natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Biofilm cause various diseases in humans, as bacteria are able to attach to practically any surface, such as teeth, heart valves, lungs, middle ear, artificial prosthetics and instruments.
Biofilmit aiheuttavat erilaisia sairauksia ihmisissä, sillä bakteerit voivat kiinnittyä lähes mihin tahansa pintaan, kuten hampaisiin, sydänläppiin, keuhkoihin, välikorvaan, keinoproteeseihin, ja instrumentteihin.
Biofilm infections are difficult to treat and a huge burden in the healthcare.
Biofilmien aiheuttamat infektiot ovat vaikeita hoitaa, ja ne ovat suuri taakka terveydenhuollolle.
Persisters form stochastically only in small numbers, and more relevant physiological explanation is related to the stress responses of the cells.
Persistereitä muodostuu sattumanvaraisesti vain vähän ja oleellisempi fysiologinen selitys liittyy solujen stressireaktioon.
Biofilm formation appears to be a survival strategy of bacteria and the main purpose of the biofilm matrix is to protect the bacteria.
Biofilmin muodostus vaikuttaa olevan pääasiassa selviytymismekanismi bakteereille, ja biofilmin liman päätarkoitus onkin suojella bakteereita.
This species was chosen for this study because of its natural tolerance to antibiotics and ability to form biofilms easily.
Tämä laji valittiin tähän tutkimukseen sen luonnollisen toleranssin ja sen hyvän biofilmin muodostuskyvyn takia.
In this thesis, a promising method was developed and validated for detecting anti-persister activity against B. cenocepacia.
Tässä tutkielmassa kehitettiin ja validoitiin lupaava menetelmä persisterien vastaisen aktiivisuuden havaitsemiseksi B. cenocepacia biofilmejä vastaan.
Most bacteria live as biofilms (99%), which is a population of cells attached to a natural or artificial surface and encased in self-produced exopolysaccharide matrix.
Suurin osa bakteereista elää biofilmeinä (99%), eli populaationa soluja kiinnittyneenä luonnolliseen tai keinotekoiseen pintaan.
The presence of dormant persisters in biofilms accounts for their tolerance to antimicrobials and likely are responsible for latent and chronic infections, such as tuberculosis.
Uinuvat persisterit biofilmeissä aiheuttavat niiden toleranssiin antimikrobeja vastaan ja persisterien ajatellaankin olevan syynä latentteihin ja kroonisiin infektioihin, kuten tuberkuloosiin.
Bacterial biofilms demonstrate a decreased susceptibility to antimicrobial agents and several mechanisms have been proposed to be involved in this tolerance.
Bakteerien muodostamat biofilmit osoittavat heikentynyttä herkkyyttä antibiooteille ja useita mekanismeja tämän toleranssin taustalla on selvitetty.
One of the reasons why chronic infections develop is that the immune response fails to remove the biofilm.
Kroonisia infektioita kehittyy mm. seurauksena siitä, että immuunipuolustus epäonnistuu tuhoamaan biofilmin.
Most of the bacterial infections currently in developed countries are biofilm related and these infections are often recalcitrant and difficult to eradicate with available treatments.
Suurin osa bakteeri-infektioista kehittyneissä maissa ovat biofilmien aiheuttamia ja nämä infektiot ovat usein hoitoon vastaamattomia nykyisillä hoidoilla.
The dormant, persistent state of the bacteria is largely responsible for the multidrug tolerance of recalcitrant infections.
Bakteerien persistentti tila on suuresti vastuussa hoitoon vastaamattomien infektioiden monilääketoleranssista.
Utilizing the method validated, it was confirmed that mitomycin C is an effective anti-persister compound against highly tolerant B. cenocepacia biofilms even at low concentrations.
Kehitettyä metodia käyttämällä vahvistettiin, että mitomysiini C on tehokas persisterejä tappava yhdiste tolerantteja B. cenocepacia biofilmejä vastaan myös erittäin pienillä pitoisuuksilla.
Biofilms growing on prosthetic joints can cause also serious infections, which are painful for the patient with high risks for complications, expensive and laborious to replace.
Keinonivelissä kasvavat biofilmit voivat aiheuttaa vakavia infektioita, jotka ovat kivuliaita potilaalle, ja niissä on suuri komplikaatioiden riski.
In addition to chronic infections, the treatment of acute infections is shadowed by increasing problems with highly resistant bacteria.
Kroonisten infektioiden lisäksi terveydenhuollon ongelmana on akuuttejakin infektioita aiheuttavien bakteerien kasvava resistenssi antibiooteille.
Doxycycline was found to be ineffective against B. cenocepacia biofilms, although the bacteria are susceptible to it in planktonic form, and ciprofloxacin was proved to be effective at very high concentrations.
Doksisykliini osoittautui tehottomaksi näitä biofilmejä vastaan, vaikka se oli tehokas planktonisessa muodossa kasvaviin bakteereihin.
The extracellular polymeric substances (EPS) in the matrix can vary greatly between species in chemical and physical properties, but primarily it consists of water, polysaccharides, proteins, nucleic acids and absorbed nutrients from the surrounding area.
Pääasiassa kuitenkin tämä lima koostuu vedestä, polysakkarideista, proteiineista, nukleiinihapoista ja ympäristöstä saaduista ravinteista.
This species causes fatal lung infections in cystic fibrosis patients, and there is no treatment for it other than inadequate combination antibiotic treatment and lung transplant.
Näihin infektioihin ei ole mitään hoitoa, riittämättömän antibioottihoidon ja keuhkosiirteen lisäksi.
The assay is based on measuring the levels of ATP present in the cultures after treatment and it can be used quantify remaining persisters using B. cenocepacia biofilms.
Menetelmää voidaan käyttää käsittelyn jälkeen jäljelle jääneiden persisterien määrän määrittämiseen käyttäen B. cenocepacia biofilmejä.
Evaluation and modelling of the spatial and temporal variability of particulate matter in urban areas
Kaupunki-ilman hiukkaspitoisuuksien ajallisen ja paikallisen vaihtelun arviointi ja mallinnus
The included air pollution episodes were chosen on the basis of occurrence in either winter or spring, and having at least partly local origin.
Ilmanlaadun hiukkaspitoisuusepisodien tarkasteluun oli valittu talvella tai keväällä tapahtuneita jaksoja, joiden syntyyn vaikuttivat ainakin osittain paikalliset tekijät.
The modelling study of traffic exhaust dispersion and transformation showed that the number concentrations of particles originating from street traffic exhaust undergo a substantial change during the first tens of seconds after being emitted from the vehicle tailpipe.
Tieliikenteen pakokaasun laimenemisen ja muuntumisen tarkastelu aerosoliprosessin ja laimenemismallin yhdistelmällä osoitti, että pakokaasupäästöjen pienhiukkaset muuttuvat huomattavasti ensimmäisen muutaman kymmenen sekunnin aikana ympäristöön vapauduttuaan.
For the other European cities studied, the best meteorological predictors for the elevated concentrations of PM10 were shown to be temporal (hourly) evolutions of temperature inversions, stable atmospheric stability and in some cases, wind speed.
Tutkittaessa kolmen muun Eurooppalaisen kaupungin tyypillisiä talvi/kevätepisodeja havaittiin, että parhaat kohonneiden PM10-pitoisuuksien indikaattorit olivat vallitseva lämpötilainversio, ja joissakin tapauksissa myös matala tuulen nopeus.
In the HMA, air pollution episodes were shown to be linked to predominantly stable atmospheric conditions with high atmospheric pressure and low wind speeds in conjunction with relatively low ambient temperatures.
Tarkasteltujen pääkaupunkiseudulla havaittujen ilmanlaatuepisodien osoitettiin olleen yhteydessä olosuhteisiin, joissa vallitsi korkeapaine, tuulennopeudet ja lämpötilat olivat matalia ja sekoituskorkeus ilmakehässä matala.
The study of the ambient measurements revealed clear diurnal variation of the PM10 concentrations in the HMA measurement sites, irrespective of the year and the season of the year.
Pääkaupunkiseudulla vuosina 1997-1999 tehtyjen hiukkasmittauksien perusteella havaittiin selvä päivittäinen hengitettävien hiukkasten eli PM10:n pitoisuussykli riippumatta vuodenajasta ja tarkasteluvuodesta (arkipäivät).
Concerning the weather prediction during particulate matter related air pollution episodes, the use of the studied models were found to overpredict pollutant dispersion, leading to underprediction of pollutant concentration levels.
Episodinaikaista hiukkaspitoisuutta arvioitaessa nämä seikat johtaisivat laimenemisen yliarviointiin ja siten hiukkaspitoisuuksien aliarviointiin.
The performance of current numerical weather forecasting models in the case of air pollution episode situations is considered.
Ilmanlaadun hiukkasepisodin kehittymiselle otollisten sääolojen ennustamista tarkasteltiin usean säänennustusmallin tapauksessa yhden episodijakson aikana.
2) The evolution of traffic exhaust originated particulate matter number concentrations and sizes in local street scale are studied by a combination of a dispersion model and an aerosol process model.
Pakokaasun muuntumista ja laimenemista tarkastellaan katumittakaavassa lukumääräpitoisuuksien ja hiukkaskoon kannalta mallinnuksen avulla.
The diurnal variation of local vehicular traffic flows seemed to have no substantial correlation with the PM2.5 concentrations, indicating that the PM10 concentrations were originated mainly from local vehicular traffic (direct emissions and suspension), while the PM2.5 concentrations were mostly of regionally and long-range transported origin.
Tästä päätellen hengitettävät hiukkaset olivat pääosin peräisin paikallisesta tieliikenteestä, ja pienhiukkasten pitoisuuksiin vaikutti suurimmilta osin alueellinen- ja kaukokulkeuma.
3) Some situations of high particulate matter concentrations are analysed with regard to their meteorological origins, especially temperature inversion situations, in the HMA and three other European cities.
Lopuksi tarkastellaan, mitkä meteorologiset seikat vaikuttavat eräiden pääkaupunkiseudulla ilmenneiden korkeiden hiukkaspitoisuusjaksojen eli episodien syntyyn, ja vertaillaan neljässä Eurooppalaisessa kaupungissa ilmenneiden episodien hiukkaspitoisuuksia ja syitä.
The dilution process was shown to dominate total number concentrations.
Tutkituista aerosoliprosesseista laimeneminen osoittautui kyseisissä oloissa tärkeimmäksi hiukkasten lukumääräpitoisuuksiin vaikuttavaksi tekijäksi.
This thesis contains three subject areas concerning particulate matter in urban area air quality: 1) Analysis of the measured concentrations of particulate matter mass concentrations in the Helsinki Metropolitan Area (HMA) in different locations in relation to traffic sources, and at different times of year and day.
Aluksi tarkastellaan pääkaupunkiseudulla mitattuja hiukkasten massapitoisuuksia eri liikenneympäristöissä, ja pitoisuuksien vuodenaikais- ja päivittäisvaihtelua.
The experiments were carried out at the National Synchrotron Light Source, USA and at the European Synchrotron Radiation Facility, France.
Kokeet suoritettiin Ranskassa ja Yhdysvalloissa sijaitsevilla synkrotronisäteilylähteillä, jotka ovat röntgensäteilyn tuotantoa varten rakennettuja suuria hiukkaskiihdyttimiä.
The x rays scattered from the target both induce and carry information on the electronic excitations taking place in the system.
Mittaamalla aineeseen kohdistettujen röntgensäteiden ominaisuuksien muutoksia saadaan tietoa aineen elektronirakenteessa tapahtuvista virityksistä.
Inelastic x-ray scattering can be used to study the electronic structure of matter.
Aineen elektronista järjestystä voidaan tutkia mm. röntgensäteilyä hyödyntäen.
Electronic excitations in solids studied using inelastic x-ray scattering
Tässä väitöskirjatyössä esitellään epäelastisten röntgensirontakokeiden tuloksia.
This work presents results of non-resonant inelastic x-ray scattering experiments on a range of materials including metallic, insulating and semiconducting compounds as well as an organic polymer.
Lisäksi työssä käytettiin uudenlaista analyysimenetelmää, joka mahdollistaa koetulosten tulkitsemisen myös heikosti järjestäytyneiden tai molekulaaristen aineiden tapauksessa.
A recently developed method for analyzing the momentum transfer dependence of core-electron excitation spectra is studied in detail.
Tässä materiaalifysiikan perustutkimukseen sijoittuvassa työssä on tutkittu elektronisten viritysten riippuvuutta sironnassa elektronisysteemiin siirtyneestä liikemäärästä.
The momentum transfer dependence of the experimental valence- and core-electron excitation spectra is compared with the results of theoretical first principles computations that incorporate the electron-hole interaction.
Tutkittujen aineiden elektronirakenteesta saatujen tietojen lisäksi koetulosten valossa on mahdollista arvioida teoreettisten laskentamenetelmien taustaoletuksien paikkaansapitävyyttä.
These excitations are the manifestations of the electronic structure and the physics governing the many-body system.
Tutkittavana oli mm. hiljattain löydetyn suprajohteen sekä orgaanisissa LEDeissä käytettävän polymeerin elektronirakenteiden viritystilat.
However, details of the atmospheric nucleation mechanisms have remained unresolved.
Ilmakehän nukleaatiomekanismeja ei kuitenkaan yksityiskohtaisesti tunneta.
Atmospheric aerosol particles have a strong impact on the global climate.
Ilmakehän aerosolihiukkasilla on merkittävä vaikutus globaaliin ilmastoon.
The selected approach comprises four different condensation based techniques and one electrical detection scheme.
Tässä väitöskirjassa esitetyssä työssä mittausongelmaa lähestyttiin neljällä erilaisella kondensaatioon perustuvalla tekniikalla sekä yhdellä sähköiseen havaitsemiseen perustuvalla menetelmällä.
The developed techniques and instruments were deployed in the field measurements as well as in laboratory nucleation experiments.
Kehitettyjä tekniikoita ja laitteita käytettiin ilmakehämittauksissa sekä laboratoriokokeissa.
The results from the laboratory experiments showed that sulphuric acid is a key species in the atmospheric nucleation.
Suoritetut laboratoriokokeet osoittivat, että rikkihappo on avainroolissa ilmakehän nukleaatiossa.
Besides the climatic effects, aerosol particles can deteriorate e.g. visibility and human health.
Ilmastovaikutusten lisäksi aerosolihiukkasilla on vaikutuksia myös ihmisten terveyteen.
This thesis aims to extend the detectable particle size range towards close-to-molecular sizes (~1nm) of freshly nucleated clusters, and by direct measurement obtain the concentrations of sub-3 nm particles in atmospheric environment and in well defined laboratory conditions.
Tämän työn tarkoituksena on mittaustekniikoita kehittämällä ulottaa havaittavissa oleva hiukkaskokoalue vastanukleoituneiden klustereiden kokoihin, noin 1 nanometriin, saakka, ja suorilla mittauksilla hankkia tietoa alle 3 nanometrin hiukkasten pitoisuuksista ilmakehässä sekä laboratorio-olosuhteissa.
The reason was shown to be associated in the inefficient growth of the nucleated clusters and in the insufficient detection efficiency of particle counters used in the previous experiments.
Syyn osoitettiin liittyvän vastamuodostuneiden hiukkasten riittämättömään kasvuun sekä näiden hiukkasten huonoon havaitsemistehokkuuteen.
A deep understanding of the physical and chemical processes affecting the atmospheric aerosol climate system is crucial in order to describe those processes properly in global climate models.
Jotta aerosoli ilmasto järjestelmään vaikuttavat prosessit voidaan kuvata oikein ilmastomalleissa, on näiden prosessien tieteellinen tausta ymmärrettävä.
All of them are capable to detect particles with diameters well below 3 nm, some even down to ~1 nm.
Kaikki kehitetyt ja testatut laitteet kykenivät havaitsemaan alle 3 nm hiukkasia, jotkut jopa noin 1 nm saakka.
Even though the exact molecular steps of nucleation still remain an open question, the instrumental techniques developed in this work as well as their application in laboratory and ambient studies opened a new view into atmospheric nucleation and prepared the way for investigating the nucleation processes with more suitable tools.
Vaikka molekyylitasolla nukleaatiota ei vielä pystytty yksityiskohtaisesti selittämään, kehitetyt mittausmenetelmät tuottivat merkittävää uutta tietoa sekä kenttä- että laboratoriomittauksista, avaten uusia näkökulmia ja mahdollisuuksia nukleaatiotutkimukseen.
Ambient air studies showed that in a boreal forest environment a persistent population of 1-2 nm particles or clusters exists.
Ilmakehämittaukset osoittivat, että pohjoisilla havumetsäalueilla ilmassa on aiemmin tunnetun hiukkaspopulaation lisäksi runsaasti 1-2 nm hiukkasia tai klustereita jotka mahdollisesti voivat toimia tiivistymisytiminä ilmakehän höyryille.
The main reason for that has been the non-existence of instruments capable of measuring neutral newly formed particles in the size range below 3 nm in diameter.
Vastasyntyneiden neutraalien hiukkasten mittaaminen alle 3 nanometrin kokoluokassa ei ole ollut tähän saakka mahdollista.
The mismatch between the earlier laboratory data and ambient observations on the dependency of nucleation rate on sulphuric acid concentration was explained.
Kokeilla selitettiin myös aiempien rikkihapolla suoritettujen nukleaatiokokeiden ja ilmakehähavaintojen välinen ristiriita.
Nucleation is a fundamental step in atmospheric new particle formation.
Uusia aerosolihiukkasia muodostuu ilmakehän höyryistä.
Acceleration of the universe has been established but not explained.
Universumin laajenemisen kiihtyminen on näytetty toteen, mutta sitä ei ole selitetty.
Formation of structure in dark energy cosmologies
Rakenteen muodostuminen pimeän energian kosmologioissa
The thesis consists of seven research papers preceded by an introductory discussion.
Väitöskirja koostuu seitsemästä tutkimusartikkelista ja niiden aihepiiriin johdattelevasta yleiskatsauksesta.
During the past few years precise cosmological experiments have confirmed the standard big bang scenario of a flat universe undergoing an inflationary expansion in its earliest stages, where the perturbations are generated that eventually form into galaxies and other structure in matter, most of which is non-baryonic dark matter.
Täsmälliset kosmologiset kokeet ovat vahvistaneet, että elämme alkuräjähdysteorian mukaisessa maailmankaikkeudessa, missä aikaisen inflaation häiriöt ovat kehittyneet galakseiksi ja muuksi rakenteeksi materiassa, josta suurin osa on pimeää ainetta.
Considerable attention is on modifications of gravity resulting in second order field equations.
Teoreettisista syistä eniten huomiota kiinnitetään kenttäyhtälöiden kertaluvun säilyttäviin laajennuksiin.
Generically, such are called dark energy.
Niiden todetaan joissain tapauksissa olevan mielenkiintoisia pimeän energian ongelman kannalta.
The main goal is to uncover observational consequences of different models of dark energy, the emphasis being on their implications for the formation of large-scale structure of the universe.
Tässä väitöskirjassa tarkastellaan erilaisia pimeän energian malleja, erityisesti silmälläpitäen niiden havaittavia seuraamuksia.
Such a result is inferred from observations of extra-galactic supernovae and is independently supported by the cosmic microwave background radiation and large scale structure data.
Tutkitaan, miten pimeän energian mahdollisia ominaisuuksia voidaan rajoittaa vertaamalla teoreettisia ennusteita kosmisen taustasäteilyn ja materiajakauman suuren skaalan rakenteen mittauksiin.
Then the vacuum energy density the constant describes should be about a dozen times the present energy density in visible matter, but particle physics scales are enormously larger than that.
Yksinkertaisin selitys olisi kosmologinen vakio, mutta silloin tämän vakion tulisi olla tavattomasti pienempi kuin fysiikan perusteorioiden arvellaan ennustavan.
Difficulties in unifying dark matter and dark energy into a single concept are pointed out.
Näin voidaan osoittaa, että useat pimeän aineen ja pimeän energian vuorovaikutuksiin perustuvat mallit eivät johda havaitunkaltaiseen rakenteeseen.
Possible properties of dark energy are investigated using phenomenological paramaterizations, but several specific models are also considered in detail.
Laajennetaan pimeän energian malleja huomioiden mahdollinen fluidin anisotrooppisuus.
In a modified theory of gravity one might find the expansion rate increasing in a universe filled by just dark matter and baryons.
Vaihtoehtoisesti voidaan universumin kiihtyminen mallintaa muuntamalla painovoimalakeja kosmologissa mittakaavoissa.
If some symmetry turns off vacuum energy, its value is not a problem but one needs some dark energy.
Pimeää energiaa usein kuvataan skalaarikentällä tai muulla aineella, jonka energiatiheys muuttuu hitaasti muttei alati pysyttele vakiona.
Then, the daily and seasonal variability of snow and ice albedo have been examined by analysing field measurements of albedo, carried out in different environments.
Lumen ja jään albedon päivittäistä ja vuodenaikaista vaihtelua tutkittiin analysoimalla mittauksia erilaisissa ympäristöissä.
Finally, the factors causing the large variations of the surface and near-surface temperatures over the Central Arctic during winter were examined.
Lopuksi tarkasteltiin fysikaalisia tekijöitä, jotka aiheuttavat suuria vaihteluita lumen pinnan ja alimman ilmakehän lämpötiloissa talvella Pohjoisen jäämeren keskiosissa.
In summer, solar radiation is the dominant energy source for the Polar areas, therefore even small changes in the surface albedo strongly affect the surface energy balance and, thus, the speed and amount of snow and ice melting.
Siksi pienetkin muutokset albedossa, eli maapallon pinnan kyvyssä heijastaa auringon säteilyä, vaikuttavat voimakkaasti pinnan energiataseeseen, ja siten myös lumen ja jään sulamisen nopeuteen ja määrään.
On the basis of the data analysis, simple albedo parameterizations have been derived, which can be implemented into thermodynamic sea ice models, as well as numerical weather prediction and climate models.
Menetelmistä tehtiin niin yksinkertaisia, että ne ovat sisällytettävissä termodynaamisiin merijäämalleihin, numeerisiin säänennustusmalleihin ja ilmastomalleihin.
Field measurements of radiation and turbulent fluxes over the Bay of Bothnia (Baltic Sea) also allowed examining the impact of a large albedo change during the melting season on surface energy and ice mass budgets.
Pohjanlahdella tehdyt mittaukset säteilystä ja turbulenssista mahdollistivat myös tutkimukset siitä miten albedon suuri muutos keväällä lumen sulaessa vaikuttaa merijään energia- ja massataseeseen.
To test a potentially relevant application of the effective albedo parameterization, its performance in the ground-based retrieval of cloud optical depth was illustrated.
Heterogeenisen alustan efektiivisen albedon parametrisoinnilla osoitettiin myös olevan hyvin tärkeä sovellusmahdollisuus määritettäessä pilvien optinen paksuus maanpinnalta tehtävien mittausten perusteella.
The aim of this thesis is to improve the knowledge about the surface and atmospheric processes that control the surface energy budget over snow and ice, with particular focus on albedo during the spring and summer seasons, on horizontal advection of heat, cloud longwave forcing, and turbulent mixing during the winter season.
Huomio kohdistuu erityisesti pinnan albedoon keväällä ja kesällä, lämmön horisontaaliseen kuljetukseen ilmakehässä, pilvien pitkäaaltoiseen säteilypakotteeseen, ja turbulenttiseen sekoittumiseen talvikaudella.
The critical importance of a correct albedo representation in models is illustrated through the analysis of the causes for the errors in the surface and near-surface air temperature produced in a short-range numerical weather forecast by the HIRLAM model.
Albedon kuvaus ilmakehämalleissa on aihe, jonka tärkeys tuodaan esille analysoimalla pinnan ja ilman lämpötilojen virhelähteitä säänennustusmallissa HIRLAM.
The relative importance of cloud radiative forcing, turbulent mixing, and lateral heat advection on the Arctic surface temperature were quantified through the analysis of direct observations from Russian drifting ice stations, with the lateral heat advection calculated from reanalysis products.
Pilvien säteilypakotteen, turbulenttisen sekoittumisen, ja lämmön horisontaalisen kuljetuksen suhteellinen merkitys selvitettiin kvantitatiivisesti.