natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Parents accompanied their children at 6% of extra visits to school nurses.
Hoitoa saivat eniten lapset, jotka olivat kouluiässä jo selkeästi ylipainoisia tai lihavia.
No preventive or curative medication is available despite continuous research.
Sairauteen ei ole olemassa parantavaa tai ennaltaehkäisevää lääkitystä jatkuvasta tutkimuksesta huolimatta.
Background: Alzheimer’s disease (AD) is a worldwide challenge for health care professionals and researchers.
Tausta: Alzheimerin tauti (AT) on maailmanlaajuinen haaste terveydenhuollolle ja tutkijoille.
Most of the Aβ targeting drugs developed so far have not specifically targeted these toxic species.
Suurin osa tähän mennessä kehitetyistä lääkkeistä ei ole spesifisesti kohdennettu näihin aggregaatteihin.
Every year, AD causes dementia for millions of patients.
Miljoonat potilaat sairastuvat vuosittain dementiaan AT:n takia.
Soluble oligomers and protofibrils are the most toxic species of Aβ.
Liukoiset oligomeerit ja protofibrillit ovat Aβ aggregaateista toksisimpia.
Methods: The recombinant protein was expressed in Expi293 cells and purified with affinity chromatography.
Menetelmät: Proteiini tuotettiin Expi293 soluilla ja puhdistettiin affiniteetti kromatografian avulla.
Different strategies, such as utilising transferrin receptor (TfR) mediated transcytosis, have been studied for drug transport.
Esimerkiksi transferriinireseptorin (TfR) hyödyntämistä lääkkeiden kuljetukseen on tutkittu.
Evaluate whether it is a promising model for future AD treatments.
Tulosten perusteella arvioitiin, voidaanko kyseistä proteiinia käyttää mallina tuleville AT:n hoitoon kehitettäville lääkkeille.
Neprilysin (NEP) is a major Aβ degrading enzyme that targets mostly the smallest species (monomers and dimers) of Aβ.
Neprilysiini (NEP) tärkein Aβ:a hajottava entsyymi, joka pystyy hajottamaan lähinnä monomeereja ja dimeereja.
Degradation of amyloid-β peptide with a blood-brain barrier penetrating protein drug
Beeta-amyloidin hajottaminen veri-aivoesteen läpäisevän proteiinilääkkeen avulla
Conclusions: In the future, sNEP-scFv8D3 or its improved version could be used at the earliest stages of AD to prevent disease progression.
Johtopäätökset: Tulevaisuudessa sNEP-scFv8D3 tai sen muokattua versiota voitaisiin käyttää varhaisessa vaiheessa osana AT:n hoitoa.
Another common challenge for protein drugs has been passing the blood-brain barrier (BBB).
Toinen proteiinilääkkeille tyypillinen haaste on veri-aivoesteen läpäiseminen.
Both sNEP-scFv8D3 and sNEP were able to degrade monomeric Aβ-40 and Aβ-42 but no significant effect was seen on larger aggregates.
Sekä sNEP että sNEPscFv8D3 hajottivat lähinnä Aβ-40 ja -42 monomeereja, mutteivat suurempia aggregaatteja.
For example, a rat anti-mouse TfR antibody, 8D3, or its fragments can be used for drug transportation.
Hiirillä tutkittua TfR:n vasta-ainetta, 8D3, tai sen osia voidaan mahdollisesti käyttää lääkkeiden kuljetukseen aivoihin.
The blood half-life of sNEP-scFv8D3 was approximately 9.5 h and it was cleared fast from the brain.
Yhdistelmäproteiinin puoliintumisaika veressä oli noin 9.5 h, ja se poistui nopeasti aivoista.
Since sNEP-scFv8D3 degrades only small Aβ aggregates it could be combined with another drug targeting larger oligomers.
Koska sNEP-scFv8D3 hajottaa lähinnä vain monomeereja, sitä voitaisiin käyttää yhdistelmähoitona toisen, suurempia aggregaatteja hajottavan, lääkkeen kanssa.
The TfR binding was studied with TfR ELISA and enzymatic activity with MCA assay.
TfR:iin sitoutumista tutkittiin TfR ELISAlla, entsymaattista aktiivisuutta MCA analyysilla ja Aβ hajoamista Aβ ELISAlla.
Further studies are needed to determine whether sNEP-scFv8D3 is effectively transported across the BBB and if it can reduce brain Aβ levels in vivo.
Lisätutkimuksien avulla voidaan päätellä, kuljetetaanko sNEP-scFv8D3 aktiivisesti veri-aivoesteen läpi, ja pystyykö se hajottamaan Aβ peptidejä in vivo.
Immunohistochemical analyses of brain cryo sections were done to evaluate the co-localisation of Aβ aggregates and sNEP-scFv8D3.
Immunohistokemiallisten analyysien ja kuvantamisen avulla verrattiin Aβ aggregaattien ja sNEP-scFv8D3:n paikantumista aivoissa.
Results and discussion: sNEP-scFv8D3 bound to TfR and showed similar enzymatic activity as sNEP.
Tulokset ja pohdinta: sNEP-scFv8D3 sitoutui TfR:iin, ja vastasi entsymaattiselta aktiivisuudeltaan sNEP:ä.
If the Aβ accumulation could be restricted or Aβ degradation increased their toxic effects would be prevented.
Beeta-amyloidin toksiset vaikutukset voitaisiin ehkäistä rajoittamalla Aβ:n kerääntymistä tai lisäämällä sen hajoamista aivoissa.
Together they would decrease the total Aβ deposition in brain.
Yhdessä nämä kaksi lääkettä voisivat tehokkaasti vähentää Aβ kertymistä ja aggregoitumista aivoihin.
Amyloid-beta (Aβ) deposits in brain are one of the main pathological findings in AD.
Yksi AT:n tärkeimmistä patologisista löydöksistä on beeta-amyloidin (Aβ) kertyminen aivoihin, minkä uskotaan johtavan sairauden kehittymiseen.
Objectives: To produce a recombinant protein, sNEP-scFv8D3, combining soluble NEP and single chain variable fragment of 8D3.
Tavoitteet: Työn tavoitteena oli tuottaa yhdistelmäproteiini, sNEP-scFv8D3, ja tutkia sen aktiivisuutta ja kykyä hajottaa erikokoisia Aβ peptidejä.
In in vivo studies the brain uptake and blood half-life of radiolabeled sNEP-scFv8D3 of were studied on NLGF mice.
In vivo kokeet tehtiin injektoimalla radioleimattua proteiinia NLGF hiirille.
In mice brain, sNEP-scFv8D3 was detected in same areas as Aβ aggregates.
Pelkkään neprilysiiniin verrattuna, sNEP-scFv8D3 saavutti korkeammat pitoisuudet aivoissa.
Recombinant protein was compared to sNEP.
Positiivisena kontrollina käytettiin pelkkää liukoista neprilysiiniä (sNEP).
Testing its ability to degrade different species and isoforms of Aβ in vitro and study in vivo brain uptake.
In vivo kokeissa tutkittiin proteiinin farmakokinetiikkaa ja pääsyä aivoihin.
Endothelial dysfunction is a common characteristic of several diseases including diabetes mellitus, coronary heart disease and stroke.
Endoteelisolukon toimintahäiriö on tyypillinen piirre monissa sairauksissa kuten diabeteksessa, sepelvaltimotaudissa ja aivohalvauksessa.
Additional insulin like growth factor 1 in culture medium enhances the expression of angiogenesis-related growth factors in both cell types via PI3K/AKT signaling pathway.
Kasvatusmediaan lisätty insuliinin kaltainen kasvutekijä 1 parantaa verisuonten uudismuodostukseen liittyvien kasvutekijöiden ilmentymistä PI3K/AKT -viestinvälitysketjun kautta.
The methods for this work were database research of related articles using scientific databases and search engines, article categorization and reading, and finally manuscript production.
Työn menetelminä käytettiin kirjallisuushakua tieteellisistä tietokannoista ja hakukoneista, jota seurasi haettujen artikkelien lukeminen ja kategorisointi.
Concerning ASC derived EVs and their cargo, miR-31, miR-125a and miR-126 have proangiogenic effects in vitro and in vivo.
Rasvakudoksen kantasolujen solunulkoisten vesikkelien sisältämillä miR-31, miR-125a ja miR-126:lla on verisuonten uudismuodostusta edistäviä ominaisuuksia sekä in vitro- että in vivo-olosuhteissa.
In many cases, endothelial dysfunction results in ischemia in the surrounding tissues impairing cellular regeneration mechanisms, which can lead to tissue necrosis in the worst case.
Monessa tapauksessa endoteelin toimintahäiriö johtaa kudoksen iskemiaan heikentäen kudosten uusiutumiskykyä, mikä saattaa huonoimmassa tapauksessa johtaa kudoksen nekroosiin.
The aim of this work was to review what is currently known about ASC ability to promote angiogenesis through paracrine secretion and differentiation into endothelial cells or pericytes, interactions between ASCs and endothelial cells in the angiogenesis promoting process and the role of ASC extracellular vesicles in promoting angiogenesis.
Tämän työn tarkoitus oli tehdä katsaus tämän hetkiseen tutkimustietoon rasvakudoksen kantasolujen kyvystä edistää verisuonten uudismuodostusta parakriinisen viestinvälityksen ja endoteeli- tai perisyyttisoluiksi erilaistumisen kautta, rasvakudoksen kantasolujen ja endoteelisolujen välisistä vuorovaikutuksista sekä rasvakudoksen kantasolujen solunulkoisten vesikkelien roolista verisuonten uudismuodostuksessa.
ASCs can differentiate into endothelial cells particularly in three-dimensional culture conditions.
Rasvakudoksen kantasolut voivat erilaistua endoteelisoluiksi erityisesti kolmiulotteisessa soluviljelmässä.
Their easy obtainability from liposuction material and abundance in the adipose tissue makes them an especially practical and favorable cell option for stem cell research.
Solujen runsaus rasvakudoksessa tekee niistä käytännöllisen ja mielekkään vaihtoehdon kantasolututkimuksessa.
In addition, fibroblast growth factor 2 and the activation of the AKT-pathway are crucial for endothelial differentiation.
Fibroblastikasvutekijä 2 ja AKT-signaalivälitysketjun aktivoituminen ovat tärkeässä asemassa rasvakudoksen kantasolujen erilaistumisessa endoteelisoluiksi.
Proangiogenic miRNAs in ASC EV cargo are miR-181b-5p and the let7-family, out of which miR-181b-5p upregulates vascular endothelial growth factor and hypoxia-inducible factor 1α and let7-family influences tube formation ability of ECs.
Vähähappisissa olosuhteissa rasvakudoksen kantasolujen solunulkoisten vesikkelien miR-181b-5p lisää verisuonikasvutekijän sekä hypoksian indusoima tekijä 1α:n eritystä, ja let7-perhe vaikuttaa endoteelisolujen kykyyn muodostaa verisuonimaisia rakenteita, edistäen verisuonten uudismuodostusta.
In vivo, ASC derived EVs support fat grafting, enhance wound healing both in healthy and diabetic environment, and provide cardioprotection.
Rasvakudoksen kantasolujen solunulkoiset vesikkelit edistävät rasvasiirrännäisten kiinnittymistä, haavan paranemista sekä terveessä että diabeettisessä ympäristössä, ja niillä on todettu myös olevan sydäntä suojaavia vaikutuksia.
Healthy endothelium ensures vascular homeostasis, regulation of blood flow and the exchange of oxygen and nutrients, as well as immune cell filtration to the surrounding tissues.
Terve endoteeli on vastuussa verenkierron homeostaasista ja säätelystä sekä hapen, ravinteiden ja immuunisolujen siirtymisestä kudoksiin.
It can be concluded from the current literature that a co-culture environment of ASCs and an endothelial cell type supports the formation of tube-like structures in vitro.
Katsauksen johtopäätöksenä voidaan todeta, että yhteisviljelmäympäristö tukee rasvakudoksen kantasolujen ja endoteelisolutyypin kykyä muodostaa verisuonimaisia rakenteita in vitro-olosuhteissa.
Further, the activation of platelet derived growth factor receptor β supports ASC ability to promote vascular network formation.
Lisäksi verihiutalekasvutekijäreseptori β:n aktivaatio tukee rasvakudoksen kantasolujen kykyä edistää verisuoniverkoston muodostumista.
Therapeutic angiogenesis via stem cell transplantation aims to restore tissue blood flow and thus aid in tissue regeneration and restoration of a functioning tissue.
Kantasolujen avulla tapahtuvalla terapeuttisella verisuonten uudismuodostuksella voidaan tähdätä kudoksen verenkierron palauttamiseen ja siten normaalien kudostoimintojen palauttamiseen.
ASCs secrete extracellular vesicles (EV) that are small membrane bound vesicles with a diameter ranging from 40-1000 nm, and which have the ability to alter the behavior of target cells through their cargo.
Rasvakudoksen kantasolut erittävät solunulkoisia vesikkeleitä, jotka ovat pieniä solukalvon ympäröimiä eriterakkuloita, joiden halkaisija vaihtelee 40-1000 nm välillä.
In angiogenesis research, ASCs are commonly used in a co-culture with an endothelial cell (EC) type such as human umbilical vein endothelial cell.
Rasvakudoksen kantasoluja käytetään verisuonten uudismuodostus -tutkimuksessa usein yhdessä endoteelisolutyypin, kuten esimerkiksi ihmisen napanuoran verisuonisolujen kanssa.
They have been shown to differentiate towards adipogenic, osteogenic, chondrogenic, myogenic and neurogenic lineages among others.
Ne voivat erilaistua muun muassa rasvasoluiksi, luusoluiksi, rustosoluiksi, lihassoluiksi ja hermosoluiksi.
EV cargo consists of microRNAs, messenger-RNAs and proteins, and the EV cargo of ASCs has been shown to have proangiogenic effects.
Niiden sisältö koostuu mikro-RNA:sta (miR), lähetti-RNA:sta ja proteiineista ja ne pystyvät sisältönsä avulla muuttamaan kohdesolujensa käyttäytymistä.
Therefore, ASC EVs show potential for therapeutic angiogenesis but currently there is a lack of clinical trials in EV research.
Rasvakudoksen kantasolujen solunulkoisilla vesikkeleillä näyttäisi olevan paljon potentiaalia verisuonten uudismuodostusta edistävinä vaikuttajina, mutta tällä hetkellä kliinisiä tutkimuksia niiden turvallisuudesta ja tehosta ei juuri ole.
In addition, ASCs have the ability to differentiate into pericytes and assume a stabilizing role on the outside of the microvessels.
Lisäksi, rasvakudoksen kantasolut voivat erilaistua perisyyteiksi ja osallistua verisuonten vakauttamiseen.
Adipose derived stem/stromal cells (ASC) are a stem cell population with a multilineage differentiation ability.
Rasvakudoksen kantasolut ovat multipotentteja kantasoluja.
On the contrary, the presence of ASC secreted activin A results in the inhibition of vascular network formation.
Rasvakudoksen kantasolujen erittämä aktiviini A taas estää verisuoniverkoston muodostumista.
Safe and uninterrupted medication use process is a goal that should be pursued not only in health care but also in social welfare services such as nursing homes.
Turvallinen ja katkeamaton lääkehoitoprosessi on tavoite, johon terveydenhuollon ohella myös sosiaalihuollon yksiköissä kuten hoivakodeissa tulee pyrkiä.
Medication-related errors have been identified as the single most important risk factor for patient safety across the world.
Lääkehoitoihin liittyvät poikkeamat on tunnistettu kansainvälisesti tärkeimmäksi yksittäiseksi potilasturvallisuutta vaarantavaksi tekijäksi.
The study also showed that the quality of medication error reporting in nursing homes is in part insufficient and should be improved so that the reports can be better used for learning purposes.
Tutkimus myös osoitti, että hoivakotien lääkityspoikkeamaraportointi on paikoin puutteellista ja sitä tulisi kehittää, jotta raportteja voidaan hyödyntää nykyistä paremmin oppimistarkoituksessa.
Medication errors were reported regularly in nursing homes during the follow-up period of the study.
Lääkityspoikkeamia raportoitiin tapahtuneen hoivakodeissa säännöllisesti tutkimuksen seuranta-aikana.
Errors were most often caused by unsafe medication practices, communication problems, and deficiencies in the work environment such as excessive workload or time pressure.
Poikkeamien syntyyn myötävaikuttivat useimmiten henkilökunnan toimintatavat, kommunikoinnin ja tiedonkulun ongelmat sekä työympäristön puutteet kuten liiallinen työnkuormitus ja aikapaine.
Nearly a quarter of the reported medicines were high-risk medications, most commonly opioids, antithrombotics, or antidiabetic drugs.
Lähes neljäsosa poikkeamissa esiintyneistä lääkkeistä oli suuren riskin lääkkeitä, yleisimmin opioideja, antitrombootteja tai diabeteslääkkeitä.
The most common drug classes causing medication errors were antithrombotics, opioids, antidementia drugs, diuretics, antipsychotics, antidiabetics, and antidepressants.
Yleisimmät poikkeamissa esiintyneet lääkeaineryhmät olivat antitrombootit, opioidit, dementialääkkeet, diureetit, psykoosilääkkeet, diabeteslääkkeet ja masennuslääkkeet.
James Reason's human error theory and in particular its system perspective was applied as a theoretical framework in this study.
Tutkimuksen teoreettisena viitekehyksenä sovellettiin James Reasonin inhimillisen erehdyksen teorian systeeminäkökulmaa.
The results of the study provide valuable additional information on medication errors in Finnish nursing homes and their contributing factors.
Tutkimuksen tulokset tarjoavat arvokasta lisätietoa suomalaisissa hoivakodeissa tapahtuvista lääkityspoikkeamista ja niiden syntyyn myötävaikuttavista tekijöistä.
Content analysis and simplified root cause analysis enabled to study more in-depth the contributing factors of medication errors and potential risks associated with the medication process in nursing homes, as well as the possibilities of preventing similar errors in the future.
Sisällönanalyysilla ja kevennetyllä juurisyyanalyysilla saatiin lisätietoa lääkityspoikkeamien syntymekanismeista ja hoivakotien lääkehoitoprosessin riskikohdista sekä mahdollisuuksista ennaltaehkäistä vastaavanlaisia poikkeamia jatkossa.
PIMs accounted for approximately 13% of all medications in the data.
Iäkkäille potentiaalisesti haitallisten lääkeaineiden osuus oli noin 13 % kaikista aineistossa esiintyneistä lääkkeistä.
Medication errors reported in nursing homes in healthcare and social welfare joint municipal authority’s Haipro data in 2019
Hoivakodeissa raportoidut lääkityspoikkeamat sote kuntayhtymän HaiPro-aineistossa vuonna 2019
A significant part of the medication errors were related to transdermal medication patches.
Merkittävä osa hoivakotien lääkityspoikkeamista liittyi lääkelaastareilla toteutettavaan lääkehoitoon.
Quantitative analysis of the data provided an overview of the medication errors that had occurred in nursing homes and the medicines most commonly involved in them.
Poikkeamien määrällisellä analyysilla saatiin muodostettua kattava yleiskuva hoivakodeissa raportoiduista lääkityspoikkeamista ja niissä yleisimmin esiintyneistä lääkkeistä.
The information can be used to improve medication safety practices in nursing homes.
Tietoa voidaan hyödyntää hoivakotien asiakasturvallisuuden ja lääkehoitoprosessin kehittämisessä.
Additionally, the proportions of potentially inappropriate medication (PIMs) and high-risk medication involved in the medication errors were determined.
Lisäksi selvitettiin iäkkäille potentiaalisesti haitallisten lääkkeiden ja suuren riskin lääkkeiden osuudet lääkityspoikkeamissa.
The data of the study consisted of 251 medication errors reports that were submitted to the safety incident report system (HaiPro) in nursing homes located in Central Uusimaa healthcare and social welfare joint municipal authority (Keusote) in 2019.
Tutkimusaineisto (n=251) sisälsi kaikki Keski-Uudenmaan sote -kuntayhtymän hoivakodeissa vuonna 2019 HaiPro-järjestelmään raportoidut lääkityspoikkeamat.
The most frequent medication error type was administration error.
Aineiston yleisin poikkeamatyyppi oli antopoikkeama.
According to previous research, medication errors are common in nursing homes.
Lääkityspoikkeamat ovat tutkimusten mukaan yleisiä myös iäkkäiden hoivakodeissa.
The aim of this study was to investigate the rates and causes of medication errors reported in nursing homes and evaluate their impact on medication safety.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia iäkkäiden hoivakodeissa raportoituja lääkityspoikkeamia, niiden syntyyn myötävaikuttaneita tekijöitä ja vaikutusta hoivakotien lääkitysturvallisuuteen.
However, the existing data on medication errors in Finnish nursing homes is scarce, although the challenges and defects in nursing home care services, including drug treatments, are well known.
Suomalaisten hoivakotien lääkityspoikkeamista on niukasti tutkimustietoa, vaikka hoivakotien toiminnan, mukaan lukien lääkehoidon toteutuksen, puutteet ovat yleisessä tiedossa ja niissä asuu lääkehaitoille erityisen alttiita monisairaita ja monilääkittyjä iäkkäitä.
The majority of these errors were medication omissions, followed by the wrong time of administration and administration to the wrong patient.
Niissä oli yleisimmin kyse siitä, että asiakas oli jäänyt lääkitsemättä tai lääke oli annettu väärään aikaan tai väärälle asiakkaalle.
This may also occur in the feed solution during spray drying, but further studies with SPR are still needed, especially with amorphous indomethacin.
Näin saattaa tapahtua myös syöttöliuoksessa sumukuivauksen aikana, mutta lisätutkimuksia SPR:llä etenkin amorfisen indometasiinin kanssa vielä tarvitaan.
The ratios of the drug to polymer in the spray-dried formulations were 1:4, 1:6, 1:8, 1:10, 1:12 and 1:16.
Sumukuivattavissa formulaatioissa lääkeaineen ja polymeerin väliset suhteet olivat 1:4, 1:6, 1:8, 1:10, 1:12 ja 1:16.
Thus, even a small amount of polymer in solution is sufficient to cover the indomethacin crystals.
Näin ollen, jo pieni määrä polymeeria liuoksessa riittää peittämään indometasiinikiteet.
Spray-dried 1:12 and 1:16 formulations at a higher pump feed rate were found to be stable enough for further studies.
Formulaatioista ainoastaan 1:12 ja 1:16 formulaatiot korkeammalla pumpun syöttönopeudella sumukuivattuina todettiin kuitenkin riittävän stabiileiksi jatkotutkimuksia varten.
If the spray-dried material is further formulated into a pharmaceutical product, indomethacin must remain in amorphous form throughout the shelf-life of the product to maintain the improved solubility.
Mikäli sumukuivattua materiaalia jatkoformuloidaan lääkevalmisteeksi, indometasiinin on pysyttävä amorfisessa muodossa koko valmisteen elinkaaren ajan, jotta saavutettu parempi liukoisuus säilyy.
XRPD measurements were performed immediately after spray drying and on selected time points during storage.
XRPD analyysit suoritettiin heti sumukuivauksen jälkeen ja valittuina päivinä säilytyksen aikana.
The same measurements were also performed on a pure gold sensor without indomethacin.
Puhtaalle kultasensorille ilman indometasiinia suoritettiin samat mittaukset.
Indomethacin (γ-polymorph) was used as a model drug and polyvinylpyrrolidone vinyl acetate (PVPVA) as a polymer.
Lääkeaineena käytettiin indometasiinia (γ-polymorfi) ja polymeerinä polyvinyylipyrrolidoni-vinyyliasetaattia (PVPVA).
In 1:12 (30%) and 1:16 (30%) formulations indomethacin remained in amorphous form over the study periods (22 and 56 days, respectively).
Kuitenkin vain 1:12 (30 %) ja 1:16 (30 %) formulaatioissa indometasiini pysyi amorfisena koko säilyvyystutkimuksen ajan (22 päivää 1:12 ja 56 päivää 1:16).
The aim of this study was to investigate whether an ASD of a poorly water-soluble drug can be prepared by spray drying using 20:80 (V/V) ethanol-water mixture as a solvent in a feed solution.
Tämän työn tarkoituksena oli tutkia, voidaanko sumukuivaamalla valmistaa amorfinen kiinteä dispersio niukkaliukoisesta lääkeaineesta käyttämällä syöttöliuoksessa liuottimena 20:80 (V/V) etanoli-vesiseosta.
A new approach to prepare amorphous solid dispersions of indomethacin and PVPVA : Spray drying from aqueous phase
Uusi lähestymistapa indometasiinin ja PVPVA:n amorfisten kiinteiden dispersioiden valmistamiseen : sumukuivaaminen vesipohjaisesta liuoksesta
An interaction between indomethacin and PVPVA can be observed, and based on the measurements, a polymer layer with a thickness of about 1 nm was formed on the surface of the indomethacin sensor regardless of the concentration of the polymer solution.
SPR-mittauksissa voitiin havaita indometasiinin ja PVPVA:n välinen vuorovaikutus, ja että indometasiinikiteiden pinnalle muodostuu polymeerikerros, jonka paksuus on noin 1 nm riippumatta polymeeriliuoksen konsentraatiosta.
One preparation method for amorphous solid dispersions is spray drying, where a solution containing a drug and polymer is converted into small droplets in a drying chamber, in which the solvent evaporates in a hot gas stream and solid particles are formed.
Yksi tapa valmistaa amorfisia kiinteitä dispersioita on sumukuivaaminen, jossa lääkeaineen ja polymeerin sisältävä liuos muutetaan pieniksi pisaroiksi kuumaan kaasuvirtaan, jolloin liuotin haihtuu ja muodostuu kiinteitä partikkeleita.
The solubility of a poorly water-soluble drug can be improved by converting the crystalline drug into an amorphous form.
Niukkaliukoisen lääkeaineen vesiliukoisuutta voidaan parantaa muuttamalla kiteinen lääkeaine amorfiseen muotoon.
In other formulations, indomethacin was found to be in crystalline α-form immediately after spray drying or recrystallization to the α-form occurred during storage.
Muissa formulaatioissa indometasiinin havaittiin olevan kiteisessä α-muodossa joko heti sumukuivauksen jälkeen tai uudelleenkiteytymisen tapahtuvan α-muotoon säilytyksen aikana.