natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The aim of the study is to find out how to define maturity of design thinking, meaning how well the design thinking is implemented into the company's operating models and its mindset, and at what level is the company’s design maturity in models that measure the use of design thinking.
Tutkimuksen tavoitteena on selvittää, kuinka voidaan määrittää muotoiluajattelun kypsyys, eli kuinka hyvin muotoiluajattelu on jalkautunut yrityksen toimintamalleihin ja ajattelutapoihin, ja millä tasolla yritys on muotoilun kypsyyttä määrittävillä mittareilla.
When comparing maturity models, it can be said that it is challenging to implement design thinking to the strategy, if there is no common understanding of the design and design thinking.
Kypsyyttä määrittäviin malleihin verrattaessa voi todeta, että on haastavaa jalkauttaa muotoiluajattelua esimerkiksi strategiaan, jos yhteistä ymmärrystä asiasta ei ole.
As a way of implementing design thinking, OP Finacial Group’s designers have been organizing an event twice a year called Muotoilupäivä ("The Design Day") for the employees of the OP Financial Group.
OP Ryhmän Design & asiakaskokemus -yksikön palvelumuotoilijat ovat käyttäneet yhtenä jalkautumisen keinona Muotoilupäivä-tapahtumaa, joka järjestetään kahdesti vuodessa OP Ryhmän työntekijöille.
In addition to this, the definitions of design and design thinking and the ways of implementing design thinking are discussed.
Tämän lisäksi käsitellään muotoilun ja muotoiluajattelun määritelmät ja muotoiluajattelun jalkauttamisen keinoja.
Based on the theoretical review of the research, it can be determined that there are several design maturity models.
Tutkimuksen teoriakatsauksen perusteella voidaan määrittää, että muotoilua mittaavia kypsyysmalleja on useita.
In addition, models of how design thinking can be implemented in the organizations is particularly needed.
Lisäksi tarvitaan etenkin malleja siitä, miten muotoiluajattelua voidaan jalkauttaa ajattelumalleihin.
In addition, a maturity model called the Danish Design Ladder has been used to determine the maturity of design thinking.
Lisäksi muotoilun kypsyyden määrittämiseen on hyödynnetty tanskalaista Design Ladder -mallia.
The subject of this research is therefore how to implement design thinking into large design oriented company.
Tutkimuksen aiheena onkin muotoiluajattelun jalkautuminen suureen, muotoiluajattelua hyödyntävään yritykseen.
The theoretical review for the research presents the existing models which are used to define design maturity.
Tutkimuksen teoriakatsauksessa esitellään olemassa olevia malleja, joilla muotoilua tai muotoiluajattelun kypsyyttä on pyritty määrittämään.
The analysis is carried out in two parts by using a narrative analysis method.
Aineiston analyysi toteutettiin kahdessa osassa narratiivisia analyysimenetelmiä hyödyntäen.
It is worth noting that one cannot determine from individual’s childhood experiences what kind of future is expected for them, nor how much work is to be done in order to cope.
Huomionarvoista on se, ettei lapsuudenkokemuksista voi päätellä, millainen henkilön loppuelämä tulee olemaan tai kuinka paljon selviytymisen eteen on tehtävä töitä.
Eleven biographies were gathered in total, ten written by females and one by a male.
Omaelämäkertoja on yhteensä yksitoista, joista kymmenen on naisten kirjoittamia ja yksi on miehen kirjoittama.
The individuals were found through personal contacts and by placing advertisements online.
Kirjoittajat löytyivät omien kontaktien ja internetissä julkaistujen ilmoitusten avulla.
Custody and therapy have played a significant role in several individual’s coping process.
Huostaanotto ja terapia ovat olleet merkittävässä roolissa monen selviytymisprosessissa.
The participants however have not accepted the status of a victim, but have worked through the experiences with different coping techniques.
Tutkimushenkilöt eivät kuitenkaan ole tyytyneet uhrin rooliin, vaan ovat pyrkineet kohti selviytymistä erilaisia selviytymiskeinoja käyttämällä.
Coping is unique to each individual and is affected by each person’s own attitude and personal attributes.
Selviytyminen on yksilöllistä ja siihen vaikuttavat oma elämänasenne sekä persoonallisuus.
Some have lived a so-called normal childhood in spite of their parents’ alcohol problems.
Toiset ovat eläneet niin sanotun tavallisen lapsuuden vanhempien alkoholiongelmista huolimatta.
This thesis takes a narrative-biographical form.
Tutkielma on luonteeltaan narratiivis-elämäkerrallinen.
Being parted from the parent with the alcohol problem has for many participants been an important turning point.
Alkoholiongelmaisesta vanhemmasta eroon pääseminen on ollut monelle elämän käännekohta.
These coping techniques embody the participant’ own active agent.
Nämä selviytymiskeinot ilmentävät henkilöiden omaa aktiivista toimijuutta.
The results show that the childhood experiences and memories among the children who have lived with parents with alcohol problems are very different from each other.
Tulosten mukaan alkoholiongelmaisten vanhempien kanssa eläneiden lapsuudenkokemukset ovat hyvin erilaisia.
Often their coping has been supported by those close to the individuals, and other help coming from outside the family.
Selviytymiseen on saatu tukea myös läheisiltä ja muilta ulkopuolisilta tahoilta.
My aim is to study the factors that have contributed to the coping of these children.
Tavoitteenani on selvittää, mitkä tekijät ovat edistäneet alkoholiongelmaisten vanhempien lasten selviytymistä.
The subject material consists of the selfwritten biographies of the now grown-up children who were brought up by parents struggling with alcohol problems.
Aineistona toimivat alkoholiongelmaisten vanhempien aikuisten lasten kirjoittamat omaelämäkerrat.
Some individuals’ childhood has been affected in several negative ways because of their parents’ problems.
Osan lapsuutta vanhempien alkoholiongelmat ovat varjostaneet monin tavoin.
The focus of my thesis is the survival of individuals brought up by parents who have had problems with alcohol.
Tarkastelen tutkielmassani alkoholiongelmaisten vanhempien kanssa elettyä lapsuutta.
In data analysis, my approach was phenomenographic.
Aineiston analyysissä käytin fenomenografista lähestymistapaa.
I collected my material from five experienced visual arts teachers via thematic interviews.
Keräsin aineistoni viideltä kokeneelta kuvataideopettajalta teemahaastattelun avulla.
In addition, there were differences concerning one's own art: producing art along one's job was experienced either empowering or burdensome.
Myös suhteessa oman taiteen tekemiseen oli eroavaisuuksia: taiteen tekeminen työn ohessa koettiin joko voimauttavaksi tai raskaaksi.
In the experiences of success and joy of work, the teachers' personal features were strongly evident.
Työn ilon ja onnistumisen kokemuksissa näkyi vahvasti opettajien omat persoonalliset piirteet.
Researching professional identity together with well-being at work proved to be a good way of gaining information about the use of one's personality as a supporting factor in one's profession.
Ammatillisen identiteetin tutkiminen yhdessä työhyvinvointiin liittyvien näkökulmien kanssa osoittautui hyväksi keinoksi saada tietoa persoonallisuuden käytöstä työ tukena.
Silent knowledge was also mentioned in connection with the experiences of success.
Työkokemuksen kautta saavutettu taito tuli esille myös onnistumisen kokemuksissa.
Generally, the visual arts teacher's identity was featured by promoting the status of the subject and the perspective of growth in the profession.
Kuvataideopettajan identiteettiä yleisellä tasolla leimasi kuvataiteen aineen aseman puolesta puhuminen sekä ammatillisen kasvun näkökulma.
The experiences of success and joy of work were under my particular examination; using these as my starting point, I searched for individual differences in the professional identity.
Erityisen tarkastelun kohteeksi otin työnilon ja onnistumisen kokemukset, joiden avulla etsin ammatillisen identiteetin persoonallisia eroja.
The individual ways of experiencing the visual arts teacher's profession were highlighted in attitudes towards the profession, whether the profession was experienced as a way of living or as one's job.
Kuvataideopettajuuden persoonallisuus korostui myös siinä, koettiinko ammatti elämäntavaksi vai työksi.
The art of listening and challenging students, enthusiasm and trustworthiness were considered as important features in the profession.
Kuvataideopettajan ammatissa tärkeäksi koettuina piirteinä pidettiin kuuntelun taitoa, innostuneisuutta, vaativuutta ja luotettavuutta, jotka korostuivat hiljaisina, kokemuksen kautta opittavina taitoina.
In addition, my study offered viewpoints about the role of visual arts as a part of school culture
Tutkielmani avasi myös näkökulmia kuvataiteen roolista osana koulukulttuuria ja osoitti perusteita kuvataideopettajan identiteetin vahvistamiselle.
By using comparative analysis, my study pinpointed two preferences, teaching situation and planning, as parent categories that describe the visual arts teacher's personal identity.
Tutkimustulokseksi muodostui vertailevan analyysin avulla kuvataideopettajan identiteetin persoonallisuutta kuvaavat yläkategoriat opetustilannekeskeisyys ja suunnittelukeskeisyys.
The aim of my study was to chart different ways of experiencing and perceiving the professional identity of a visual arts teacher, from the viewpoint of wellbeing at work.
Tutkielmani tarkoituksena oli kartoittaa työhyvinvoinnin näkökulmasta erilaisia tapoja kokea ja käsittää kuvataideopettajuus ammatillisena identiteettinä.
This research is an opening for a multidisciplinary research on the services for the old.
Tutkimus on avaus monitieteiseen ikääntyneiden palvelujen tutkimukseen.
The majority was content with their care unit.
Valtaosa oli tyytyväisiä hoitopaikkaansa.
The theoretical premises emerged from social policy, health sciences, and welfare theory.
Teoreettiset premissit nousivat sosiaalipolitiikasta, terveystieteistä ja hyvinvointiteoriasta.
The international Care Keys instrument was used to collect the data in residential care, long-term care, and a few private nursing homes in 11 municipalities in the Jyväskylä region during the years 2006–2007 (a population of 1 377 and a sample of 682 old people).
Aineisto kerättiin kansainvälisellä Care Keys -mittaristolla laitoshoidossa, ympärivuorokautisessa palveluasumisessa ja muutamassa yksityisessä hoitokodissa 11 kunnassa Jyväskylän seudulla vuosina 2006–2007 (perusjoukko 1 375 ja tutkimusjoukko 682 vanhusta).
The client’s cognitive level determined his/her manner of participation in the research.
Asiakkaan kognitiivinen taso määritti tutkimukseen osallistumistavan.
The quality of life of the old who lived in a one or two-person room did not diff er but was better than of those who lived in a room of more than two persons.
Yhden tai kahden hengen huoneessa asuvien vanhusten elämänlaatu ei eronnut toisistaan, mutta oli parempi kuin useamman hengen huoneessa asuvilla.
The quality of professional care was connected with clients’ (n = 682) good quality of life.
Ammatillisen hoivan laatu liittyi asiakkaiden (n = 682) hyvään elämänlaatuun.
Physical health, the ability to function, adaptation to ageing, social relations and mental well-being explained nearly half of the variation of quality of life.
Fyysinen terveys, toimintakyky, sopeutuminen omaan vanhenemiseen, sosiaaliset suhteet sekä psyykkinen hyvinvointi selittivät puolet elämänlaadun vaihtelusta.
I did not include the analysis of work strain in my research.
Työn kuormittavuuden arviointi ei sisältynyt tutkimukseeni.
The demented clients received help more often if they lived in a one-person room than in a room of more than two persons.
Muisti sairaat saivat paremmin apua, jos he asuivat yhden hengen huoneessa kuin useamman hengen huoneessa.
As in previous studies, quality of life encompassed the physical, mental, social, and environmental dimensions which in addition to their individual signifi cance had interaction with each other.
Elämänlaatu muodostui aiempien tutkimusten tapaan fyysisestä, psyykkisestä, sosiaalisesta ja ympäristöllisestä ulottuvuudesta, joilla oli yksittäisen merkityksen lisäksi yhteisvaikutusta.
Observation results proved that also the frail old can enjoy life even though depression was common among the demented clients.
Havainnoinnin tulokset osoittivat, että elämästä on mahdollista nauttia myös iäkkäänä ja huonokuntoisena, vaikka masentuneisuus olikin yleistä.
Therefore, the data consisted of interviews from non-demented clients, observation of demented clients, excerpts from the research participants’ care documentation, and a questionnaire for the care units’ directors.
Tutkimusaineisto koostui ei-muistisairaiden asiakkaiden haastatteluista, muistisairaiden asiakkaiden havainnoinnista, tutkimukseen osallistuneiden henkilöiden hoitotyön asiakirjoista poimituista tiedoista ja toimiyksikköjen johtajille tehdystä kyselystä.
Little research has been done on the quality of life of the frail old and on the signifi cance of the quality of care and management for it even though the social and health care system is expected to support everyone’s quality of life regardless of age.
Tutkimusta huonokuntoisten vanhusten elämänlaadusta sekä hoidon ja johtamisen laadun merkityksestä sille on vähän, vaikka sosiaali- ja terveyspalvelujärjestelmän odotetaan tukevan kaikenikäisten elämänlaatua.
The aim of my research was to explore how this standard is materialised in the long-term care of the old.
Tutkimukseni tavoitteena oli selvittää, miten tämä vaatimus toteutuu ikääntyneiden ympärivuorokautisessa hoivassa.
The quality of life of the non-demented clients (n = 294) was moderate.
Ei-muistisairaiden asiakkaiden (n = 294) elämänlaatu oli kohtuullinen.
The quality of life of the demented clients (n = 388) was moderate and in accordance with the previous few studies.
Muistisairaiden asiakkaiden (n = 388) elämänlaatu oli kohtalainen ja aiempien vähäisten tutkimus tulosten mukainen.
There were no distinct diff erences between public and private sector services.
Eroja ei ollut kunnallisen tai yksityisen palvelun kesken.
The extent of the quality management system did not have an impact on the quality of life of the clients as such.
Sinänsä laadunhallintajärjestelmän laajuudella ei ollut merkitystä asiakkaiden elämänlaadulle.
Contentment with nurses, adequacy of time given by nurses, and the entity of quality of life was not connected with a high number of personnel.
Tyytyväisyys hoitajiin, hoitajien antaman ajan riittävyys ja elämänlaadun kokonaisuus eivät liittyneet korkeaan henkilöstömitoitukseen.
Based on the results of the questionnaire for the managers (n = 41), it became evident that a lower organisation structure as well as the practicality of quality management and the management system were connected with better quality of life of the old.
Johtajakyselyn (n = 41) perusteella matalampi organisaatiorakenne sekä laadunhallinta- ja johtamisjärjestelmän käytännönläheisyys olivat yhteydessä ei-muistisairaiden vanhusten parempaan elämänlaatuun.
Based on the care documents, the client’s need for help corresponded well with the supply for it.
Kirjaamisen perusteella asiakkaan avun tarve ja saanti vastasivat toisiaan hyvin.
The experienced quality of care, contentment with housing and nurses, having personal infl uence possibilities, getting along with other clients, having enough activities and receiving suffi cient help had a positive impact on quality of life.
Hoidon laatu, tyytyväisyys asumiseen ja hoitajiin, vaikuttamismahdollisuudet, toimeentulo muiden asiakkaiden kanssa, tekemisen riittävyys sekä hyvä avun tarvevastaavuus vaikuttivat vanhuksen elämänlaatuun myönteisesti.
Neither age nor gender aff ected the quality of life of the old.
Ikä tai sukupuoli ei vaikuttanut vanhuksen elämänlaatuun.
The organisation structure or higher personnel dimensioning did not have an impact on the quality of life of the demented clients.
Organisaatiorakenteella tai korkeammalla henkilöstömitoituksella ei ollut merkitystä muistisairaiden vanhusten elämänlaadulle.
This kind of care can fl exibly correspond to the needs of care and nursing of diff erent levels without having to move the old from one care unit to another.
Vasta näin muodostuva kokonaisuus voi vahvistaa vanhusten elämänlaatua ja vastata joustavasti eritasoisiin hoivan ja hoidon tarpeisiin ilman ikääntyneen siirtämistä hoitopaikasta toiseen.
The costs and the number of personnel were among the lowest ones in the units that produced good quality of life.
Hyvää elämänlaatua tuottaneissa yksiköissä henkilöstömitoitukset ja kustannukset olivat alhaisimpien joukossa.
It did not diff er in age, gender, or between residential or institutional care.
Elämänlaatu ei eronnut iän, sukupuolen tai hoitomuodon perusteella.
The supply for help corresponded with the need for it which had a positive impact on quality of life.
Vanhukset saivat tarvitsemansa avun kaikissa hoitomuodoissa, mikä vaikutti elämänlaatuun positiivisesti.
The concept of the content of quality of life and care was comprised of the results.
Tulosten perusteella muodostui kuva elämänlaatua tuottavan hoivan sisällöstä.
Diff erences between residential and institutional care were minor.
Erot hoitomuotojen kesken olivat vähäiset.
Investigating the care documents proved that quality of care was good regardless of imperfections of care and service plans.
Hoitotyön kirjaaminen oli puutteista huolimatta hyvää, tosin sen laadulla ei ollut vaikutusta vanhusten elämänlaatuun.
Gerontological professional care and management are required in order to realise it – only holistic care that consists of these elements can support the quality of life of the old.
Sen toteuttaminen edellyttää gerontologista hoivan ammattityötä ja johtamista.
My research questions were, 1.
Tutkimuskysymykseni ovat; 1.
On the other hand and somewhat contradictory the art studies in the pro-gramme were conceived to be active and interesting.
Toisaalta taideopinnot koettiin samalla aktiivisiksi ja mielenkiintoisiksi.
In my pro gradu thesis I set out to achieve a preliminary understanding on the perceptual preferences and strengths of art education students and their views on the contents of the degree programme.
Pro gradu -tutkielmassani pyrin muodostamaan alustavan ymmärryksen kuvataidekasvatuk-sen opiskelijoiden havaintokanavamieltymyksistä ja heidän käsityksistään kuvataidekasva-tuksen opetusohjelman sisällöstä.
Ac-cording to the participants the degree programme of Art Education was best suited for an auditory and reflective learner since the education was perceived to rely heavily on lectures and reading.
Kuvataidekasvatuksen opetusoh-jelman tutkimushenkilöt näkivät parhaiten soveltuvan auditiiviselle ja reflektoivalle oppi-jalle, sillä opiskelu koettiin luento- ja lukemispainotteiseksi.
To which kind of a learner they see the degree pro-gramme to be the best fit?
Minkälaiselle opiskelijalle he näkevät ku-vataidekasvatuksen opetusohjelman sopivan parhaiten?
How do the perceptual prefer-ences manifest in their learning and do the students themselves see these modalities to have an impact on their learning?
Miten havaintokanavat näkyvät heidän oppimisessaan ja miten he ajattelevat havaintokanavien vaikuttavan oppimiseensa?
What are the perceptual preferences of art education students and do these correlate to the norm?
Mitkä ovat kuvataidekas-vatuksen opiskelijoiden pääasiallisia havaintokanavia ja eroavatko nämä tavallisesta ja-kaumasta?
Ten students took part in the study.
Tutkimukseen osallistui 10 opiskelijaa joista viisi oli visuaaliskinesteettisiä oppijoita.
The pro gradu thesis is a phenomenographical case study that was conducted with a semi-structured questionnaire.
Tutkimukseni on fenomenologinen tapaustutkimus, jonka aineiston keräämiseen käytin puo-listrukturoitua kysymyslomaketta, joka koostui kolmesta osiosta.
The students expressed characteristics which aligned to their perceptual preferences and in most cases the students recognized these features in themselves.
Muodostuneilla ryhmillä oli ryhmäkohtaisia tyyppipiirteitä, miten havaintokana-vamieltymykset ilmenivät heidän oppimisessaan ja vastaajat tunnistivat yleisesti näitä piir-teitä itsessään, mutta henkilökohtaisia eroja myös ilmeni.
The second part contained a perceptual preference test and lastly the third part consisted of reflective questions regarding the participants’ an-swers in the previous sections of the questionnaire.
Tämän jälkeen seurasi havaintokanavatesti, jonka jälkeinen kolmas osio jossa oli havaintokanavatestin sisältöä ja aiempien kysymysten vastauksia reflektoivia kysy-myksiä.
In addition there were two kinesthetic-visual learners and two with an auditory-kinesthetic preference.
Lo-puista viidestä yksi oli pääasiallisesti visuaalinen oppija, kaksi muuta oli kinesteettisvisuaa-lisia oppijoita ja kaksi jäljelle jäävää opiskelijaa olivat auditiiviskinesteettiä oppijoita.
The The questionnaire consisted of three segments, of which the first was introductory questions regarding the degree programme and the learning and teaching habits of the participants.
Ensimmäisessä osiossa kartoitettiin yleisiä käsityksiä kuvataidekasvatuksen opetusohjelmasta, omasta opetuksesta ja oppimisesta.
Conflict situations at the workplace can continue a long time, as their open processing is often avoided due to different reasons.
Työyhteisöjen konfliktit voivat muodostua pitkäkestoisiksi, koska niiden avointa käsittelemistä usein vältellään erilaisista syistä.
The actual research consists of 14 conflict situations at the workplace.
Varsinainen tutkimus muodostuu 14:stä työyhteisöjen konfliktitilanteesta.
Therefore and based on the research results it is highly recommended that the mediation activities are supported and enhanced for the use of workplaces in Finland.
Tästä syystä ja tutkimustulosten perusteella on erittäin suositeltavaa, että sovittelutoimintaa tuetaan ja edistetään sen käyttöönottamista työyhteisöissä Suomessa.
In total 153 persons from eight different work places as well as 12 trained mediators took part in the examination of mediation cases.
Sovittelutapausten tutkimiseen osallistui yhteensä 153 henkilöä kahdeksasta eri työyhteisöstä ja 12 koulutettua sovittelijaa.
The mediation process can activate a new way of thinking and a possibility to develop oneself as a member of a working community.
Sovittelun voidaan sanoa aktivoivan uudenlaisen ajattelun ja mahdollisuuden kehittyä työyhteisön jäsenenä.
Information and research material in qualitative and quantitative parts were gathered by means of interviews, recordings, observations and written inquiries.
Tietoa kerättiin äänitysten, videoinnin, haastattelujen, havainnoinnin ja kirjallisten kyselyjen avulla.
The restorative mediation process and its phasing, which have been described in the research, place emphasis on the significance of learning by the parties to a conflict: attention is brought to the activeness of the parties in the conflict resolution process.
Tutkimuksessa kuvattu restoratiivinen sovitteluprosessi ja sen vaiheistus painottavat osapuolten oppimisen merkitystä, jolloin huomio kiinnittyy osapuolten aktiivisuuteen konfliktin ratkaisussa.
Furthermore, the role of learning during the mediation process will be examined and what kind of leadership is required for conciliatory conflict resolution.
Lisäksi on selvitetty, mikä merkitys oppimisella on sovitteluprosessissa ja millaista johtajuutta sovitteleva konfliktinratkaisu edellyttää.
During "a restorative learning process" the understanding between people increases, the interaction capabilities and the work atmosphere improve and the attitude towards learning evolves more positive.
Restoratiivisen oppimisen aikana osapuolten yhteinen ymmärrys lisääntyy, vuorovaikutustaidot ja työilmapiiri paranevat ja asennoituminen oppimiseen kehittyy myönteisemmäksi.
The purpose of the research is to examine how mediation can be used as a method of conflict resolution at the workplace, including in challenging and complex mobbing cases.
Tutkimuksen tarkoituksena on selvittää, kuinka sovittelu toimii työyhteisön konfliktinratkaisumenetelmänä myös haastavissa ja monitahoisissa kiusaamistilanteissa työpaikalla.