natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the beginning of the new relationship, step couple actively lays the ground for the future of the stepfamily practices, involving negotiations about the mutual child and the preconditions of unifying two family units.
Tähän liittyy esimerkiksi neuvottelu yhteisestä lapsesta sekä kahden perheyksikön yhdistämisen reunaehdoista.
In this thesis, stepfamily practices are studied through actor-network-theory, which aims at finding out what kind of actors assemble the stepfamily practices.
Uusperhekäytäntöjä tarkastellaan tässä pro gradu -tutkielmassa toimijaverkostoteoreettisen luennan kautta.
Various artifacts take part in stepfamily practices through which family is performed in relation to the present and to the past.
Uusperhekäytännöissä on nähtävissä myös perheeseen liitettyjä kulttuurisia konventioita esimerkiksi sen suhteen, millainen perheen kuuluisi olla ja miten vanhemmuutta perheessä tulisi toteuttaa.
Actor-network-theory offers an interesting approach for studying family in all its’ diversity.
Tutkielma osoittaa, että toimijaverkostoteoria tarjoaa mielenkiintoisen teoreettis-metodologisen kehyksen, jonka kautta myös uusperhekäytäntöjä on mahdollista tarkastella.
In both of the stories there is a turning point of metabasis.
Kummallakin tarinalla on oma metabasiksen taitekohta.
The research material in this study is the film Inception (2010), written and directed by Christopher Nolan.
Aineistona oli Christopher Nolanin käsikirjoittama ja ohjaama elokuva Inception (2010).
There are two stories that arise from the narration of Inception: a story about exile and a story about guilt.
Inceptionin kerronnasta nousee esille kaksi tarinaa: maanpako-tarina ja syyllisyys-tarina.
The conclusion is that concepts in Aristotle´s Poetics do not suit well for interpreting all kinds of scenes.
Runousopin käsitteet eivät siis sovellu hyvin kaikenlaisten kohtauksien tulkitsemiseen.
The concepts in Aristotle´s Poetics suited well to examine the dramaturgical structure of Inception and also suited well to examine individual scenes that evoke emotions strongly.
Runousopin käsitteet soveltuivat hyvin Inceptionin dramaturgisen rakenteen narratologiseen tarkasteluun sekä kerronnan tarkasteluun kohtauksissa, jotka herättävät voimakkaasti tunteita.
The methods used in this study are close reading and narratology.
Tutkimuksen metodeita olivat lähiluku ja narratologia.
Hamartia, a mistake made by a character, is a concept in the Poetics that represents what the plot of Inception is all about.
Hamartia eli henkilön tekemä virhe oli Runousopin käsitteenä täydellisen osuva kuvaamaan sitä, mistä Inceptionin juonessa on kyse, mistä kaikki tapahtumat ovat saaneet alkunsa.
This research studies film narration from the perspective of dramaturgy and also studies how concepts in Aristotle´s Poetics are suitable for examining film narration.
Tutkielmassa tutkittiin elokuvakerrontaa dramaturgian näkökulmasta sekä Aristoteleen Runousopin käsitteiden soveltumista elokuvakerronnan tutkimisen välineeksi.
In these films the dream or the dreamlike illusion works as a technology and the boundary between a dream and reality is considered.
Inception näyttäytyi elokuvana, joka asettuu unta tai unenkaltaista illuusiota käsittelevien elokuvien jatkumoon – elokuvien, joissa uni tai unenkaltainen illuusio toimii teknologiana ja unen ja todellisuuden rajaa pohditaan.
The main question in this study is: how does the narration in the film Inception appear when examined through subjects of mimesis from Aristotle´s Poetics: plot, character and thought or reasoning?
Tutkimuksen päätutkimuskysymys oli: millaisena elokuvan Inception kerronta näyttäytyy Aristoteleen Runousopin mimesiksen kohteiden – juoni, luonne ja ajatuskulku tai päättely – lävitse tarkasteltuna.
The concepts are in use using close reading and narratology.
Runousopin käsitteitä käytettiin sekä lähilukemalla että narratologisesti tarkastelemalla.
The sub-question in this study is: how do concepts that are included in Aristotle´s Poetics on the subjects of mimesis – plot, character and thought or reasoning – work as a means in examining film narration?
Alatutkimuskysymys oli: millainen elokuvan kerronnan tutkimisen väline Aristoteleen Runousopin mimesiksen kohteisiin – juoni, luonne ja ajatuskulku tai päättely – sisältyvät käsitteet ovat.
Among other things, there are several scenes in which recognition (anagnorisis), turn (peripeteia) and suffering (pathos) takes place and these scenes evoke fear and empathy.
Tutkimus osoitti, että Inceptionista löytyy aristoteelisuutta, joka ilmenee muun muassa siten, että Inceptionissa on useita pelkoa ja myötätuntoa herättäviä kohtauksia, joissa tapahtuu tunnistaminen, käänne ja kärsimystä.
In some of the scenes, however, no meanings arose from the narration when examining the scene using the concepts from the Poetics.
Osa kohtauksista puolestaan ovat sellaisia, että kerronnasta ei nouse Runousopin käsitteillä tarkastellen merkityksiä esille.
The aim of this study is to examine how the narration in the film Inception appears when examining the narration using concepts from Aristotle´s Poetics.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, millaisena elokuvan Inception kerronta näyttäytyy tarkastelemalla sitä länsimaisen taiteen klassikkoteoksen, Aristoteleen Runousopin, käsitteillä.
The Poetics is a classic work in Western art. Another aim of this study is to investigate how these observations about tragedy texts in ancient Greece are suitable for examining film narration.
Tavoitteena oli myös selvittää, miten antiikin ajan tragediateksteistä tehdyt huomiot soveltuvat elokuvan kerronnan tutkimiseen.
The narration of Inception is close read by using 13 questions.
Inceptionin kerrontaa lähiluettiin 13 analyysikysymyksellä ja lähiluvun analyysivastauksia tulkittiin Aristoteleen Runousopin käsitteillä.
The material is part of the Finnish National Gallery archives.
Aineisto on osa Kansallisgallerian arkistoja.
The analysis was conducted via conventional content analysis.
Aineiston analyysi toteutettiin aineistolähtöisen sisällönanalyysin kautta.
From the material arose that Alanko used several different practices in his teaching of drawing.
Aineistosta ilmeni, että Alanko käytti useita erilaisia keinoja ohjatessaan piirustuksen oppimista.
The research also showed that the new art educational practices in early 1900´s and Alanko´s own art studying experiences merged into his teaching practices.
Tutkimus osoitti myös, että Alangon opetuksessa yhdistyivät taidekasvatuksen 1900-luvun alun uudet toimintaperiaatteet sekä Alangon omat taidekoulutuskokemukset.
His teaching practices were also tied to the A.B.C.-drawing school teaching policy.
Alangon opetuskeinot olivat myös sidottuja A.B.C.-piirustuskouluntoimintaperiaatteisiin.
Two different kind of approaches to the teaching of drawing can be seen in Alanko´s teaching practices: the pupil was a passive receiver of knowledge regarding drawing matters, but the pupil was also instructed to complete tasks in order to improve their skill.
Alangon henkilökohtaisessa ohjauksessa oli siten erotettavissa kaksi erilaista lähestymistapaa, joiden kautta oppilas oppi piirtämään: oppilas oppi piirtämisen taitoja passiivisena tiedon vastaanottajana sekä oman aktiivisen toiminnan kautta.
The analysed material included the entirety of letters from four pupils who participated on the course.
Analysoitavana aineistona olivat Uuno Alangon vastauskirjeet neljälle kirjekurssioppilaalleen.
The research also clarified the A.B.C.
Tutkielmassa selvitettiin myös kirjekurssimuotoisen A.B.C.-piirustuskoulun toimintaa.
In conclusion it can be derived that Alanko´s teaching practices resembled the practices used in teacher lead education in classroom environments.
Analyysin tuloksena selvisi, että Alangon opetuskeinot muistuttavat perinteisen opettajajohtoisen kontaktiopetuksen keinoja.
The practices were summed up into three categories which are general statements, Alanko´s actions and the pupil´s own actions, which guided the pupils to become better drawers.
Käytännössä opetuskeinot tiivistyivät kolmeen kategoriaan, jotka ohjasivat piirtämisen oppimista: yleisluontoiset toteamukset, Alangon toiminta ja oppilaan oma toiminta.
The aim of the research was to examine the practices which were used in teaching drawing on the A.B.C.
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää A.B.C.-piirustuskoulun yliopettajan, Uuno Alangon, käyttämiä piirustuksen opetuskeinoja oppilaiden henkilökohtaisessa ohjauksessa A.B.C.-piirustuskoulun yleiskurssilla.
-drawing school´s main course, by the senior teacher of the school, Uuno Alanko.
Henkilökohtaisen piirustusopetuksen keinot kirjekurssilla: Katsaus A.B.C.-piirustuskoulun toimintaan ja Uuno Alangon opetuskäytänteisiin vuosina 1937–1941
The research process consisted of two separate development cycles.
Tutkimusprosessi sisälsi kaksi erillistä kehittämissykliä.
The model seeks to bring a new perspective to cooperation development, which is often focused on adults.
Malli pyrkii tuomaan uudenalaista näkökulmaa yhteistyön kehittämisen kentälle, joka usein on painottunut aikuisiin.
In recent years the physical activity of children and teenagers has decreased.
Lasten ja nuorten liikkuminen on viime vuosina vähentynyt ja paikallaanolo lisääntynyt.
In the first cycle I also created a preliminary model of cooperation for Sporttitetti's school visits.
Ensimmäisessä vaiheessa syntyi myös alustava yhteistyön malli Sporttitetin kouluvierailuille.
As a result of the research, "School visits as a part of Sporttitetti - Step Marks for Coop-eration" model was created.
Tutkimuksen tuloksena syntyi "Kouluvierailut osaksi Sporttitettiä – Askelmerkit yhteis-työhön" -malli.
As children and teenagers spend much of their day at school, the schools have a significant role to play in promoting physical activity.
Koulussa vietetään paljon aikaa, joten koululla on merkittävä rooli fyysisen aktiivisuuden edistäjänä.
The created model is now part of Sporttitetti instructor's guide and can be freely used by sports clubs.
Kehittämistutkimuksen tuloksena syntynyt malli on nyt osana Sporttitetin ohjaajan opasta ja urheiluseurojen vapaasti hyödynnettävissä.
In the second cycle, I improved the initial model based on given feedback.
Toisessa kehittämisvaiheessa kehitin alus-tavaa mallia paremmaksi palautteen perusteella.
The Sporttitetti-project (2017–2020), coordinated by the Nuorten Akatemia has provided new types of openings for school and sport club cooperation.
Nuorten Akatemian koordinoima Sporttitetti-hanke (2017–2020) on tarjonnut uudenlaisia avauksia kouluseura-yhteistyöhön, joista viimeisimpänä tässä tutkimuksessa luotu "Askelmerkit yhteis-työhön" -malli.
The project started in 2019 and was finished in 2020.
Toteutin tutkimuksen kehittämistutkimuksena lukuvuosina 2019–2020.
The main goal of the created model is to promote cooperation between schools and sports clubs and to enable effective and mutually beneficial ways to cooperate.
Tut-kimuksen tuloksena syntyneen kouluyhteistyön mallin päätavoitteena on edistää koulujen ja urheiluseurojen välistä yhteistyötä ja saada aikaan toimiva ja molempia osapuolia palveleva yhteistyö.
In this master’s thesis I present a design-based research, which aimed to develop a model and practices for cooperation between schools and sports clubs.
Tässä pro gradu -tutkielmassa kuvaan koko kehittämistutkimuksen, jonka tavoitteena oli kehittää malli ja luoda käytännöt koulujen ja urheiluseurojen väliseen yhteistyöhön.
In the first cycle, I made a theoretical and empirical problem analysis of the process.
Ensimmäisessä vaiheessa tein tutkimuksen teoreettisen ja empiirisen ongelma-analyysin, joiden perusteella määrittelin ta-voitteet ja loin kehittämissuunnitelman.
I gathered the material from development-team meetings with Sporttitetti clubs and project partners and by interviewing physical education teachers.
Keräsin aineistoa haastattelemalla liikunnanopettajia, ja lisäksi aineistoa kertyi myös kehittämisryhmän pa-lavereista ja keskusteluista Sporttitetti-seurojen ja hankekumppaneiden kanssa.
Cooperation and collaboration between different actors and organizations is needed to increase the physical activity of children and teenagers.
Koululle ei voi kuitenkaan kaikkea vastuuta vierittää, vaan lasten ja nuorten liikunnan lisäämiseen tarvitaan yhteistyötä eri toimijoiden välillä.
The youth-led sport presentations, with the peer-to-peer principle, aim to inspire other young people to do sports and be active.
Tässä mallissa nuori on toiminnan keskiössä ja nuorten ohjaamilla lajiesittelyillä, vertaiselta vertaiselle -periaatteella, pyritään innostamaan nuoria liikkumaan.
These two foci cannot be completely separated.
Näitä kahta näkökulmaa ei erotettu selvästi toisistaan.
The guidance of the parents and grandparents has also been available.
Vanhempien ja isovanhempien opastusta on ollut saatavissa.
The participants consisted of a) 29 participants born in the Karelian Isthmus, half of whom were evacuated as young adults and half as children, and b) 82 of their descendants, including first to third generations.
Informaatiolähteinä oli Kannaksella syntyneitä ja heidän jälkeläisiään seuraavasti: a) 29 Kannaksella syntynyttä, joista noin puolet on siellä nuoriksi aikuisiksi varttuneita ja loput lapsina evakkoon joutuneita, sekä b) 82 heidän jälkeläistään yhteensä kolmesta sukupolvesta.
The third and fourth generations have been in a better position to gain information because of the disintegration of the Soviet Union, and gradually opening recent his¬tory, and their grandparents’ stories.
Kolmannella ja neljännellä sukupolvella on ollut aiempaa parempia mahdollisuuksia saada tietoa Neuvostoliiton hajottua vähitellen avautuneesta lähihistoriasta ja isovanhempiensa kertomuksista.
The data consist primarily of interviews, but also include written stories related to experiences.
Tutkimuksen aineisto koostuu pääosin haastatteluin ja lisäksi kirjoitetuin kertomuksin kokemuksista.
It was also possible to identify many ways of conducting identity work.
Myös varsinaisen identiteettityön muotoja löytyi monia.
The composing features of this identity were revealed as the imperative of the border, sociocultural activeness, and active citizen¬ship.
Kannakselaisen identiteetin rakennetekijöiksi paljastuivat rajan imperatiivi, sosiokulttuurinen aktiivisuus ja aktiivinen kansalaisuus.
The basic categories of identity work are emotional collectiveness based on experiences and functional collectiveness based on knowledge.
Identiteettityön peruskategoriat ovat kokemukseen perustuva tunnekollektiivisuus ja tietoon perustuva toimintakollektiivisuus.
To conclude, I claim that the Karelian Isthmus identity consists of pa¬triotic Karelianism, equality, tolerance, active citizenship, enterprise, and entrepreneurship.
Johtopäätöksinä esitän, että kannakselainen identiteetti on isänmaallista karjalaisuutta, tasa-arvoisuutta, suvaitsevaisuutta, aktiivista kansalaisuutta, yritteliäisyyttä ja yrittäjyyttä.
In practice, the identity work is conducted by means of imparting education, nurturing traditions, and sustaining values.
Identiteettityötä tehdään käytännössä tietoisella kasvatuksella, perinteen vaalimisella ja arvojen ylläpitämisellä.
I condensed the data during multiple phases to construct a clear collage.
Tiivistin aineistoa useina vaiheina kunnes sain koosteen selkeäksi.
This interest has produced involvement in publications related to villages and parishes and in assisting the grandparents in the handling and storage of this kind of information.
Kiinnostus on tuottanut jälkipolville myös osallisuutta kylä- ja pitäjäjulkaisujen tekemisessä sekä vanhempien ja isovanhempien avustamisessa kyseisen tiedon käsittelynä ja tallennuksena.
As a result of the multiple thematic codes related to the features of identity, there were numerous initiative categories.
Koska aihekoodeja eli identiteettiominaisuuksia tuli runsaasti, alustavia kategorioitakin tuli aluksi paljon.
I interviewed the older participants, while some of the younger ones chose to write their stories.
Vanhimman sukupolven haastattelin ja osa seuraavista sukupolvista kirjoitti kertomuksensa.
The interviews with the descendants were based on pre-selected themes.
Jälkipolvien haastatteluissa oli esillä myös ennalta asetettuja teemoja.
Journeys to the home district of their parents and grandparents have aroused future generations’ desire to gain more information, as well as their interest in their relatives and the home district of their family in the Kare¬lian Isthmus.
Matkat vanhempien ja isovanhempien kannakselaisille kotiseuduille ovat herättäneet jälkipolvien kiinnostusta lisätiedon hankkimiseen sekä kiinnostuksen sukuun ja kannakselaisen suvun kotiseutuun.
The aim of the study was to investigate how former inhabitants of the Karelian Isthmus conduct their internal identity work both personally and between generations.
Tutkimustehtävänä oli selvittää, miten kannakselaiset tekevät sisäistä identiteettityötään ja miten sitä tehdään sukupolvien välillä.
A specific feature of the relationships between the generations is that, only a few decades ago, and with limited information, members of the sec¬ond generation awoke to explore their Karelian Isthmus parents and home district after years of school and decades thereafter.
Sukupolvisuhteissa on erityistä se, että toinen sukupolvi on havahtunut vasta viime vuosikymmeninä kannakselaisten vanhempiensa tai vanhempansa kotiseudun ja kotipaikan tutkimiseen oltuaan tiedollisessa pimennossa kouluaikoinaan ja vuosikymmeniä sen jälkeen.
Based on these methods, I created a figure to illustrate the identity work of the Karelian Isthmus generations, including the premises, patterns of effects, and results.
Niistä muodostin kuvion avulla rakenteen, joka kuvaa kannakselaisten sukupolvien identiteettityötä lähtökohtineen, vaikutussuhteineen ja tuloshahmotuksineen.
Among the younger generations, there is also personal interest in participating in tribal and parish festivals, as well as other activities related to Karelians and the Karelian Isthmus.
Nuoremmissa sukupolvissa on myös henkilökohtaisesti kiinnostuneita osallistumaan heimo- ja pitäjäjuhliin sekä muuhun Karjalaa ja Kannasta koskevaan aktiivisuuteen.
The external identity work is done via tribal and immediate communities.
Identiteettityö jakaantuu sisäiseen ja ulkoiseen, joista ulkoista identiteettityötä tehdään sekä heimoyhteisyyden että lähiyhteisyyden kanavien kautta.
I used an inductive method when coding and grouping the data.
Haastatteluaineiston ja kirjoitetut informaatiot koodasin ja ryhmittelin induktiivisesti.
Most of the artwork is unfortunately meant to be looked at instead of being touched.
Suurin osa teoksista on kuitenkin tarkoitettu vain katsottaviksi, ei koskettaviksi.
Most of the blind consider haptic sense and hearing as their most important senses.
Suurin osa näkövammaisista pitää haptista aistia kuuloaistin ohella tärkeimpänä aistinaan.
Art education offers a way for a blind child to understand difficult terms, different ways to express themselves and to develop their imagination.
Kuvataideopetus tarjoaa näkövammaiselle lapselle väylän vaikeiden käsitteiden ymmärtämiseen, sekä erilaisten ilmaisutapojen ja mielikuvituksen kehittämiseen.
The biggest challenges the blind faced when making art were skillful use of colours, dependence from seeing people, arrangements of the work space and finding suitable learning material for them.
Suurimmat haasteet kuvataidetunneilla tai taiteen tekemisessä liittyivät taitavaan värien käyttöön, riippuvuuteen näkevien avustuksesta, työtilojen järjestämiseen ja sopivan oppimateriaalin löytämiseen.
Various tools and the dedication of teachers can make learning in a normal class easier.
Erilaisten apuvälineiden käyttö ja opettajan panostus voi auttaa näkövammaisen oppilaan osallistumista yleisopetukseen.
The degree of difficulty can vary a lot between blind people.
Vamman vaikeusaste voi kuitenkin vaihdella eri ihmisillä suurestikin.
I research their opinions of the quality of teaching, the type of art they have made, the challenges they have faced and how they have coped with those in differend kind of methods.
Tutkin sitä, mitä mieltä näkövammaiset ovat saamastaan kuvataideopetuksesta, millaista opetus on ollut, millaista taidetta he ovat tehneet, millaisia ongelmia taiteen tekemiseen on liittynyt, sekä millaisia selviytymiskeinoja he ovat kehitelleet erilaisten tekniikoiden käyttöön.
Teachers should also pay attention to the feedback they give to visually impaired students.
Opettajan tulisi kiinnittää erityistä huomiota näkövammaiselle oppilaalle antamaansa palautteeseen.
The purpose of the research is to examine the art education experiences of visually impaired people.
Tutkimuksen tarkoitus on selvittää, millaisia kokemuksia näkövammaisilla on ollut kuvataideopetuksesta.
The research material consists six narrations of visually impaired people and material, which I collected from a blog.
Tutkimusaineisto koostuu kuuden näkövammaisen kertomuksista, sekä yhdestä blogiaineistosta, jotka analysoin narratiivisen analyysin avulla.
The blind found the teaching of qualified artists and art teachers most beneficial.
Eniten hyötyä näkövammaiset kokivat olleen pätevän taiteilijan tai kuvataideopettajan opetuksesta.
Based on those I made the narrative analysis, which showed that the most popular techniques among the blind were pottery, drawing, acrylic painting and different kind of hobby crafts.
Aineiston perusteella selvisi, että näkövammaisten keskuudessa suosittuja tekniikoita ovat savityöt, piirtäminen, akryylimaalaus, sekä erilaiset askartelu- ja rakentelutyöt.
Visual impairment and the disbenefits, which it causes, appears differently between different people.
Näkövammaisuus ja siitä aiheutuvat haitat ilmenevät eri ihmisillä eri tavoin ja näkövammaisuuden määrittely tarkasti onkin hankalaa.
Some of them told that their teachers didn't pay any attention to them.
Jotkut kertoivat jääneensä kokonaan ilman kuvataideopetusta.
Visually impaired have considered vocal description of artwork very useful.
Kuvailutulkkaus onkin koettu näkövammaisten keskuudessa tärkeäksi teosten tulkinnan kannalta.
If the person has seen in the past, he has distinct ability to sense for example colors than someone who was born blind.
Näköhistorialla ja näköjäänteillä on suuri merkitys sille, miten ihminen hahmottaa esimerkiksi värejä.
For blind people it's hard because they perceive drawn art by touching.
Näkövammaiselle taiteen vastaanottajalle tai tekijälle tämä on hankala asia, koska hän hahmottaa esimerkiksi piirretyn kuvan kosketusaistinsa perusteella.
Art museums, galleries etc. have started to pay regard to visually impaired clients.
Taidemaailma on vähitellen ottanut näkövammaisia museokävijöitä yhä enemmän huomioon ja tehnyt museoista helpommin saavutettavia.
For the study, I used a dual approach.
Tutkimus hyödyntää kaksijakoista lähestymistapaa.
Universities, their roles and responsibilities in society have been a topic of discussion in both academic and popular forums throughout their history.
Yliopistot, niiden roolit ja vastuut yhteiskunnassa ovat olleet keskustelun kohteina niin akateemisilla kuin yleistajuisilla foorumeilla koko historiansa ajan.
The situation is characterised by a capacity-building ethos.
Tilannetta luonnehtii kykyjen vahvistamisen eetos.
This dissertation comprises four original articles and a summary article.
Väitöskirja koostuu neljästä alkuperäisestä artikkelista ja yhteenvetoartikkelista.
First, although researchers protect their discipline or academic profession and its practices, they also master the art of learning.
Ensiksi, vaikka tutkijat suojelevat tieteenalaansa tai akateemista ammattikuntaansa sekä näiden käytänteitä, he myös hallitsevat oppimisen taidon.
In recent decades, performance management systems have been introduced, the relative weight of external funding has increased, and researchers have been encouraged to collaborate more closely with societal partners.
Viime vuosikymmenten aikana on otettu käyttöön tulosperustaisen hallinnan järjestelmät, ulkopuolista kilpailtua rahoitusta on suhteellisesti lisätty ja tutkijoita on kannustettu tekemään läheisempää yhteistyötä yhteiskunnallisten kumppanien kanssa.