natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the period 1958-2002, area, strength and longevity of the Arctic polar vortices do not exhibit significant long-term changes while the area with temperatures lower than the threshold temperature for PSC formation shows statistically significant increase.
Arktisen vorteksin pinta-ala, voimakkuus, ja kesto jakson 1958-2002 aikana eivät näyttäneet selkeitä merkkejä pitkäaikaisesta muutoksesta.
However, the Arctic vortex parameters show significant decadal changes which are mirrored in the ozone variability.
Arktisen polaarivorteksin pitkäaikaiset muutokset muistuttavat otsonikerroksen muutoksia.
In the Antarctic, the springtime vortex in the lower stratosphere shows statistically significant trends in temperature, longevity and strength (but not in area) in the period 1979-2001.
Antarktisen alueella kevätaikainen polaarivorteksi jakson 1979-2001 aikana näyttää selkeää laskevaa lämpötilatrendiä.
Dynamical processes in the stratosphere and upper troposphere and their influence on the distribution of trace gases in the polar atmosphere
Planetaariset aallot, jotka syntyvät troposfäärissä, säätelevät stratosfäärin meridionaalista kiertoliikettä, joka puolestaan kuljettaa sekä materiaa että lämpöä päiväntasaajalta korkeammille leveysasteille ja siten mm. vaikuttaa polaarivorteksin ominaisuuksiin.
In addition, the thesis examines the feasibility of using a similar technique to derive the masses of molecular clouds in nearby external galaxies.
Tutkimuksissa selvitetään myös millä tarkkuudella menetelmää voidaan soveltaa Linnunradan ulkopuolisten galaksien molekyylipilvien tutkimukseen.
New stars in galaxies form in dense, molecular clouds of the interstellar medium.
Galaksien uudet tähdet syntyvät tähtienvälisen avaruuden tiheissä kaasupilvissä joita kutsutaan molekyylipilviksi.
Furthermore, such information is used to examine characteristics crucial for the star formation in the clouds.
Lisäksi tutkimuksissa tarkastellaan erilaisten rakenteiden merkitystä nykyisille tähtien syntyteorioille.
In this technique, the gas column densities towards molecular clouds are determined by examining radiation from the stars that shine through the clouds.
Työssä keskitytään soveltamaan uutta ns. lähi-infrapuna-alueen värieksessi-menetelmää, jossa pilven rakenne määritetään tarkastelemalla sen läpi loistavien tähtien säteilyä.
Measuring how the mass is distributed in these clouds is of crucial importance for the current theories of star formation.
Näiden molekyylipilvien rakenteen määrittäminen on tähtien syntyteorioiden kannalta erittäin tärkeää, koska monet teorioihin liittyvät fysikaaliset ilmiöt heijastuvat suoraan pilvien rakenteeseen.
The papers presented in this thesis demonstrate how the near infrared dust extinction mapping technique can be used to extract detailed information on the mass distribution in nearby molecular clouds.
Väitöskirjatyöni tutkimukset havainnollistavat kuinka väriksessi-menetelmällä voidaan saavuttaa verrattaen tarkka ja näin ollen erittäin hyödyllinen näkymä tähtien syntyrakenteisiin molekyylipilvissä.
Studies of the star-forming structures in the dense interstellar medium : a view by dust extinction
Tutkin väitöskirjatyössäni tähtien syntyprosessin alkuhetkiä tarkastelemalla kaasun muodostamia rakenteita molekyylipilvissä.
However, it is shown that some structural properties can still be examined with the technique.
Menetelmän soveltamisen lisäksi työssä tutkitaan menetelmän tarkkuutta ja mahdollisia sovellusalueita.
Shock acceleration in the solar corona
Shokkikiihdytys Auringon koronassa
The novel feature of this model is that it can handle complex magnetic geometries which are found, for example, near active regions in the solar corona.
Mallin omintakeinen piirre on se, että se kykenee käsittelemään monimutkaisia magneettisia geometrioita joita tyypillisesti esiintyy Auringon aktiivisten alueiden lähistöllä.
We discuss how shock waves can be modeled and describe in detail the numerical model developed by the author.
Lisäksi tarkastellaan kuinka shokkiaaltoja voidaan mallintaa, ja numeerinen malli esitetään yksityiskohtaisesti.
For example, in a few large gradual solar energetic particle events the heavy ion abundance ratios and average charge states show characteristics at high energies that are typically associated with flare-accelerated particles, i.e. impulsive events.
Esimerkiksi joissakin pitkäkestoisissa hiukkastapahtumissa raskaiden alkuaineiden pitoisuussuhteilla ja keskimääräisillä varausasteilla on havaittu olevan ominaisuuksia, jotka ovat tyypillisiä roihupurkauksissa kiihdytetyille hiukkasille.
The role of flare-accelerated particles in these and other gradual events has been discussed a lot in the scientific community, and it has been questioned if and how the observed features can be explained in terms of diffusive shock acceleration at shock waves driven by coronal mass ejections.
Roihupurkauksissa kiihdytettyjen hiukkasten merkityksestä pitkäkestoisissa hiukkastapahtumissa on keskusteltu paljon tiedeyhteisössä, ja on kyseenalaista voidaanko kaikki hiukkasten havaitut ominaisuudet selittää shokkikiihdytyksen avulla.
The theory of diffusive shock acceleration is reviewed and its predictions discussed with respect to the observed particle characteristics.
Väitöskirjassa kerrataan diffusiivisen shokkikiihdytyksen teoria ja sen ennustukset hiukkasjakaumien ominaisuuksille.
Finally, we show that diffusive shock acceleration can produce GeV/nuc energies under suitable coronal conditions, which include the presence of energetic seed particles, a favourable magnetic geometry, and an enhanced level of ambient turbulence.
Lopuksi osoitetaan, että shokkikiihdytys pystyy tuottamaan yli GeV/nuc energioita noin kymmenen minuutin sisällä massapurkauksen käynnistymisestä olettaen, että koronassa on läsnä korkeaenergiaisia hiukkasia, magneettinen geometria on suotuisa, ja että koronan turbulenssi on voimistunut esimerkiksi edeltävästä massapurkauksesta johtuen.
The thesis consists of four research articles and an introductory part that summarises the main findings reached in the articles and discusses them with respect to theory of diffusive shock acceleration and observations.
Väitöskirja koostu neljästä vertaisarvioidusta tieteellisestä artikkelista ja johdanto-osasta, jossa artikkelien tärkeimmät tulokset esitetään osana laajempaa kokonaisuutta.
The most extreme solar energetic particle events are the so-called ground level enhancements where particle receive so high energies that they can penetrate all the way through Earth's atmosphere and increase radiation levels at the surface.
Äärimmäisissa tapauksissa hiukkaset kiihdytetään koronassa niin suuriin energioihin (eli GeV/nuc), että ne voivat tunkeutua Maan ilmakehän läpi aina maanpinnalle asti missä ne voidaan havaita.
It is not known what conditions are required for acceleration into GeV/nuc energies, and the presence of both very fast coronal mass ejections and X-class solar flares makes it difficult to determine what is the role of these two accelerators in ground level enhancements.
Yleensä suurimmissa Auringon purkauksissa on läsnä sekä nopea koronan massapurkaus että voimakas roihupurkausten läsnäolo, mikä vaikeuttaa näiden kahden eri kiihdytysmekanismin osuuden tutkimista.
The main part of this thesis consists of the four scientific articles that are based on results of the numerical shock acceleration model developed by the author.
Pääosan väitöskirjasta muodostaa väittelijän kehittämällä numeerisella mallilla saaduista tuloksista julkaistut artikkelit.
We also derive an injection threshold for diffusive shock acceleration that agrees with our simulation results very well, and which is valid under weakly turbulent conditions.
Shokkikiihdytyksen valikoiva injektio riippuu kynnysnopeudesta, jolle johdetaan heikossa turbulenssissa pätevä yhtälö joka sopii hyvin yhteen numeerisen mallin kanssa.
In this thesis acceleration of energetic particles at collisionless shock waves in space plasmas is studied using numerical simulations, with an emphasis on physical conditions applicable to the solar corona.
Väitöskirjassa tarkastellaan korkeaenergiaisten hiukkasten kiihdytystä avaruusplasmojen törmäyksettömissä shokkiaalloissa.
We show that, according to our simulations, diffusive shock acceleration can explain the observed variations in abundance ratios and average charge states, provided that suitable seed particles and magnetic geometry are available for the acceleration process in the solar corona.
Massapurkauksen ajama shokkiaalto injektoi valikoivasti hiukkasia kiihdytysprosessiin näistä populaatioista, kunhan magneettinen geometria on suotuisa.
This thesis gives a brief review of observational properties of solar energetic particles and discusses a few open questions that are currently under active research.
Väitöskirjassa esitetään tiivistelmä korkeaenergiaisten hiukkasten kokeellisesti havaituista ominaisuuksista.
The method of multiscale modelling combines the results obtained from computational methodologies applicable at different length and time scales.
Laskennallisessa osuudessa käytettiin menetelmiä, jotka yhdessä kattavat monta aika- ja pituusmittakaavaa.
In the next step fusion device, ITER, the first wall region facing the highest heat and particle load, i.e. the divertor area, will mainly consist of tiles based on tungsten.
ITERin kaltaisissa nk. tokamak-tyyppisissä fuusioreaktoreissa suurin hiukkas- ja lämpötilakuorma kohdistuu kammion pohja-alueella sijaitsevalle poikkeuttajalle.
The experimental work consists of hydrogen implantations into pure polycrystalline tungsten, the determination of the hydrogen concentrations using ion beam analyses (IBA) and monitoring the out-diffused hydrogen gas with thermodesorption spectrometry (TDS) as the tungsten samples are heated at elevated temperatures.
Kokeellinen osuus koostui vedyn ioni-istutuksista volframiin, istutuksista aiheutuneiden kidevirheiden analysoinnista sekä kidevirheisiin loukkuuntuneiden vetyatomien lukumäärän määrittämisestä eri lämpötiloissa.
With the aforedescribed multiscale analysis the experimental results within this thesis and found in the literature were explained both quantitatively and qualitatively.
Tällä tehokkaalla laskentatavalla päästiin vertaamaan mikroskooppisia, laadullisia ilmiöitä kokeellisesti saatuihin määrällisiin arvoihin.
Tritium is the relatively short-lived hydrogen isotope used in the fusion reaction.
Fuusioreaktorin polttoaine koostuu vedyn sekä sen isotooppien deuteriumin ja tritiumin muodostamasta plasmasta.
In this thesis both experimental and computational methods have been used for studying the release and retention of hydrogen in tungsten.
Vedyn ja volframin vuorovaikutuksia tutkittiin sekä kokeellisesti että laskennallisesti.
Combining IBA methods with TDS, the retained amount of hydrogen is obtained as well as the temperatures needed for the hydrogen release.
Lisäksi määriteltiin vedyn erityyppisistä loukuista vapautumiseen vaadittavat energiat sekä verrattiin niitä kokeellisesti mitattuihin vapautumislämpötiloihin.
The amount of tritium retained in the wall materials should be minimized and its recycling back to the plasma must be unrestrained, otherwise it cannot be used for fueling the plasma.
Fuusioenergian etuja ovat muun muuassa lähes rajoittamattomat polttoainereservit, se ettei se tuota kasvihuonekaasuja eikä fuusioreaktioissa synny pitkäikäistä radioaktiivista jätettä.
These results were further employed in binary collision and rate theory calculations to determine the evolution of large defect clusters that trap hydrogen in the course of implantation.
Tehty tutkimus on perustutkimusta ja se antaa uutta tarkempaa tietoa vetykaasun liikkumiseen ja loukkuuntumiseen vaikuttavista tekijöistä metalleissa yleensä, mutta sillä on myös suora teknologinen sovellus ITERin ensiseinämateriaalien suunnittelussa.
Multiscale study on hydrogen mobility in metallic fusion divertor material
Ensiseinämateriaalin ja fuusiopolttoaineen vuorovaikutusmekanismit on tunnettava.
For achieving efficient fusion energy production, the plasma-facing wall materials of the fusion reactor should ensure long time operation.
Kevyiden atomien fuusiossa vapautuvaa energiaa eräänä ihmiskunnan energiatuotantomuotona on tutkittu yli puoli vuosisataa.
During the reactor operation, the tungsten material is slowly but inevitably saturated with tritium.
Materiaalin tulee kestää hiukkaspommitusta sekä korkeita lämpötiloja.
With computational methods the hydrogen-defect interactions and implantation-induced irradiation damage can be examined at the atomic level.
Laskennallisilla menetelmillä määritettiin istutuksissa syntyneiden kidevirheiden tyyppi ja lukumäärä sekä niiden muodostumisen energetiikka.
They are a manifestation of a mechanism which breaks the electroweak symmetry and generates masses for particles.
Ne ovat osa mekanismia, joka rikkoo sähköheikon vuorovaikutuksen symmetrian ja tuottaa massan hiukkasille.
The Higgs boson(s), whose existence has not yet been experimentally verified, are a part of the standard model and its most popular extensions.
Higgsin bosoni(t), joiden olemassaoloa ei toistaiseksi ole kokeellisesti vahvistettu, ovat osa hiukkasfysiikan standardimallia ja sen lupaavimpia laajennuksia.
Since many of these identification methods rely on the reconstruction of charged particle tracks, the systematic uncertainties resulting from the mechanical tolerances of the tracking sensor positions are estimated with care.
Koska monet näistä tunnistusmenetelmistä perustuvat varattujen hiukkasten jälkien rekonstruoimiseen, jälki-ilmaisimen sensorien mekaanisten siirtymien vaikutusta systemaattisiin epävarmuuksiin arvioidaan huolella.
Since the H->tautau and H+->taunu decay channels are important for the discovery of the Higgs bosons in a large region of the permitted parameter space, the analysis described in this thesis serves as a probe for finding out properties of the microcosm of particles and their interactions in the energy scales beyond the standard model of particle physics.
Koska H->tautau ja H+->taunu -hajoamiskanavat ovat tärkeitä Higgsin bosonien löytämiseksi suuressa osassa sallittua parametriavaruutta, tässä väitöskirjassa esitetty analyysi mahdollistaa hiukkasten ja niiden välisten vuorovaikutusten muodostaman mikrokosmoksen ominaisuuksien kokeellisen tutkimisen energiaskaalalla, joka ylittää hiukkasfysiikan standardimallin tähänastiset pätevyysrajat.
The tau-jet identification is studied with methods based on a signature of a low charged track multiplicity, the containment of the decay products within a narrow cone, an isolated electromagnetic energy deposition, a non-zero tau lepton flight path, the absence of electrons, muons, and neutral hadrons in the decay signature, and a relatively small tau lepton mass compared to the mass of most hadrons.
Väitöksessä tutkitaan tau-ryöppyjen tunnistamismenetelmiä, jotka perustuvat pieneen määrään sähköisesti varattuja hiukkasia tau-leptonin hajoamistuotteiden joukossa, hajoamistuotteiden rajautumiseen kapeaan kartioon, eristettyyn sähkömagneettiseen energiaprofiiliin, tau-leptonin lentomatkan pituuteen, tau-leptonin suhteellisen pieneen massaan verrattuna useimpien hadronien massaan sekä elektronien, myonien ja neutraalien hadronien puuttumiseen tau-leptonin hajoamistuotteista.
This thesis describes methods for the reliable identification of hadronically decaying tau leptons in the search for heavy Higgs bosons of the minimal supersymmetric standard model of particle physics (MSSM).
Tämä väitöskirja käsittelee menetelmiä hadronisesti hajoavien tau-leptoneiden luotettavaan tunnistamiseen raskaiden Higgsin bosonien etsinnässä minimaalisessa supersymmetrisessä standardimallissa (MSSM).
The identification of the hadronic tau lepton decays, i.e. tau-jets, is applied to the gg->bbH, H->tautau and gg->tbH+, H+->taunu processes to be searched for in the CMS experiment at the CERN Large Hadron Collider.
Hadronisten tau-leptonien hajoamisten, eli tau-ryöppyjen tunnistamista sovelletaan gg->bbH, H->tautau ja gg->tbH+, H+->taunu -prosesseihin, joita tullaan etsimään CERN:n LHC-kiihdyttimen CMS-kokeessa.
Furthermore, in the H+->taunu channel, helicity correlations are exploited to separate the signal tau jets from those originating from the W->taunu decays.
Lisäksi H+->taunu -kanavassa käytetään hyväksi tau-leptonien helisiteettikorrelaatiota erottamaan signaalin tau-ryöpyt W->taunu -hajoamisissa syntyvistä tau-ryöpyistä.
The tau-jet identification and other standard selection methods are applied to the search for the heavy neutral and charged Higgs bosons in the H->tautau and H+->taunu decay channels.
tau-ryöppyjen tunnistamista ja muita yleisesti käytettyjä kokeellisia valintamenetelmiä sovelletaan neutraalien sekä varattujen raskaiden Higgsin bosonien etsimiseen H->tautau ja H+->taunu -hajoamiskanavissa.
Identification of Hadronically Decaying Tau Leptons in Searches for Heavy MSSM Higgs Bosons with the CMS Detector at the CERN LHC
Hadronisesti hajoavien tau-leptonien tunnistaminen raskaiden MSSM Higgsin bosonien etsinnöissä CERN:n LHC-kiihdyttimen CMS-koeasemassa
Of all the event selections applied in these final states, the tau-jet identification is the single most important event selection criterion to separate the tiny Higgs boson signal from a large number of background events.
tau-ryöppyjen tunnistaminen on tärkein yksittäinen analyysimenetelmä, jolla voidaan erottaa pieni Higgsin bosonin signaali suuresta määrästä taustatapahtumia.
For the H+->taunu channel, the tau-jet identification is redone and optimized with a recent and more detailed event simulation than previously in the CMS experiment.
H+->taunu -kanavassa tau-ryöppyjen tunnistaminen analysoidaan ja optimoidaan uudelleen hiljattain tehdyllä aiempaa tarkemmalla simulaatiolla, Molempien hajoamiskanavien havaitaan olevan hyvin lupaavia MSSM-teorian raskaiden Higgsin bosonien löytämiseksi.
To assess acute anxiety-like behaviour, I used the elevated-plus maze paradigm and a modified open field test, in which a novel object is introduced to the arena in the middle of the trial.
Akuutin ahdistukäyttäytymisen arviomiseksi käytin kohotettua ristisokkeloa (elevated plus maze, EPM) sekä muunneltua avoimen kentän (open field, OF) koetta, jossa keske kokeen kentälle asetetaan uusi esine.
To study the potential effect on reward-associated behaviours, I used the biased conditioned place preference (CPP) test, and for the withdrawal-linked behaviours, we used a method to precipitate the withdrawal symptoms with naltrexone in subchronically morphine-treated mice (n=9 hM3Dq, n=8 control).
Palkkiokäyttäytymistä arvioitiin paikkaehdollistumalla (conditioned place preference, CPP), ja vieroitusoireita mallinnettiin naltreksonilla nopeutettua morfiini-vieroituskoetta (vieroitusoireissa n=9 hM3Dq, n=8 kontrolli).
One of the neuron populations, on which only a very little research has been conducted, is the somatostatin (Sst) expressing neurons, highly abundant in the anterodorsal part of the BNST (adBNST), especially in oval and juxtacapsular nuclei of the BNST.
Yksi merkittävistä BNST:n hermosolupopulaatioista on somatostatiinia ilmentävät hermosolut, jotka ovat keskittyneet BNST:n anterodorsaalille alueelle, erityisesti ovaalitumakkeeseen ja juxtakapsulaaritumakkeeseen.
This work aims to elucidate the connectivity of this Sst-neuron population, and their role in the behaviours related to BNST activation, particularly the anxiety-, reward-, and drug withdrawal-related behaviours.
Tämän työn tarkoituksena on kartoittaa BNST:n somatostatiini-hermosolupopulaation hermostollisia yhteyksiä, sekä selvittää niiden osuutta BNST:hen yhdistetyn käyttäytymisen muodostumisessa, erityisesti keskittyen ahdistus-, palkkio-, ja vieroitusoirekäyttäytymiseen.
To specifically study the somatostatin neuron population in the adBNST, I targeted the neurons using stereotaxic delivery of AAV-vectors encoding a myristylated green fluorescent protein (GFP) for neuronal tracing to Sst-Cre-tdTomato reporter line mice (n=2), and Cre-inducible hM3Dq-DREADDs to Sst-IRES-Cre mice (n=21), with Cre-inducible mCherry fluorescent protein as a control (n=20).
Hermosoluyhteyksien selvittämiseksi käytin AAV-vektorilla somatostatiini-tdTomato-reportterihiirilinjaan (n=2) siirrettyä creriipuvaisesti myristyloitua vihreää fluorensoivaa proteiinia (GFP; green fluorescent protein).
The BNST is highly heterogeneous brain area constituting of set of subnuclei and a variety of neuron populations, properties of which have only partially been revealed by the earlier research.
BNST on monimutkainen ja hyvin heterogeeninen aivoalue, joka koostuu useista eri alatumakkeista ja hermosolupopulaatioista.
Further research is needed to dissect the Sst-subcircuitry of adBNST, both in order to verify the observed output regions, and to elucidate the role these neurons play in modification of behavioural phenotypes.
Näin ollen tarvitaan jatkotutkimuksia kyseisen somatostatiinihermosolupopulaation ominaisuuksien selvittämiseksi.
The bed nucleus of the stria terminalis (BNST) is currently widely studied due to its impact in the anxiety-, stress-, and fearrelated behaviours, as well as in addiction.
Pääterihmaston tyvitumake (BNST; the bed nucleus of the stria terminalis) on ollut kasvavan tutkimuskiinnostuksen kohteena viimeisten kymmenen vuoden aikana, koska sen on havaittu olevan tärkeä keskushermoston tiedonkäsittelyn solmukohta, joka ohjailee ahdistukseen, stressiin ja pelkoon liittyvää käyttäytymistä.
As for the withdrawal symptoms, all the mice showed the predetermined symptoms, but the test failed to show any differences between the study groups.
Morifiini-vieroituskokeessa kaikilla hiirillä havaittiin tyypilliset fyysiset vieroitusoireet, mutta eroja niiden määrissä tai kestoissa ei ryhmien välillä havaittu.
The CPP test failed to show any meaningful rewarding or aversive properties of CNO-induced activation of the Sst-neurons, while the movement rates of the groups during the conditioning trials were not different in statistically significant way.
Käyttäytymiskokeiden osalta, DREADD-indusoitu somatostatiinineuronien aktivointi ei aiheuttanut näkyviä käyttäytymismuutoksia EPM- tai OF-kokeessa: ryhmien välillä ei ollut eroja liikeaktiivisuudessa, mutta ei myöskään ahdistukseen liitetyissä muuttujissa kuten ristisokkelon avoimissa haaroissa tai avoimen kentän keskiosassa vietetyssä ajassa.
In spite of this, the CNO-induced chemogenetic activation of the adBNST Sst-neurons failed to show any significant behavioural effects in the chosen paradigms for anxiety-, and reward-related behaviours, and for withdrawal symptoms.
Käyttäytymiskokeet eivät kuitenkaan kyenneet osoittamaan tämän solupopulaation kemogeneettisen aktivoinnin aiheuttavan käyttäytymismuutoksia valituissa kokeissa.
The neuronal tracing revealed connectivity for the adBNST Sst-neurons with brain regions involved in fear- and anxiety behaviour, social encounters, and autonomic control.
Tämä pro gradu –tutkimus osoittaa alustavasti, että anterodorsaalisen BNST:n alueella sijaitsevat somatostatiinineuronit hermottavat tunnettuja ahdistus- ja pelkoreaktioita sekä elimistön autonomisia vasteita sääteleviä aivoalueita.
In nature, biofilms have been found in variety of different environments, including humans.
Luonnossa biofilmejä esiintyy laajalti erilaisissa ympäristöissä, jopa ihmisessä.
B. cenocepacia belongs to the B. cepacia complex (Bcc) which consist of 20 closely related and phenotypically similar species.
B. cenocepacia kuuluu B. cepacia kompleksiin, joka koostuu 20:sta fenotyypiltään läheisestä lajista.
Persistence is not primarily an active mechanism of antibiotic tolerance, but a dormant state of the bacteria avoiding the mechanism of action of most antibiotics.
Persistenssi ei ole aktiivinen antibioottitoleranssin mekanismi, vaan ennemmin uinuva bakteerien tila, joka välttää useimpien antibioottien vaikutusmekanismin.
Persisters are distinguish phenotypic variants of the normal population and it is not a heritable feature, as no mutations occur.
Persisterit ovat erillinen fenotyyppi normaalista populaatiosta, eikä se ole periytyvää, sillä mutaatioita ei tapahdu.