirten lihaksissa, jossa CDNF:ää ilmenee normaalisti paljon.
The ER stress response in the Cdnf -/- SOD1-G93A mice was especially exacerbated in the skeletal muscle, where CDNF is normally highly expressed, and an overexpression of homologous protein mesencephalic astrocyte-derived neurotrophic factor (MANF) was detected in the same tissue.
Havaitsimme myös liikehermosolujen vähentymisen CDNF -/- SOD1-G93A hiirten selkäytimissä, verrattuna tavallisiin SOD1-G93A hiiriin, mikä selittää motorisen koordinaation heikkenemisen Aiemmin on osoitettu, että endogeeninen CDNF on tärkeä enteeristen submukosaalisten hermosolujen kehittymiselle ja ylläpidolle, kuten myös ruoansulatuskanavan nopeuden säätelylle hiirillä.
The role and therapeutic effect of CDNF in animal models of neurodegenerative diseases
CDNF suojaa ja korjaa dopamiinihermosoluja PT:n prekliinisissä eläinmalleissa.
At this point, however, we could not determine whether the increase in MNs loss was caused by CDNF depletion in MNs, or rather a consequence of CDNF-deficiency in the degenerating muscle cells, targets of MNs.
CDNF:n puutteen havaittiin huonontavan hiirten motorista koordinaatiota mutta tilastollisesti merkitsevää vaikutusta elinikään ei havaittu.
Without carbon pricing, commercially non-valuable other broadleaves are felled during each harvesting operation.
Ilman hiilen hinnoittelua kaikki kaupallisesti arvottomat muut lehtipuut kaadetaan jokaisen hakkuun yhteydessä.
This dissertation examines how carbon storage may be increased by changing forest management at the stand level.
Tässä väitöskirjassa tutkitaan, miten hiilensidontaa voidaan lisätä muuttamalla metsänhoitoa.
Optimal thinnings are invariably targeted to the largest size classes of each tree species.
Harvennukset kannattaa poikkeuksetta kohdistaa kunkin puulajin suurimpiin kokoluokkiin.
Given empirically realistic assumptions, carbon pricing increases the rotation period and eventually causes a regime shift from rotation management to continuous cover management.
Realistisilla oletuksilla hiilen hinnan nostaminen lykkää kannattavinta päätehakkuuhetkeä ja johtaa lopulta siihen, että on tuottoisinta siirtyä jaksollisesta jatkuvapeitteiseen metsänhoitoon.
When carbon storage is valued, some of the other broadleaves are retained standing until they are large, thus increasing tree species diversity and deadwood quantity.
Kun hiilensidonnan arvo huomioidaan, osan näistä annetaan kasvaa suuriksi ennen kaatamista, mikä lisää puulajimonimuotoisuutta ja kuolleen puun määrää metsikössä.
Optimal rotation age is shown to either increase or decrease with carbon price depending on interest rate and the speed of carbon release from harvested wood products.
Väitöskirjassa osoitetaan, että hiilen hinnoittelun vaikutus metsän kannattavimpaan hoitotapaan riippuu korkokannasta ja nopeudesta, jolla hiili vapautuu puutuotteista hakkuiden jälkeen.
Increasing carbon storage through changes in forest management is shown to be relatively inexpensive, and the marginal abatement cost is the lower, the higher the number of tree species in the stand.
Hiilensidonnan lisääminen metsänkäsittelyn muutoksilla paljastuu suhteellisen edulliseksi, varsinkin monen puulajin metsissä.
To extend the economics of forest carbon storage beyond single-species even-aged stands, this dissertation develops a bioeconomic model framework that incorporates the size and species structure of the stand, and the optimal choice between continuous cover forestry and forestry based on clearcuts.
Väitöskirjassa kehitetään uudenlainen taloustiedettä ja ekologiaa yhdistävä mallikehikko, joka huomioi metsikön koko- ja puulajirakenteen sekä mahdollistaa valinnan jatkuvapeitteisen ja jaksollisen (päätehakkuisiin perustuvan) metsänhoidon välillä.
In the third article, the optimization approach of the second article is extended to mixed-species size-structured stands.
Kolmannessa artikkelissa laskentakehikko laajennetaan monen puulajin metsiköihin.
Carbon pricing postpones thinnings and increases the average size of harvested and standing trees, hence increasing mean stand volume.
Hiilen hinnoittelu lykkää harvennuksia, minkä seurauksena sekä korjattavat että pystyyn jätettävät puut ovat suurempia.
The results suggest that moderate carbon price levels increase timber yields, especially of sawlog that may be used for long-lived products.
Tulosten mukaan maltillinen hiilen hinnoittelu tyypillisesti kasvattaa keskimääräistä puuntuotosta erityisesti tukkipuun osalta.
The first article presents an analytically solvable economic model for timber production and carbon storage with optimized management regime choice between continuous cover and rotation forestry.
Ensimmäinen artikkeli esittelee optimointimallin, jossa kannattavinta metsänkäytön tapaa etsittäessä huomioidaan sekä puuntuotannon että hiilensidonnan taloudellinen arvo.
Economics of carbon storage in heterogeneous forests
Toistaiseksi hiilensidonnan taloudellinen analyysi on rajoittunut yhden puulajin tasaikäisrakenteisiin metsiin.
Continuous-time optimal control theory is utilized to solve the thinning path and the potentially infinite rotation age: if no optimal finite rotation age exists, thinnings are performed indefinitely while maintaining continuous forest cover.
Toisin kuin aiemmissa vastaavissa malleissa, tuottoisin kiertoaika voi olla ääretön, jolloin metsää kannattaa hoitaa jatkuvapeitteisenä päätehakkuun sijaan.
), and other broadleaves (e.g. Eurasian aspen, Populus tremula L., and maple, Acer sp.) that have no market value.
Puulajeihin kuuluvat kaupallisesti arvokkaiden kuusen ja koivun lisäksi myös muut lehtipuut, joilla ei ole kaupallista arvoa.
Forests play a vital role in mitigating climate change, as they sequester and store large quantities of carbon.
Kansainvälisiin ilmastotavoitteisiin pääseminen edellyttää metsien hiilinielujen vahvistamista.
It comprises four sub-studies.
Tutkimus sisältää neljä alatutkimusta.
Teachers and parents should foster a growth mindset in children and encourage them to value effort and to give process-related feedback to their peers.
Opettajien ja vanhempien tulisi edistää lasten kasvun ajattelutapaa ja kannustaa heitä arvostamaan yrittämistä ja antamaan prosessiorientoitunutta palautetta vertaisilleen.
The literature review (Study I) is based on twenty-two articles published between 1998 and 2017 focusing on the association between mindset and academic achievement.
Kirjallisuuskatsaus (tutkimus I) perustuu 22 artikkeliin, jotka on julkaistu vuosina 1998-2017 ja jotka keskittyvät ajattelutapojen ja akateemisten saavutusten väliseen yhteyteen.
The three empirical studies that follow are based on data collected from 1,862 students and 127 teachers in two Chinese and two Finnish state schools.
Kolme empiiristä tutkimusta perustuvat 1862 oppilaalta ja 127 opettajalta kerättyihin aineistoihin kahdesta kiinalaisesta ja kahdesta suomalaisesta koulusta.
All three empirical studies adopt a comparatively cross-national perspective, namely comparing Chinese and Finnish participants.
Kaikissa kolmessa empiirisessä tutkimuksessa keskitytään kulttuurien välisiin eroihin eli vertaillaan kiinalaisia ja suomalaisia osallistujia.
This dissertation examines mindsets in learning among Chinese and Finnish students and teachers.
Tämä väitöskirja tarkastelee kiinalaisten ja suomalaisten oppilaiden ja opettajien ajattelutapoja oppimisesta.
Study Ⅳ explores the relations between teachers’ mindsets and their pedagogical strategies.
Tutkimus IV tutkii opettajien ajattelutapojen ja heidän pedagogisten strategioidensa välisiä suhteita.
The three empirical studies II, III and IV, which are based on data collected from teachers and students, focus on how mindsets affect patterns of academic behaviour.
Kolme empiiristä tutkimusta II, III ja IV, jotka perustuvat oppilailta ja opettajilta kerättyihin aineistoihin, keskittyvät siihen, miten ajattelutapa vaikuttaa akateemisen käyttäytymisen malleihin.
The theoretical study (Study Ⅰ) explores the role of mindset in learning among students and teachers by means of synthesising and compiling previous relevant literature.
Teoreettisessa artikkelissa (tutkimus I) tutkitaan ajattelutavan roolia oppimisessa oppilaiden ja opettajien keskuudessa syntetisoimalla ja kokoamalla aikaisempaa aiheeseen liittyvää kirjallisuutta.
Finally, Study Ⅳ explores the mindsets of selected Chinese and Finnish teachers and their pedagogical strategies from the perspective of praise and goal orientation.
Lopuksi tutkimuksessa IV tutkitaan kiinalaisten ja suomalaisten opettajien ajattelutapoja ja heidän pedagogisia strategioitaan kehuvan palautteen ja tavoitteisuuden näkökulmista.
It could be inferred from the literature review (Study I) that students’ mindset can function as a cause, a mediator and an outcome related to their academic achievement or mindset is without an evident role, whereas among teachers the mindset functions as a cause and a mediator.
Kirjallisuuskatsauksesta (tutkimus I) voidaan päätellä, että oppilaiden ajattelutavat voivat toimia akateemisen suoriutumisen syynä, välittäjänä tai seurauksena tai ajattelutavoilla ei ole merkitystä, kun taas opettajien keskuudessa ajattelutapa toimii syynä tai välittäjänä.
The empirical studies (Studies II, III, IV) give constructive suggestions concerning how educators could support the intellectual development and academic growth of learners.
Empiiriset tutkimukset (II, III, IV) tuovat tietoa siitä, kuinka kasvattajat voisivat tukea oppilaiden älykkyyden kehitystä ja akateemista suoriutumista.
The mindset has been one of the most debated topics in educational and psychological setting today, but little is known how the cultural differences are associated with the perceptions and how they are related to individuals' behaviours patterns in a cross-cultural context.
Oppimiseen liittyvät ajattelutavat ovat olleet kasvatustieteen ja psykologian tutkimuksessa keskeisiä teemoja, mutta emme vielä tiedä, miten kulttuurierot liittyvät oppimiskäsityksiin ja yksilöiden käyttäytymismalleihin.
Empirical results (Studies II, III, IV) indicate both culture-invariant and culture-dependent features in students’ and teachers’ mindsets.
Empiiriset tulokset (tutkimukset II, III, IV) tuovat ilmi sekä kulttuurista riippumattomia että kulttuurisidonnaisia piirteitä.
By means of multiple-group structural equation modelling (SEM), Study Ⅲ investigates the influence of peer feedback on mindsets and academic motivation among fourth-to-ninth-grade students.
Tutkimus III tutkii rakenneyhtälömallinnuksen (SEM) avulla vertaispalautteen vaikutusta ajattelutapoihin ja akateemiseen motivaatioon 4-9 -luokan oppilaiden keskuudessa.
More specifically, Study Ⅱ, which is based on Dweck’s mindset inventory and Weiner’s attribution scales, was conducted in one Chinese (N = 705) and two Finnish (N = 495) middle schools.
Aineisto kerättiin yhdestä kiinalaisesta (N = 705) ja kahdesta suomalaisesta (N = 495) yläkoulusta.
The theoretical review (Study I), which is part of the current study, is the first to explore the role of mindsets in learning, thereby enriching the existing research.
Teoreettinen artikkeli (tutkimus I) kokoaa tutkimuksia ajattelutapojen roolista oppimisessa ja tuo siten uutta tietoa tutkimukseen.
Study Ⅲ examines the giving of peer feedback among adolescents at school, and how the feedback affects students’ mindsets and their academic motivation to learn.
Tutkimuksessa III tutkitaan oppilaiden vertaispalautteen antamista ja sitä, miten palaute vaikuttaa oppilaiden ajattelutapoihin ja heidän akateemiseen motivaatioonsa oppia.
Study Ⅱ investigates the ways in which the mindsets of students predict their academic achievement by influencing the factors to which success is attributed.
Tutkimuksessa II tutkitaan, miten oppilaiden ajattelutavat ovat yhteydessä heidän akateemisiin saavutuksiinsa.
The need for education in mindset theory and pedagogical intervention also applies to pre-service and in-service teacher education.
Kasvun ajattelutavan teorian opettaminen ei yksinään riitä vaan tarvitsemme kasvun ajattelutavan interventioita kouluihin ja opettajien perus- ja täydennyskoulutukseen.
In line with the culture-invariant results: 1) Majority of the students have a growth mindset, and attribute their academic achievements to both effort and ability, with an emphasis on the former; 2) Person praise given by students to their peers reflects their fixed mindset and negative academic motivation, whereas process-related praise undermines avoidance orientation in academic motivation; 3) Majority of the teachers have a growth mindset.
Kulttuurista riippumattomia piirteitä ovat: 1) Suurimmalla osalla oppilaista on kasvun ajattelutapa ja he pitävät akateemisia saavutuksiaan yrittämisestä ja kyvyistä johtuvina, painottaen yrittämistä.
The results achieved in the present study justify the following conclusions.
Tutkimustulokset johtavat seuraaviin johtopäätöksiin.
The analysis also combines results with geographical data, which shows the correlation between the speaking areas and linguistic similarities among varieties.
Tutkimustulokset on myös rinnastettu maantieteelliseen tietoon, joka osoittaa kieliyhteisöjen sijainnin ja kielellisen samankaltaisuuden vastaavuussuhteen.
Such a developed pragmatic use later also spread to Lude and Olonets Karelian.
Tällainen kielenkäyttö myöhemmin levisi myös lyydin ja aunuksenkarjalan kieleen.
Based on these isoglosses, the Finnic demonstrative system can be classified into four groups: 1) western Finnic (Livonian, South Estonian, and North Estonian), 2) central Finnic (Votic and Ingrian), 3) Karelian Finnic (Olonets Karelian and Northern Lude), and 4) eastern Finnic (Southern Lude and Veps).
Toiseksi demonstratiivijärjestelmän kehitys kantakielestä nykykieliin ja kielten välisten yhteispiirteiden perusteella itämerensuomalainen demonstratiivijärjestelmä voidaan luokitella neljään ryhmään: 1) läntisiin (liivi, eteläviro ja pohjoisviro), 2) keskisiin (vatja ja inkeroinen), 3) karjalaisiin (aunuksenkarjala ja pohjoislyydi), ja 4) itäisiin (etelälyydi ja vepsä).
Postposed demonstratives in Finnic and North Russian dialects
Pääsanan jälkeiset demonstratiivit itämerensuomalaisissa ja pohjoisvenäjän murteissa
For this purpose, the present study examines spoken language data comprising thirteen Finnic and two North Russian varieties which have been in contact during the latest millennium, as well as Novgorod birch bark documents from the 11th–15th centuries.
Tutkimusaineisto sisältää kolmestatoista itämerensuomalaisesta ja kahdesta pohjoisvenäjän varieteetista koostuvan puhekielen kokoelman sekä Novgorodin tuohiasiakirjoja 1000–1400-luvuilta.
Third, the postposed demonstrative "-to" and its variants in North Russian dialects do not result from the Finnic substratum, but from the adstratum.
Kolmanneksi pohjoisvenäjän pääsanan jälkeinen demonstratiivi "-to" ja sen taivutusmuodot eivät ole syntyneet itämerensuomalaisen väestön kielenvaihdosta venäjään, vaan sitä edeltävästä rinnakkaisesta kehityksestä vepsän kielen kanssa.