natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is well-known that alcohol drinking causes various adverse effects for adolescents both in their youth and in the future.
Tulevaisuudessa etenkin nuorten sammumiseen liittyvää tietämystä tulisi lisätä.
Category work and accounts in surgical unit
Kategorisointi ja selonteot kirurgian alalla
This conflict is managed by excuses, justifications and accusations.
Näitä ristiriitoja hallitaan puolustavien, oikeuttavien ja syyttävien selontekojen avulla refleksiivisesti.
The material of study consists of 20 interviews with various professionals.
Tutkimuksen analysoitu aineisto koostuu yhden suuren sairaalan kirurgian alan eri ammattiryhmien haastatteluista (20 kpl).
The results give information for developing feedback systems in multiprofessional expert organizations.
Tutkimus nostaa esiin myös kysymyksen palautejärjestelmien vaikuttavuudesta julkisen sektorin asiantuntijaorganisaatioissa.
Client feedback as part of the everyday work in hospitals.
Asiakaspalautteet osana arjen työtä sairaalassa.
In the frontstage frame there are mainly excuses and justifications for ones own and others activities.
Potilaille tai muille ulkopuolisille toimintaa pääasiassa puolustetaan ja oikeutetaan, työntekijöiden keskinäisessä vuorovaikutuksessa on myös syyttäviä selontekoja.
They are used in producing versions of rights and obligations between patient and professional.
Ne nostavat esiin alaisten ja johdon välisen suhteen keskinäiset vastuut ja velvollisuudet.
The focus in this study is on how professional workers make sense of feedback as part of professional and institutional action and aims.
Palautejärjestelmien kehittämiseksi tarvitaan tietoa niiden merkityksestä osana arjen tehtäviä ja tavoitteita.
Interview data is treated as interactional encounters, where professionals display relevant aspects of feedback as part of their everyday work.
Tässä väitöstutkimuksessa selvitetään, miten kirurgian alan ammattilaiset suhtautuvat asiakaspalautteisiin osana työtään.
Data is analyzed by membership category analysis (MCA).
Haastattelujen tulkinnassa on hyödynnetty etnometodologisen kategoria-analyysin välineitä.
A key analytical concept is the accountability professionals have for their work.
Se synnyttää työntekijöille selontekovelvollisuutta.
By accounting for action hospital workers maintain professional competence and social order reflexively.
Jos suullinen palautevuorovaikutus epäonnistuu, potilaat ottavat käyttöön kirjalliset palautekeinot.
The analysis focuses on how workers account for their own and others activities when speaking about feedback at work.
Tutkimus tuo esiin, miten työntekijät hallitsevat kriittisten palautteiden synnyttämiä jännitteitä työssään.
At the same time both the citizen and the professional are part of the quality management in health care.
Vuorovaikutuksen laatu onkin noussut yhdeksi terveydenhuollon työn arvioinnin kohteeksi.
However there is a lack of studies that focus on social processes which construct feedback systems in health care.
Asiakaspalautejärjestelmien toimivuudesta julkisessa terveydenhuollossa tarvitaan lisää tietoa Palautejärjestelmien odotetaan edistävän potilaiden osallistumista hoitoonsa ja antavan tietoa toiminnan kehittämiseen.
Feedback systems are part of the interaction between citizens and professionals.
Arjen työn näkökulmasta suullinen vuorovaikutus potilaan ja ammattilaisen välillä on olennainen osa palautejärjestelmää.
Critical feedback questions professional competence and moral order.
Palautteet ja asiakaskeskeinen ammatillinen työ ovat sidoksissa toisiinsa.
The professional role in the multiprofessional division of labor is used as a resource in this calculation.
Maallikon ja ammattilaisen eron tuottaminen on keskeistä ristiriitojen hallinnassa.
The empirical context of this study relates to surgical procedures in one major hospital in Finland.
Tausta-aineistona on osallistuvan havainnoinnin avulla koottua materiaalia palautevuorovaikutustilanteista sairaalassa.
This study focuses on patient feedback as part of the everyday work in hospitals.
Tutkimus tuo esiin, että asiakaspalautteita tulkitaan kirurgian alan arjen työssä ensisijaisesti osana potilaan sairaudesta toipumista ja siihen kuuluvia aktiviteetteja.
In this study we wanted to investigate the role of five possible oncogenes, ERBB2, uPA, TRPS1, EIF3S3 and MYC in the development and progression of prostate cancer.
Tässä työssä tutkittiin viiden mahdollisen syöpägeenin (ERBB2, uPA, MYC, TRPS1 ja EIF3S3) monistumien ja ilmentymisen vaikutusta eturauhassyövän kehitykseen ja etenemiseen.
Thus, it is unlikely that therapies based on overexpression of the ERBB2 gene will be effective in the treatment of prostate cancer.
Onkin epätodennäköistä, että rintasyövässä käytetty hoito olisi tehokas eturauhassyövän hoidossa.
The results imply that EIF3S3 has a significant role in regulating cell growth, and its overexpression may give rise to improved cancer cell survival.
Tulokset osoittavat EIF3S3:n osallistuvan solujen kasvun säätelyyn, mutta sen kohonnut ilmentyminen ei yksinään pysty muuttamaan soluja pahanlaatuisiksi.
All 3 genes were found co-amplified in about 30% of hormone-refractory prostate carcinoma tumors, analyzed by FISH.
Tulokset osoittivat, uPA-geenin olevan koholla noin 20-30%:ssa tutkituista potilasnäytteistä.
Copy number and mRNA expression (by Q-RT-PCR) of TRPS1, EIF3S3 and MYC genes were also analyzed in breast and prostate cancer cell lines.
Osatyössä III tutkittiin MYC, TRPS1 ja EIF3S3 -geenien kopiolukuja ja ilmentymistä solulinjoissa ja potilasnäytteissä.
Immunohistochemical staining of ERBB2 protein was negative in all prostate samples, including the sample with the borderline amplification of ERBB2 gene.
ERBB2-proteiinia vastaan kehitetyllä vasta-aineella on saatu hyviä tuloksia hoidettaessa rintasyöpäpotilaita, joilla ERBB2 geeni on monistunut.
Only EIF3S3 mRNA was overexpressed in SK-Br-3 breast cancer cell line, which contained the highest copy number of all three genes.
Myös rintasyöpäsolulinjassa, jossa oli korkein kopioluku kaikista kolmesta geenistä, vain EIF3S3:n ilmentyminen oli koholla.
Finally, the effect of EIF3S3 overexpression on cell growth was studied in NIH 3T3 murine fibroblasts using pTet-Off expression system.
Osatyössä IV tutkittiin kohonneen EIF3S3:n ilmentymisen vaikutusta solujen kasvuun.
Hormone-refractory metastases and locally recurrent hormone-refractory tumors from patients who died of prostate cancer were analyzed for uPA gene copy number by using fluorescence in situ hybridization.
Soluviljelmillä tehdyissä kokeissa huomattiin, että tietyillä uPA-proteiiniin vaikuttavilla aineilla (uPA-inhibiittorit) voidaan vaikuttaa eturauhassyöpäsoluihin, joissa uPA-geenin kopiolukumäärä on koholla.
The data suggest that expression of EIF3S3 mRNA is increased in prostate cancer, and gene amplification seems to be one mechanism for the overexpression.
Tulokset osoittavat EIF3S3 geenin monistuman olevan yksi, muttei ainoa, geenin kohonneen ilmentymisen taustalla olevista mekanismeista.
Genetic alterations, including activation of proto-oncogenes and inactivation of tumor suppressor genes, are involved in transforming benign cells into malignant ones.
Osatyössä II tutkittiin uPA-geenin kopiolukumuutoksia eturauhassyövässä, sekä uPA-proteiinin estämisen vaikutusta eturauhassyöpäsolujen tunkeutumiskykyyn.
The effect of EIF3S3 inhibition was studied in prostate and breast cancer cell lines using the siRNA method.
Ainoastaan EIF3S3-geenin ilmentyminen oli koholla syöpänäytteissä.
Using chromogenic in situ hybridization only one borderline amplification of ERBB2 (6-8 copies) was found in the prostate tumors studied.
Tutkituista näytteistä ainoastaan yhdessä ERBB2 geeni oli monistunut, mutta yhdessäkään näytteessä geenituotteen määrä ei ollut koholla.
EIF3S3 mRNA expression was higher in prostate carcinomas compared to BPH, but TRPS1 and MYC mRNA levels were similar in all prostate tumor types.
Kohonnut EIF3S3:n ilmentyminen vaikutti positiivisesti solujen kasvuun, kun taas EIF3S3:n ilmentymisen esto hidasti solujen kasvua.
The analysis method used is discourse analysis.
Aineiston analyysimenetelmänä on toiminut diskurssianalyysi.
The discourses of change produced change in expertise, where the expertise is defined through a multidisciplinary team.
Muutosdiskurssit tuottivat asiantuntijamuutosta, jossa asiantuntijuus määrittyy moniammatillisen tiimin kautta.
The study was qualitative one based on the documentary research and the methodological framework of the study is social constructionism.
Tutkimus on laadullinen asiakirjatutkimus ja sen viitekehyksenä toimii sosiaalinen konstruktionismi.
The theoretical basis of the study is a generally recognized need for change in child protection in social work, which has continued to be almost as same for decades despite of actively done settlement, developing and legislation work.
Tutkimuksen teoreettisena lähtökohtana toimii lastensuojelun sosiaalityössä yleisesti tiedostettu muutostarve, joka on jatkunut vuosikymmenestä toiseen lähes samanlaisena aktiivisesti tehdystä selvitys, kehittämis- ja lainsäädäntötyöstä huolimatta.
These discourses of change are as follows: from working alone to collaboration, from bureaucratic work to social relations work, from a problem-centered approach to a problem-solving model and from a service-centered to a client-centered approach.
Nämä muutosdiskurssit olivat yksin tekemisestä yhdessä tekemiseen, byrokratiatyöstä ihmissuhdetyöhön, ongelmakeskeisyydestä ratkaisukeskeisyyteen sekä palvelukeskeisyydestä asiakaslähtöisyyteen.
The purpose of this Master ́s thesis is to find out which different discourses the expertise in child protection is defined and justified in a modeling report which discuss the Finnish systemic operating model.
Tämän tutkielman tarkoituksena on selvittää, millaisin eri puhetavoin lastensuojelun asiantuntijuutta määritellään ja perustellaan suomalaista systeemistä toimintamallia käsittelevässä mallinnusraportissa.
The data of the study is the modeling report, Kohti suomalaista systeemistä toimintamallia -keskeisiä periaatteita ja reunaehtoja 3/2017, which has directed the provincial continuation of the development work of the Finnish systemic operating model.
Tutkimuksen aineistona on suomalaisen systeemisen toimintamallin maakunnallista jatkokehittämistyötä johdattanut mallinnusraportti Kohti suomalaista systeemistä toimintamallia -keskeisiä periaatteita ja reunaehtoja 3/2017.
These four discourses produce expertises which share and take responsibility at the sama time.
Diskurssit tuottavat samanaikaisesti vastuuta kantavaa ja jakavaa asiantuntijuutta.
The need for change has also concerned the expertise in child protection which is in practice realised in a hurry in the middle of a large quantity of clients as well as challenges which have multiplied and with minimal resources.
Muutostarve on kohdistunut myös lastensuojelun asiantuntijuuteen, jota käytännössä toteutetaan kiireessä, suurten asiakasmäärien ja monimuotoistuneiden haasteiden keskellä vähäisin resurssein.
Discourses also produce expertises which are based on associations or are client, target and change -oriented.
Lisäksi ne tuottavat suhdeperustaista, asiakaskeskeistä sekä tavoite- ja muutos orientoitunutta asiantuntijuutta.
Therefore it is important to take a closer look at the Finnish systemic operating model and how signifigant it actually is for the Finnish child protection and its expertise in practise.
Näin ollen on syytä pohtia, kuinka suuri merkitys suomalaisella lastensuojelun systeemisellä toimintamallilla oikeasti on suomalaiselle käytännön lastensuojelutyölle ja sen asiantuntijuudelle.
In the long-term outcome study (Study 2) the mean follow-up time was 10 years (range 2-22 years).
Keskimääräinen seuranta-aika oli 10 vuotta, (vaihteluväli 2-22 vuotta).
In family 98 an autosomal dominant inheritance of seizure susceptibility with a contribution of three chromosomal loci, including a probable new locus on chromosome 17q12-24 and two modifier loci on chromosomes 5q11.2 and on 18p11- q11 were identified.
Molempien perheiden DNA näytteiden avulla tunnistettin kaksi perimän aluetta (kromsomeissa 16 ja 17), joissa kohtausalttiutta aiheuttava perimän muutos todennäköisesti sijaitsee.
Childhood absence epilepsy: an epidemiological, neuropsychological and molecular genetic study
Suvuissa esiintyi lapsuuden poissaolokohtausepilepsiaa, kuumekouristuksia ja paikallisalkuisia epilepsioita.
Eleven age and gender matched control individuals were studied accordingly.
Näiltä alueilta tutkittiin tarkemmin 16 ehdokasgeeniä.
In the short-term clinical and neurocognitive outcome study (Study 1), eleven patients with typical absence seizures were studied at the time of the diagnosis and after ten months antiepileptic drug (AED) treatment by video- electroenchephalography (video-EEG) recordings, general intelligence (IQ) measurements and computerized neurocognitive assessments focusing on the fine-motor fluency, sustained attention and visual and spatial memory.
Ensiksi tutkittiin juuri poissaolokohtausepilepsiaan sairastuneiden lapsien suoriutumista tietokonepohjaisin aivojen toimintaa tutkivin testein ja epilepsialääkityksen aloittamisen jälkeen poissaolokohtausten loppumisen vaikutusta heidän suoriutumiseensa.
This study demonstrates that most patients with CAE reached seizure freedom and especially visual memory improves after seizure cessation.
Tutkimuksessa todettiin, että poissaolokohtaukset vaikuttavat etenkin näönvaraiseen muistiin.
Childhood absence epilepsy (CAE) is a well known syndrome belonging to the group of idiopathic generalised epilepsies (IGE).
Sellaiset suvut, joissa esiintyy lapsuuden poissaolokohtausepilepsiaa ja muita taustaltaan todennäköisesti perinnöllisiä epilepsioita, ovat hyviä tutkimuskohteita monitekijäisten epilepsioiden geneettisen taustan selvittämiseksi.
Sequence analysis of voltage-dependent T-type calcium channel alpha 1H subunit (CACNA1H) on chromosome16p13.3 revealed a novel sequence alteration resulting in the p.Pro686Leu amino acid change.
CACNA1H-geenissä, joka on aiemmin liitetty lapsuuden poissaolokohtausepilepsiaan, todettin emäsjärjestyksen muutos toisen perheen yhdessä sukuhaarassa.
In both families a genome wide scan (GWS) with fine-mapping of the candidate loci and sequencing of the candidate genes were performed.
Kaksi sukua osallistui tutkimukseen, jossa geenimerkkien avulla pyrittiin paikantamaan kohtausalttiutta aiheuttavien perintötekijöiden sijainti.
The impairment in visual memory in the patient group correlated with the duration of the generalised discharges in their EEG recordings and improved significantly as a result to seizure cessation.
Epilepsialääkityksen aloittamisen jälkeen ja kohtausten loppumisen myötä poissaolokohtausepilepsiaan sairastuneiden lasten näönvarainen muisti parani merkittävästi.
Ninety-four percent of the patients had been seizure free for more than 2 years.
87% tutkimukseen osallistuneista epilepsialääkitys oli lopetettu ja he olivat kohtauksettomia.
No disease-associated alteration was found.
Ryhmien välillä ei todettu eroa yleisessä suoriutumistasossa.
Thirty- six percent of the patients with CAE had relatives with epilepsy or FS.
Alle 15-vuotiaiden lasten epilepsioista poissaolokohtausepilepsian osuus on noin 30-60/1000 epilepsiaa sairastavaa lasta kohti.
This variant partially segregated with the affection status in the family.
Tämä muutos mahdollisesti altistaa epilepsialle.
In family 5, the inheritance pattern was suggestive of a polygenic complex inheritance.
Kolmantena näkökulmana oli pyrkiä selvittämään lapsuusiän poissaoloepilepsian perinnöllistä taustaa.
The long-term clinical outcome of patients with CAE is based on the data of Studies 1, 2 and 4.
Pääosin taannehtivasti selvitettiin 52 lapsuusiän poissaolokohtausepilepsiaa sairastaneen henkilön pitkäaikaisennuste haastattelemalla.
CAE is considered as a benign epilepsy syndrome with respect to seizure remission and cognitive functions.
Lähes aina epilepsialääkkeet kuitenkin tehoavat hyvin ja tasaavat mahdollisia suoriutumiseroja verrattuna terveisiin lapsiin.
Genetic variations in inflammatory mediator genes can alter the function of the gene thereby possibly affecting susceptibility to or severity of several diseases.
Tulehdusvälittäjäaineiden geeneissä on runsaasti variaatiokohtia, jotka saattavat muuttaa geenien toimintaa, minkä vuoksi geneettiset variaatiot voivat vaikuttaa sairastumisriskiin tai sairauden vaikeusasteeseen.
These inflammatory mediators are essential for normal host defense against pathogens, but they also participate in the pathogenesis of diseases.
Tulehdusvälittäjäaineet ovat välttämättömiä puolustusjärjestelmän normaalille toiminnalle ja yksilön suojaamiselle mikrobeja vastaan, mutta ne vaikuttavat myös monien sairauksien kehittymiseen.
However, even though gene-environment interactions may explain some of the conficting results of candidate gene studies, caution should be exercised, because the interpretation of gene-environment interactions is very difficult due to the complex nature of these interactions.
Ehdokasgeenitutkimuksen laajentaminen yksittäisestä variaatiokohdasta geenien ja ympäristön välisen vuorovaikutuksen tutkimiseen monitekijäisten sairauksien kohdalla on nykytietämyksen mukaan perusteltua, mutta vuorovaikutustutkimuksia tarkastellessa tulee ottaa huomioon, että näiden tulosten tulkinta on erittäin vaikeaa vuorovaikutusten monimutkaisuuden ja tarkkojen mekanismien puutteellisen tuntemuksen vuoksi.
Increased plasma IL-1Ra levels (P=0.0005), IL-6 levels (P=0.005) and IL-1Ra/IL-1β ratio (PT polymorphism and plasma cytokine levels in FS patients (n=35).
Toisessa osatyössä havaittiin, että plasman IL-1Ra ja IL-6 tasot sekä IL-1Ra/IL-1?
Role of Inflammatory Mediators and their Genetics in Epstein-Barr Virus Infection, Febrile Seizures and Atopy
Tässä väitöskirjassa tutkittiin tulehdusvälittäjäaineiden ja niiden perinnöllisen vaihtelun yhteyttä Epstein-Barr virus (EBV) -infektioon, kuumekouristuksiin ja atopiaan, joiden patogeneesissä tulehdusreaktioilla on merkittävä rooli.
Inflammatory reactions are mediated by several molecules including cytokines, which can be divided into pro-inflammatory and anti-inflammatory depending on their main inflammatory functions.
Tulehdusreaktioita välittävät monenlaiset molekyylit, kuten sytokiinit ja synnynnäiseen immuniteettiin kuuluvat hahmoreseptorit.
In this population H.pylori seronegative children who were CD14-159 allele T non-carriers had higher serum total IgE levels than allele T carriers whereas in H.pylori seropositive children allele T non-carriers had lower IgE levels than allele T carriers.
Viidennessä osatyössä havaittiin, että venäjänkarjalaisilla lapsilla plasman kokonais-IgE oli korkeampi Toxoplasma gondii seropositiivisilla lapsilla verrattuna T. gondii seronegatiivisiin, mutta H. pylori seropositiivisuudella sekä CD14 ja TLR4 geenien variaatioilla ei ollut vaikutusta seerumin kokonais-IgE:hen.
However, a significant interaction between H.pylori seropositivity and CD14-159 allele T carrier status on serum total IgE was found (P=0.004).
Sen sijaan H. pylori seropositiivisuuden ja CD14 geenin variaatiokohdan välillä löytyi vuorovaikutus, joka vaikutti seerumin kokonais-IgE tasoihin.
Therefore the scope of our investigations was widened from a candidate gene approach to gene-environment interactions.
Väitöskirjatyön kahdessa viimeisessä osatyössä ehdokasgeenitutkimusta laajennettiin geenien ja ympäristön vuorovaikutuksen tutkimiseen, koska monitekijäisissä sairauksissa ympäristötekijöillä on merkittävä osuus sairauksien puhkeamisessa.
Associations between Helicobacter pylori seropositivity, IL4-590C>T polymorphism and sensitization measured by skin prick test (SPT) were studied in Finnish asthmatic (n=245) and non-asthmatic (n=405) adults.
Neljännessä osatyössä havaittiin, että suomalaisilla astmaa sairastavilla ja astmaa sairastamattomilla aikuisilla Helicobacter pylori vähensi allergeeneille herkistymisen riskiä, mutta IL4 geenin perinnöllisellä variaatiolla ei ollut yhteyttä herkistymiseen.
Relationships between plasma cytokines and FSs were also analyzed in Finnish children.
Väitöskirjan kolmannessa osatyössä tutkittiin IL10 geenin perinnöllisen vaihtelun yhteyttä EBV -infektioon suomalaisilla lapsilla ja aikuisilla.
Associations between IL1B-511C>T polymorphism and FSs were studied among Finnish FS patients.
Väitöskirjan ensimmäisessä osatyössä tutkittiin ehdokasgeenitutkimuksen keinoin IL1B geenin perinnöllisen vaihtelun yhteyttä kuumekouristuksiin suomalaisilla lapsilla.
There was no association between IL4-590C>T polymorphism and sensitization in these populations.
Tutkimuksessa ei myöskään löytynyt allergeeneille herkistymiseen vaikuttavaa vuorovaikutusta IL4 geenin variaation ja H.pylorin välillä.
In children IL10 promoter haplotype ATA was associated with EBV seronegativity (P=0.035).
EBV -infektion aikana on havaittu kohonneita plasman IL-10 tasoja ja IL10 geenin perinnöllinen vaihtelu on yhdistetty EBV -infektion vaikeusasteeseen.
As a conclusion, it seems that IL10 promoter haplotype may be associated with delayed EBV infection and IL1B-511 polymorphism with FSs, whereas IL4-590, CD14-159 and TLR4+896 polymorphisms do not seem to be associated with sensitization or serum total IgE according to our results.
Tutkimustulokset vahvistivat käsitystä siitä, että IL10 geenin variaatioilla saattaa olla yhteyttä EBV -infektioon, mutta näyttää siltä, että lapsuudessa EBV -infektion riskiä pienentävä haplotyyppi ei kuitenkaan liity aikuisiän seronegatiivisuuteen.
In addition, a single polymorphism rarely makes a remarkable contribution to the susceptibility or severity of multifactorial diseases like EBV infection, FSs and atopy.
Tutkimuksen perusteella ei kuitenkaan ole mahdollista arvioida, ovatko erot plasman sytokiinitasoissa kuumekouristukselle altistavia vai kouristuksen seurausta.
Number of respondents was 286,665 (143,843 boys and 142,822 girls).
Vastanneiden määrä oli 286,665 (143,843 poikaa ja 142,822 tyttöä).
The response rates have been high, around 90%.
Vastausprosentit ovat olleet korkeita, noin 90 %.
The annual number of female respondents has varied between 1,200 and 4,100.
Kyselykohtainen vastanneiden tyttöjen määrä vaihteli 1,200:n ja 4,100:n välillä.
Self-administered questionnaires have been mailed in February every second year with two or three reminders to non-responders.
Lomakkeet postitettiin helmikuussa joka toinen vuosi ja vastaamattomille lähetettiin kaksi uusintakyselyä.
The study has been conducted since 1977, while the use of oral contraceptives has been ascertained from 1981 onwards.
Tutkimus on toteutettu vuodesta 1977 ja ehkäisypillereitä on kysytty vuodesta 1981.
The measures of the intensity of sexual life decreased between 2000/2001 and 2006/2007.
Seksielämän intensiteetti väheni vuosien 2000/2001 ja 2006/2007 välillä.
Our findings suggest that effective use of contraceptive methods did not increase consistently with increasing sexual activity.
Tulosten perusteella näyttää ilmeiseltä, että tehokkaiden ehkäisymenetelmien käyttö ei lisääntynyt kasvaneen seksuaalisen aktiivisuuden myötä.
Based on the Adolescent Health and Lifestyle Survey, the use of oral contraceptives almost doubled in 1989 compared with 1981, from 9.5% to 20.2%, while no changes were observed between 1989 and 2007.
Nuorten terveystapatutkimuksen perusteella ehkäisypillerien käyttö lähes kaksinkertaistui vuosien 1981 ja 1989 välillä, 9.5 %:sta 20.2 %:iin, mutta vuosien 1989 ja 2007 ei ollut muutosta.
Only 1% of girls aged 14-18 used the vaginal ring or transdermal patch in 2007.
Vain 1 % 14-18-vuotiaista tytöistä käytti ehkäisylaastaria tai ehkäisyrengasta vuonna 2007.
The study samples have been based on dates of birth, so that all Finns born on the sample days have been included.
Otokset poimittiin Väestörekisteristä ja ne perustuivat syntymäpäiväotantaan siten, että kaikki tiettyinä päivinä syntyneet suomalaiset tulivat otokseen mukaan.