natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Its feed usage has been restricted in many countries since the BSE-crisis emerged in 1980’s.
Rehukäyttöä on monissa maissa rajoitettu 1980-luvulla puhjenneen BSE-kriisin myötä.
The cultivars used were ‘Jesper’ in 2008 and ‘Lincoln’ in 2009.
Kokeissa käytetyt lajikkeet olivat ’Jesper’ vuonna 2008 ja ’Lincoln’ vuonna 2009.
MBM has been proven efficient fertilizer on many plants, and it is also allowed for use in organic farming in EU.
Lihaluujauho on todettu tehokkaaksi lannoitteeksi useilla viljelykasveilla ja sen käyttö on sallittu myös luomuviljelyssä EU-alueella.
MBM contains plenty of the main plant nutrients nitrogen, phosphorus and calcium (N ~8%, P ~5%, Ca usually ~10-15%, depending of the amount of bone matter), plus a little potassium (~1% or less).
Se sisältää runsaasti pääkasvinravinteita typpeä, fosforia ja kalsiumia (N ~8%, P ~5%, Ca yleensä ~10-15% luuaineksen määrästä riippuen), sekä kaliumia n.1% tai alle.
The most notable risk of MBM use relates to TSE-diseases (BSE for cattle, scrapie for sheeps and goats, and vCJD for humans).
Lihaluujauhoon ja erityisesti sen rehukäyttöön liittyvistä riskeistä merkittävin on TSE-tautien riski (naudan BSE-, lampaiden ja vuohien scrapie-, sekä ihmisen vCJD-taudit).
The sugar concentrations in 2009 didn’t differ significantly between fertilizers used but were excellent in all trials.
Vuoden 2009 sokeripitoisuudet olivat kaikilla koejäsenillä erinomaiset, ja käsittelyiden välillä ei ilmennyt merkitseviä eroja.
The MBM-fertilization had a positive effect on beet quality in 2008 (measured in amino-N, K, and Na-concentrations), but in 2009 this effect was not present.
Viljo-käsittelyillä oli selvästi positiivinen vaikutus laatutekijöihin amino-N, K ja Na vuonna 2008, mutta vuonna 2009 näiden pitoisuudet jäivät kontrollikäsittelyjen tasolle.
Besides farms’ main plant and animal products, meat and bone meal (MBM) represents agroecosystems’ biggest outward flow of nutriuents.
Lihaluujauho muodostaa maatilojen myytävien kasvi- ja eläinperäisten tuotteiden jälkeen tärkeimmän agroekosysteemeistä poispäin suuntautuvan ravinnevirran.
The rise of BSE was attributed to feeding cattle with MBM of cattle origin.
BSE-taudin leviäminen yhdistettiin tilanteeseen, jossa nautaperäistä lihaluujauhoa käytettiin nautaeläinten rehun ainesosana.
Also feeding MBM to fur animals might pose a TSE-risk.
Myös lihaluujauhon käytössä turkiseläinrehuna saattaa piillä BSE:n tai muun TSE-taudin riski.
The MBM source was Honkajoki Oy’s Viljo Yleislannoite 8-4-3, of which 10% was a combination of potassium sulphate fertilizer (42% K, 18% S) and plant-based side products.
Käytetty lihaluujauholannoite oli Honkajoki Oy:n Viljo Yleislannoite 8-4-3, joka sisälsi noin 10% kaliumsulfaatin ja kasviperäisten sivutuotteiden seosta.
These field trials indicate that MBM supplemented with potassium suphate has good potential for use as a fertilizer for sugar beet in Finnish conditions.
Kokeiden perusteella kaliumsulfaatilla täydennetty lihaluujauho on hyvin toimiva lannoite sokerijuurikkaalla Suomen olosuhteissa, etenkin yhdistettynä väkilannoitteeseen.
When used in combination with mineral fertilizer (10-25% of the N content) the Viljo-trials produced yields close to the level of mineral fertilizers.
Kuitenkin kun Viljolannoitteen ohella käytettiin väkilannoitetta (10-25% kasvin typentarpeesta) päästiin varsin lähelle kontrollikäsittelyiden satotasoja.
Also, in 2008 one of the combinations (Viljo77%+NK1) produced a significantly higher sugar concentrations than the control.
Viljo-käsittelyiden sokeripitoisuudet olivat vuonna 2008 kontrollikäsittelyn luokkaa ja Viljo77%+NK1:n osalta kontrollia merkitsevästi paremmat.
The plain Viljo-fertilizer produced yields that were significantly lower than control, but still above the Finnish average yields.
Pelkkä Viljo-lannoite tuotti merkitsevästi alhaisemmat sadot kuin kontrollikäsittelyt molempina vuosina.
Viljotrials of 2009 also included added potassium sulphate to cover the nutrient requirements of sugar beet (60 kg K/ha).
Vuoden 2009 Viljo-koejäseniin vielä lisättiin kaliumsulfaattilannoitetta (42% K, 18% S), jotta päästiin annetun kaliumin määrässä päästiin lannoitussuosituksen (60 kg K/ha) tasolle.
Still, a prerequisite of this is that all appropriate precautions are followed in the production and handling of MBM as well as when using it. By increasing the fertilizer use of MBM we would be able to considerably improve the nutrient cycle of phosphorus and other nutrients in our food systems.
Lihaluujauhon lannoitekäytön lisääminen edistäisi ruokajärjestelmämme ravinnekierron sulkemista etenkin fosforin osalta.
The fertilizer use of MBM would also diminish the dependency on non-renewable phosphorus-rich rocks, that are commonly used in fertilizers today.
Lihaluujauho on uusiutuva luonnonvara, jonka lannoitekäytöllä voitaisiin korvata huomattava osa lannoiteaineena kulutettavista fosforipitoisista kiviaineista.
However, assessing on the base of the studies included in this thesis, the TSE-risk from fertilizer use of MBM appears to be rather small.
Oikein käsitellyn lihaluujauhon lannoitekäyttöön ei kuitenkaan näytä tarkastelemieni tutkimusten perusteella sisältyvän huomattavaa TSEriskiä, jos huolehditaan asianmukaisista varotoimista ja menettelyistä sekä tuotteen valmistusprosessissa, että käytettäessä lannoitetta.
MBM-fertlization was compared with mineral fertilizers in sugar beet field trials located in Southwestern Finland in the years 2008 and 2009.
Sokerijuurikkaan lannoituskokeissa Varsinais-Suomen Kaarinassa vuosina 2008 ja 2009 lihaluujauhokäsittelyt eivät menestyneet aivan yhtä hyvin satotasovertailussa kuin kontrollikäsittelyiden NPK-väkilannoitteet, mutta laatuominaisuuksiltaan (sokeripitoisuus, amino-N, K, ja Na-pitoisuudet) joiltakin osin kontrollikäsittelyjä paremmin.
Development of Viili Starter
Viilin varahapatteen kehittäminen
The texture measurements and chemical analyses were also performed.
Lisäksi viileille tehtiin rakennemittaukset ja kemialliset analyysit.
The starter strains were cultivated in a bioreactor, concentrated by a centrifuge and frozen at –75 °C.
Hapatekannat viljeltiin fermentorissa, konsentroitiin sentrifugoimalla ja pakastettiin –75 °C:ssa.
The starter strains were combined approx. 1 day before the viili production.
Hapatteet koostettiin noin 1 päivä ennen viilin valmistusta.
The results of the sensory analysis were analysed statistically and new strain combinations were formulated based results.
Aistinvaraisen arvioinnin tulokset käsiteltiin tilastollisesti ja tulosten perusteella tehtiin uudet kantakombinaatiot ja viilit.
The viilis made by the traditional viili starter strains were evaluated by the triangle test (n = 10–11) and the second viili starter was evaluated by descriptive analysis (n = 8).
Tuotantohapatekannoilla valmistetut viilit arvioitiin kolmitestillä (n = 10–11) ja uusilla kannoilla valmistetut viilit arvioitiin profiilitestillä (n = 8).
The aroma producers did not grow properly in viili when the starter was made by single strains.
Aromintuottajat eivät kasvaneet viileissä kunnolla, kun hapate koostettiin yksittäiskannoista.
After infecting the viili with phage samples, the viili produced by second starter was acidified to pH 4.5 from 0 to 10 hours later compared to the viili without the phage sample.
Varahapatekoosteilla valmistettujen viilien pH laski 4,5:een faagin läsnäollessa 0–10 tunnin viiveellä verrattuna faagivapaisiin viileihin, kun taas tuotantohapatteet eivät hapantuneet faagin läsnäollessa.
The viilis made by the present viili starter strains were not distinguished by the triangle test which meant that the starters are possible to make from single strains.
Kolmitestissä ei erotettu nykyisillä tuotantohapatteilla valmistettua viiliä yksittäin koostetusta hapatteesta, eli hapatteita on mahdollista koostaa yksittäiskannoista.
The viilis produced by the second viili starter differed from the viili made by traditional starter by appearance and texture characteristics.
Varahapatteilla koostetut viilit poikkesivat profiilitestissä tuotantohapatteella koostetusta viilistä ulkonäkö- ja rakenneominaisuuksiltaan.
The properties and evaluation methods of viili, the actions and interactions of viili starters in milk and bacteriophages of the viili starters were reviewed.
Kirjallisuuskatsauksessa käsiteltiin viiliä hapanmaitotuotteena, viilin arviointimenetelmiä sekä viilihapatteissa käytettyjen hapatekantojen vaikutuksia maidossa ja niiden vuorovaikutuksia toisiinsa.
The texture (consistency, firmness and cohesiveness) of the viili and chemical analysis were made.
Viilit arvioitiin aistinvaraisesti 3–6 hengen ryhmässä ja viileille tehtiin rakennemittaukset (kiinteys, sakeus ja koossapysyvyys) sekä kemialliset analyysit.
There was no difference in taste characteristics between the traditional and new starter.
Makuominaisuuksien suhteen ei viilien välille saatu eroa.
The aim of the experimental study was to explore whether it was possible to make viili with single strain starters and combine them just before adding the starter to the milk.
Kokeellisessa osassa tutkittiin, onko nykyisten tuotantohapatteiden koostaminen yksittäiskannoista mahdollista, sekä koostettiin uusista Lactococcus lactis ssp.
The success of the new starters was evaluated by sensory evaluation and by analysing the texture and chemical properties of viili.
Hapatteiden käyttökelpoisuutta tutkittiin rakennemittauksin ja aistinvaraisin menetelmin.
The viili produced by the second starter was infected by the factory phage samples and the pH was measured.
Varahapatteen faagikestävyyttä testattiin valmistamalla viiliä ja infektoimalla viilit faaginäytteillä.
Each layer is given statistical detail with regard to concatenability.
Jokaisen kerrostuman kuvauksessa esitetään tilastollista tietoa siitä, miten eri elementit voidaan liittää toisiinsa.
Finally, individual subsections are dedicated to the matters of: possessive declension compatibility in the distinction of sublexica; genitive and dative-case paradigmatic defectivity in the possessive declension, where it is demonstrated to be parametrically diverse, and secondary declension, a proposed typology modifiers without nouns , as compatible with adnominal person.
Erikseen käsitellään luvussa 4.3. possessiivitaivutuksessa esiintyviä sijamuotoja suhteessa semanttisiin alileksikoihin, luvussa 4.4. possessiivitaivutuksen genetiivin ja datiivin vajaaparadigmaisuutta ja parametrista eroavaisuutta, ja luvussa 4.5 laajennettua modifioija ilman pääsanoja typologiaa, ja sen yhteen sopivuus adnominaalisen persoonan kanssa.
Indication of original author or dialect background is considered important in the attestation of linguistic phenomena, such that variation might be plotted for a synchronic description of the language.
Hypoteesina on, että tekstin alkuperäisen kirjoittajan taustaa ja myös murretaustaa koskeva tieto on tärkeä kielellisten ilmiöiden kuvauksissa; näiden tietojen käyttäminen mahdollistaa kielen variaation synkronisen kuvauksen.
This dissertation is a synchronic description of adnominal person in the highly synthetic morphological system of Erzya as attested in extensive Erzya-language written-text corpora consisting of nearly 140 publications with over 4.5 million words and over 285,000 unique lexical items.
Tutkimusaineistona on käytetty ersänkielisiä tekstikorpuksia, jotka koostuvat lähes 140 julkaisusta, yli 4,5 miljoonasta sanasta ja yli 285000 erillisestä sanamuodosta.
Methods of description draw upon the prerequisite information required in the development of a two-level morphological analyzer, as can be obtained in the typological description of allomorphic variation in the target language.
on hyödynnetty kielen morfologisen tason kuvausta varten kehitettyä kaksitasomallia, jota voidaan käyttää sanamuotojen morfologisessa analyysissa.
The phonological description includes the establishment of a 6-vowel, 29-consonant phoneme system for use in the transliteration of annotated texts, i.e. two phonemes more than are generally recognized, and numerous rules governing allophonic variation in the language.
kuuluu 6-vokaalinen ja 29-konsonanttinen foneemijärjestelmä (2 uutta), jota on käytetty automaattisesti jäsennettyjen tekstien tarkekirjoituksessa.
The adnominal-affixation layers are broken into (a) declension (the categories of case, number and deictic marking); (b) nominal conjugation (non-verb grammatical and oblique-case items can be conjugated), and (c) clitic marking.
nominaalikonjugaatioon: tämä koskee ersän nominatiivi- ja oblikvisijaisia nomineja, postpositioita, adverbeja ja infinitiivejä, ja (luku 4.2.5.)
Erzya adnominal morphology is demonstrated to have a three-way split in stem types and a three-layer system of non-derivative affixation.
Ersän nominaalilausekkeiden taivutus esitetään kolmena kerrostumana.
Introductory information includes the discussion of the status of Erzya as a lan- guage, the enumeration of phonemes generally used in the transliteration of texts and an in-depth description of adnominal morphology.
Myös ersän äännejärjestelmän kuvaus sekä perusteellinen ja monipuolinen ersän nominaalilausekkeiden rakenteiden kuvaus sisältyy väitöskirjan alkuosaan.
Insight for this description have been obtained from several source grammars in German, Russian, Erzya, Finnish, Estonian and Hungarian, as well as bounteous discussions in the understanding of the language with native speakers and grammarians 1993 2010.
Keskusteluilla niin ersää äidinkielenään puhuvien kuin muiden kielioppien kirjoittajien kanssa vuosina 1993 2010 on ollut tärkeä merkitys sille, miten työ kokonaisuudessaan on muotoutunut.
The reader is then made aware of typological and Erzya-specifc work in the study of adnominal-type person.
Luvussa 1.3. käsitellään persoonatutkimuksen taustaa ja tutkimuksia, jotka koskevat typologiaa ja eri kieliopeissa käsiteltyjä ersän persoonarakenteita.
Handedness was studied in 25 810 twins and 4068 singletons born before 1958 from the Older Finnish Twin Cohort, and in 4736 twins born in 1983-87 from the FinnTwin12.
Tutkimuksessa käytettiin kahta suomalaista väestöpohjaista kaksosaineistoa: kätisyyttä tutkittiin aineistolla, jossa oli mukana 25 810 ennen vuotta 1958 syntynyttä kaksosta ja 4068 ei-kaksosta sekä kaksosten kehitys ja terveys tutkimus aineistolla, jossa oli mukana 4736 vuosina 1983-87 syntynyttä kaksosta.
The main findings of this study were: 1) the prevalence of left-handedness was higher among males than among females in both singletons and in twins; 2) males had significantly higher scores than females in MRT; 3) about one quarter of the variance in handedness and about half of the variance in MRT was explained by genetic effects, whereas the remainder of the variance in these traits was explained by environmental effects unique to each individual.
Tärkeimmät tulokset olivat: 1) vasenkätisyys oli miehillä yleisempää kuin naisilla, niin kaksosilla kuin ei-kaksosillakin; 2) mieskaksoset suoriutuivat naiskaksosia paremmin avaruudellista hahmottamista vaativassa tehtävässä; 3) sekä naisilla että miehillä noin neljännes kätisyydessä esiintyvästä vaihtelusta ja noin puolet avaruudellisen hahmottamisen kyvyssä esiintyvästä vaihtelusta selittyivät geneettisillä tekijöillä, yksilöille erilaisten ympäristötekijöiden selittäessä loput näissä ominaisuuksissa esiintyvästä vaihtelusta; 4) vasenkätisyys oli harvinaisempaa naisilla joilla on kaksosveli kuin naisilla joilla on kaksossisar ja lisäksi naiset joilla on kaksosveli suoriutuivat avaruudellista hahmottamista vaativassa tehtävässä merkitsevästi paremmin kuin naiset joilla on kaksossisar.
The prevalence of left-handedness is higher in males than in females, the male to female ratio being about 1.2.
Vasenkätisyys on noin 1,2 kertaa yleisempää miehillä kuin naisilla.
The present thesis investigated the origins of the sex differences in laterality and spatial ability as represented by handedness and mental rotation ability, respectively.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin sukupuolierojen alkuperää lateraalisuudessa ja avaruudellisessa hahmottamisessa, joita tässä tutkimuksessa edustivat kätisyys ja MRT.
This dissertation discusses whether these differences between females from opposite- and same-sex twin pairs are due to the prenatal transfer of testosterone from the male fetus in females with male co-twins or whether they arise from postnatal socialization effects.
Tämän tutkimuksen perusteella ei voida varmasti sanoa, että johtuvatko viimeksi mainitut erot siitä, että naiskaksoset joilla on veli saattavat altistua kohdussa kaksosveljen tuottamalle testosteronille vai siitä, että syntymän jälkeinen kasvuympäristö on erilainen naisilla joilla on kaksosveli kuin naisilla joilla on kaksossisar.
On average, males achieve scores one standard deviation higher than females in the MRT.
Miesten keskimääräinen tulos avaruudellista hahmottamista mittaavassa Mental Rotation Testissä (MRT) on noin yhden keskihajonnan parempi kuin naisilla.
MRT was studied in a sub-sample of 804 young adult participants from the FinnTwin12 sample.
Avaruudellista hahmottamista käsittäviin tutkimuksiin osallistui 804 nuorta aikuista kaksosten kehitys ja terveys tutkimuksesta.
In humans, well-replicated and robust sex differences in cognitive functions exist for handedness and mental rotation ability.
Kognitiivisten toimintojen alueella kaksi selkeää sukupuolieroa ilmenevät kätisyydessä ja avaruudellisen hahmottamisen kyvyssä pyörittää (rotatoida) mielensisäisesti kappaleita.
This narrative dynamic, however, is not logically invulnerable.
Tällainen kertomuksen dynamiikka ei kuitenkaan ole loogisesti vankkumaton.
The study has three objectives.
Tutkimus rakentuu kolmen tutkimuskysymyksen ympärille.
The primary material consists of over 25 British and American popular science books and novels, published roughly between 1990 and 2005.
Tutkimuksen aineistoon kuuluu yli 25 noin vuosina 1990-2005 julkaistua brittiläistä ja amerikkalaista romaania ja populaaritiedekirjaa.
Third, it examines the possibilities and limits of narrative transformation both as a historical phenomenon and as a theoretical question.
Kolmanneksi väitöskirja tutkii evoluutiokertomuksen muutoksen rajoja sekä historiallisena ilmiönä että teoreettisena kysymyksenä.
In order to highlight historical transformations, these texts are read in the context of Darwin s The Origin of Species and The Descent of Man, on the one hand, and such sociobiological classics as E. O. Wilson s On Human Nature and Richard Dawkins s The Selfish Gene, on the other.
Koska tutkimuksen tarkoituksena on korostaa historiallisia muutoksia ja pysyvyyksiä, näitä tekstejä luetaan intertekstuaalisessa historiallisessa kontekstissa, jonka muodostavat Darwinin teokset The Origin of Species ja The Descent of Man sekä sellaiset sosiobiologian klassikot kuin E. O. Wilsonin On Human Nature ja Richard Dawkinsin The Selfish Gene.
Furthermore, the study shows that the event-based logic of evolutionary narratives privileges observable acts over emotions, pleasures, identities, and desires, thus engendering a set of conceptual exclusions that limits the imaginative scope of evolution as a cultural narrative.
Lisäksi tutkimus esittää, että evoluutiokertomusten tapahtumiin keskittyvä kerronnallinen logiikka jättää tunteet, nautinnot, halut ja identiteetit pitkälti huomiotta, mikä rajoittaa evoluutiokertomuksen käsitteellistä selitysvoimaa nimenomaan kulttuurisena kertomuksena.
This interdisciplinary dissertation is situated at the intersection of science studies, cultural studies, literary studies, and gender studies.
Väitöskirja on poikkitieteellinen ja sijoittuu tieteentutkimuksen, kulttuurintutkimuksen, kirjallisuudentutkimuksen ja sukupuolentutkimuksen välille.
The dissertation demonstrates that the relationship between Darwin s evolutionary narrative and late twentieth-century evolutionary narratives is characterized by reemphasis, omissions, and continuous rewriting.
Väitöskirja osoittaa, että Darwinin evoluutiokertomuksen ja 1900-luvun lopun evoluutiokertomusten suhdetta määrittää muuttuvat painotukset, poisjättämiset ja jatkuva uudelleenkirjoittaminen.
First, it seeks to understand the organizing logic of evolutionary narratives and the role that assumptions about gender and sexuality play in that logic.
Ensinnäkin väitöskirja pyrkii ymmärtämään evoluutiokertomuksia jäsentävää tekstuaalista logiikkaa ja sukupuoleen ja seksuaalisuuteen liittyvien käsitysten tehtävää tässä kerronnan logiikassa.
Its view of narrative as a structural phenomenon is grounded in literary studies in general and feminist narrative theory in particular.
Väitöskirjan käsitys kertomuksesta pitkälti tekstin rakenteellisena ominaisuutena pohjautuu kirjallisuudentutkimukseen ja erityisesti feministiseen kertomuksen teoriaan.
Its understanding of gender and sexuality as implicated in discourses of epistemic authority builds on the view of gender and sexuality as contingent cultural categories central to gender studies.
Väitöskirjan tapa tarkastella sukupuolta ja seksuaalisuutta tiedon ja vallan diskursseissa muovautuvina kulttuurisina kategorioina perustuu puolestaan sukupuolentutkimuksen teoriaperinteeseen.
This dissertation traces a set of historical transformations the Darwinian evolutionary narrative has undergone toward the end of the twentieth century, especially as reflected in Anglo-American popular science books and novels.
Väitöskirja tarkastelee darwinilaisessa evoluutiokertomuksessa 1900-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa tapahtuneita muutoksia angloamerikkalaisten populaaritiedekirjojen ja romaanien kautta.
The study argues that the popular appeal of evolutionary accounts of gender, sexuality, and human nature may arise, to an extent, from this reproductive narrative dynamic.
Väitöskirja esittää, että sukupuolta, seksuaalisuutta ja ihmisluontoa selittävien evoluutiokertomusten kulttuurinen suosio perustuu osittain juuri tähän reproduktiiviseen kerronnan logiikkaan.
Second, it asks what kinds of cultural anxieties evolutionary theory raises and how evolutionary narratives negotiate them.
Toiseksi tutkimus kysyy, minkälaisia kulttuurisia pelkoja evoluutioteoria nostattaa ja minkälaisin kerronnallisin tekniikoin evoluutiokertomukset tyynnyttelevät ja muokkaavat tällaista huolta ja epävarmuutta.
Its understanding of science as a cultural practice that both emerges from and contributes to cultural expectations and institutional structures follows the tradition of science studies.
Tieteentutkimuksen lähtökohdista väitöskirja tarkastelee tiedettä kulttuurisena toimintana, joka kumpuaa kulttuurisista odotuksista ja institutionaalisista rakenteista samalla muokaten niitä.
Its focus on the question of popular appeal and the mechanisms of cultural change arises from cultural studies.
Kulttuurintutkimuksen kysymyksenasetteluista juontuu väitöskirjan pyrkimys ymmärtää kulttuurisen muutoksen mekanismeja ja kulttuuristen ilmiöiden suosiota.
The research method combines feminist narrative analysis with cultural and historical contextualization, emphasizing discursive abruptions, recurrent narrative patterns, and underlying continuities.
Tutkimusmetodi yhdistää feministisen kertomuksen analyysin ja kulttuurisen ja historiallisen kontekstualisoinnin.
Since the continuation of the evolutionary narrative relies on successful reproduction, the possibility of reproductive failure poses a constant risk to narrative futurity, arousing cultural anxieties that evolutionary narratives need to address.
Koska evoluutiokertomuksen symbolinen jatkuminen riippuu lisääntymisen ja sitä kautta tekstuaalisen uusintamisen onnistumisesta, evoluutiokertomusta varjostaa jatkuva epäonnistumisen mahdollisuus.
In particular, contemporary evolutionary discourse extends the role assigned to reproduction both sexual and narrative in Darwin s writing, generating a narrative logic that imagines the desire to reproduce as the driving force of evolution and posits the reproductive sex act as the endlessly repeated narrative event that keeps the story going.
Erityisestikin nykyinen evoluutiopuhe korostaa reproduktion ymmärrettynä niin seksuaalisena lisääntymisenä kuin kerronnallisena uusintamisena roolia darwinilaisessa evoluutioteoriassa.