natgillin/translations-raw huggingface dataset:
We found that cD1 is strongly expressed in neonatal vestibular supporting cells during the time period when these cells are able to re-enter the cell cycle in response to mitogens.
Tuloksemme siis osoittavat, että karvasolut ja tukisolut reagoivat eri tavoin solusyklin uudelleenkäynnistymiseen, mutta molempien solutyyppien proliferatiivisessa potentiaalissa on rajoituksia.
Neonatal vestibular supporting cells are able to respond to mitogenic stimuli and re-enter the cell cycle.
Karvasolut ovat siis erittäin herkkiä solusyklin manipulaatiolle ja kuolevat nopeasti solusyklin uudelleenkäynnistymisen jälkeen.
Hips of the study subjects had been analyzed using magnetic resonance imaging (MRI).
Tutkimushenkilöiden lonkkanivelet oli analysoitu magneettisella resonanssikuvantamisella (MRI).
However, these results have been inconsistent.
Tulos ei ollut tilastollisesti merkitsevä.
Prevalence of the disease varies between approximately 8 % and 60 %, dependent on the joint, but also largely on the age of study subjects, the population and OA definition.
Taudin yleisyys vaihtelee 8 ja 60 %:n välillä riippuen tutkittavasta nivelestä, ikäryhmästä, väestöstä ja nivelrikon määritelmästä.
A set of 25 candidate genes were studied in carefully selected case-control, family and twin settings.
Yhteensä 25 ennalta valittua ehdokasgeeniä tutkittiin tarkoin valituissa tapaus-verrokki-, perhe- sekä kaksosasetelmissa.
Validation of all these results in larger study populations with more accurate genetic analysis are still needed for any further conclusions.
Nämä tulokset on kuitenkin validoitava laajemmissa aineistoissa ja geneettisiä analyysejä on tarkennettava varmempien johtopäätösten tekemiseksi.
Heritability of hand and knee OA in women has been shown to range from 39 % to 65 %.
Geneettiset tekijät selittävät käsi- ja polvinivelrikosta 39 - 65 %.
The study consisted of hand, knee and hip OA cases (n = 1466) and controls (n = 4475).
Tutkimus koostui käden, polven ja lonkan nivelrikkoa sairastavista henkilöistä (n = 1466) sekä näiden verrokkihenkilöistä (n = 4475).
Five different study cohorts including 1369 OA cases and 4445 controls were studied.
Tutkimuksessa käytettiin viittä eri tutkimusaineistoa, jotka sisälsivät 1369 nivelrikkoa sairastavaa and 4445 tervettä verrokkia.
The disease affects the cartilage, bone, and synovium, but the etiology is still mainly unknown.
Tauti vaikuttaa rustoon, luuhun ja nivelkalvoon, mutta taudin etiologia on vielä tuntematon.
The change in the same codon of the COL9A2 has previously been shown to associate with a disc degeneration phenotype (Videman et al. 2009).
Saman kodonin muutoksen COL9A2-geenissä on aiemmin todettu altistavan selän välilevyrappeumalle (Videman et al. 2009).
The role of the genetic component in common skeletal diseases is well established but remains poorly understood.
Geneettisten tekijöiden merkitys tuki- ja liikuntaelinsairauksissa on yleisesti tunnustettu, mutta huonosti ymmärretty.
In conclusion, the results of this thesis support the theory that inflammatory factors, cartilage breaking factors and originally poor quality of collagen associate with OA.
Yhteenvetona voidaan todeta, että tämän väitöskirjatyön tulokset tukevat aiempaa teoriaa siitä, että tulehdukselliset ja rustoa hajottavat tekijät sekä jo alun alkaen huonolaatuinen kollageeni altistavat nivelrikolle.
In total 32 SNPs were genotyped in this region comprising 6 genes belonging to the interleukin 1 super-family.
Yhteensä 32 SNPiä (yhden emäksen polymorfioita) analysoitiin tältä kuusi interleukiiniperheen geeniä sisältävältä alueelta.
The aim of Study III was to identify variants predisposing to hip OA from a preselected set of 25 biologically interesting candidate genes.
Kolmannen osatyön tavoitteena oli tutkia nivelrikolle altistavia variantteja 25:stä biologisen merkityksensä vuoksi ennalta valitusta ehdokasgeenistä.
Even the initiating events and tissue are unknown, but mechanical wear and tear is considered as the prime candidate for the root cause of the disease.
Jopa taudin alulle panevia tapahtumia tai varhaisia kudosmuutoksia ei vielä tunneta, mutta mekaanista kulutusta pidetään yhtenä tärkeimpänä tekijänä taudin synnyssä.
IL1R1 was associated with hand OA (p = 0.00091, with a significance threshold of p = 0.0021).
IL1R1-geenin todettiin assosioituvan käden nivelrikkoon (p = 0.00091, kun merkitsevyysraja oli p = 0.0021).
Variants in the COL9A2 and COL10A1 genes showed suggestive association (p = 0.0021 and p = 0.0015, with significance threshold of 0.00073).
Kaksi varianttia, geeneissä kollageeni 9 alfa 2 (COL9A2) sekä kollageeni 10 alfa 1 (COL10A1), näyttivät altistavan lonkan nivelrikolle (p = 0.0021 and p = 0.0015, kun merkitsevyysraja oli 0.00073).
Search for Susceptibility Genes in Osteoarthritis
Nivelrikon genetiikka
Evidence for the role of MMP8 in knee OA was observed in one study sample (p = 0.0049, with a significance threshold of 0.0057) without statistically significant replication.
Näiden avulla löydettiin assosiaatio MMP8-geeniin (p = 0.0049, kun merkitsevyysraja oli 0.0057), mutta löydös ei toistunut muissa aineistoissa tilastollisesti merkittävällä tasolla.
Previous association studies have provided some evidence for genes affecting bone density, inflammation, composition and break down of the extracellular matrix.
Aiemmat assosiaatiotutkimukset ovat osoittaneet luun tiheyteen, tulehdukseen, ruston koostumukseen ja hajotukseen liittyvien geenien vaikuttavan nivelrikkoon, mutta useat tulokset ovat edelleen ristiriitaisia.
The main association finding was found in the Finnish study sample for knee OA, while a similar tendency was observed in both the knee OA study sample of Spanish origin, and the hand OA sample of Finnish origin.
Päälöydös tehtiin suomalaisessa polven nivelrikkoaineistossa, mutta myös suomalainen käden nivelrikkoaineisto ja espanjalainen polven nivelrikkoaineisto näyttivät samansuuntaista tulosta.
The suspected risk factors for OA include genetic predisposition, gender (greater in females), old age, obesity (also in non-weight-bearing joints), previous injury and various physical loading conditions.
Perintötekijät, naissukupuoli, ikä, lihavuus, aiemmat nivelvammat ja erilaiset fyysiset kuormitukset ovat nivelrikon riskitekijöitä.
The objective of Study I was to pinpoint an OA-predisposing gene at the 2q11.2 region, which has previously been linked with hand OA using partially the same study sample (Leppävuori et al. 1999).
Alueen oli aiemmassa suomalaistutkimuksessa havaittu kytkeytyvän käden nivelrikkoon aineistossa, joka oli osittain päällekkäinen tämän tutkimuksen aineiston kanssa (Leppävuori et al. 1999).
The aim of Study II was to identify genetic variants in MMP8 and MMP9 genes that predispose to OA.
Toisessa tutkimuksessa syvennyttiin matriksi metalloproteinaasi 8 (MMP8) ja matriksi metalloproteinaasi 9 (MMP9) -geeneihin polven nivelrikossa.
The main symptoms are pain and disability, caused most probably by secondary synovitis.
Sen pääasialliset oireet ovat kipu ja toiminnalliset nivelvaivat.
Osteoarthritis (OA) is a complex disease characterized by the destruction of the articular cartilage of the joints.
Nivelrikko on monitekijäinen nivelruston rappeumasairaus.
The objective of the present study was to identify predisposing genes for OA using single nucleotide polymorphism (SNP) markers.
Tämän väitöskirjatyön tavoitteena oli tunnistaa nivelrikolle altistavia geenejä.
Cardiomyocytes hardly proliferate, which also exacerbates the problem.
Sydänlihassolut eivät juurikaan uusiudu, mikä pahentaa ongelmaa.
In addition, other mechanisms of toxicity should be studied with relevant cell-based assays.
Lisäksi muita toksisuuden mekanismeja tulisi tutkia solumalleilla.
Activity and improved safety of the novel inhibitors should be confirmed in animal models before any decisive conclusions on the effects of structural modifications on the hit molecule can be made.
Yhdisteiden aktiivisuus ja parantunut turvallisuusprofiili on vahvistettava eläinkokeilla, ennen kuin merkittäviä johtopäätöksiä yhdisteen rakennemuutosten vaikutuksista voidaan tehdä.
Five-year mortality of heart failure is higher than some cancers.
Sairaus on vakava; sen viisivuotiskuolleisuus on suurempi kuin monilla syövillä.
Ten novel derivatives were designed, synthesised and assayed.
Kymmenen uutta johdannaista syntetisoitiin ja testattiin solumalleissa.
GATA4, or GATA binding protein 4, is a transcription factor expressed mainly in heart, lung, intestine, gonad and liver tissues, which regulates tissue renewal and cell proliferation by controlling protein transcription.
GATA4, eli GATAan sitoutuva proteiini 4, on sydämessä, keuhkoissa, suolistossa, sukuelimissä ja maksassa ilmentyvä transkriptiotekijä, joka aktivoi useita keskeisiä kudosten uusiutumiseen ja solunjakautumiseen vaikuttavia viestireittejä säätelemällä proteiinisynteesiä.
Loss of cardiac muscle tissue leads to pathological thickening and fibrosis of the left ventricular wall, which eventually further diminish cardiac function.
Sydänlihassolukon kuolema johtaa patologiseen vasemman kammion seinämän paksuuntumiseen ja fibroosiin, jotka edelleen heikentävät sydänlihaksen toimintaa.
Structural modifications of GATA4-targeting compounds to reduce stem cell toxicity
GATA4:än kohdennettujen yhdisteiden rakenteen optimointi kantasolutoksisuuden vähentämiseksi
Some of the alterations, most notably substituents in the para-position of the phenyl ring and substitution of the phenyl ring with smaller saturated hydrocarbon rings, diminish the activity of the hit compound.
Osa muutoksista, erityisesti para-asemaan tehdyt muutokset ja fenyylirenkaan korvaaminen pienemmällä tyydyttyneellä hiilivetyrenkaalla, johti yhdisteaktiivisuuden vähenemiseen.
Modifications on the phenyl ring of the hit molecule were designed, which either increase electron density of the ring or possibly alter the torsional angle between the phenyl and isoxazole ring moieties.
Hit-yhdisteen fenyyliseen renkaaseen suunniteltiin muutoksia, jotka lisäävät fenyylirenkaan elektronitiheyttä tai mahdollisesti vaikuttavat fenyyli- ja isoksatsolirenkaan välisen kiertokulman suuruuteen.
Interactions of GATA4 and several other transcription factors are in central role of guiding heart development, hypertrophy and fibrosis.
GATA4:n merkittävin vaikutus on sydämessä, jossa sen vuorovaikutukset useiden muiden transkriptiotekijöiden kanssa ohjaavat sydämen kehitystä sekä sydänlihaksen paksuuntumista ja fibroosia.
Additionally, the mono-ortho-methyl, di-ortho-methyl and di-meta-methoxy derivatives were less toxic to stem cells than the hit molecule in the MTT assay.
Lisäksi mono- ja di-orto-metyylijohdannaiset sekä di-meta-metoksijohdannainen olivat hit-yhdistettä vähemmän toksisia kantasoluille MTT-kokeessa.
Activity of the compounds was studied on a luciferase reporter gene system in COS-1 cells and toxicity was analysed on IMR90 human induced pluripotent stem cell line.
Yhdisteiden aktiivisuus testattiin COS-1 -soluihin transfektoidun lusiferaasireportterijärjestelmän ja toksisuus ihmisen indusoitujen pluripotenttien kantasolujen (IMR90) avulla.
On the other hand, addition of two methoxy groups to both meta positions most likely lacks any substantial effect on the torsional angle, which implies another mechanism of toxicity avoidance.
Toisaalta, metoksiryhmän liittämisen fenyylirenkaan molempiin meta-asemoihin ei luultavasti vaikuta oleellisesti renkaan kiertokulmaan, mikä tarkoittaisi paremman siedettävyyden johtuvan muusta vaikutuksesta yhdisteen sitoutumiseen.
3-(4,5-dimethylthiazol-2-yl)-2,5-diphenyltetrazolium (MTT) bromide and lactate dehydrogenase (LDH) assays were selected to measure toxicity on stem cells.
Toksisuuskokeiksi valittiin 3-(4,5-dimetyylitiatsol-2-yyli)-2,5-difenyylitetratsoliumbromidi- (MTT) ja laktaattidehydrogenaasikokeet (LDH).
Treatment strategies based on renewing cardiac muscle, such as direct injection of stem cells into the myocardium, have failed to reach clinically significant effects on heart failure patients.
Erilaiset sydänlihassolujen uusiutumiseen perustuvat strategiat, kuten kantasolujen suora injektointi infarktiarven alueelle, ovat menestyneet kliinisissä tutkimuksissa heikosti.
Remarkable toleration of ortho-substitution reinforces the hypothesis of phenyl-isoxazole torsional angle significance for toxicity.
Orto-asemaan tehtyjen muutosten vähäinen toksisuus vahvistaa hypoteesia, jonka mukaan fenyylirenkaan kiertokulma isoksatsolirenkaaseen nähden on merkittävä toksisuuden kannalta.
Several cell signalling pathways are indicated in pathological reprogramming of the heart and the exact significance of these pathways remains to be demonstrated.
Useat soluviestintäreitit ohjaavat sydämen patologista uudelleenohjelmointia, eikä reittien merkitystä sydämen vajaatoiminnan syntyyn tunneta täysin.
Four of the new compounds, a mono-ortho-methyl, a di-ortho-methyl, a di-meta-methoxy and cyclohexyl derivatives were found to be equipotent inhibitors of reporter gene activity compared to the hit compound.
Yhdisteistä neljä, mono- ja di-orto-metyyli-, di-meta-metoksi- sekä sykloheksyylijohdannainen, estivät reportterigeenin aktiivisuutta hit-yhdistettä vastaavalla voimakkuudella.
Direct inhibition of pathological cardiac reprogramming by using small molecule modulators remains as an auspicious strategy to treat heart failure.
Sen sijaan sydänlihaksen patologisen uudelleenohjelmoimisen estäminen pienmolekyyleillä on yhä mahdollinen keino sydämen vajaatoiminnan synnyn ehkäisemiseksi.
The aim of the study was to design and synthesise novel derivatives of GATA4-NKX2-5 synergy inhibitor hit molecule with reduced stem cell toxicity.
Tutkimuksen tarkoituksena oli vähentää GATA4-NKX2-5 -vuorovaikutusta estävien molekyylien kantasolutoksisuutta syntetisoimalla hit-yhdisteen johdannaisia.
GATA4 binds to GATA sequences in DNA with two zinc finger moieties and enables transcription of target genes.
Se sitoutuu DNA:ssa sijaitseviin GATA-jaksoihin kahden sinkkisormilenkin avulla ja käynnistää kohdegeenien luennan.
According to this study it may be concluded that substituents of the hit molecule phenyl ring may be altered to decrease stem cell toxicity of the compound.
Tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että hit-yhdisteen fenyylirenkaan substituentteihin vaikuttamalla voidaan vähentää yhdisteen kantasolutoksisuutta.
A screening campaign against the transcriptional synergy of GATA4 and NKX2-5 found potent small molecule inhibitors of this interaction, but these compounds are characterised with stem cell toxicity.
GATA4:n ja NKX2-5:n välistä proteiini-proteiini-interaktiota kohtaan on yhdisteseulontatutkimuksessa löydetty inhibiittoreita, mutta nämä yhdisteet ovat toksisia kantasoluille.
None of the studied compounds exhibited notable necrotic toxicity on stem cells, as examined by the LDH assay.
LDH-kokeiden mukaan yksikään yhdisteistä ei aiheuttanut kantasoluissa merkittävää nekroottista toksisuutta.
The disease is most commonly onset by extensive cardiomyocyte death following a myocardial infarction.
Sydämen vajaatoiminta on merkittävä sairaus, joka syntyy useimmin sydäninfarktin aiheuttaman sydänsolujen kuoleman seurauksena.
Stem cell toxicity of several previously synthesised compounds was assayed in parallel with the novel derivatives.
Uusien johdannaisten lisäksi tutkittiin viiden aiemmin syntetisoidun johdannaisen kantasolutoksisuutta samoissa kokeissa.
One of these transcription factors is NKX2-5, which synergistically interacts with GATA4.
Myös muiden yhdisteiden joukossa oli heikosti toksisia johdannaisia, mutta niiden vaikutus GATA4-NKX2-5-synergiaan oli vähäinen.
Inhibition of this interaction in rat myocardial infarction model has been shown to protect against development of heart failure.
NKX2-5 on eräs GATA4:n kanssa synergisesti vuorovaikuttavista transkriptiotekijöistä ja tämän vuorovaikutuksen estämisen on havaittu rotan sydäninfarktimallissa ehkäisevän sydämen vajaatoiminnan syntyä.
Dynamics of Dissolved Organic Matter and its Bioavailability to Heterotrophic Bacteria in the Gulf of Finland, Northern Baltic Sea
Liuenneen orgaanisen aineksen dynamiikka ja biologinen saatavuus heterotrofisille bakteereille Suomenlahdella, pohjoisella Itämerellä
In deep water, bacterial growth showed combined temperature and C limitation.
Syvävedessä, lämpötilan vaihettumisvyöhykkeen alapuolella, bakteerien kasvua rajoitti hiilen saatavuus ja kasvunopeutta lämpötila.
The accumulation of phytoplankton-derived, autochthonous DOC during the productive season and subsequent DOC export to deep water are thus lower than in situations where nutrient-limited bacteria would allow accumulation of labile DOC, decreasing the efficiency of the plankton system in incorporating atmospheric CO2.
Siten kasviplanktonperäistä, DOCiin sitoutunutta hiiltä kertyy pintaveteen ja kulkeutuu syväveteen vähemmän kuin alueilla joilla bakteerien ravinnerajoittuneisuus mahdollistaa bakteereille käyttökelpoisen hiilen kertymisen pintaveteen.
The results of this thesis suggest that the C-limited bacterial community is for most of the productive season capable of efficient utilization of the labile C compounds released in the Gulf of Finland.
Tulosten mukaan Suomenlahden hiilirajoitteinen bakteeriyhteisö pystyy tehokkaasti käyttämään pintaveteen vapautuvat käyttökelpoiset DOM-yhdisteet.
The concentrations of labile DOC were low in spring and during the summer minimum period, whereas the pools of labile DON were more variable.
Bakteerikasvatuskokeissa havaittiin että lähes koko DOC-varanto oli keväällä ja alkukesästä bakteereille huonosti käyttökelpoista, kun taas DON-varannon biologinen hajoavuus vaihteli.
However, photoproduction of labile DOM appears to have notable qualitative effects on the composition of the bacterial community, probably contributing to the success in the Baltic Sea of bacteria originating in freshwater.
DOMin valohajoamistuotteiden osuus bakteerien ravinnonsaannista näyttäisi Suomenlahdella olevan melko pieni, mutta niillä näyttäisi olevan merkittävä vaikutus bakteeriyhteisön rakenteeseen, todennäköisesti lisäten makeista vesistä peräisin olevien bakteerien kasvua Itämeressä.
The results further indicated that bacterial taxa benefiting from labile photoproducts included specialists growing strictly on the photoproducts of humic matter.
Tulosten mukaan osa Itämeren bakteereista näyttäisi olevan erikoistunut käyttämään kasvuunsa humuksen valohajoamistuotteita.
Photochemical transformation of DOM led to clear changes in the composition of the bacterial community, with notable increases in the relative percentage of a few typical freshwater bacteria.
DOMin valohajoamistuotteet vaikuttivat myös bakteeriyhteisön rakenteeseen, hyödyttäen makean veden alkuperää olevien bakteeriryhmien kasvua.
Nevertheless, accumulation in the DOM pool forms a notable temporary storage of phytoplankton-derived C, N and P. The pool of labile DON, which accounted for up to 95% of the available N in surface water during summer, is a notable nutrient source for the N-limited plankton community.
Tulosten mukaan DOM-varanto kuitenkin toimii merkittävänä kasviplanktonperäisen hiilen, typen ja fosforin väliaikaisvarastona, sekä merkittävänä ravinnevarantona kasvi ja bakteeriplanktonille: kesällä ajoittain lähes kaikki (> 95 %) helposti saatavilla olevasta typestä on DON-varannossa.
Despite the large ambient DOM pools and their potentially marked influence in the planktonic food webs and biogeochemical cycles of carbon and nutrients, few investigations in the Baltic Sea have focused on the dynamics of DOM, and information from the Gulf of Finland is almost lacking.
Huolimatta Itämeren suurista DOM-pitoisuuksista, DOM-tutkimusta on Itämerellä tehty vain vähän, ja erityisesti Suomenlahdelta aiempaa tietoa on niukasti.
Dissolved organic matter (DOM) in surface waters originates from allochthonous and autochthonous sources, the latter of which includes exudation by phytoplankton, viral lysis of planktonic organisms and 'sloppy' feeding by zooplankton.
Merten liuennut orgaaninen aines (DOM) muodostuu kasviplanktontuotannosta ja maalta peräisin olevasta aineksesta.
In this thesis, monitoring surveys and laboratory experiments were used to examine the seasonal dynamics of DOM, including interactions of DOM and heterotrophic bacteria, in the Gulf of Finland, northern Baltic Sea, which is rich in allochthonous humic DOM.
Tässä työssä tutkittiin DOMin dynamiikkaa Suomenlahdella, keskittyen toisenvaraisten bakteerien ja DOMin vuorovaikutuksiin.
In this thesis, seasonal changes in the net pools of dissolved organic C (DOC), N (DON) and P (DOP) were followed along with ambient key physical, chemical and biological variables on a shore-to-open-sea salinity gradient once in January and biweekly during the phytoplankton growth season.
Tässä työssä seurattiin liuenneen orgaanisen hiilen (DOC), typen (DON) ja fosforin (DOP) vuodenaikaista vaihtelua Suomenlahden rannikolta avomerelle.
The concentration of DOM in seawater exceeds by one to two orders of magnitude that of particulate organic matter.
Liuenneen orgaanisen hiilen pitoisuus valtamerissä on samaa luokkaa kuin ilmakehän hiilidioksidipitoisuus, ylittäen kymmenestä sataan kertaan merten hiukkasmaisen orgaanisen hiilen pitoisuuden.
Photochemical transformation of DOM generally resulted in increased bacterial production, and photoproduced labile DOC was estimated to support < 10% of the daily bacterial C production in the surface layers during summer.
Bakteerien havaittiin kesällä saavan < 10 % päivittäisestä hiilentarpeestaan DOM-varannosta valokemiallisesti vapautuneista, bakteereille käyttökelpoisista yhdisteistä.
Thus the DOM pool may be crucial to nutrition of pelagic osmotrophs, such as bacteria and algae, which are capable of exploiting dissolved organic substrates.
DOM varannot muodostavatkin merkittävän ravinnonlähteen merten bakteereille ja kasviplanktonille, ja ovat keskeisessä osassa merten hiilen, typen ja fosforin biogeokemiallista kiertoa.
The labile DOM accumulated during and after the late summer cyanobacterial bloom, with low C:N ratios.
Loppukesän syanobakteerikukinnan ("sinileväkukinnan") aikana ja jälkeen bakteereille käyttökelpoista DOCia ja DONia kertyi vesipatsaaseen.
In addition, photochemical transformation of refractory DOM and its effects on growth and composition of the microbial community were studied in further detail during a late summer cyanobacterial bloom.
Tässä työssä tutkittiin myös auringonvalon aiheuttamien DOMin valokemiallisten muutosten vaikutuksia toisenvaraisten bakteerien kasvuun ja bakteeriyhteisön rakenteeseen Suomenlahden pintavedessä.
Photochemical transformation of DOM seems to contribute relatively little to the bacterial C demand, which is satisfied by autochthonous DOM released from the plankton food web in the Gulf of Finland.
DOMin vertikaalinen kulkeutuminen näyttäisi olevan Suomenlahdella vähäistä verrattuna hiukkasmaisen orgaanisen aineksen kulkeutumiseen.
Sunlight induces photochemical transformation of DOM, and the importance of this process to bacterial growth during summer was investigated with samples representing extensive spatial and temporal coverage.
Kertyminen johti DOMin vertikaaliseen kulkeutumiseen pintavedestä syväveteen ja advektioon ympäröiville merialueille.
Autochthonous DOM accumulated throughout the productive season and the accumulated DOM was N- and P-rich compared with the bulk DOM pool in the surface layer of the Gulf of Finland.
Lisäksi DOM sisältää suurimman osan sitoutuneesta typestä ja fosforista merten sekoittuneessa pintakerroksessa.
We also conducted a prospective 30-year follow-up study to identify factors associated with adverse outcomes.
Suoritimme myös 30-vuotisen seurantatutkimuksen ennusteeseen liittyvien tekijöiden tunnistamiseksi.
No significant correlations were observed between clinical and laboratory features.
Oireiden ja laboratorioarvojen välillä ei havaittu merkittäviä yhteyksiä.
These findings call for careful follow-up and screening for cancer even in asymptomatic patients.
Nämä löydökset ovat peruste potilaiden tarkkaan seurantaan ja syövän seulontaan myös oireettomilla potilailla.
In addition, warts in adulthood and actinic keratosis were associated with the development of skin cancer.
Lisäksi aikuisiän syylillä ja aurinkokeratoosilla oli yhteyttä ihosyövän kehittymiseen.