natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is not clear why trigger factors and clinical outcome differ from each other in the different LQTS subtypes.
Väitöskirjatyössä pystyttiin siis havaitsemaan kliinisesti tärkeitä elektrofysiologisia eroja pitkä QT-oireyhtymän eri alaryhmissä.
The studies demonstrate important genotype-phenotype differences between different LQTS subtypes and suggest that common modifier gene polymorphisms may affect cardiac repolarization in LQTS.
Kaksi yleisintä pitkä QT -oireyhtymän perinnöllistä alatyyppiä johtuvat puolestaan sydänlihassolun kaliumkanavia koodittavien geenien mutaatioista.
Mortality at one month was 26% and severe underlying diseases were a significant predictor of death (OR 15.8).
Kuolleisuus 1 kuukauden kohdalla oli 26% ja vakava perussairaus oli merkittävin kuolleisuuteen vaikuttava ennustekijä (OR 15.8).
Their proportion of all bacteremia cases was on average 0.24%, corresponding to 0.3 cases/100 000 inhabitants annually.
Niiden osuus kaikista veriviljelypositiivisista löydöksistä oli 0.24% ja vuotuinen insidenssi 0.3/ 100 000 asukasta.
They are widely used in food industry and as food additives.
Laktobasilleja käytetään laajalti elintarviketeollisuudessa ja ravintolisänä.
Severe or fatal comorbidities were found in 82% of the patients.
Vakava- tai fataali perussairaus todettiin 82 %:lla potilaista.
In species characterisation 46 L. rhamnosus strains, 12 L. fermentum and L. casei strains each, three each of L. gasseri, L. salivarius and L. jensenii species, two L. curvatus, and one each of L. plantarum, L. sakei, L. zeae and L. reuteri species were detected.
Lajityypityksessä löydettiin 46 L. rhamnosus, 12 L. fermentum ja L. casei kantaa, kolme L. gasseri, L. salivarius ja L. jensenii kantaa, kaksi L. curvatus sekä yksittäiset L. plantarum, L. sakei, L. zeae ja L. reuteri lajit.
In Finland, 90 Lactobacillus bacteremia cases were reported to the National Infectious Disease Register maintained by National Public Health Institute, during 1995-2000.
Suomessa raportoitiin 90 laktobasilli veriviljelylöydöstä Kansanterveyslaitoksen ylläpitämään tartuntatautirekisteriin vuosina 1995-2000.
Antimicrobial susceptibility of Lactobacillus strains was species dependent.
Laktobasillikantojen antimikrobiherkkyys oli riippuvainen laktobasillilajista.
A total of 85 Lactobacillus sp. blood isolates collected from different human bacteremic cases were characterised and compared with the commercial probiotic LGG strain.
Kaikkiaan 85 laktobasillin aiheuttamaan verenmyrkytykseen sairastuneen potilaan bakteerikanta analysoitiin ja verrattiin kaupalliseen probioottiseen LGG valmisteeseen.
The use of probiotic LGG can be regarded safe in this immunocompromised patient group.
Siten LGG:n käyttö tällä immuunipuutteisten potilaiden ryhmällä vaikutti turvalliselta.
Nearly half of the L. rhamnosus findings turned out to be indistinguishable from the probiotic LGG strain.
Lähes puolet L. rhamnosus kannoista oli samanlaisia probioottisen LGG- kannan kanssa.
The effect and safety of probiotic LGG preparation in amelioration of gastric symptoms and diarrhea in HIV-infected patients was evaluated.
Probioottisen LGG valmisteen tehoa ja turvallisuutta tutkittiin ripulista ja vatsavaivoista kärsivien HIV-positiivisten potilaiden keskuudessa.
Common predisposing factors to Lactobacillus bacteremia were immunosuppression, prior prolonged hospitalisation and prior surgical interventions.
Tavallisimpia altistavia tekijöitä laktobasillin aiheuttamalle verenmyrkytykselle olivat potilaan alentunut vastustuskyky, edeltävä sairaalahoito, tai edeltävä kirurginen toimenpide.
In the present study, the possible effects of increasing probiotic use of Lactobacillus rhamnosus GG (LGG) on the occurrence of bacteremia due to lactobacilli was evaluated on population level.
Väitöstutkimuksen tarkoituksena oli selvittää onko probioottisen Lactobacillus rhamnosus GG:n (LGG) lisääntynyt käyttö lisännyt väestötasolla laktobasillien aiheuttamia verenmyrkytyksiä ja tutkia niiden kliinistä taudinkuvaa.
Lactobacilli are gram positive rods, which belong to normal oropharyngeal, gastrointestinal and urogenital flora.
Maitohappobakteerit, eli laktobasillit, ovat gram positiivisia sauvoja kuuluen suun- ja ruuansulatuskanavan sekä urogenitaalialueen normaaliflooraan.
LGG was well tolerated with no adverse effects including bacteremic outbreaks could be observed.
LGG oli hyvin siedetty eikä sen aiheuttamia infektioita tutkimuksen aikana havaittu.
The Lactobacillus isolates were generally susceptible to imipenem, piperacillin-tazobactam, clindamycin and erythromycin, whereas all other than L. gasseri and L. jensenii species were not at all susceptible to vancomycin.
Tavallisimmin laktobasillit olivat herkkiä imipeneemille, piperasilliini-tatsobaktaamille, klindamysiinille ja erytromysiinille, kun taas vankomysiinille ne olivat pääsääntöisesti resistenttejä.
Although their virulence is presumed to be very low, opportunistic bacteremic infections, especially in immunocompromised hosts, have been detected.
Vaikka maitohappobakteerien taudinaiheuttamiskyvyn oletetaan olevan matala on niiden aiheuttamia verenmyrkytyksiä kuvattu, erityisesti vastustuskyvyltään alentuneilla potilasryhmillä.
In the Helsinki University Central Hospital district the corresponding proportion of all bacteremia cases was observed during 1990-2000.
LGG:n lisääntyneen probioottisen käytön aikana vuosina 1990-2000 Helsingin Yliopistollisen Keskussairaalan alueella laktobasillien osuus kaikista veriviljelylöydöksistä pysyi muuttumattomana.
The susceptibility to cephalosporin varied greatly even within species why they might not be recommended for treatment of Lactobacillus infections.
Niinpä kefalosporiinien käyttöä ei voida suositella laktobasillien aiheuttamien infektioiden hoidossa.
No significant differences in gastrointestinal symptoms or diarrhoea in LGG treated patients compared to placebo could be found.
Kaikkiaan 17 HIV-positiivisen potilaan ripulin oireiden lievityksessä ei todettu merkitsevää tehoa plaseboon verrattuna.
ATM, RAD50 and p53 in breast cancer
Geenit ATM, RAD50 ja p53 rintasyövässä
ATM, a gene causative for ataxia telangiectasia (A-T), has long been a strong candidate for a breast cancer susceptibility gene because of its function as a key DNA damage signal transducer.
ATM, jonka mutaatiot aiheuttavat harvinaisen taudin, ataxia telangiectasian (A-T), on pitkään ollut vahva ehdokas rintasyöpäalttiusgeeniksi, sillä se on DNA:n korjausmekanismien keskeinen säätelijä.
The aim of this study was to evaluate the role of three DNA damage response associated genes, ATM, RAD50, and p53, in breast cancer.
Tässä työssä tutkittiin kolmen DNA:n vauriokorjaukseen liittyvän geenin, ATM:n, RAD50:n ja p53:n, osuutta rintasyövässä.
However, all the currently known breast cancer susceptibility genes are estimated to account for 20-30% of familial breast cancer, and only 5% of the total breast cancer incidence.
Jopa kolmanneksen kaikista rintasyövistä uskotaan syntyvän perinnöllisen alttiuden seurauksena, mutta nykyisin tunnetut alttiusgeenit kattavat kuitenkin vain noin 5 % rintasyövistä.
Our results suggest no effect of the common p53 R72P polymorphism on familial breast cancer risk or breast cancer risk in the population, but R72P seems to be associated with histopathologic features of the tumors and survival of the patients; 72P homozygous genotype was an independent prognostic factor among the unselected breast cancer patients, with a two-fold increased risk of death.
p53-geenin yleisellä polymorfismilla (p53 R72P) ei tulostemme mukaan ole vaikutusta rintasyöpäriskiin, mutta eri genotyypit yhdistyivät kasvainten erilaiseen histologiaan ja erilaistumiseen.
These founder mutations may be responsible for excess familial breast cancer regionally in Northern and Central Finland, but in Southern Finland our results suggest only a minor effect, if any, of any ATM genetic variants on familial breast cancer.
Kolmea A-T-mutaatiota esiintyi pohjois- ja keskisuomalaisissa rintasyöpäsuvuissa, ja nämä alueelliset mutaatiot saattavat vaikuttaa suvuittaisen rintasyövän esiintymiseen näillä alueilla, mutta Etelä-Suomessa ATM-geenin muutoksilla ei näytä olevan juurikaan vaikutusta rintasyövän esiintymiseen.
We analyzed the prevalence of known Finnish A-T related ATM mutations in large series of familial and unselected breast cancer cases from different geographical regions in Finland.
Tutkimme suomalaisten A-T-mutaatioiden esiintyvyyttä suomalaisissa rintasyöpäsuvuissa ja valikoimattomilla rintasyöpäpotilailla.
Breast cancer is the most commonly occurring cancer among women, and its incidence is increasing worldwide.
Rintasyöpä on naisten yleisin syöpä teollistuneissa maissa: Suomessa jopa joka yhdeksäs nainen sairastuu elinaikanaan rintasyöpään.
Aberrant ATM expression was also a feature shared by the BRCA1/2 and the difficult-to-treat ER/PR/ERBB2-triple-negative breast carcinomas.
Lisäksi ATM:n ilmenemisen alentuminen on yleisempää BRCA1- ja BRCA2-geenien ituratamutaatioiden kantajien kasvaimissa kuin muissa rintasyövissä, samoin vaikeahoitoisissa reseptorinegatiivisissa rintasyövissä.
Mutations of another plausible breast cancer susceptibility gene, RAD50, were found to be very rare, and RAD50 can only be making a minor contribution to familial breast cancer predisposition in UK and Southern Finland.
Kaikkiaan RAD50-geenin muutokset olivat hyvin harvinaisia sekä englantilaisissa että suomalaisissa suvuissa ja niiden vaikutus perinnölliseen rintasyöpäalttiuteen jää hyvin pieneksi kummassakin väestössä.
However, the role of ATM in cancer development and progression was supported by the results of the immunohistochemical studies of ATM expression, as reduced ATM expression in breast carcinomas was found to correlate with tumor differentiation and hormone receptor status.
Tutkimme myös ATM-geenin ilmentymistä rintasyöpäkasvaimissa, ja havaitsimme, että geenin ilmentyminen on alentunut etenkin hormonireseptorinegatiivisissa ja huonommin erilaistuneissa kasvaimissa.
The genes operating in DNA damage response signaling network are thus good candidates for breast cancer susceptibility genes.
Koska suurin osa näistä geeneistä toimii DNA:n korjauksessa, myös uusia alttiusgeenejä on perusteltua etsiä DNA:n korjausgeenien joukosta.
Furthermore, these polymorphisms may have an impact on the progression and outcome of the disease.
Näiden geenien muutoksilla voi olla vaikutusta paitsi sairastumisriskiin myös syövän etenemiseen ja potilaan ennusteeseen.
These results present important novel findings also with clinical significance, as codon 72 genotype could be a useful additional prognostic marker in breast cancer, especially among the subgroup of patients with wild-type p53 in their tumors.
Jos havaintomme voidaan vahvistaa myöhemmissä tutkimuksissa, sillä voi olla myös kliinistä merkitystä potilaiden ennustetta laadittaessa ja hoitoa suunniteltaessa.
We also screened the entire coding region of the ATM gene in 47 familial breast cancer patients from Southern Finland, and evaluated the identified variants in additional cases and controls.
Lisäksi etsimme muita ATM-geenin muutoksia eteläsuomalaisilta rintasyöpäpotilailta.
It is thus likely that there are still other breast cancer susceptibility genes to be found.
Tällä havainnolla voi olla kliinistä merkitystä uusia rintasyövän hoitomuotoja kehitettäessä.
In addition to relatively rare breast cancer susceptibility alleles, common polymorphisms may also be associated with increased breast cancer risk.
Yksi suurimpia rintasyövän riskitekijöitä on rintasyövän esiintyminen suvussa.
RAD50 is not acting as a classical tumor suppressor gene, but it is possible that RAD50 haploinsufficiency is contributing to cancer.
PP-genotyyppi oli monimuuttuja-analyysissa itsenäinen ennustetekijä ja riippumaton myös p53-geenin ilmentymisestä kasvaimissa: PP-genotyyppiin liittyi muihin genotyyppeihin nähden kaksinkertainen riski kuolla rintasyöpään.
Our results of immunohistochemistry and RT-PCR analysis showed that, in contrast to normal intima, C3aR and C5aR were highly expressed in atherosclerotic lesions.
Tutkimuksessa osoitimme myös, että toisin kuin normaalin intiman solut, ateroskleroottisen valtimon seinämän solut ilmentävät reseptoreja komplementin aktivaatiossa syntyville anafylatoksiineille (C3a ja C5a).
Atherosclerosis is an inflammatory disease characterized by accumulation of lipids in the inner layer of the arterial wall.
Ateroskleroosissa veren LDL-hiukkasista eli ns. pahasta kolesterolista peräisin olevaa rasvaa kertyy valtimon seinämän sisäkerrokseen eli intimaan.
We were also able to show that arterial proteoglycans inhibit complement activation in vitro.
Pystyimme myös osoittamaan, että tällä alueella intiman pintakerroksen sidekudosrakenteet, proteoglykaanit, sitovat komplementin estäjäproteiineja ja osallistuvat siten komplementin aktivaation säätelyyn.
Thus, we tested whether oxLDL-IgG immune complexes affect the survival of human monocytes, the precursors of macrophages, which are the most abundant inflammatory cell type in atherosclerotic lesions.
Tutkimuksen viimeisessä vaiheessa osoitimme, että komplementtijärjestelmää aktivoivat, hapettunutta LDL:ää sisältävät immuunikompleksit, vaikuttavat intiman tulehdusreaktioon myös lisäämällä monosyyttien, intiman runsaslukuisimman tulehdussolutyypin, selvitymistä estämällä niiden ohjelmoitua solukuolemaa.
Indeed, various modulations of the immune system of atherosclerosis-prone animals have provided us with convincing evidence that immunological mechanisms play an important role in the pathogenesis of atherosclerosis.
Myös komplementtijärjestelmä on aktivoitunut ateroskleroottisessa sepelvaltimon seinämässä ja useissa eläinmalleissa on pystytty osoittamaan, että muuntelemalla ja hillitsemällä komplementtijärjestelmän aktivaatiota voidaan vaikuttaa ateroskleroosin kehittymiseen.
These findings suggested to us that the proteoglycan-rich layer of the arterial intima contains matrix-bound complement inhibitors and forms a protective zone, in which complement activation is restricted to the C3 level.
Havaitsimme, että erityisesti intiman pintakerros sisältää useita komplementin estäjäproteiineja ja on siten suojassa komplementin hyökkäykseltä.
The complement system has been shown to be activated in atherosclerotic lesions, modified lipoproteins and immune complexes containing oxLDL, for instance, being its activators.
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää elimistön puolustusjärjestelmään kuuluvan komplementtijärjestelmän toimintaa, säätelyä ja mahdollisia vaikutuksista sepelvaltimon seinämässä valtimonkovettumataudin eli ateroskleroosin kehittyessä.
This thesis focuses on the role of complement system, a player of the innate immunity, in atherosclerosis.
Komplementtijärjestelmä kuuluu elimistön synnynnäiseen puolustusjärjestelmään ja on siten tärkeä tekijä elimistön puolustautuessa erilaisia taudinaiheuttajia vastaan.
To prevent uncontrolled complement activation or its attack against normal host cells, complement needs to be under strict control by regulatory proteins.
Tutkimuksessa osoitimme, että ateroskleroottisessa valtimon seinämässä komplementtijärjestelmän aktivaatio on tarkan säätelyn alainen.
Complement activation via any of the three different pathways (classical, alternative, lectin) proceeds as a self-amplifying cascade, which leads to the generation of opsonins, anaphylatoxins C3a and C5a, and terminal membrane-attack complex (MAC, C5b-9), all of which regulate the inflammatory response and act in concert to destroy their target structures.
On siis mahdollista, että intiman solut voivat aktivoitua anafylatoksiinien vaikutuksesta tuottamaan mm. tulehdusta lisääviä ja sidekudosta hajoittavia tekijöitä, joiden on osoitettu lisäävän plakin repeämisalttiutta ja siten komplikaatioiden syntyä.
Our finding revealed a novel mechanism by which oxLDL-IgG immune complexes can directly affect the accumulation of monocyte-macrophages in human atherosclerotic lesions and thus play a role in atherogenesis.
Väitöskirjatyössä tehdyt havainnot tukevat käsitystä, että tulehdusreaktiolla on keskeinen rooli ateroskleroosin kehittymisessä ja viittaavat siihen, että tulehdusreaktiota säätelevä komplementtijärjestelmä saattaisi olla potentiaalinen terapeuttinen kohde.
During atherogenesis, various structures that are recognized as non-self by the immune system, such as modified lipoproteins, are deposited in the arterial wall.
Valtimon seinämässä, esimerkiksi LDL-hiukkasten muuntuessa, muodostuu rakenteita, jotka elimistön puolustusjärjestelmä tunnistaa vieraiksi ja aloittaa hyökkäyksen tuhotakseen ko. rakenteet.
Damp building moulds : Assessment of sensitization in patients and studies into mechanisms of airway inflammation using experimental models
Kosteusvauriomikrobit : potilaiden IgE välitteinen allergia ja keuhkotulehdusvasteet kokeellisessa mallissa
In this thesis, new reaction models for the airway inflammation induced by S. chartarum have been found using experimental approaches.
Tässä tutkimuksessa on saatu merkittävää uutta tietoa S. chartarum homeen mahdollisista vaikutuksista hengitysteissä kokeellisia malleja käyttäen.
Stachybotrys chartarum is one of the moulds potentially responsible for health problems.
Kokeelliset työt viittaavat siihen, että Stachybotrys chartarum home saattaa aiheuttaa terveyshaittoja.
The immunological status played an important role in the airway inflammation, enhancing the effects of mould exposure.
Immunologisella yleistilalla oli merkittävä rooli keuhkotulehduksessa.
Two different approaches have been used in this thesis in order to investigate the diverse health effects associated with exposure to moulds.
Homeiden mahdollisia terveyshaittoja on tässä väitöskirjassa tarkasteltu kahdella eri lähestymistavalla.
In conclusion, the results in this thesis imply that exposure to moulds in water damaged buildings may trigger health effects in susceptible individuals.
Altistuminen homeille kosteusvauriotaloissa saattaa aiheuttaa terveyshaittoja.
Individuals exposed to moisture problem buildings report adverse health effects such as non-specific respiratory symptoms.
Kosteusvauriorakennuksille altistuneilla on myös havaittu muita oireita kuten päänsärkyä, pahoinvointia ja lihassärkyä.
In some of these patients, the IgE binding was partly found to be due to binding to shared glycoproteins in the mould and yeast allergen extracts.
Havaitsimme, että osa homeelle herkistyneiden potilaiden seerumin IgE vasta-aineista sitoutui ihon normaliflooraan kuuluvan Pityrosporum ovale (tai Malassezia sp.) hiivauutteen allergeeneihin.
Fungi and their airborne fungal spores contain allergens and secondary metabolites which may trigger allergic as well as inflammatory types of responses in the eyes and airways.
Kosteusvauriomikrobit; Potilaiden IgE välitteinen allergia ja keuhkotulehdusvasteet kokeellisessa mallissa Kosteusvauriorakennukset ja altistuminen niissä viihtyville homeille voivat aiheuttaa terveyshaittoja.
Exposure studies were performed on both naive and allergen sensitized mice.
Homeille altistuminen on yhdistetty erilaisiin ylä- ja ala- hengitystieoireisiin kuten astmaan ja allergiseen nuhaan.
Although epidemiological studies have revealed an association between damp buildings and health problems, no direct cause-and-effect relationship has been established.
Koska kosteusvauriorakennuksille altistuneilla on havaittu erilaisia oireita, tutkimme myös immunologisen yleistilan merkitystä homealtistumisessa.
However, one third of these patients developed chronic rejection during the follow-up.
Kolmanneksella näistä potilaista havaittiin myöhemmin krooninen hylkiminen.
Human herpesvirus-6 (HHV-6) belongs to the betaherpesviruses, together with its close relatives cytomegalovirus (CMV) and human herpesvirus-7 (HHV-7).
HHV-6 kuuluu beetaherpesviruksiin yhdessä läheisten sukulaistensa cytomegaloviruksen (CMV) ja ihmisen herpesvirus-7:n (HHV-7) kanssa.
Rejection and infections are the two most common complications after liver transplantation.
Hylkimisreaktio ja infektiot ovat maksansiirtopotilaiden merkittävimpiä komplikaatioita.
In conclusion, these results indicate that all three betaherpesviruses are common after liver transplantation, often associated with each other.
Kaikki kolme beetaherpesvirusta esiintyivät yleisesti maksansiirron jälkeen ja usein myös yhdessä.
The immunological events caused by HHV-6 in the liver transplant may be involved in, or trigger mechanisms of allograft rejection.
Immunologiset tapahtumat, joita HHV-6 maksasiirteessä aiheuttaa, saattavat olla yhteydessä hylkimisreaktion kehittymiseen tai altistaa sille.
The time-related occurrence of the viruses differed, as HHV-6 appeared early after transplantation and regularly preceded CMV whereas HHV-7 often appeared concurrently with CMV.
Ajallisesti esiintymiset kuitenkin erosivat: HHV-6 esiintyi ensimmäisenä keskimäärin pari viikkoa maksansiirron jälkeen, kun taas CMV ja HHV-7 esiintyivät usein samanaikaisesti HHV-6:a myöhemmin.
In addition, the occurrence of HHV-6 and HHV-7 was investigated in liver transplant patients with symptomatic CMV infection.
Lisäksi tutkittiin HHV-6:n ja HHV-7:n esiintymistä oireisen CMV-infektion yhteydessä maksansiirron jälkeen.
The aim of this study was to investigate the intragraft immunological processes associated with HHV-6, the involvement of HHV-6 in acute liver failure (ALF) and the hepatic HHV-6 infection of the same patients after transplantation.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tarkoituksena oli tutkia maksasiirteen immunologisia tapahtumia HHV-6 infektion yhteydessä, HHV-6:n yhteyttä tuntemattomasta syystä aiheutuneeseen äkilliseen maksan vajaatoimintaan, ja samojen potilaiden uuden maksan infektoitumista HHV-6:lla.
Although, HHV-6 reactivation after transplantation is usually asymptomatic, the virus may infect the liver transplant, cause an intragraft lymphocyte dominated inflammatory reaction and graft dysfunction.
Useimmiten HHV-6:n aktivoituminen maksansiirtopotilailla tapahtuu oireitta, mutta virus voi myös infektoida elinsiirrännäisen, huonontaa siirrännäisen toimintaa ja aiheuttaa tulehdusreaktion.
After transplantation, HHV-6 recurrence was found in the liver transplant in half of these patients with pre-transplant HHV-6 infection of the liver, whereas no post-transplant HHV-6 infection of the liver was seen in patients without pre-transplant HHV-6.
Maksansiirron jälkeen HHV-6 aiheutti uuden maksan infektion puolella potilaista, joilla ennen siirtoa oli HHV-6, muttei yhdelläkään niistä potilaista, joilla sitä ei ollut ennen siirtoa.
HHV-6 is also suggested to be associated with liver allograft rejection but the mechanisms are unclear.
HHV-6:n uskotaan olevan yhteydessä hylkimisreaktioon, mutta tutkimustieto aiheesta on rajallista ja vaikutustapa epäselvä.
Even though the reactivation is usually asymptomatic, in some individuals HHV-6 infection may lead to severe manifestations, such as liver failure or in transplant patients, graft dysfunction and rejection.
Tulokset vahvistavat käsitystä, että vaikka HHV-6 aktivaatio on useimmilla maksansiirtopotilailla oireeton se johtaa joillain yksilöillä vakavampiin ilmenemismuotoihin, kuten maksan vajaatoimintaan tai lisääntyneeseen hylkimistaipumukseen.
HHV-6 infection was associated with significant immunological changes, but the immune response was limited to lymphocyte infiltration and the adhesion molecule level.
HHV-6 infektion todettiin olevan yhteydessä maksasiirteen lisääntyneeseen tulehdusreaktioon ja merkittäviin immunologisiin muutoksiin, vaikkei potilailla todettu samanaikaista hylkimisreaktiota.
Of the patients with ALF of unknown origin, most patients demonstrated HHV-6 antigens in the liver, whereas the opposite was seen in ALF patients with a known disease.
Suurimmalla osalla näistä potilaista voitiin osoittaa HHV-6 maksassa, kun taas tunnetun syyn ryhmässä HHV-6 oli harvinainen.
In addition, HHV-6 could be one of the causes of ALF, and pre-transplant HHV-6 infection in ALF patients is a risk factor for post-transplant HHV-6 infection of the graft.
HHV-6 saattaa olla yksi äkillisen maksan vajaatoiminnan syistä, ja altistaa maksasiirteen infektoitumiseen samoilla potilailla.