natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The main objectives of this study: • The identification of environmental drivers shaping the nano- and microplankton community composition.
Tutkimuksen päätavoitteet: • Tunnistaa planktonyhteisön (<100 µm) koostumukseen vaikuttavat ympäristötekijät.
Furthermore, environmental factors affect the abundances and community compositions of both phototrophic and heterotrophic plankton.
Ympäristötekijät vaikuttavat sekä oma- että toisenvaraisen planktonin määrään ja yhteisöjen lajikoostumukseen.
For example, C:Si indicates the diatom-proportion of the seston, which could be interesting for modeling studies.
Hiilen ja piin suhde puolestaan kuvaa piilevien osuutta sestonista, mikä voi hyödyttää mallinnustutkimusta.
The increases in nitrogen (N) and phosphorus (P) are not proportional to the carbon (C) input, which might cause imbalances in seston C:N:P stoichiometry and affect biogeochemical cycles.
Se voi aiheuttaa epätasapainoa sestonin (vesipatsaan elollinen ja eloton orgaaninen aines) C:N:P-stoikiometriassa ja vaikuttaa biogeokemiallisiin kiertoihin.
The co-existence of cold-water diatoms and dinoflagellates during this period is characteristic of the Baltic Sea. Heterotrophic bacteria will become more abundant due to increased concentrations of allochthonous organic matter, which could reduce the phototrophic contribution already in spring.
Toisenvaraisten bakteerien määrä kasvaa valuman mukana tulevan orgaanisen aineksen lisääntyessä, mikä voi vähentää yhteyttävien levien osuutta jo keväällä.
The experiments have shown that lower DDP´s reduce the bacterial activity (protein- and DNA-synthesis) and alter the BCC due to decreasing availability of diatom-derived dissolved organic matter (DIADOM).
Kokeet ovat osoittaneet, että matala piilevien ja panssarisiimalevien välinen suhteellinen osuus vaikuttaa bakteerien aktiivisuuteen ja yhteisön koostumukseen alhaisemman piilevistä peräisin olevan liuenneen orgaanisen aineksen määrän vuoksi.
Seston ratios that were clearly affected by the community composition, namely Chl a:C (and its fixed range), C:Si, and N:Si, could be predicted with relatively high certainty for the spring bloom.
Sestonin C:N:P-osuudet pystyttiin ennustamaan yhteisörakenteen perusteella suhteellisen suurella varmuudella kevätkukinnan aikaan.
At the bloom peak, the cells are less active, but not decaying and excreting larger amounts of labile DOM, yet.
Kukintahuipun aikaan solut ovat verraten epäaktiivisia ja käyttökelpoisen liuenneen orgaanisen aineksen määrä on melko alhainen.
The ongoing eutrophication supports the formation of high phytoplankton biomass, enhancing the spreading of anoxic bottom waters, affecting benthic communities, which might be worsened by an extended annual growing season caused by increasing sea surface temperatures (SST).
Rehevöityminen lisää kasviplanktonbiomassan muodostumista, minkä seurauksena hapettomien pohjasedimenttien pinta-ala kasvaa.
In turn, plankton growth, food web dynamics, and nutrient- / C-cycling, which plays a pivotal role in climate change, will be affected.
Vaikutukset yltävät ilmastonmuutoksen kannalta keskeisiin mekanismeihin kuten planktonin kasvuun, ravintoverkkojen dynamiikkaan sekä ravinteiden ja hiilen kiertoon.
However, there was no significant relationship between the DDP and seston C:N:P ratios, and thus, it was concluded that the overall community activity supersedes the effect of different dominance-patterns on seston stoichiometry in mixed communities.
Siten voidaan todeta, että kokonaisyhteisön aktiivisuus peitti alleen lajikoostumuksen vaikutukset sestonin stoikiometriaan.
For example, heterotrophic ciliates become more abundant at elevated temperatures and can significantly reduce the biomass of bacteria and phytoplankton.
Ripsieläimet voivat kuitenkin olla tärkeitä bakteerien ja kasviplanktonin laiduntajia erityisesti lämpötilan kohottua.
Comparing the C:N:P ratios from the field study and the experiments revealed that the absolute dominance of either diatoms or dinoflagellates lead to more clear connections to the intracellular element composition.
Kenttätutkimuksissa tai kokeissa ei kuitenkaan havaittu merkitsevää yhteyttä piilevien tuottaman liuenneen orgaanisen aineen ja sestonin C:N:P-osuuksien välillä.
Temporal and spatial shifts of zooplankton populations, affecting higher trophic levels, could be the consequence.
Siksi vielä toistaiseksi piilossa olevan mikroeläinplanktonin osuus kokonaisyhteisöstä oletettavasti kasvaa elinympäristön lämmetessä, mikä aiheuttaa ajallisia ja alueellisia muutoksia eläinplanktonpopulaatioissa ja vaikuttaa korkeampiin ravintoketjun tasoihin.
Thus, this group is referred to as DinoComplex throughout this summary.
Nämä suhteet vaihtelivat kukintavaiheen mukaan.
Combined, Mesodinium rubrum, Peridiniella catenata, the DinoComplex, and heterotrophic ciliates dominated the biomass in the cruise data (n = 119).
Ripsieläinten ja panssarisiimalevien yhteisbiomassa hallitsi kenttäaineiston kokonaisbiomassaa.
Some of these theories even suggest that language is primarily based on a manual communication system.
Jotkut teoriat jopa ehdottavat, että kieli pohjautuu pääosin käsillä tapahtuvaan kommunikointijärjestelmään.
This suggests that the effect operates in action planning.
Tämä viittaa siihen, että efekti toimii toimintojen suunnittelun tasolla.
The idea that hand gestures and speech are connected is quite old.
Ajatus käden eleiden ja puheen välisistä yhteyksistä on melko vanha.
In addition, the effect was also observed when the participants knew beforehand which response they should execute, suggesting that the effect is not based on the action selection processes.
Lisäksi efekti havaittiin silloinkin, kun osallistujat tiesivät etukäteen, mikä vastaus heidän tulisi suorittaa, mikä viittaa siihen, ettei efekti perustu toimintojen valintaan liittyviin prosesseihin.
These results support the view that articulatory and hand motor representations form a partly shared network, where activity from one domain can induce activity in the other.
Nämä tulokset tukevat näkemystä, että artikulatoriset ja käden motoriset edustukset muodostavat osittain jaetun verkoston, jossa aktiivisuus yhdellä osa-alueella voi aiheuttaa aktiivisuutta myös toisella.
The work is based on an earlier finding showing systematic connections between specific articulatory gestures and grasp types.
Työ perustuu aiempaan löydökseen, joka paljasti systemaattisia yhteyksiä tiettyjen artikulatoristen eleiden ja tarttumisotteiden välillä.
In this thesis, I present four studies in which we studied the connections between articulatory gestures and manual grasps.
Tässä väitöskirjassa esittelen neljä osatyötä, joissa tutkimme artikulatoristen eleiden ja tarttumisotteiden välisiä yhteyksiä.
Finally, Study IV showed that grip performance also modulates early auditory processing of heard syllables.
Viimeisimpänä osatyö IV osoitti, että otteiden suorittaminen vaikuttaa myös havaittujen tavujen varhaiseen auditoriseen prosessointiin.
Study III revealed that grip preparation can influence categorization of perceived syllables.
Osatyö III osoitti, että käden otteet voivat vaikuttaa havaittujen tavujen luokitteluun.
In Study II, grip response times were measured to investigate whether the effect persists when the syllables are only heard or read silently.
Osatyössä II efekti havaittiin, vaikka tavut vain kuultiin tai luettiin äänettömästä.
This is in line with earlier studies that have shown more general linkage between mouth and manual processes and expands this notion of hand-mouth interaction by showing that these connections can also operate between very specific hand and articulatory gestures.
Nämä tulokset laajentavat käden ja suun välisen yhteyden ajatusta osoittamalla, että yhteydet voivat toimia myös hyvin tarkasti rajattujen artikulatoristen ja käden eleiden välillä.
Study II showed that the effect was also observed when the syllables were heard or read silently, supporting the view that articulatory simulation of a perceived syllable can activate the motor program of the grasp which is congruent with the syllable.
Tämä tukee näkemystä, että havaittujen tavujen artikulatorinen simulointi voi aktivoida tavun kanssa yhteensopivan otteen motorista ohjelmaa.
In Study I, we measured response times and accuracy of grip responses and vocalisations to investigate whether the effect can be also observed in vocal responses, and to which extent the effect operates in the action selection processes.
Osatyön I tulokset osoittivat, että yhteensopivuusefekti on havaittavissa myös lausutuissa vastauksissa.
The results of Study I showed that besides manual facilitation, the effect is observed also in vocal responses, both when a simultaneous grip is executed and when it is only prepared, meaning that overt execution is not needed for the effect.
Osallistujat olivat biasoituneet luokittelemaan esitettyjen kohinaisten tavujen olevan ennemmin [ke] kuin [te], kun he olivat valmistautuneet suorittamaan voimaotteen ja päinvastoin, kun he olivat valmistautuneet pinsettiotteen suorittamiseen.
For example, uttering a syllable such as [kɑ] can facilitate power grip responses, whereas uttering a syllable such as [ti] can facilitate precision grip responses.
Esimerkiksi [kɑ] tavun lausuminen nopeuttaa voimaotteen tekemistä, kun taas esimerkiksi [ti] tavun lausuminen nopeuttaa pinsettiotteen tekemistä.
Similarly, to the original work, we used special power and precision grip devices that the participants held in their hand to perform responses.
Väitöskirjan osatyöt hyödynsivät tätä perusefektiä muokkaamalla koeasetelmaa kuhunkin tutkimuskysymykseen sopivaksi.
However, individual differences in learning were sizeable.
Yksilölliset erot oppimisessa olivat kuitenkin suuria.
Although it is likely that certain methodological limitations (e.g. small number of stimulus repetitions, challenging stimuli) affected the significance of the results, based on this study the generalizability of some of the previous findings can be called into question.
Vaikka on todennäköistä, että tietyt metodologiset heikkoudet (mm. vähäinen ärsykkeiden määrä MEG-tehtävässä, haastavat ärsykkeet) vaikuttivat tulosten merkitsevyyteen, voidaan tämän tutkimuksen valossa aiempien tutkimustulosten yleistettävyyttä kyseenalaistaa.
The discrimination skills seemed to improve by training, but the difference was not statistically significant.
Erottelukyky vaikutti paranevan harjoittelun seurauksena hieman, mutta ero ei ollut tilastollisesti merkitsevä.
Their task was to learn to differentiate between acoustically closely related Russian fricatives Ш /ʂ/ and Щ /ɕ(ː)/.
Tutkimuksessa mitattiin 20 suomalaista koehenkilöä, joiden tehtävänä oli oppia erottelemaan akustisesti toisiaan läheisesti muistuttavia venäjän kielen frikatiiveja Ш /ʂ/ ja Щ /ɕ(ː)/.
After the measurement the subjects practiced the phonemes at home for approximately one week by playing a learning game by computer.
Mittauksen jälkeen koehenkilöt harjoittelivat foneemien erottelua kotona noin viikon ajan tietokoneavusteisen oppimispelin avulla, jonka jälkeen heidät mitattiin uudelleen.
This study was not able to replicate the findings from various previous studies on phoneme acquisition in adulthood.
Tässä tutkimuksessa ei kyetty replikoimaan aiempien tutkimusten tuloksia foneemien omaksumisesta aikuisiällä.
Acquiring new phonemic categories requires neuroplastic changes in the brain.
Uusien foneemikategorioiden muodostuminen vaatii aivoissa solutason plastisia muutoksia.
The aim of this study is to examine the learning mechanisms and acquisition of non-native phoneme contrasts in young adults using neurophysiological and behavioral methods.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää omaan äidinkieleen kuulumattomien foneemikontrastien oppimisen mekanismeja nuorilla aikuisilla neurofysiologisten ja behavioraalisten menetelmien avulla.
Behavioral discrimination ability of the experimental phonemes was considerably worse than with familiar control phonemes.
Tutkittavien foneemien behavioraalinen erottelukyky oli selvästi tuttuja kontrollifoneemeita heikompaa.
In this experiment the neural mechanisms of foreign language phoneme acquisition and the learning-related neuroplastic changes were studied using magnetoencephalography (MEG) and neuromagnetic evoked responses (MMNm in particular).
Tässä tutkimuksessa vieraan kielen foneettisen oppimisen neuraalista perustaa ja oppimisen aiheuttamia plastisia muutoksia aivoissa tutkittiin magnetoenkefalografialla (MEG) neuromagneettisten tapahtumasidonnaisten vasteiden (erityisesti MMNm) avulla.
However, later findings have shown that foreign phoneme contrasts can be learned at a later age, too.
Myöhemmät tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että vieraiden foneemien omaksuminen on mahdollista myös aikuisiällä.
MMN, or its magnetic equivalent MMNm, is elicited when the brain registers a difference in a repetitive sensory stimulus.
MMN-vaste, tai sen magneettinen vastine MMNm, syntyy seurauksena muutoksiin sensorisessa havaintoympäristössä.
The first phoneme in the word pairs was varied and the subjects had to report whether they heard a difference between the words or not.
Koehenkilöiden tehtävänä oli vastata, kuulivatko he sanoissa eroa.
The same stimuli were then presented in a passive MEG task where the brain’s change detection responses were tested in an unattended situation as the subjects were watching a silent film.
Samoja kuuloärsykkeitä toistettiin koehenkilöille sen jälkeen passiivisessa MEG-tehtävässä, jossa testattiin aivojen kykyä havaita ero ärsykkeissä ilman, että niihin kiinnitetään huomiota (koehenkilöt katselivat samalla äänetöntä elokuvaa).
Neurophysiological studies have examined the brain’s ability to differentiate between closely related phonemic categories at the early stage of spoken language processing by measuring, for example, event-related mismatch negativity responses (MMN).
Aivojen kykyä erotella läheisesti toisiaan muistuttavia foneemikategorioita kielenprosessoinnin varhaisella tasolla on tutkittu neurofysiologisin menetelmin esimerkiksi tapahtumasidonnaisen poikkeavuusnegatiivisuusvasteen (eng. mismatch negativity, MMN) avulla.
For the subjects who improved their performance in the behavioral task a modest training-related boost in the auditory responses supporting the hypotheses could be observed.
Koehenkilöillä, joilla behavioraalinen erottelukyky parani harjoittelun myötä, oli silmämääräisesti havaittavissa hypoteesien mukaista vahvistumista auditorisissa vasteissa.
Studies have shown that even a moderate amount of auditory training with closely related foreign phonemes improves the brain’s ability to discriminate between them resulting in enhanced MMN or MMNm responses.
Tutkimuksissa lyhyenkin auditiivisen harjoittelujakson on havaittu vahvistavan aivojen kykyä erotella läheisesti toisiaan muistuttavia vieraita foneemeja ja voimistavan MMN- ja MMNm-vasteita.
Structural magnetic resonance images of the subjects’ brain were also measured for MEG source localization purposes.
MEG-signaalien lähdemallinnusta varten koehenkilöiden aivoista otettiin myös rakenteelliset magneettikuvat.
According to the traditional view, acquiring novel phonemes after the sensitive periods in the early childhood is very difficult.
Perinteisesti kielen foneettisen avaruuden omaksumisen on ajateltu tapahtuvan ensisijaisesti varhaislapsuuden kielellisten herkkyyskausien aikana, jonka jälkeen uusien foneemien oppiminen on haastavaa.
Although very small and statistically insignificant, the effect was opposite for control stimuli and did not exist in the non-learner group suggesting some sort of change in neural processing in the learner group.
Vaikka efekti oli erittäin pieni eikä tilastollisesti merkitsevä, vastaavaa ei havaittu epäoppijoilla eikä kontrollitilanteessa.
The subjects’ differentiation skills were first tested in a behavioral task where Russian pseudoword minimal pairs were presented to them auditorily.
Erottelukykyä mitattiin ensin behavioraalisella tehtävällä, jossa koehenkilöille toistettiin nauhoitettuja venäjänkielisiä epäsanaminimipareja, jossa sanan ensimmäistä foneemia varioitiin.
No significant differences were found in other auditory MEG responses or their neural source current distributions between the measurements either.
Hypoteesien vastaisesti tilastollisesti merkitseviä MMNm-vasteita ei löydetty ennen eikä jälkeen harjoittelun, eikä muissakaan auditorisissa MEG-vasteissa tai niiden neuraalisten lähdevirtojen voimakkuuksissa tai jakaumassa ollut tilastollisesti merkitsevää eroa mittauskertojen välillä.
Several similar huts have been found in the nearby Valley of the Kings.
Lukuisia samankaltaisia majoja on löydetty myös eri puolelta läheistä Kuninkaiden laaksoa.
The workmen spent their nights at the site during the workweek and returned to their home village for the weekends.
Vallitseva käsitys on, että työmiehet nukkuivat työviikon aikana täällä ja palasivat kotikyläänsä vasta viikonloppua viettämään.
The project is largely unpublished due to the sudden passing of Toivari-Viitala which is why it is important to publish even a small portion.
Projekti on suurelta osin Toivari-Viitalan äkillisen poismenon vuoksi vielä julkaisematta, minkä vuoksi edes pienen osan julkaiseminen on tärkeää.
The site was first excavated by Bernard Bruyère for the French Institut français d’Archéologie Orientale (IFAO) in 1935.
Station de Repos-alueella on tehty aiemminkin arkeologista tutkimusta, kun vuonna 1935 Bernard Bruyère, ranskalaisen Institut français d’Archéologie Orientale:n (IFAO) nimeämänä, tutki kohdetta ensimmäistä kertaa.
The site revealed three clusters of huts, with 78 huts (Bruyère’s number) or 141 room entities (WHTM number) and a small chapel.
Alueelta löytyi kolme majarykelmää, joissa oli laskentatavasta riippuen 78 pientä kivirakenteista majaa (Bruyèren lukema) tai 141 huonetta (WHTM-projektin lukema) sekä yksi pieni kappeli.
The Station de Repos site was used by the workmen of Deir el-Medina as they built the royal tombs in the Valley of the Kings during the New Kingdom (18th–20th Dynasties, ca. 1539–1077 BC).
Station de Repos -alue oli Deir el-Medinan työläiskylän asukkaiden käytössä heidän rakentaessaan faraoiden hautoja Kuninkaiden laaksossa uuden valtakunnan aikana (18.–20.
The other object categories found are pictorial and hieroglyphic ostraca, but a large group of objects are left to the unidentified category because of the limited content in them.
Muita esineryhmiä ovat kuvalliset ja hieroglyfiostrakat sekä iso joukko esineitä, jotka on mahdotonta luokitella niiden hyvin rajallisen sisällön vuoksi.
The aim of my thesis is to publish this assemblage of archaeological finds as a catalogue with basic descriptions and illustrated with my tracings of the objects as well as with photographs (taken by Matjaz Kačičnik) in the Plates section.
Tutkimukseni tavoitteena onkin julkaista tämä kokoelma arkeologisia löytöjä luettelon muodossa kuvailu-teksteineen sekä niistä tekemäni jäljennökset ja niistä otetut valokuvat (kuvannut Matjaz Kačičnik).
During the project, the collection of objects was called "stela fragments" but in the course of my research it is found that only a small part of them are in fact from stelae.
Valittu ryhmä kulki projektin aikana työnimellä "steelan kappaleet", mutta tutkimukseni myötä selviää, että vain pieni osa niistä on todennäköisesti steeloista peräisin.
As far as can be deducted in this thesis, the main theme of the objects is religious.
Esineiden sisältö on, siltä osin kuin sitä pystytään tässä tutkimuksessa arvioimaan, pääasiassa uskonnollista.
From this group, a collection of objects was chosen by the leader of the project, Dr. Jaana Toivari-Viitala, and it is this assemblage of 192 objects that is studied and published in this thesis.
Heidän jäljiltään löytyi kaivausten aikana iso joukko esineitä, joista projektin johtaja, Jaana Toivari-Viitala, valikoi tässä tutkielmassa julkaistavat kappaleet, 192 löytöä sisältävän aineiston.
The purposes where carved decoration was used is limited to religious objects such as stelae, architectural elements such as seats and door jambs, and practise work for the main task of the workmen: decorating the royal tombs with hieroglyphic texts and religious images.
Kaivertamalla koristeltiin uskonnollisia esineitä, kuten steeloja, arkkitehtonisia elementtejä kuten penkkejä ja ovenpieliä, sekä harjoiteltiin näitä ja työmiesten päätehtävää, hautojen koristelua varten.
My main task was to study and describe the visual content of the objects; the texts found on them are for the most part not translated in this thesis.
Esineiden sisältämän informaation analyysi on toteutettu kuvallista sisältöä havainnoimalla; niiden tekstit on pääosin rajattu tämän tutkimuksen ulkopuolelle.
The focus of my research is a collection of incised objects found at the Station de Repos site, on the west bank of modern Luxor, Egypt.
Tutkimukseni kohteena on joukko kaiverrettuja esineitä, jotka löydettiin Station de Repos-alueelta, Egyptin Luxorin länsirannalta, Työmiesten majat (Workmen’s Huts in the Theban Mountains (WHTM)) -projektin aikana.
The area is passed through by a well-worn path and the previous excavations moved around large amounts of sand and soil as well as collected the more complete objects from the site.
Kappaleet ovat paria poikkeusta lukuun ottamatta isompien esineiden sirpaleita, mikä johtunee kohteen historiasta läpikulkupaikkana sekä siitä, että alue on jo kertaalleen kaivettu ja eheimmät esineet sieltä kerätty.
What all the objects have in common is that they are decorated by carving on mainly limestone but also on sandstone objects.
Tutkimuksen kohteena olevia esineitä yhdistää se, että ne on kaikki tehty kaivertamalla kivenkappaleisiin.
This is partly influenced by the choice of the objects.
Osasyynä tähän voidaan pitää esineiden tekotapaa, joka on rajannut monia aiheita pois.
The objects were found during the Workmen’s Huts in the Theban Mountains (WHTM) Project between 2008 and 2013 when the site was re-excavated.
Projekti oli käynnissä vuosina 2008–2013 ja sen aikana alue tutkittiin uudelleen arkeologisen kaivauksen keinoin.
The subjects of the study consisted of 21 pairs, each in which the two subjects knew each other in advance and decided to participate in the study together.
Tutkimuksessa oli mukana 21 paria, joista jokainen muodostui kahdesta koehenkilöstä, jotka tunsivat toisensa, ja päättivät osallistua tutkimukseen yhdessä.
Inter-brain synchrony specific to collaboration was found in the theta frequency band over the frontal, frontocentral, central, parietal, and temporoparietal regions; in the alpha frequency band over the frontocentral region; in the beta frequency band over the frontocentral, central, parietal, and occipital regions; and in the gamma frequency band over the frontocentral and central regions.
Koehenkilöiden väliseen yhteistyöhön liittyvää synkroniaa löytyi theta-taajuuden osalta frontaali-, frontosentraali-, sentraali-, parietaali- ja temporoparietaalialueilta; alfa-taajuuden osalta frontosentraalialueilta; beta-taajuuden osalta frontosentraali-, sentraali-, parietaali-, ja oksipitaalialueilta sekä gamma-taajuuden osalta frontosentraali- ja sentraalialueilta mitattuna.
This suggests that the synchrony in these frequency bands measured over these regions is related to computer-mediated collaboration.
Synkronoitunut aktviaatio näillä taajuuskaistoilla, näiltä alueilta mitattuna näyttäisi olevan tietokonevälitteisen yhteistyön kannalta merkityksellistä.
The purpose of this study is to investigate 1) whether inter-brain synchrony occurs during online collaboration in the absence of natural social cues and 2) whether this synchrony is associated with the empathy skills of the collaborating individuals.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena onkin selvittää 1) löytyykö samanlaista sähköisen toiminnan synkronoitumista myös tietokonevälitteisen yhteistyön aikana, kun henkilöt eivät ole samassa fyysisessä tilassa 2) onko tietokonevälitteisen yhteistyön aikainen aivojen sähköisen toiminnan synkronoituminen yhteydessä vuorovaikutuksessa olevien henkilöiden empatiakykyihin.