natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the veterinary offices the office staff selected the proper candidates for the study and distributed invitations to participate.
Eläinlääkärien vastaanotoilla henkilökunta jakoi tutkimuskutsuja itse valitsemilleen asiakkaille.
Cat showed low compliance and unwillingness to take pills and capsules because of the unpleasant smell, taste and mouth feel of the product.
Suun kautta tapahtuvaan annosteluun liittyvät ongelmat koskivat kissan haluttomuutta ottaa lääkevalmiste, koska sen haju, maku ja suutuntumaominaisuudet olivat kissalle epämiellyttävät.
For distributing invitations the main criteria was that the cat owner received veterinary medication prescription or got directions for using some medication in cat.
Kriteerinä oli, että kissa sai ohjeen lääkkeen käytöstä tai lääkemääräyksen.
The purpose of this study was to describe cat owners' problems that relate to cat medication, especially from the drug formulation point of view.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, mitä asioita kissan omistajat pitävät ongelmallisina kissan lääkinnässä ja minkälaisiin lääkevalmisteisiin ja -valmistemuotoihin ongelmat liittyivät.
Tablet and capsule form medicines caused problems to the owners, because it was often necessary to adjust the dose by splitting and cutting half the tablet.
Tabletti- ja kapselimuotoisten valmisteiden muoto ja koko aiheuttivat lääkkeenantajalle täsmättävyysongelmia, jolloin annosohjeen mukaisen lääkehoidon toteuttaminen oli vaikeaa.
The products were antimicrobial and paracite medicines, cardiovascular and anti-inflammatory medicines.
Tutkimuksessa 84 % kaikista annetuista lääkkeistä annosteltiin suun kautta ja eniten käytössä oli mikrobi- ja loislääkkeitä, aineenvaihduntasairauksien sekä sydän- ja verisuonisairauksien lääkkeitä sekä tulehduskipulääkkeitä.
Oral, topical, eye and ear administration routes were included into study.
Tutkimuksen kohteena olivat suun kautta, iholle, silmään ja korvaan annosteltavat lääkevalmisteet.
The consistency of liquid medicine forms was described sticky and package material thick and stiff.
Liuosmuotoisten silmä- ja korvatippojen täsmättävyysongelmia aiheuttivat liuoksen tahmea koostumus sekä valmisteen pakkausmateriaalin paksuus ja jäykkyys, jolloin annetun lääkeannoksen suuruus oli vaikea arvioida.
Based on the study results most of the problems were related to oral and ear administration routes.
Tutkimuksen perusteella eniten ongelmia liittyi suun kautta ja korvaan tapahtuvaan lääkkeenantoon ja niiden kautta annosteltaviin lääkevalmisteisiin.
Articaine is safe and effective and it has rarely any adverse events.
Artikaiini on turvallinen ja tehokas puudute, jonka haittavaikutukset ovat yleensä vähäisiä ja allergiset reaktiot harvinaisia.
Articaine gargling water can be taken to the clinical trials.
Artikaiinikurlausvesi voidaan viedä kliinisiin tutkimuksiin.
Articaine concentration of solutions was determined by UV/VIS-spectrophotometry and high performance liquid chromatography (HPLC).
Liuosnäytteiden artikaiinipitoisuuksia mitattiin UV/VIS-spektrofotometrisesti ja korkean erotuskyvyn nestekromatografia -menetelmällä (HPLC).
Compatibility of articaine with preservatives was also investigated in case it is necessary to add preservative to gargling water later.
Tutkimuksessa haluttiin myös selvittää artikaiinin yhteensopivuutta säilöntäaineiden kanssa, jos kurlausveteen olisi myöhemmin tarve lisätä säilöntäaine.
Breaking strengths of these tablets of pure articaine hydrochloride were not high but with suitable excipients it will be possible to create tablets hard enough.
Tablettien murtolujuudet eivät olleet kovin suuria, mutta sopivilla apuaineilla tableteista voidaan saada tarpeeksi kovia.
The purpose was also to increase preformulation knowledge of articaine in solution and in solid state.
Lisäksi työn tarkoitus oli laajentaa artikaiinin preformulointitietoja sekä kiinteän että liuostilan osalta.
The shelf-life of articaine gargling water was investigated by storing the formulation in temperature of 25 °C and relative humidity of 60 % up to three months.
Kliinisiin tutkimuksiin suunnitellun formulaation säilyvyyttä tutkittiin säilyttämällä formulaatiota lämpötilassa 25 °C ja suhteellisessa kosteudessa 60 % kolmeen kuukauteen asti.
Compatibility of articaine hydrochloride and excipients of gargling water as powders was investigated by storing powders in temperature of 25 °C and relative humidity of 60 % up to three months.
Artikaiinihydrokloridin ja kurlausveden apuaineiden yhteensopivuutta tutkittiin kiinteistä aineista, joita säilytettiin lämpötilassa 25 °C ja suhteellisessa kosteudessa 60 % kolmeen kuukauteen asti.
Articaine hydrochloride powder was investigated for shelf-life and for properties which are important in tableting in case it will be developed to a tablet formulation later.
Artikaiinihydrokloridijauheesta tutkittiin säilyvyyttä ja tabletoinnin kannalta tärkeitä ominaisuuksia mahdollista myöhempää tablettimuotoista valmistetta varten.
There were not any incompatibilities with articaine and excipients except with potassium sorbate.
Artikaiinin ja käytettyjen apuaineiden välillä ei myöskään havaittu yhteensopimattomuuksia, mutta säilöntäaineista artikaiinin kanssa yhteensopimattomaksi osoittautui kaliumsorbaatti.
In compression study it was found that it is possible to make tablets from articaine hydrochloride.
Artikaiinihydrokloridin puristuvuustutkimukset osoittivat että artikaiinihydrokloridista on mahdollista puristaa koossa pysyviä tabletteja.
Powders were investigated by HPLC and differential scanning calorimetry.
Kiinteiden jauhenäytteiden stabiiliutta tutkittiin HPLC-menetelmällä ja erottelevalla pyyhkäisykalorimetrillä.
Articaine gargling water which is stabile for at least three months in room temperature was successfully developed.
Tutkimuksessa onnistuttiin kehittämään artikaiinikurlausliuos, joka pysyy stabiilina kolme kuukautta huoneen lämmössä.
This study was done in solutions by storing solutions in temperature of 40 °C up to one and half months and determining articaine concentrations with HPLC.
Säilöntäaineiden yhteensopivuutta artikaiinin kanssa tutkittiin liuoksissa, joita säilytettiin lämpötilassa 40 °C puoleentoista kuukauteen asti ja joiden artikaiinipitoisuus määritettiin HPLC-menetelmällä.
The purpose of this study was to develop articaine gargling water for local anesthesia in mouth and throat.
Työn tarkoituksena oli kehittää artikaiinikurlausvesi suun ja nielun puudutukseen ennen gastroskopiatutkimusta.
Xylitol and apple flavour were chosen as sweeteners to the gargling water and sodium carboxymethylcellulose was chosen as a viscosity enhancer.
Viskositeetin kohottajaksi valittiin natriumkarboksimetyyliselluloosa.
In addition tablets were compressed from articaine hydrochloride.
Lisäksi artikaiinihydrokloridijauhetta tutkittiin mm. jauheröntgendiffraktometrillä ja puristamalla artikaiinihydrokloridista puhdasainetabletteja.
Methylparaben, propylparaben and potassium sorbate were chosen to this study.
Tutkittaviksi säilöntäaineiksi valittiin metyyli- ja propyyliparabeeni sekä kaliumsorbaatti.
It has been planned to be done clinical trials with this gargling water.
Kurlausliuos olisi tarkoitus viedä kliinisiin tutkimuksiin.
EMEA and WHO also accept class III drugs in some conditions.
EMEA ja WHO hyväksyvät lisäksi luokan III lääkeaineet tietyin ehdoin.
Drug eliminates almost entirely by metabolism, it is also BDDCS class III drug.
Koska hydroklooritiatsidi erittyy lähes täysin metaboloitumalla, se on myös BDDCS -luokituksen mukaan luokan III lääkeaine.
When combined with dissolution of the drug product, the BCS takes into account three major factors that govern the rate and extent of drug absorption.
Kun luokitukseen yhdistetään vielä lääkeaineen vapautumisnopeus valmisteesta, se huomioi kolme tärkeintä tekijää, jotka vaikuttavat imeytymisen nopeuteen ja määrään.
BCS and BDDCS are discussed and evaluated in the literature part.
Kirjallisessa osassa käsitellään ja vertaillaan BCS- ja BDDCS-luokitteluja.
The purpose of the experimental part is to evaluate BCS III drug, hydrochlorothiazide as a biowaiver candidate.
Kokeellisessa osassa arvioidaan luokan III lääkeaineen, hydroklooritiatsidin soveltuvuutta BCS-biowaiver-kandidaatiksi.
Aim of the permeability studies with Caco-2 cells were to study if hydrochlorothiazide permeates by passive diffusion across the monolayer.
Caco-2 soluilla tehtävien kulkeutumiskokeiden tarkoituksena oli selvittää, kulkeutuuko hydroklooritiatsidi passiivisesti solukalvojen läpi vai onko mukana myös aktiivista kulkeutumista.
Hydrochlorothiazide diffuses partially through the tight junctions.
Hydroklooritiatsidi kulkeutui osittain parasellulaarisesti solujen väleistä.
This possible influence should be evaluated before the final decision of biowaiver.
Tableteissa käytettyjä apuaineita ei tässä työssä ole arvioitu, joten lopullista biowaiver-päätöstä ei vielä voida tehdä.
The focus is in the BCS III drugs.
BCS-luokituksen tarkastelussa keskitytään luokan III lääkeaineisiin.
For a BCS biowaiver, the in vitro dissolution study may be used as a surrogate for in vivo bioequivalence studies.
Jos lääkeaine soveltuu BCS-biowaiveriksi kliiniset biologisen samanarvoisuuden tutkimukset voidaan korvata valmisteen in vitro -vapautumis-tutkimuksilla.
Since hydrochlorothiazide has been discovered to be absorbed in the upper part of the small intestine, the influence of excipients is especially important.
Koska sen on todettu imeytyvän pääasiassa ohutsuolen alkuosasta, apuaineiden vaikutuksen arvioiminen on oleellista.
Biopharmaceutical Classification System (BCS) is a scientific framework for classifying drug substances based on their aqueous solubility and intestinal permeability.
Biofarmaseuttinen luokittelujärjestelmä (Biopharmaceutical Classification System, BCS) jakaa lääkeaineet neljään luokkaan niiden vesiliukoisuuden ja solukalvojen läpäisevyyden perusteella.
Solubility of the drug substance and dissolution of the drug product was determined.
Arviointi tehtiin määrittämällä lääkeaineen liukoisuus ja vapautumisnopeus tabletista.
Currently, BCS I drugs are accepted as biowaiver candidates by EMEA, FDA and WHO.
Tällä hetkellä EMEA, FDA ja WHO hyväksyvät luokan I lääkeaineet biowaiver-kandidaateiksi.
It has been reported to diffuse passively across the epithelial cells but in this study permeability increased when concentration decreased.
Tässä tutkimuksessa kulkeutumis-nopeus kuitenkin kasvoi kumpaankin suuntaan pitoisuuden pienentyessä, mikä viittaa aktiiviseen kulkeutumiseen.
Biopharmaceutics Drug Distribution Classification System (BDDCS) was introduced to provide a surrogate for permeability.
BCS-luokituksen pohjalta on kehitetty uusi luokittelu (Biopharmaceutics Drug Distribution Classification System, BDDCS).
Dissolution of the hydrochlrothiazide tablet was very rapid.
Markkinoilla olevasta valmisteesta lääkeaineen vapautuminen ja liukeneminen tapahtui erittäin nopeasti.
If the major route of elimination is metabolism, then the drug exhibites high permeability.
Tässä solukalvon hyvä läpäisy on korvattu lääkeaineen eliminaatiomekanismilla niin, että sitä vastaa eliminaatio metaboloitumalla.
Importance of paracellular diffusion was evaluated by opening tight junctions with EDTA.
Lisäksi solujen välisten liitosten avaamisella tarkasteltiin parasellulaarireitin osuutta solukalvon läpäisyssä.
According to the results of this study, hydrochlorothiazide has good solubility in aqueous buffer.
Hydroklooritiatsidi on BCS-luokituksen mukaan hyvin liukeneva lääkeaine, jonka on raportoitu läpäisevän solukalvon suolessa passiivisesti.
Influence of dissolution rate was evaluated by theoretical simulation.
Tietokonemallinnuksen avulla simuloitiin vapautumisnopeuden vaikutusta lääkeaineen pituuksiin plasmassa.
The main difficulty in classifying drugs according to BCS is the determination of permeability.
Lääkeaineiden luokittelu biofarmaseuttisten luokittelujärjestelmien mukaan, tapausesimerkki hydroklooritiatsidi
There are two parts in this master thesis.
Tämä työ koostuu kirjallisesta ja kokeellisesta osasta.
In the animal models of Parkinson's disease the neuroprotective and neurorestorative effects of exogenous GDNF are very clear which raises hope for use of GDNF in treatment of Parkinson's disease.
Parkinsonin taudin eläinmalleissa GDNF:n dopamiinineuroneita suojaavat ja korjaavat vaikutukset ovat selkeitä ja GDNF:n lääkekäyttö on hyvinkin mahdollista.
In knockout mouse models GDNF/GFRα1/Ret signaling is not crucial for prenatal nigrostriatal dopaminergic neuron development, but it has been shown that it plays an important role in the early postnatal development.
GDNF/GFRα1/RET signallointi ei poistogeenisten hiirimallien antamien tulosten mukaan ole kriittinen prenataalisen nigrostriataalisen radan dopamiinineuroneille, mutta postnataaliseen kehitykseen sillä on merkitystä.
Reduced levels of endogenous GFRα1 levels did not affect monoamine levels in the striatum of GFRα1 hypomorph mice.
Myös vähentynyt GFRα1 taso ei muuttanut striatumin monoamiinitasoja 3 viikon ikäisillä GFRα1 - hypomorfisilla hiirillä.
Besides that I examined the effects of elevated endogenous GDNF on dopaminergic system of 7 days old so-called GDNF hypermorphs mice.
Lisäksi tarkasteltiin lisääntyneen endogeenisen GDNF tason vaikutusta dopamiinijärjestelmään 7 päivän ikäisistä GDNF hypermorfisista hiiristä sekä alhaisen endogeenisen GFRα1:n vaikutusta dopamiinitasoihin 20 päivän ikäisistä GFRα1 hypomorfisista hiiristä.
The obtained date showed that mice with the reduced levels of endogenous GDNF are not more susceptible to the 6-OHDA induced neurotoxicity than the wild type littermates.
Erikoistyön perusteella vähentyneen endogeenisen GDNF tason omaavat GDNF +/- hiiret eivät ole villityypin hiiriä herkempiä 6-OHDA neurotoksiinin vaikutuksille.
However the physiological roles of endogenous GDNF and its signalling in the nigrostriatal dopaminergic neurons are not very well understood.
Endogeenisen GDNF:n ja sen signaalinvälitysketjun GDNF-GFRα1-RET muutosten fysiologista merkitystä dopamiinihermosoluihin ei vielä tarkoin tunneta.
In the experimental part of my master -thesis I studied how reduced endogenous GDNF signaling affects the dopaminergic system after 6-OHDA induced neurotoxicity in the conventional heterozygous GDNF mice.
Erikoistyön tarkoituksena oli tutkia ensisijaisesti vähentyneen endogeenisen GDNF:n vaikutusta dopamiinihermosolujen kykyyn sietää 6-OHDA neurotoksiinin indusoima hermosolutuho GDNF+/- hiirillä.
In the written part of my master -thesis I discuss about GDNF signalling and more specifically how the changes in the GDNF/GFRα1/Ret signaling affect the nigrostriatal dopaminergic neurons in different mutant mice.
Pro gradu -tutkielman kirjallisessa osassa käsitellään GDNF:n signaalinvälitysketjun muutosten vaikutuksia nigrostriataalisen radan dopamiinihermosoluihin.
Revealing the role of GDNF/GFRα1/Ret signaling in development, maintenance and protection of nigrostriatal dopaminergic system will certainly help in search for treatment of neurodegeneration in Parkinson's disease.
GDNF/GFRα1/RET signalloinnin merkityksen ymmärtäminen voisi avartaa neurodegeneratiivisten sairauksien kuten Parkinsonin taudin moninaista patofysiologista näkökulmaa kuin myös mahdollisesti kohdentamaan farmakologinen lääkehoito.
Elevated endogenous GDNF levels did not affect early postnatal development of the nigrostriatal dopaminergic system in GDNF hypermorphs mice as revealed by normal intensity of TH staining in striatum and normal number of TH-positive cells in the substantia nigra pars compacta.
Lisääntynyt endogeeninen GDNF:n taso ei muuttanut nigrostriataalista dopaminergistä järjestelmää GDNF hypermorfisissa hiirissä.
Also, it was shown that reduced GDNF/GFRα1/Ret signaling compromises nigrotriatal dopaminergic system in heterozygous GDNF/GFRα1/Ret knockout mice.
Heterotsygoottisissa GDNF, GFRα1 ja RET poistogeenisissa hiirissä vähentynyt GDNF/GRFα1/RET signallointi näkyy monissa tutkimuksissa muuttuneena dopaminergisen järjestelmän toimintana.
The focus is on the structural features of the language.
Painopiste on kielen rakenteellisissa ominaisuuksissa.
The number of Ludian speakers at the start of the 20th century can be estimated at 15,000 - 20,000.
Lyydiläismurteiden yhteisen puhujamäärän voidaan arvioida olleen 1900-luvun alussa enimmillään 15 000 - 20 000 henkeä.
Ludians self-identification differs from the official classifications used in Russia.
Lyydiläisten omakielinen identifioituminen poikkeaa Venäjällä käytetystä virallisesta kielellisestä ja etnisestä identifikaatiosta.
Researchers have also pondered whether the Ludians are their own people or a Karelian (or Vepsian) tribe.
On myös pohdittu, ovatko lyydiläiset oma kansansa vai karjalainen (tai vepsäläinen) heimo.
Researchers of the Finnic languages have presented various views on the position of Ludian.
Itämerensuomalaisten kielten tutkijat ovat esittäneet erilaisia tulkintoja lyydin asemasta.
Material is not available for all dialects spoken at the start of the 20th century, as those spoken beyond the eastern border of the area were extinct by the 1940s.
Kaikkia 1900-luvun alussa puhuttuja lyydiläismurteita ei ole kartoitettu, koska osa niistä sammui 1940-luvulle mennessä.
Today, Ludian is one of the most endangered Finnic languages, with at most 300 speakers.
Nykyään lyydin puhujamäärä on enintään 300 henkeä, ja se kuuluu uhanalaisimpiin itämerensuomalaisiin kieliin.
An investigation from above-mentioned perspectives demonstrates that Ludian must be approached as its own areal phenomenon.
Tämä tarkastelu osoittaa, että lyydiä on lähestyttävä omanlaisenaan alueellisena ilmiönä.
The primary research method is the historical-comparative method, supplemented where applicable with language sociology.
Ensisijainen tutkimusmetodi on historiallis-vertaileva menetelmä, johon sovitetaan myös kielisosiologista näkökulmaa.
Based on diachronic criteria, Ludian, Olonets and Vepsian stand in contrast to North Karelian.
Diakronisten kriteerien perusteella lyydi, aunus ja vepsä kontrastoituvat pohjoiskarjalaan.
It has been regarded as an independent language by some and a dialect of Karelian (or Vepsian) by others.
Sitä on pidetty itsenäisenä kielenä tai karjalan (tai vepsän) murteena.
South Karelian, which is on the Ludian side and has features that extend into the Inner-Russian Karelian dialects, is more closely connected to Ludian than to Vepsian.
Lyydinpuoleinen eteläkarjala, jonka ominaispiirteet ulottuvat Sisä-Venäjän karjalaismurteisiin, kytkeytyy lähemmin lyydiin kuin vepsään.
The goal of this research is to define the historical and taxonomical position of the language variety spoken by the Ludian people.
Tutkimuksen tavoitteena on lyydiläisten puhuman kielimuodon historiallinen ja taksonominen määritys.
Based on the many similarities between Ludian and Olonets, it can be ascertained that, for example, Southeast Olonets, and developed based on Kuujärvi Ludian.
Lyydin ja aunuksen lukuisten yhtäläisyyksien perusteella voidaan muun muassa esittää, että kaakkoisaunus syntyi Kuujärven lyydin pohjalta.
Olonets and South Karelian show Ludian substrate features and cannot be studied without regard for Ludian.
Aunuksessa ja eteläkarjalassa esiintyy lyydiläinen substraatti, eikä näitä voi tutkia ottamatta huomioon lyydiä.
The South Karelian dialects can be divided into those on the Olonets side and the Ludian side.
Eteläkarjalan murteet voidaan jakaa aunuksenpuoleisiin ja lyydinpuoleisiin.
This view is also supported by the Ludian features in North Karelian.
Tällaista kuvaa tukevat myös pohjoiskarjalaan ulottuvat lyydiläisyydet.
Compared to Vepsian, Ludian contains more evidence of the ancient language from which Ludian, Olonets and Vepsian are presumed to originate.
Lyydiläismurteista löytyy enemmän tietoa kuin vepsästä siitä muinaiskielestä, jonka pohjalta lyydin, aunuksen ja vepsän oletetaan kehittyneen.
Classifying Ludian as a Karelian dialect is problematic, as it is difficult to pinpoint any features shared by both Ludian and Karelian-Olonets but not by Vepsian.
Lyydin luokittelu yhdeksi karjalan kielen päämurteeksi on ongelmallista, sillä lyydiläismurteille ja karjala-aunukselle on vaikea esittää tunnusomaisia piirteitä, joita ei esiintyisi vepsän murteissa.
The historical investigation is mainly based on written sources, while the linguistic analysis is based on material collected by the author in Kuujärvi, in comparison with other available material.
Lingvistisen tarkastelun lähtökohtana on tekijän Kuujärven aineisto, ja vertailuaineistona on muu saatavana oleva tutkimusmateriaali.
Structurally, however, Ludian, Olonets and Onega Vepsian differ greatly from the other Vepsian varieties.
Toisaalta lyydi ja aunus sekä äänisvepsä kontrastoituvat rakenteellisesti muuhun vepsään.
Nor can Vepsian be viewed as a substrate of Ludian and Olonets due to its phonological properties.
Vepsä ei sovi lyydin ja aunuksen substraattikieleksi fonologisista syistä.
This study is the first comprehensive examination of the history of Ludian and its speakers.
Se tarkastelee yksityiskohtaisesti lyydin kieltä ja lyydiläisten historiaa.
An analysis of Kuujärvi Ludian reveals that it shares features with other Ludian dialects, but also with Karelian-Olonets and Vepsian.
Kuujärven lyydillä on muiden lyydiläismurteiden ohella yhteisiä ominaisuuksia karjala-aunuksen ja vepsän kanssa.
With their own system clearly distinct from those of the neighbouring varieties, the Ludian dialects do not fulfil the criteria of mixed dialects but can rather be considered an independent variety.
Lyydiläismurteita ei voi pitää sekamurteina, koska ne eivät täytä sekamurteille ominaisia kriteerejä.
The original population considered these as risk factors for wellbeing at work.
Kantaväestö näki nämä tekijät työhyvinvointiriskeinä.
In general, the concept of wellbeing at work was difficult to define, and was understood as the aspects of work ability.
Yleisesti työhyvinvointi -käsitteenä oli jäsentymätön, ja ymmärrettiin työkyvyn osa-alueiden mukaisesti.
The study focuses on the micro level of organisational studies, on leadership, and on the functionality of the work community.
Tutkimus kohdistuu organisaatiotutkimuksen mikrotasolle, johtamiseen ja työyhteisön toimivuuteen.
The study shows that the education of all main actors about immigrants culture, expertise, know-how, work ability and rehabilitation should be paid attention to.
Tutkimuksen pohjalta tulee kiinnittää huomiota keskeisten toimijoiden lisäkoulutukseen maahanmuuttajien kulttuurin, osaamisen, työkyvyn ja kuntoutuksen osa-alueista.
The study asks how multiculturalism emerges into human resources management and wellbeing at work.
Tutkimuksessa kysytään, miten monikulttuurisuus ilmenee henkilöstövoimavarojen johtamisessa ja työhyvinvoinnissa.
The multicultural work community was found to requires diversity management, immigrants working-life knowledge, bi-directional cultural adaptation, and skills to handle conflicts.
Monikulttuurisen työyhteisön edellytyksiksi nousivat monimuotoisuuden johtaminen, maahanmuuttajien työelämäosaaminen, molemminpuolinen kulttuurinen sopeutuminen ja työyhteisön ristiriitojen käsittelytaidot.
The collaboration between human resources management, superiors and occupational health was emphasised as being important when it concerned wellbeing at work and multicultural issues, especially issues that were difficult to bring up as well as work ability assessment.
Henkilöstöjohdon, esimiesten ja työterveyshuollon yhteistyön merkitys korostuu työhyvinvointi- ja monikulttuurisuuskysymyksissä, ja erityisesti vaikeiden asioiden puheeksi ottamisessa ja työkyvyn arvioinnissa.
Rather, the perceptions related to multiculturalism differed from each other with respect to the expertise and craftsmanship of the immigrants.
Monikulttuurisuuskäsitykset sen sijaan erosivat maahanmuuttajien ammattitaidon ja osaamisen suhteen.
In the third phase, human resources policy documents are analysed from the perspective of human resources management, wellbeing at work and diversity management/multiculturalism.
Kolmannessa vaiheessa henkilöstöpoliittisia asiakirjoja analysoidaan henkilöstövoimavarojen johtamisen, työhyvinvoinnin ja monikulttuurisuuden näkökulmista.