natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Land cover is input data for a range of environmental models and information on land cover dynamics is required for monitoring the implications of global change.
Tietoa maanpeitteestä tarvitaan esimerkiksi ympäristömalleihin, ilmastonmuutoksen vaikutusten seurantaan ja päätöksenteon tueksi.
The combination of forest stand data and fine resolution ASTER images provides a method for biomass estimation using medium resolution MODIS data.
Käyttämällä yhdessä kuvioittaista maastoaineistoa ja eri resoluutioisia satelliittikuvia voidaan tuottaa biomassa-arvioita laajoille alueille.
The continuous fields of forest attributes are required, for example, to improve the mapping of forest extent.
Globaalit maanpeitetuotteet osoittautuivat Ylä-Lapissa puutteellisiksi ja niitä tulee käyttää varauksella vastaavilla alueilla, esimerkiksi arvioitaessa metsän laajuutta.
Remote sensing provides methods to infer land cover information over large geographical areas at a variety of spatial and temporal resolutions.
Kaukokartoituksella voidaan tuottaa tietoa maanpeitteen ominaisuuksista ja muutoksista laajoilla alueilla.
The multiangular data improve the accuracy of land cover mapping in the sparsely forested tundra taiga transition zone, particularly in mires.
Metsänrajavyöhykkeessä monikulmaiset aineistot parantavat metsämuuttujien arvioita vähentäen yliarviointia ongelmallisilla avosoilla ja pensastoisilla alueilla.
Similarly, multitemporal data improve the accuracy of coarse resolution tree cover estimates in comparison to single date data.
Myös moniaikainen aineisto parantaa kartoitustarkkuutta.
The reference data consist of field measurements, forest inventory data and fine resolution land cover maps.
Tutkimuksessa korostuivat myös kvantitatiivisen maastoaineiston merkitys maanpeiteaineistojen arvioinnissa sekä maasto- ja satelliittikuva-aineiston yhdistämiseen liittyvät kysymykset.
Positive interventions will be needed to maintain ecosystem integrity.
Siten positiiviset interventiot ovat tarpeen ekosysteemien eheyden säilyttämiseksi.
Various external factors at different times in history have influenced most of the major turning points.
Erilaiset ulkoiset vaikutteet historian eri aikoina ovat olleet suurimpien muutosten takana.
The study is based on three components (1) two extensive livelihood surveys, one on Mt. Kilimanjaro in Tanzania and the other in the Taita Hills of Kenya, (2) a land use change study of the southern slopes of Mt. Kilimanjaro focusing on land use trends between 1960s and 1980s and 1980s and 2000 and (3) a bird diversity study focusing on the potential impacts of the future land use change on birds in the main land use types on the slopes and the adjacent plains of Mt. Kilimanjaro.
Tutkimuksen perustana on (1) kaksi haastattelututkimusta elinkeinoista/elinolosuhteista, yksi Kilimanjaron vuoren etelärinteiltä Tansaniasta ja toinen Kenian Taita-vuorilta, (2) maankäyttötutkimus Kilimanjarolta, jossa tarkastellaan maankäytön muuttumista vuosien 1960 ja 1980 sekä 1980 ja 2000 välillä, ja (3) lintudiversiteettitutkimus tulevaisuuden maankäytön muutoksen potentiaalisista vaikutuksista lintuihin eri maankäyttöluokissa Kilimanjarolla ja viereisillä tasangoilla.
In addition, capital-poor intensification has lead to soil fertility depletion.
Lisäksi pääomaköyhä intensifikaatio on johtanut maaperän köyhtymiseen.
Population growth emerges as the most forceful driver of land use and environmental change.
Väestönkasvu on suurin maankäytön ja ympäristön muutoksen liikkeellepaneva voima.
There is no indication that the system is self-regulating in this respect.
Systeemin tasapainottumisesta itsestään ei ole havaittavissa merkkejä.
The linkages between livelihoods, land use and the environment generally point to degradation of the environment leading to reduced environmental services and ecosystem functions.
Linkit elinkeinojen/elinolosuteiden, maankäytön ja ympäristön välillä viittaavat yleisesti ympäristön rappioitumiseen johtaen väheneviin ympäristöpalveluihin ja heikkeneviin ekosysteemitoimintoihin.
In addition, information on the highlands in Embu and the adjacent lowlands in Mbeere of Kenya are added to the discussion.
Lisäksi diskussiossa on käytetty informaatiota Kenian ylängöillä sijaitsevasta Embusta ja viereisiltä Mbeeren tasangoilta.
Farmers continually make small adaptations to their farming practices, but the locally conceived alternatives are too few.
Paikalliset viljelijät tekevät jatkuvasti mukautuksia viljelmillään, mutta paikalliset parannusvaihtoehdot ovat vähäisiä.
Agricultural expansion to the agriculturally marginal lowlands has created a new and distinct group of farmers struggling constantly with climate variability causing frequent crop failures.
Maatalouden laajeneminen marginaalisille alangoille on synnyttänyt uuden ryhmän viljelijöitä, jotka yhtenään kamppailevat ilmaston vaihtelevuuden aiheuttamien katojen kanssa.
This study aims at improving understanding of the interactions of livelihoods and the environment focusing on both socio-economic and biodiversity implications of land use change in the context of population pressure, global and local markets, climate change, cultural and regional historical factors in the highlands of East Africa.
Tutkimus pyrkii ymmärtämään elinkeinojen/elinolosuhteiden (livelihoods) ja ympäristön vuorovaikutusta Itä-Afrikan ylängöillä tarkastelemalla maankäytön sosio-ekonomisia ja biodiversiteettivaikutuksia väestönkasvun, globaalin ja paikallisten markkinoiden, ilmastonmuutoksen, kulttuurin ja aluehistorian viitekehyksessä.
Decreasing farm size due to population pressure is currently threatening the viability of whole farming systems.
Väestönkasvun seurauksena tapahtuva tilojen jatkuva pilkkominen uhkaa kokonaisia viljelyjärjestelmiä.
Natural vegetation has almost totally been replaced by farmland.
Maatalousmaa on lähes kokonaan syrjäyttänyt ylänköjen alkuperäisen kasvillisuuden.
Extensification to the fragile drylands is the major cause of fragmentation and loss of wildlife habitat.
Maatalouden levittäytyminen hauraille kuiville maille myös pirstouttaa ja hävittää eläimille elintärkeitä habitaatteja.
Some general patterns of livelihood, land use and environment interactions can be found in the three sites.
Yleisiä suuntauksia elinkenojen/elinolosuhteiden, maankäytön ja ympäristön vuorovaikutuksessa on havaittavissa, mutta vuorovaikutussuhteet ovat hyvin kompleksisia.
Ecological processes are controlled to varying degrees by climate.
Ilmasto vaikuttaa ekologisiin prosesseihin eri tasoilla.
Relationships between climate and ecological processes were found to be highly dynamic and to have changed during the 20th century, driven in part by long-term climatic changes and by internal variability of large-scale climate patterns.
Yhteys on kuitenkin ollut hyvin dynaaminen ja muuttunut 1900-luvulla ilmastonmuutoksen aiheuttaessa muutoksia suuren mittakaavan ja alueellisten ilmastoprosessien välisiin sisäisiin suhteisiin.
Overall, the studied processes were strongly related with and synchronized by large-scale climate.
Tutkituilla prosesseilla oli vahva yhteys laajan mittakaavan ilmastoon.
Large-scale climatic patterns (teleconnections) control the frequency of local weather phenomena over large regions (continents to hemispheres) and at different timescales (days to decades).
Suuren mittakaavan ilmastoprosessit, yhdessä ilmakehän ja valtamerien kanssa, säätelevät paikallisia sääilmiöitä suurilla alueilla (mantereista pallopuoliskoihin).
Mountain ranges played a major role in creating regional climatic gradients and thus strongly influenced relationships between climate and the ecological processes.
Tämä väistöskirja pyrkii selittämään kuinka suuren mittakaavan ilmasto on vaikuttanut tiettyihin ekologisiin prosesseihin pohjoisella havumetsäalueella.
Methodology was based on obtaining long complete ecological and climatic records and applying a variety of timeseries analyses in order to find out if climate and populations were related, and the nature and extent of such relationships, within a framework defined by knowledge on both the biological and the physical characteristics of the studied interactions.
Suuren mittakaavan ilmaston löydettiin vaikuttaneen näiden prosessien esiintymistiheyteen, kestoon ja levinneisyyteen keskeisten sään muuttujien välityksellä hyvin laajoilla alueilla.
The metal concentrations increased with increasing intensity of urbanization, but site specific factors, such as point sources, were responsible for the occurrence of the highest metal concentrations.
Metallipitoisuudet kasvoivat kaupunkirakentamisen tiiviyden myötä, mutta suurimpien pitoisuuksien taustalla olivat paikalliset tekijät, kuten mahdolliset pistelähteet.
Controls on trace metals in urban stream sediments : implications for pollution monitoring using sediment chemistry data
Hivenmetallipitoisuuksiin vaikuttavat tekijät kaupunkialueiden purosedimenteissä : vaikutukset sedimenttien käyttökelpoisuuteen vesistöjen tilan seurannassa
The metal concentrations revealed that the stream sediments were moderately contaminated and caused no immediate threat to the biota.
Tutkitut sedimentit olivat kohtalaisen likaantuneita, mutta eivät aiheuttaneet välitöntä vaaraa eliöstölle.
Contamination of urban streams is a rising topic worldwide, but the assessment and investigation of stormwater induced contamination is limited by the high amount of water quality data needed to obtain reliable results.
Hulevesikuormitusta koskevaa tutkimustietoa on kuitenkin melko vähän, koska luotettavien arvioiden pohjaksi vaaditaan runsaasti veden laadun mittauksia.
The acid extractable concentrations of Zn, Cu, Pb and Cd were determined from the surface sediments and water of small streams in the Helsinki Metropolitan region, southern Finland.
Pääkaupunkiseudun pienten purojen pohjasedimenteistä ja vesinäytteistä määritettiin kuparin, sinkin, lyijyn ja kadmiumin pitoisuudet.
The fine-scale spatial and temporal variations of metal concentrations were low enough to allow meaningful interpretation of substantial metal concentration differences between sites.
Metallipitoisuudet vaihtelivat näytteenottojakson sisällä jonkin verran, mutta ajalliset vaihtelut eivät estäneet huomattavien alueellisten erojen mielekästä tulkintaa.
In this study, stream bed sediments were studied to determine their contamination degree and their applicability in monitoring aquatic metal contamination in urban areas.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin purosedimenttien metallipitoisuudet sekä niiden vaihtelun ominaispiirteet ja syyt kaupunkialueilla.
Furthermore, the metal concentrations in the stream bed sediments were correlated with the urbanization of the catchment better than the total metal concentrations in the water phase.
Maankäyttömuuttujat korreloivat paremmin sedimentin kuin vesinäytteiden metallipitoisuuksien kanssa.
However, at some sites the sediments appeared to be polluted with Cu or Zn.
Osassa pisteistä sedimentit olivat selkeästi likaantuneita kuparin ja sinkin suhteen, ja eliövaikutuksetkin olivat mahdollisia.
Moreover, the sediment samples were analyzed for their physical and chemical composition (e.g. total organic carbon, clay-%, Al, Li, Fe, Mn) and the speciation of metals (in the dataset of the Stream Gräsanoja).
Lisäksi analysointiin sedimenttien kemiallista ja fysikaalista koostumusta, ja määritettiin paikkatietomenetelmin kunkin näytekohdan yläpuolisen valuma-alueen maankäyttö.
Consequently, using the sediment approach regional estimates of the stormwater related metal contamination could be obtained fairly cost-effectively, and the stability and reliability of results would be higher compared to analyses of single water samples.
Sedimentit ovatkin suhteellisen kustannustehokas ja luotettava tapa arvioida hulevesien aiheuttamaa metallikuormitusta.
Nevertheless, water samples are essential in analysing the dissolved concentrations of metals, momentary discharges from point sources in particular.
Ne tarjoavat mahdollisuuden metallilähteiden alueelliseen tarkasteluun yksittäisten näytteiden perusteella, vaikkakin tiheä vesinäytteiden otto on välttämätöntä, kun tarkoitus on havaita hetkellisiä tai liukoisia päästöjä.
The interpretation of sedimentary metal concentrations is, however, not straightforward, since the concentrations commonly show spatial and temporal variations as a response to natural processes.
Sedimenttitutkimuksiin liittyvätkin omat ongelmansa, sillä ihmisperäisen kuormituksen lisäksi luonnolliset tekijät, kuten sedimentin koostumus, vaikuttavat pitoisuuksiin.
These results suggest that stream sediments show true potential for wider use in detecting the spatial differences in metal contamination of urban streams.
Tämän perusteella arvioitiin sedimenttien käyttökelpoisuutta kaupunkivesistöjen metallikuormitustarkasteluissa.
The focus of the thesis was on the fine toposcale DEMs, which are typically represented in a 5-50m grid and used in the application scale 1:10 000-1:50 000.
Työssä käytetyissä korkeusmalleissa maanpinnan korkeudet esitettiin 10-30m hilassa tyypillisen sovellusmittakaavan ollessa 1:10 000-1:50 000.
When DEM is used in terrain analysis, for example in automatic drainage basin delineation, errors of the model collect in the analysis results.
Kun korkeusmallia käytetään maastoanalyysissä, esimerkiksi automaattisessa valuma-aluerajauksessa tai tulvavaarakartoituksessa, mallissa olevat virheet kasautuvat analyysin tulokseen.
The framework includes methods for visualising the morphological gross errors of DEMs, exploring the statistical and spatial characteristics of the DEM error, making analytical and simulation-based error propagation analysis and interpreting the error propagation analysis results.
Prosessiin kuuluu menetelmiä korkeusmallien karkeiden virheiden visuaaliseen havaitsemiseen, virheen tilastolliseen karakterisointiin ja virhemallin luontiin, analyyttiseen ja simulaatio-pohjaiseen virheenkasautumisanalyysiin sekä virheenkasautumisanalyysin tulosten tulkintaan.
This is due to the high number of outliers in the error distribution and morphological gross errors, which are detectable with presented visualisation methods.
Tämä johtui mallien virhejakauman poikkeavien havaintojen suuresta määrästä sekä morfologisista karkeista virheistä, joiden visuaaliseksi havaitsemiseksi esitetään jakojäännöskarttojen käyttöä.
The thesis presents a three-step framework for investigating error propagation in DEM-based terrain analysis.
Väitöskirja esittää kolmevaiheisen prosessin korkeusmallipohjaisten maastoanalyysien virheenkasautumisen tutkimiseksi.
The results show that appropriate and exhaustive reporting of various aspects of fine toposcale DEM error is a complex task.
Tulokset osoittivat, että tutkittujen korkeusmallien virheiden kuvaaminen ja mallintaminen kattavasti oli haastavaa.
The use of a spatially uncorrelated DEM error model has been considered as a 'worst-case scenario', but this opinion is now challenged because none of the DEM derivatives investigated in the study had maximum variation with spatially uncorrelated random error.
Spatiaalisesti autokorreloimatonta virhemallia on yleisesti pidetty pahimman tapauksen huomioonottavana mallina, mutta millään työssä käsitellyistä maastoanalyyseistä suurin epävarmuus ei liittynyt autokorreloimattomaan virhemalliin.
Digital elevation models (DEMs) have been an important topic in geography and surveying sciences for decades due to their geomorphological importance as the reference surface for gravita-tion-driven material flow, as well as the wide range of uses and applications.
Lukuisten käyttötarkoitusten ja sovellusmahdollisuuksien ansioista digitaaliset korkeusmallit, eli maan pinnanmuotoja esittävät numeeriset mallit, ovat olleet tutkimuksen kohteena maantieteen ja maanmittaustieteiden aloilla vuosikymmeniä.
The DEM error model was built using geostatistical methods.
Virhemallin luonnissa käytettiin spatiaalisen tilastotieteen menetelmiä.
The error propagation analysis revealed that, as expected, an increase in the DEM vertical error will increase the error in surface derivatives.
Virheenkasautumisanalyysit osoittivat, että korkeusmallin virheen kasvaessa myös maastoanalyysien virheet kasvoivat ja joissain tapauksissa virheiden kasvu oli huomattavasti ennalta arvioitua suurempaa.
In ad-dition, the use of global characterisation of DEM error is a gross generalisation of reality due to the small extent of the areas in which the decision of stationarity is not violated.
Lisäksi korkeusmallien virheiden globaali karakterisointi osoittautui karkeaksi yleistykseksi todellisuudesta johtuen virheen paikkariippuvuudesta.
This was shown using exhaustive high-quality reference DEM based on airborne laser scanning and local semivariogram analysis.
Tämä osoitettiin empiirisesti käyttäen vertausaineistona koko tutkimusalueen kattavaa topografiseen laserkeilaukseen perustuvaa korkeusmallia.
However, contrary to expectations, the spatial au-tocorrelation of the model appears to have varying effects on the error propagation analysis depend-ing on the application.
Virheen spatiaalisen autokorrelaation vaikutus analyysituloksiin oli sovellusriippuvaa.
Investigation of this phenomenon is known as error propagation analysis, which has a direct influence on the decision-making process based on interpretations and applications of terrain analysis.
Virheenkasautumisanalyysillä on suora vaikutus maastoanalyysipohjaiseen päätöksentekoon ja lisäksi sen avulla voidaan vaikuttaa epäsuorasti korkeusmallin luontiin tähtäävään tiedonkeruuseen sekä mallin tuottavien laskentamenetelmien käyttöön.
Sig-nificant performance improvement was achieved in simulation-based error propagation analysis by applying process convolution in generating realisations of the DEM error model.
Simulaatiopohjaisen virheenkasautumisanalyysin toteutuksessa sovellettu prosessikonvoluutiomenetelmä mahdollistaa korkeustiedon epävarmuuden huomioonottavien vuorovaikutteisten paikkatietopalvelujen luomisen.
Hence, the numerical approach presented in this study can be a useful addition to the current range of techniques available to researchers to map and monitor different geographical phenomena.
Tässä tutkimuksessa käytettyä lähestymistapaa voidaan soveltaa myös muiden maantieteellisten ilmiöiden kartoitukseen ja alueellisten tutkimusongelmien ratkaisuun.
The study was performed using a comprehensive empirical data set of periglacial landforms from an area of 600 km2 at a 25-ha resolution.
TUTKIMUKSEN TAVOITTEET Tässä tutkimuksessa mallinnettiin routailmiöiden esiintymistä paikkatietojärjestelmien ja tilastollisten menetelmien avulla 600 km2 alueelta Utsjoen Paistuntureilta.
In the model evaluation, most of the GLMs were shown to be robust although the explanation power, prediction ability as well as the selected explanatory variables varied between the models.
Tulosten arvioinnissa useimmat tilastolliset mallit osoittautuivat vakaiksi, ja niiden ennustuskyky vaihteli melko hyvästä erittäin hyvään.
Determination of the environmental factors controlling earth surface processes and landform patterns is one of the central themes in physical geography.
Aktiivisten ilmiöiden esiintymisen kannalta keskeisimpiä maisematason ympäristötekijöitä ovat topografia, maaperä ja kasvillisuus.
The great potential of the combination of a spatial grid system, terrain data and novel statistical techniques to map the occurrence of periglacial landforms was demonstrated in this study.
JOHTOPÄÄTÖKSET Tämä tutkimus osoitti, että paikkatietojärjestelmiä ja tilastollisia menetelmiä voidaan tehokkaasti käyttää erilaisten routailmiöiden alueelliseen mallintamiseen.
The utilised statistical methods were generalized linear modelling (GLM) and hierarchical partitioning (HP).
Keskeisimpinä tavoitteina oli tunnistaa routamuodostumien esiintymiseen vaikuttavat ympäristötekijät ja selvittää tilastollisten menetelmien, kuten yleistettyjen lineaaristen mallien ja hierarkisen ositusmenetelmän soveltuvuus routailmiötutkimuksiin.
GLMs were used to produce distribution and abundance models and HP to reveal independently the most likely causal variables.
Numeerisilla menetelmillä voitiin selvittää ilmiöiden ja ympäristötekijöiden yhteyksiä, tunnistaa tärkeimmät itsenäisesti vaikuttavat tekijät ja ennustaa muodostumien levinneisyyttä subarktisessa tunturimaisemassa.
Novel spatial analysis and modelling methods could provide new insights into the process-environment relationships.
Paikkatietojärjestelmät (GIS) ja tilastolliset menetelmät mahdollistavat kustannustehokkaan lähestymistavan erilaisten alueellisten ilmiöiden analysointiin.
GLM proved to be a useful modelling framework for testing the shapes of the response functions and significances of the environmental variables and the HP method helped to make better deductions of the important factors of earth surface processes.
TAUSTAA Routailmiöiden ja niiden esiintymiseen vaikuttavien ympäristötekijöiden ymmärtäminen on tärkeää, koska yli 20 % maapallon maa-alasta on kylmissä ilmasto-oloissa vaikuttavien prosessien muokkaamaa aluetta, joka reagoi herkästi ympäristössä tapahtuviin muutoksiin.
A total of 40 different landform types and subtypes were identified.
Parhaiten pystyttiin ennustamaan ikiroutaytimisten palsojen, erilaisten kuviomaiden ja vuotomaakilpien esiintymistä.
However, the identification of the main drivers of the geomorphological phenomena is often challenging.
Laajojen ja harvaan asuttujen polaarialueiden kartoittaminen on kuitenkin kallista ja aikaa vievää työtä.
Environmental factors affecting the occurrence of periglacial landforms in Finnish Lapland : a numerical approach
TULOKSET Pohjoisimmassa Suomessa metsänrajan yläpuolella esiintyy lukuisia erilaisia routaprosessien synnyttämiä muodostumia, joista useimmat ovat edelleen aktiivisia.
Isotopic fingerprints in surficial waters : Stable isotope methods applied in hydrogeological studies
Isotooppisormenjäljet pinnallisissa vesissä : Stabiili-isotooppimenetelmien soveltaminen hydrogeologisissa tutkimuksissa
The driving force behind this study has been the need to develop and apply methods for investigating the hydrogeochemical processes of significance to water management and artificial groundwater recharge.
Tämän tutkimuksen liikkeelle panevana voimana on ollut tarve soveltaa ja kehittää hydrogeologisia tutkimusmetodeja erityisesti vesihuollon ja tekopohjaveden muodostamisen tarpeisiin.
The isotopic composition of oxygen and hydrogen in Finnish groundwaters and atmospheric precipitation was determined in water samples collected during 1995 2005.
Pohjavesien ja sadannan hapen ja vedyn isotooppikoostumus määritettiin vuosien 1995-2005 aikana kerätyissä näyteaineistoissa.
Here, isotope methods were used for the first time to quantify the processes of DOC removal in an artificial groundwater recharge.
Tämä on ensimmäinen kerta, kun isotooppimenetelmiä käytetään DOC:n poistumisprosessien kvantifiointiin tekopohjavesitutkimuksissa.
Isotope partitioning of elements in the course of physicochemical processes produces isotopic variations to their natural reservoirs.
Alkuaineiden isotooppien jakautuminen luonnon fysikaalisissa ja/tai kemiallisissa prosesseissa tuottaa isotooppikoostumusvaihteluita ko. alkuaineiden luonnollisiin reserveihin.
These results suggest that the link between the spatial variability in the isotopic composition of precipitation and local temperature is preserved in groundwaters.
Tämä osoittaa, että sadannan isotooppikoostumuksen ja alueellisen lämpötilan välinen yhteys tallentuu myös paikallisiin pohjavesiin.
The carbon isotope method was used to as a tool to trace the role of redox processes in the decomposition of DOC.
Hiili-isotooppimetodia hyödynnettiin tarkasteltaessa hapetus-pelkistysprosessien merkitystä DOC:n hajoamiseen imeytymisprosessissa.
Understanding the origin of the unusual geochemistry of the Virttaankangas groundwaters is an important issue for constraining the operation of the future artificial groundwater plant.
Virttaankankaan pohjaveden poikkeuksellisen kemiallisen koostumuksen ymmärtäminen on keskeistä, kun suunnitellaan alueelle tulevaisuudessa rakennettavaa tekopohjavesilaitosta.