natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For future studies on similar topics, validating molecular methods before large scale sequencing could yield more reliable results.
Analyysimenetelmien validointi olisi äärimmäisen tärkeää mahdollisissa jatkotutkimuksissa tästä aiheesta.
Furthermore, I tried to study how the soil conditions affect the growth of P. lanceolata seedlings.
Lisäksi pyrin selvittämään, miten kasvualusta vaikuttaa heinäratamon siementen itämiseen ja kasvien kasvuun.
I studied the endophytic bacteria by extracting DNA from the plant leaves and by trying to amplify any bacterial DNA present to get a view of the bacterial diversity in the leaves.
Selvitin asiaa eristämällä kasvien lehdistä DNA:ta ja monistamalla siitä bakteeri-DNA:n jaksoja.
Furthermore, I aimed to examine the effect of soil and maternal genotype on the endophytic community within P. lanceolata leaves and search for clues of vertical inheritance of endophytes from parent to offspring via seeds.
Tarkoitukseni oli selvittää, onko löydettävissä viitteitä endofyyttibakteerien vertikaalisesta periytymisestä sukupolvelta toiselle siementen mukana ja vaikuttaako kasvualusta, erityisesti kasvualusta luonnollinen mikrobisto, endofyyttiyhteisöön.
Size fractionating the DNA products of the first PCR round could exclude most mitochondrial sequences and hence allow better analysis of endophytes.
Tämän pitäisi onnistua PCR-tuotteiden kokofraktioinnilla, jolloin saattaisi olla mahdollista saada luotettavampi kuva bakteeriyhteisöstä.
The research material consists of public documents from various EU institutions, the Joint Africa-EU Strategy and its Action Plans, and joint statements by EU and African actors.
Tutkimusaineisto koostuu EU:n eri instituutioiden julkisista asiakirjoista, yhteisestä Afrikka-EU -strategiasta ja sen toimintaohjelmista sekä EU:n ja Afrikan toimijoiden yhteisistä julkilausumista.
Qualitative abductive content analysis was used as the research method.
Tutkimusmenetelmänä käytettiin teoriaohjaavaa sisällönanalyysiä.
EU seeks to secure its energy supplies and European security and increase the opportunities of European industry in Africa.
EU:n intresseissä on energiansaannin turvaaminen, Euroopan turvallisuuden takaaminen ja teollisuuden mahdollisuuksien lisääminen.
According to the applied criteria, both the objectives and the means of climate policy should be normative in order for the policy to be considered normative.
Sovelletun kriteeristön mukaan ilmastopolitiikan sekä tavoitteiden että keinojen tulisi olla normatiivisia, jotta toimintaa voi normatiiviseksi luonnehtia.
In the context of international climate policy, the EU is described as a normative actor motivated by the promotion of universal norms instead of its own interests.
EU:ta luonnehditaan kansainvälisen ilmastopolitiikan kontekstissa normatiiviseksi toimijaksi, jota motivoi omien intressien sijaan universaalien normien edistäminen.
Criteria, based on the Normative Power Europe theory, guide the assessment of the normativity of the EU’s climate policy towards Africa.
EU:n normatiivisen vallan teorian pohjalta laadittu kriteeristö ohjaa tutkielmassa EU:n Afrikkaan kohdistuvan ilmastopolitiikan normatiivisuuden arviointia.
In its relations with Africa, EU climate policy is not purely normative but a combination of norm diffusion and pursuit of self-interest.
EU:n ilmastopolitiikka ei ole Afrikka-suhteiden kontekstissa täysin normatiivista, vaan yhdistelmä normien levittämistä ja oman edun tavoittelua.
The aim is also to find out what elements besides normativity form the EU’s climate policy in this case.
Tavoitteena on selvittää myös, millaisia elementtejä se normatiivisuuden lisäksi sisältää.
The goal of this thesis is to examine whether the EU’s climate policy towards Africa is normative after signing the Paris Agreement.
Tutkielman tarkoituksena on selvittää, onko EU:n Afrikkaan kohdistuva ilmastopolitiikka normatiivista Pariisin ilmastosopimuksen hyväksymisen jälkeisenä aikana tarkastelemalla sen tavoitteita ja keinoja.
In terms of means, the asymmetric balance of power is a problem for normativity.
Keinojen suhteen ongelmaksi muodostuu epäsymmetrinen valtasuhde, joka saa EU:n Afrikkaan kohdistuvan suostuttelun näyttäytymään pakottamisena.
Depending on the context, it is either normative, imperialist or status quo policy.
EU:n ilmastopolitiikka ei siis aina ole normatiivista, vaan sen Afrikkaan kohdistuva ilmastopolitiikka on tilanteen mukaan normatiivista, imperialistista tai vallitsevaa tilannetta ylläpitävää politiikkaa.
It makes the EU’s persuasion towards Africa and using the development aid as means of norm diffusion seem like coercion.
Myöskään kehitysavun mukana normien levittäminen ei ole normatiivista, sillä Afrikan mailla ei riippuvuussuhteen takia ole aina mahdollisuutta kieltäytyä kehitysavusta tai sen sisältämistä normeista.
While these processes of radial glial division have been studied extensively, the underlying molecular mechanisms are still largely unknown.
Vaikka näiden solujen jakautumisprosesseja on tutkittu melko laajalti, niiden taustalla vaikuttavat molekyylitason mekanismit ovat vielä suurelta osin tuntemattomia.
First, their interaction was evaluated by doing co-immunoprecipitation assays on the endogenous proteins from C6 cells.
Ensin niiden vuorovaikutusta arvioitiin ko-immunopresipitaatiolla, joissa käytettiin C6-glioomasolujen endogeenisia proteiineja.
The second approach was to test, whether their interaction is directly mediated by the N-terminal SH3-domain of NEDD9 and the proline-rich C-terminal portion of ABBA.
Toinen lähestymistapa oli testata, onko näiden proteiinien välillä kyseessä välitön interaktio NEDD9:n N-terminaalisen SH3-domeenin sekä ABBA:n proliinirikkaan C-terminaalisen osan välillä.
The aim of this thesis was to validate the interaction between ABBA and NEDD9 biochemically.
Tämän pro gradu -tutkielman tavoitteena oli vahvistaa ABBA- ja NEDD9-proteiinien välinen vuorovaikutus biokemiallisesti.
Together, these results provide valuable information that will help characterize what roles of ABBA and NEDD9 play in cortical development and beyond.
Nämä tulokset tarjoavat uutta tietoa, joka auttaa karakterisoimaan ABBA:n ja NEDD9:n biologista merkityksistä aivokuoren kehityksessä sekä muissa konteksteissa.
ABBA has a defined role of regulating plasma membrane deformation and actin polymerization in radial glia, while NEDD9 expression levels are a known factor in the correct progression from mitosis to cytokinesis.
ABBA toimii säätelijänä solukalvon dynaamisissa muutoksissa sekä aktiinin polymerisaatiossa radiaaligliasoluissa, kun taas NEDD9-ekspressiotasoilla on osoitettu olevan suora vaikutus solujen kykyyn edetä mitoosista sytokineesiin.
This was done by doing biochemical binding assays using purified proteins and domains of interest.
Tämä hypoteesi testattiin käyttämällä puhdistettuja proteiineja sekä domeeneja biokemiallisissa sitoutumisanalyyseissä.
While co-immunoprecipitation of the two proteins gave results indicating an interaction, I could show that there is no direct binding between NEDD9 SH3-domain and ABBA, suggesting that the interaction might require other domains or be indirect.
Vaikka ko-immunopresipitaatio-analyyseissä ilmeni selkeä vuorovaikutus, kykenin osoittamaan, ettei NEDD9 SH3-domeenin ja ABBA:n välillä ole suoraa sitoutumista.
Radial glia are known to portray peculiar characteristics in their cell division process, including unique migratory behavior as well as specifically regulated cleavage furrow orientation.
Näille soluille tyypillisiä ominaispiirteitä ovat niiden jakautumiseen liittyvät ainutlaatuiset prosessit, kuten sooman migraatio solusyklin eri vaiheiden aikana sekä jakautumistason tarkka säätely.
An interaction between ABBA and NEDD9 has previously been identified in a yeast two-hybrid screen done for the embryonic mouse brain.
ABBA- ja NEDD9-proteiinien välillä on aiemmin todettu vuorovaikutus Y2H (yeast two-hybrid) -seulonnassa.
The human cerebral cortex is characteristically large and folded, which can be majorly attributed to the high number and variety of neural progenitors during embryonic development.
Ihmisen aivokuoren merkittäviä ominaisuuksia ovat sen suuri koko ja poimuttuneisuus.
Underwater samples from the depths of 3-5 meters and 8-10 meters were collected from the island locations.
Vedenalaisnäytteet kerättiin 3-5 ja 8-10 metrin syvyyksiltä saaren näytteenottopaikoilta.
Organic matter was oxidized with H2O2 (30%).
Orgaaninen aines hapetettiin vetyperoksidilla (30 %).
Samples were collected from four locations on the western side of Phuket from two eastern locations from an island (south of Phuket, called Racha Yai).
Aineisto kerättiin Andamanmeren alueelta Phuketin länsipuolen neljältä rannalta ja kahdelta Phuketin eteläpuolisen saaren (Racha Yai) itärannalta.
Microplastics in shallow sandy beach sediments in southern Thailand : abundance and materials
Mikromuovit Etelä-Thaimaan matalilla hiekkapohjilla : lukumäärät ja materiaalit
Microplastics (usually particles smaller than 5 mm) have the potential to cause environmental damage in the ocean as they disperse efficiently accumulating on beaches and sea sediments.
Mikromuovilla tarkoitetaan alle 5 mm kokoista muoviroskaa, joka voi aiheuttaa meriympäristössä monenlaista haittaa ja levittäytyä tehokkaasti, kertyen rannoille ja sedimentteihin.
Samples were dried and microplastics were separated with a saturated sugar-salt solution from the sediment.
Näytteet kuivattiin ja mikromuovit eroteltiin kylläisellä suola-sokeriliuoksella hiekkasedimentistä.
Plastic were recovered using a microscope and analysed with FTIR spectrometry and pyrolysis gas chromatography mass spectrometry.
Muovit poimittiin talteen ja analysoitiin käyttäen FTIR-spektrometriaa sekä pyrolyysikaasukromatografia-massaspektrometria.
A possible explanation for this can be found in the beach characteristics, these areas not being the accumulation areas for microplastics.
Tämä voi viitata siihen, että kyseiset rannat eivät ole mikromuovin akkumulaatioalueita.
The size class 1-5 mm was the most abundant size and polyethylene the most common plastic type.
Kokoluokan 1-5 mm partikkeleita löytyi eniten ja materiaaleista polyeteeni oli yleisin.
Based on the meta-analysis microplastic abundances vary greatly (on average 2,4 to 740 particles kg-1 in the chosen studies).
Meta-analyysin perusteella mikromuovia on löytynyt keskimäärin 2,4 – 740 partikkelia kg-1 hiekkasedimenttiä.
The effects are partly still unknown, but physiological changes in organisms have been detected with a relation to the plastic material.
Suurelta osin vaikutukset ovat vielä tuntemattomia, mutta muovin materiaalista riippuen ne voivat aiheuttaa esimerkiksi fysiologia muutoksia eliöissä.
The meta-analysis was conducted from 10 separate microplastic studies focusing on sandy beaches on 5 different continents.
Meta-analyysi tehtiin kymmenestä mikromuovitutkimuksesta viideltä eri mantereelta.
All sites are open sandy beaches affected by strong tides.
Rannat ovat turistien suosimia hiekkarantoja, joihin vaikuttaa voimakas vuorovesi.
The monitoring of microplastic abundances in different environments should be continued to ensure better understanding on the patterns of accumulation and to eventually reduce the plastic pollution globally.
Mikromuovin monitorointia eri tyyppisissä ympäristöissä tarvitaan jatkossa ongelman ymmärtämiseksi ja päästölähteiden kontrolloimiseksi, jotta tätä maailmanlaajuista mikromuovisaastumista voitaisiin vähentää.
This study focuses on the microplastic abundances in southern Thailand and its shallow sandy sediments in Phuket.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin mikromuovin määrää Etelä-Thaimaan matalilla hiekkapohjilla Phuketin alueella.
Validation of the density separation method resulted in a recovery percentage of 94,5.
Validointikokeen perusteella 94,5 % mikromuoveista saatiin talteen tällä menetelmällä.
Constructing the meta-analysis, it was evident, that microplastic study methods must be made comparable using the same protocols and reporting practices (preferably particles kg-1 dry sediment).
Meta-analyysin perusteella todettiin, että tutkimusten vertailukelpoisuuden vuoksi olisi tärkeää, että käytetyt menetelmät olisivat yhteneväisiä ja raportoinnissa ilmoitettaisiin myös partikkeleiden pitoisuudet per kg kuivaa sedimenttiä.
The island locations lacked microplastics in the depth of 3-5 m. No significant differences were found in the gradient or between the continental and island sampling sites despite a small difference in the mean values.
Mantereen ja saaren rantanäytteiden väliltä ei löytynyt merkitsevää eroa, vaikka kohteiden keskiarvoissa oli pieni ero.
The density separation method was validated experimentally.
Käytetty menetelmä muovin erottelemiseksi sedimentistä validoitiin laboratoriokokein.
An equation was applied to transform all microplastic abundances such that they were comparable with each other (particles kg-1 dry sediment).
Muunnoskaavalla tutkimusten tulokset saatettiin vertailukelpoiseen muotoon (partikkeleita kg-1 sedimenttiä) eri tutkimusten käyttäessä eri tapoja tulosten ilmaisuun.
These might be due to the differences in accumulation of plastic materials and the life cycles of different plastic products.
Tämä voi liittyä eri materiaalien akkumulaatiomekanismeihin ja vaihteleviin muovin käyttötarkoituksiin Tulosten perusteella mikromuovin määrä tutkimuskohteessa oli vähäinen.
Microplastic fibres were excluded from this study due to a high external contamination risk.
Kuitumaiset, helposti ilmassa leijailevat partikkelit jätettiin tämän tutkimuksen ulkopuolelle.
Five studies were chosen to evaluate the plastic materials and their relation to global production proportions of different plastic materials A total of 12 microplastic particles were recovered from Phuket.
Viidestä tutkimuksesta arvioitiin myös löydetyt muovimateriaalit, joita verrattiin maailmanlaajuiseen muovimateriaalien tuotantoon.
Differences in microplastic concentration in relation to the sampling site were studied statistically.
Rantojen eroja, syvyysgradienttia, sekä saaren ja mantereen välisiä eroja analysoitiin tilastollisesti.
Some differences were seen in the relations of microplastic in beach sediments and global production rates.
Verrattaessa rannoilta löytyneitä materiaalien suhteita maailmanlaajuisiin tuotantomääriin, vahvaa korrelaatiota ei löytynyt.
A meta-analysis on existing microplastic studies was conducted.
Kenttätutkimuksen lisäksi tehtiin meta-analyysi kirjallisuuskatsaukseen perustuen.
The existence of a depth gradient in relation to the plastic abundance was studied.
Rantakohtaisten erojen lisäksi selvitettiin muovimateriaali ja mahdollinen syvyysgradientti litoraalissa.
CD is a polygenic disease, it is known that the human leukocyte antigen (HLA) system plays a crucial role.
Keliakia on polygeeninen sairaus jossa HLA-molekyyleillä (Human Leukocyte Antigen) on merkittävä asema.
Tiivistelmä – Referat – Abstract Celiac disease (CD) is a serious lifelong condition, in which the immune system attacks an individual’s own tissue when eating gluten.
Keliakia on vakava elinikäinen autoimmuunisairaus jossa ravintoaineena nautittu gluteeni johtaa elimistön immuunijärjestelmän hyökkäykseen elimistön omia soluja kohtaan.
According to the study findings and general recommendations based on international guideline of celiac disease diagnosis, it seems that there is no clear clinical benefit if HLA-DQx.5 is classified as a CD risk allele.
Ottaen huomioon tutkimuksessa tehdyt havainnot ja yleiset kansainväliset keliakiadiagnosointia koskevat suosituksetit, näyttää siltä HLA-DQx.5-alleelin luokittelu keliakiariskialleeliksi ei tuo selkeää etua kliinisen päätöksenteon suhteen.
Study results indicated that there’s no additional clinical value if HLA-DQx.5 is classified as a celiac disease predisposing risk allele; the study data implies that it is very unlikely to find celiac disease positive cases from laboratory test perspective among HLA-DQx.5 carriers.
Tutkimustulosten perusteella voitiin todeta että HLA-DQx.5-alleelin luokitus keliakiariskialleeliksi ei anna kliinistä lisäarvoa laboratoriotutkimusprosessin kannalta; tulokset osoittivat hyvin epätodennäköiseksi tilanteen missä HLA-DQx.5-alleelin kantajalla diagnosoitaisiin keliakia.
Celiac disease often goes undiagnosed because many of its symptoms are nonspecific.
Keliakia on yleisesti alidiagnosoitu sairaus johtuen pitkälti oireiden monikirjoisuudesta ja yksilötason eroista.
The prevalence of combined undiagnosed and diagnosed CD is estimated to affect 1 in 100 people throughout Europe and USA.
Sairauden esiintyvyys Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa on 1:100 jos otetaan huomioon sekä diagnosoidut tapaukset että diagnosoimatta jäävien arvioitu osuus.
HLA genotyping test result is routinely used to rule out celiac disease rather than confirming it; if an individual does not have celiac disease related risk alleles, it is very unlikely that he or she has celiac disease.
HLA-genotyypitystestiä käytetään tyypillisesti keliakin poissulkuun; jos potilaalla ei ole perimässään keliakialle tyypillisiä riskialleeleita, on hyvin epätodennäköistä että oireiden taustalla olisi keliakia.
The aim of this master’s thesis was to study evaluate how the two different risk classification praxis for HLA-DQx.5 allele used for celiac disease diagnostics in SYNLAB Finland and Estonia central laboratory and in SYNLAB Suomi central laboratory might influence the clinical process and final diagnosis.
Tämän tutkimuksen aiheena oli arvioda mitä vaikutuksia kahdella toisistaan eroavalla HLA-DQx.5 alleelia koskevalla riskiluokitusmallilla saattaa olla potilaalle määrättäviin kliinisiin laboratoriotutkimuksiin ja laboratoriotutkimusten perusteella annettavaan keliakiadiagnoosiin.
Based on the study, approximately 7% of the celiac disease suspects carry the allele HLA-DQx.5 and therefore probably go through additional celiac disease related laboratory testing if this allele is interpreted as a risk allele.
Voitiin myös osoittaa että noin 7% keliakiaepäillyistä potilaista kantaa HLA-DQx.5-alleelia, ja jos tämä alleeli luokitellaan keliakiariskialleeliksi, on todennäköistä että heille määrätään keliakiadiagnoosiin tarvittavia lisätutkimuksia.
From the study population of 196 celiac disease suspect patients, 9% had a celiac disease positive laboratory result and the HLA risk genotype distribution among positive cases was well aligned with the expected values described in the literature.
Tutkimukseen valikoituneesta 196 keliakiaepäilypotilaan otannasta laboratoriotutkimusten perusteella 9%:lla voitiin todeta keliakia.
In SYNLAB Finland and Estonia central laboratory this allele is classified as CD-non-risk-allele based on recommendations in international guideline.
SYNLAB Suomen keskuslaboratorio Suomessa luokittelee HLA-DQx.5 alleelin keliakiariskialleeliksi perustuen paikalliseen toimintamalliin ja SYNLAB Finland-Estonian keskuslaboratorio Tallinnassa luokittelee kyseisen alleelin kansainvälisten suositusten mukaisesti keliakian kannalta matalan riskin alleeliksi, jolla ei ole ratkaisevaa merkitystä keliakiaan.
HLA-DQ2/DQ8 risk allele genotyping screening test from a whole blood sample (B -HLAKeli) is routinely used to estimate the genetic risk of a patient having CD.
Potilaan perinnöllistä keliakiariskiä voidaan arvioida seulontatestinä käytetyllä kokoverestä tehtävällä keliakiaan liittyvien HLA-DQ2/DQ8-riskialleelien genotyypityksellä (B -HLAKeli).
The Celiac disease diagnosis decision making process is based on the classic triple combination of serological antibody tests, the HLA-DQ2/DQ8 genotyping test and duodenal biopsies.
Ensinnäkin määritetään seeruminäytteestä keliakialle tyypilliset vasta.aineet, toiseksi tehdään kokoverinäytteestä HLA-DQ2/DQ8-genotyypitys ja lopuksi keliakiadiagnoosi varmistetaan suolinäytteen mikroskooppisella tutkimuksella.
This leads to inflammation and damage to the small intestine.
Keliakiassa tämä näkyy ohutsuolen limakalvolla suolinukkaa vaurioittavana tulehdusreaktiona.
In addition, the aim was to get a general understanding of celiac disease prevalence and risk allele distributions among the study population.
Luokitusmallivertailun lisäksi tarkasteltiin keliakin esiintyvyyttä ja alleelijakaumia tutkimuspopulaatiossa.
The number of hearing impaired people is constantly increasing and the WHO has estimated that 10% of the world`s population will suffer from disabling hearing loss in 2050.
Kuulovaurioiden määrä on yleistynyt jatkuvasti, ja maailman terveysjärjestö, WHO, on arvioinut, että vuonna 2050 10 % maailman väestöstä kärsii vammauttavasta kuulovauriosta.
Common to them is that damage is permanent and no pharmacotherapy is available.
Yhteistä niille kuitenkin on vaurion pysyvyys sekä farmakoterapeuttisten hoitomuotojen puuttuminen.
Hearing impairment is often a disabling condition and it has vast societal consequences.
Kuulovaurio on yksilölle vammauttava, minkä lisäksi sillä on laajat yhteiskunnalliset seuraukset.
Mesencephalic astrocyte- derived neurotrophic factor (MANF) is an unconventional, ER-resident protein that promotes ER- homeostasis.
Kasvutekijä MANF (mesencephalic astrocyte derived neurotropic factor) on epätyypillinen solulimakalvostolla toimiva proteiini, joka edistää solulimakalvoston homeostasiaa.
I also examined the basic and noise- induced MANF expression, using two mouse- strains, C57BL/6J and CBA/Ca.
Tutkin lisäksi karvasolujen MANF:in perusilmentymää sekä melun vaikutuksesta johtuvia ilmentymän muutoksia kahdessa hiirilinjassa (C56BL/6J ja CBA/Ca).
MANF expression has been previously found in many cell-types in the cochlea, including OHCs and IHCs.
MANF: in ilmentymä on löydetty myös monista solutyypeistä simpukassa, mukaan lukien ulko- ja sisäkarvasolut.
The results of my study suggest that MANF has an important, yet unknown, protective role in noise-induced trauma in OHCs.
Ehdotankin tutkielman tuloksiin perustuen, että MANF-illa on tärkeä, vielä tuntematon, rooli ulkokarvasoluissa meluvaurion synnyssä.
Hearing impairment has many etiologies.
Kuulovauriolla on useita syntyperiä.
Basal regions of the cochlea detect high- frequency sounds and apical regions detect low- frequency sounds.
Simpukan alakierre tunnistaa korkeat äänentaajuudet ja yläkierre matalat taajuudet.
This sensitization is mainly caused by a progressive degenerative changes seen in the OHC stereociliary bundles of Manf cKO-mice, and is associated with more severe noise-induced hearing loss.
Tämä herkistymä on pääaisallisesti seurausta Manf cKO hiirien ulkokarvasolujen karvakimppujen (stereocilia) etenevistä degeneratiivisista muutoksista.
The sensory epithelium in the organ of Corti spirals along the cochlear duct in a tonotopic arrangement: every sound frequency elicits the strongest response at allocation along this duct.
Aistinepiteeli seuraa simpukan kierteistä rakennetta tonotooppisesti: jokainen äänentaajuus synnyttää tietyssä kohdassa simpukan kierrettä voimakkaimman vasteen.
It has been associated with cytoprotective functions in many neurodegenerative disease- models and shown to promote recovery after ischemic trauma.
MANF:lla on todettu olevan soluja suojaava vaikutus monissa hermoston rappeutumista kuvaavissa malleissa, minkä lisäksi MANF on tehostanut toipumista iskeemisestä vammasta.
These results support the possible role of MANF as a therapeutic agent in a noise-induced trauma.
Tulokset tukevat MANF:in terapeuttista käyttöä meluvaurion hoidossa.
In a conditionally inactivated (Manf -/- cKO) mouse model in the C57BL/6J – background, where Manf has been inactivated from most of the cochlear cells, I studied, if Manf -deficiency sensitizes the cells to noise-induced cell death in two age-groups.
Tutkin kahden ikäryhmän avulla MANF: in puutoksen vaikutuksia meluvaurion aiheuttaman solukuoleman laajuuteen ehdollisesti inaktivoidussa (Manf -/- cKO) C57BL/6J -taustaisessa hiirimallissa, joissa MANF on inaktivoitu simpukan soluista.
This study examines the role of MANF in noise-induced trauma in the hair cells of the cochlea.
Tämä tutkielma tutkii eri näkökulmista MANF: in roolia karvasoluissa melutrauman jälkeen.