natgillin/translations-raw huggingface dataset:
SLCO1B1 polymorphism may be associated with clinically significant differences in blood glucose-lowering response to repaglinide, but probably has no effect on the response to nateglinide, rosiglitazone, or pioglitazone.
Siten SLCO1B1:n perinnöllinen muuntelu ei luultavasti vaikuta nateglinidin, rosiglitatsonin tai pioglitatsonin tehoon tai haittavaikutuksiin, mutta repaglinidia saavat c.521CC-genotyypin potilaat voivat olla herkempiä verensokeria laskevalle vaikutukselle.
Moreover, the AUC of repaglinide increased linearly with repaglinide dose in both genotype groups (r > 0.88, P 0.001).
Kyseisen vaikutuksen annosriippuvuutta tutkittiin lisäksi neljällä eri repaglinidiannoksella (0.25-2 mg).
The mean area under the plasma repaglinide concentration-time curve (AUC) was ~70% larger in SLCO1B1 c.521CC participants than in c.521TT participants (P ≤ 0.001), but no differences existed in the pharmacokinetics of nateglinide, rosiglitazone, and pioglitazone between the two genotype groups.
Eri tutkimuksissa repaglinidiin liittyvä verensokerin lasku vaikutti olevan suurempi SLCO1B1 c.521CC-ryhmän koehenkilöillä kuin SLCO1B1*1A/*1A-ryhmän koehenkilöillä; ero oli tilastollisesti merkitsevä vain yhteisvaikutustutkimuksessa gemfibrotsiilivaiheen aikana.
The findings on the effect of SLCO1B1 polymorphism on the pharmacokinetics of the drugs studied suggest that in vivo in humans OATP1B1 significantly contributes to the hepatic uptake of repaglinide, but not to that of nateglinide, rosiglitazone, or pioglitazone.
Tulokset viittaavat siihen, että OATP1B1 vaikuttaa tutkituista lääkkeistä merkittävästi ainoastaan repaglinidin kuljetukseen maksaan.
In conclusion, the SLCO1B1 c.521CC genotype is associated with increased and the SLCO1B1*1B/*1B genotype with decreased plasma concentrations of repaglinide, consistent with reduced and enhanced hepatic uptake, respectively.
Vaikka SLCO1B1 c.521CC-genotyypin potilaat voivat olla tavallista herkempiä gemfibrotsiilin ja repaglinidin yhteiskäytön aiheuttamalle verensokerin laskulle, on näiden lääkkeiden yhteiskäyttö kaikilla potilailla vasta-aiheista yhteisvaikutuksen voimakkuuden vuoksi.
The effects of the SLCO1B1*1B/*1B genotype on repaglinide and nateglinide pharmacokinetics were investigated in Study III.
SLCO1B1*1A/*1A-ryhmän koehenkilöillä atorvastatiini lisäsi repaglinidin plasmapitoisuuksia 20%.
Five crossover studies with 2-4 phases were carried out, with 20-32 healthy volunteers in each study.
Tutkimukset tehtiin terveillä SLCO1B1-genotyyppinsä perusteella valituilla vapaaehtoisilla koehenkilöillä käyttäen vaihtovuoroista koeasetelmaa.
In addition, the use of different water-binding compounds or decrease in storage temperature could be tested.
Lisäksi voitaisiin testata erilaisten vettä sitovien yhdisteiden käyttöä tai säilytyslämpötilan alentamista.
When the texturization degree was 50% and the protein content of raw material mixture was 53.3% the product had the best ability to bind water.
Raaka-aineseoksen proteiinipitoisuuden ollessa 53,3 % ja teksturointiasteen ollessa 50 % tuotteella oli paras kyky sitoa vettä.
The objective of the experimental study was to find the suitable analyzing methods for the characterization of water binding properties of texturized plant protein product.
Kokeellisen tutkimuksen tavoitteena oli löytää sopivat karakterisointimenetelmät teksturoidun kasviproteiinituotteen vedensidontaan liittyvien ominaisuuksien tutkimiseen.
Decrease in water content of raw material mixture increased the water-holding capacity and reduced water activity of the product.
Raaka-aineseoksen vesipitoisuuden pienentyessä tuotteen vedensidontakapasiteetti suureni ja veden aktiivisuus pieneni.
The analyzing methods selected to characterize the water binding properties of texturized plant protein product were the freezable water content, the water holding capacity, water activity and the proportion of evaporated water from the original water content during drying for 5–60 min at 50 °C.
Teksturoidun kasviproteiinituotteen vedensidonnan karakterisointimenetelmiksi valittiin jäätyvän veden pitoisuus, vedensidontakapasiteetti, veden aktiivisuus ja haihtuneen veden osuus materiaalin alkuperäisestä vesipitoisuudesta 50 °C:n lämpötilassa kuivausajan ollessa 5–60 min. Raaka-aineseoksen vesipitoisuudella oli suurin vaikutus tuotteen kykyyn sitoa vettä.
The literature review focused on the texturized plant proteins and their raw materials, processing conditions and water related properties.
Tutkielman kirjallisuuskatsauksessa perehdyttiin teksturoituihin kasviproteiineihin ja niiden raaka-aineisiin, valmistusprosesseihin ja veteen liittyviin ominaisuuksiin.
In addition, the effect of protein content, water content and texturization degree of raw material mixture on the water binding properties of texturized plant protein product were investigated.
Lisäksi haluttiin selvittää, miten raaka-aineseoksen proteiinipitoisuus, vesipitoisuus ja teksturointiaste vaikuttivat teksturoidun kasviproteiinituotteen vedensidontaan liittyviin ominaisuuksiin.
In further studies the greater differences in the protein contents of raw material mixtures could be used to investigate the effect of protein content on the water binding properties of texturized plant protein products.
Jatkotutkimuksissa erot raaka-aineseosten proteiinipitoisuuksissa tulisi kenties olla suuremmat kuin tässä tutkimuksessa testatut, jotta raaka-aineseoksen proteiinipitoisuuden vaikutus teksturoidun kasviproteiinituotteen vedensidontaan liittyviin ominaisuuksiin tulisi paremmin esille.
Especially the water binding properties, such as the water-holding capacity, the freezable water content, water activity and water sorption properties of texturized plant proteins, were discussed.
Erityisesti tutkittiin teksturoitujen kasviproteiinien vedensidontaan liittyviä ominaisuuksia, kuten vedensidontakapasiteettiä, jäätyvän veden pitoisuutta, veden aktiivisuutta ja veden sorptio-ominaisuuksia sekä niihin vaikuttavia tekijöitä.
The effect of water content of raw material mixture on the freezable water content of the product was almost linear.
Tuotteen jäätyvän veden pitoisuus massasta ja kokonaisvesipitoisuudesta suureni lähes lineaarisesti raaka-aineseoksen vesipitoisuuden kasvaessa.
The product had better ability to bind water when the protein content of raw material mixture was higher.
Proteiinipitoisuudeltaan suuremmalla tuotteella oli parempi kyky sitoa vettä.
The role of phospholipid transfer protein and cholesteryl ester transfer protein in reverse cholesterol transport
Fosfolipidin siirtäjäproteiinin ja kolesteroliesterin siirtäjäproteiinin toiminta kolesterolin takaisinkuljetusjärjestelmässä
In addition, the ability of CETP to protect HDL against the action of chymase was studied.
Lisäksi selvitettiin CETP:n kykyä suojata HDL-hiukkasia pilkkoutumiselta.
The aim of this thesis project was to study the importance of endogenous PLTP in the removal of cholesterol from macrophage foam cells by using macrophages derived from PLTP-deficient mice, determine the effect of macrophage-derived PLTP on the development of atherosclerosis by using bone marrow transplantation, and clarify the role of the two forms of PLTP, active and inactive, in the removal of cholesterol from the foam cells.
Väitöskirjatyön tavoitteena oli selvittää makrofagien tuottaman PLTP:n toimintaa kolesterolin poistossa vaahtosoluista PLTP-poistogeenisten hiirten makrofagien avulla, tutkia luuydinsiirtotekniikan avulla makrofagien tuottaman PLTP:n vaikutusta ateroskleroosin kehittymiseen sekä verrata eri PLTP-muotojen, aktiivisen ja inaktiivisen, osuutta kolesterolin poistossa vaahtosoluista.
In atherosclerosis, cholesterol accumulates in the vessel wall, mainly in the form of modified low-density lipoprotein (LDL).
Ateroskleroosissa verisuonten seinämiin kertyy kolesterolia pääasiassa LDL:n (low-density lipoprotein) muodossa.
Phospholipid transfer protein (PLTP) remodels HDL particles in the circulation, generating prebeta-HDL and large fused HDL particles.
Fosfolipidin siirtäjäproteiini (PLTP) muokkaa HDL-hiukkasia verenkierrossa muodostaen pieniä prebeta-HDL-hiukkasia ja suuria HDL-hiukkasia sekä ylläpitää verenkierron HDL-tasoja.
The bone marrow transplantation studies showed that selective deficiency of PLTP in macrophages decreased the size of atherosclerotic lesions and caused major changes in serum lipoprotein levels.
Luuydinsiirtotekniikalla saadut tulokset osoittivat, että PLTP:n puuttuminen makrofageista pienensi ateroskleroottisten leesioiden kokoa sekä aiheutti huomattavia vaikutuksia plasman lipoproteiinien pitoisuuksiin.
Also CETP may enhance the RCT process, as association of CETP with reconstituted HDL particles prevented chymase-dependent proteolysis of these particles and preserved their cholesterol efflux potential.
Myös CETP voi lisätä kolesterolin takaisinvirtausta, sillä CETP suojasi kiekkomaisten HDL-hiukkasten rakennetta ja niiden kykyä poistaa kolesterolia vaahtosoluista.
High plasma levels of high-density lipoprotein (HDL) protect against atherosclerosis, as HDL particles can remove peripheral cholesterol and transport it to the liver for excretion in a process called reverse cholesterol transport (RCT).
Korkea HDL-pitoisuus verenkierrossa suojaa ateroskleroosilta, sillä HDL-hiukkaset poistavat verisuonten seinämään kertynyttä kolesterolia ja kuljettavat sitä maksaan elimistöstä poistettavaksi.
Most of the cholesteryl ester transfer protein (CETP) in plasma is bound to HDL particles and CETP is also involved in the remodeling of HDL particles.
Kolesteroliesterin siirtäjäproteiini (CETP) esiintyy verenkierrossa pääasiassa HDL-hiukkasiin liittyneenä ja osallistuu samalla HDL-hiukkasten muokkaukseen.
Finally, serum from high-HDL subjects promoted more efficient cholesterol efflux than did serum derived from low-HDL subjects which was most probably due to differences in the distribution of HDL subpopulations in low-HDL and high-HDL subjects.
Lisäksi havaittiin, että korkean HDL-pitoisuuden omaavien henkilöiden seerumi poisti kolesterolia vaahtosoluista tehokkaammin kuin matalan HDL-pitoisuuden omaavien henkilöiden seerumi.
The absence of PLTP in macrophages derived from PLTP-deficient mice decreased cholesterol efflux mediated by ATP-binding cassette transporter A1.
Väitöskirjatyössä havaittiin, että PLTP:n puuttuminen poistogeenisessä hiirimallissa vähensi kolesterolin poistumista vaahtosoluista ABCA1-proteiinin välityksellä.
It was further demonstrated that the active form of PLTP can enhance cholesterol efflux from macrophage foam cells through generation of prebeta-HDL and large fused HDL particles enriched with apoE and phospholipids.
Sekä aktiivisen PLTP:n muodostamat pienet prebeta-HDL-hiukkaset että suuret runsaasti apoE:tä ja fosfolipidejä sisältävät HDL-hiukkaset toimivat kolesterolin vastaanottajina.
Macrophages of the vessel wall scavenge cholesterol, which leads to formation of lipid-laden foam cells.
Verisuonten seinämän syöjäsolut eli makrofagit ottavat verenkierrosta kolesterolia sisäänsä ja muuttuvat kolesterolin täyttämiksi vaahtosoluiksi.
Finally, cholesterol efflux potential of sera obtained from the study subjects was compared.
Työssä verrattiin myös matalan ja korkean HDL-pitoisuuden omaavien henkilöiden seerumien kykyä toimia kolesterolin poistossa vaahtosoluista.
Epidemiological and experimental studies suggest that changes in gut microbial balance are associated with increases in the prevalence of allergic diseases.
Epidemiologisten ja kokeellisten tutkimusten perusteella allergioiden esiintyvyyden lisääntyminen liittyy suoliston mikrobitasapainon muutoksiin.
The present study evaluates both the immunological mechanisms of probiotics in infants with allergic diseases and their preventive aspect among infants prone to allergy.
Tutkimuksessa selvitettiin probioottien immunologisia vaikutusmekanismeja lasten allergioiden hoidossa ja ennaltaehkäisyssä korkean allergiariskin lapsilla.
GATA-3 expression (p = 0.03), interleukin (IL) -2(p = 0.026), and IL-5 (p = 0.013) secretion of stimulated CBMCs were higher in IgE-sensitized infants at age 2 than in non-allergic, non-sensitized infants.
Stimuloitujen napaveren mononukleaaristen solujen GATA-3-geenin ilmeneminen sekä interleukiini (IL) -2- ja IL-5 -tasot olivat korkeampia kahden vuoden iässä IgE-välitteisesti herkistyneillä lapsilla, kuin niillä, joilla herkistymistä ei havaittu.
In this respect, the probiotics in infancy appear to induce protective immune profiles that are characteristic for chronic low-grade inflammation, a response resembling that of helminth-like infections.
Probioottiset bakteerit näyttäisivät siten tuottavan hyödyllisiä elimistön immunologista tasapainoa tukevia signaaleja matala-asteisen tulehdusreaktion kautta.
Lactobacillus GG (LGG) treatment increased secretion of IFN-γ by PBMCs in vitro in infants with cow s milk allergy (CMA) (p = 0.006) and in infants with IgE-associated eczema (p = 0.017), when compared to levels in the placebo group.
Lactobacillus GG (LGG)-hoito lisäsi maitoallergisten ja IgE-assosioitua ekseemaa sairastavien lasten IFN-γ tasoja perifeerisestä verestä eristettyjen mononukleaaristen solujen viljelmissä lumeryhmään verrattaessa.
The LGG treatment induced higher plasma C-reactive protein (CRP) (p = 0.021) and IL-6 (p = 0.036) levels in infants with IgE-associated eczema than in the placebo group.
LGG-hoitoa saaneilla IgE-assosioitua ekseemaa sairastavilla lapsilla plasman C-reaktiivisen proteiinin (CRP), ja IL-6:n tasot olivat korkeammat ja probioottista yhdistelmävalmistetta saaneilla ekseemaa sairastavilla lapsilla IL-10-tasot olivat korkeammat kuin lumeryhmässä.
In conclusion, the priming of the GATA-3 and IL-5 pathway can occur in utero, and a primary feature of T-cells predisposing to IgE-sensitization seems to directly favour Th2 deviation.
Johtopäätöksinä todetaan, että GATA-3 ja IL-5 -suuntautunut immuunivaste voi saada alkunsa jo ennen syntymää.
Immunological Effects of Probiotic Bacteria in Prevention and Treatment of Allergic Diseases in Children
Probioottiset bakteerivalmisteet ovat siten kiinnostava mahdollisuus allergioiden hoidossa ja ennaltaehkäisyssä.
The probiotic mixture, when given to allergy-prone infants, induced inflammation, detected as increased plasma CRP levels, which at age 6 months was associated with decreased risk for eczema at age 2.The probiotic-induced response in allergy prone infants was characterized by their higher plasma IL-10, total IgE, and CRP levels, without induction of an allergen-specific IgE response.
Allergioiden preventiotutkimuksessa probioottista yhdistemävalmistetta saaneilla lapsilla mitattiin korkeampia plasman CRP-, kokonais-IgA-, kokonais-IgE-, ja IL-10-tasoja lumeryhmään verrattaessa.
Increased CRP level at age 6 months was associated with a decreased risk for eczema at age 2 not only in the infants who received probiotics but also in the placebo group (p = 0.034).
Kohonnut CRP-taso kuuden kuukauden iässä liittyi alentuneeseen ekseemariskiin kahden vuoden iässä.
Furthermore, the purpose of the study was to characterise the immunological features of cord blood mononuclear cells (CBMCs) in infants at high genetic risk for allergy.
Lisäksi tutkittiin napaveren solujen immunologisia ominaisuuksia ja niiden ennustearvoa allergisten sairauksien suhteen.
A probiotic mixture, increased secretion of IL-4 by PBMCs in vitro in infants with CMA (p = 0.028), when compared with placebo-group levels.
Probioottista yhdistelmävalmistetta saaneilla maitoallergisilla lapsilla sen sijaan todettiin soluviljelmissä korkeampia IL-4 tasoja lumeryhmään verrattaessa.
According to strict clinical criteria, 188 consecutive voluntary patients without a known immunodeficiency and 198 control subjects were recruited.
Tutkimukseen otettiin mukaan tiukkojen kliinisten kriteerien mukaan valitut 188 perättäistä vapaaehtoista aikuispotilasta ja 198 aikuiskontrollia, joilla ei ollut tiedossa puolustuskyvyn tunnettuja heikkouksia.
Certain HLA genes were more common in patients than in control subjects.
Myös tietyt HLA-geenit olivat potilailla yleisempiä kuin väestössä yleensä.
Low levels of IgA, IgG1, IgG2, IgG3, and IgG4 were common in the general adult population, but even more frequent in patients with chronic sinusitis.
Vasta-aineiden IgA, IgG1, IgG2, IgG3 ja IgG4 mataluus oli yleistä väestössä, mutta vielä yleisempää kroonisesta poskiontelotulehduksesta kärsivillä.
According to previous studies, HSV effectively evades the allotype G1ma/ax of IgG1, whereas G3mg is associated with low IgG3.
Herpes simplex viruksen tiedetään kykenevän väistämään G1ma/ax-allotyyppiä tehokkaasti, samanaikaisesti G3mg altistaa matalille IgG3-pitoisuuksille.
Frequently recurring intraoral herpes simplex type 1 infections, a rare form of the disease, was associated with homozygosity in HLA -A*, -B*, -C*, and -DR* genes.
Toistuvat suunsisäiset herpes simplex viruksen aiheuttamat rakkulat liittyivät samanlaisten kudostyyppien HLA-A*, -B*, -C*, ja -DR* geenien perimiseen molemmilta vanhemmilta.
Only low IgG1 was more common chronic than in acute rhinosinusitis.
Vain IgG1:n mataluus oli yleisempää kroonisista poskiontelotulehduksista kärsivillä kuin akuuteista poskiontelotulehduksista kärsivillä.
Host s subtly impaired immunity often coincides with effective immune evasion from the same arms of immunity by the disease-causing pathogens.
Kroonisissa limakalvoinfektioissa isännän puolustuskyky vaikuttaa usein olevan lievästi alentunut juuri niistä puolustuskyvyn haaroista, joita kyseisten tautien aiheuttajat kykenevät väistämään erityisen tehokkaasti.
The best differentiating immunologic parameters were C4A deficiency and the combination of low plasma IgG4 together with low IgG1 or IgG2, performing almost equally.
Nenäpolypoosi, keuhkoastma, ja mitattavista suureista C4A:n puutokset ja samanaikainen IgG4:n ja IgG1:n tai IgG2:n mataluus erottivat potilasryhmät parhaiten toisistaan.
In severe chronic adult periodontitis, any C4A or C4B deficiency combined was associated with the disease.
Vaikea suun tukikudoksen tulehdus liittyi C4A ja C4B geenien puutoksiin.
This is the first found immunogenetic deficiency in otherwise healthy adults that predisposes to highly frequent mucosal herpes recurrences.
Tutkimme ensimmäistä kertaa vasta-aineluokan IgG alaluokkien matalien pitoisuuksien yleisyyden valikoimattomassa aikuisväestössä ja akuutteja poskiontelontulehduksia sairastavilla.
Seemingly immunocompetent patients with chronic or recurrent mucosal infections frequently have subtle weaknesses in different arms of immunity.
Tutkimme, altistavatko väestössä yleiset ja usein merkityksettöminä pidetyt lievät vastuskyvyn puutok-set toistuville tai kroonisille tartuntataudeille.
Having more than one C4A or C4B gene was associated with neuralgias caused by the virus.
Komplementtitekijän C4 geenien C4A ja C4B, joissa puutokset ovat yleisiä, normaali lukumäärä altisti sukuelinherpekseen liittyville hermoki-vuille.
Complement is involved in the defense against the tested mucosal infections.
Kaikissa tutkituissa limakalvoinfektioissa löydettiin merkkejä komplementin aktivoitumisesta.
The study assessed whether plasma concentrations of complement factors C3, C4, or immunoglobulins, serum classical pathway hemolytyic activity, or polymorphisms in the class I and II HLA genes, isotypes and gene numbers of C4, or allotypes of IgG1 and IgG3 heavy chain genes were associated with severe frequently recurring or chronic mucosal infections.
Toistuville sukuelin-herpeksille altistivat kiertävien vasta-aineiden IgG1 ja IgG3 alhaiset kokonaispitoisuudet sekä vasta-aineiden raskasketjugeenien G3mg,G1ma/ax-tyypin periminen molemmilta vanhemmilta, mikäli potilaalla oli samanaikaisesti matala IgG3 taso.
The lack of C4A, IgA, and IgG4, all known to possess anti-inflammatory activity, together with a concurrently impaired immunity caused by low subclass levels, may predispose to chronic disease forms.
Todennäköisesti krooninen poskiontelotulehdus liittyy samanaikaiseen liialliseen paikalliseen tulehdustaipumukseen (mm. IgA, IgG4 ja C4A myös hillitsevät tulehdusta) ja lievästi alentuneeseen puolustuskykyyn.
Despite improved medical treatment and operative possibilities, end-stage coronary artery disease present a great medical challenge.
Huolimatta parantuneesta lääkehoidosta ja kehittyneistä pallolaajennus- ja leikkausmenetelmistä, loppuvaiheen sepelvaltimotauti on lääketieteellinen haaste.
It has been estimated that therapeutic angiogenesis would be the next major advance in the treatment of ischaemic heart disease.
On arvioitu, että geenihoito olisi seuraava merkittävä hoitomenetelmä vaikeassa sepelvaltimotaudissa.
Heart failure is a common and highly challenging medical disorder.
Pitkälle edennyt sydämen vajaatoiminta on hyvin vaikeahoitoinen tauti.
We employed a porcine model to evaluate the angiogenic effect of vascular endothelial growth factor (VEGF)-C gene transfer.
Kokeilimme koe-eläimellä adenoviruksella siirretyn VEGF-C-kasvutekijän vaikutusta uudissuonten kehittymiseen.
We assessed the spontaneous healing of the left ventricle (LV) in this new model by SPECT, PET, MRI, and angiography.
Menetelmä osoittautui toimivaksi ja kuvasimme uuden mallin luontaisen paranemistaipumuksen magneetti- SPECT ja PET- kuvauksin sekä verisuonten varjoainekuvauksilla.
After ligation of stenosed coronary artery, autologous myoblast transplantation or control medium was directly injected into the myocardium at the lesion area.
Siat saivat sokkoutetusti joko myoblasti-solusiirron tai kontrolliliuosta sydämen vaurioalueelle.
Assessed by MRI, improvement of diastolic function was seen in the myoblast-transplanted animals, but not in the control animals.
Hoitoryhmällä havaittiin merkittävästi enemmän uudissuonia ja rengastimen aiheuttama sydänlihaksen toiminnanvajaus ei edennyt, toisin kuin kontrolligeeniä saaneilla eläimillä.
Recent progress in cell transplantation therapy has provided a conceptual alternative for treatment of heart failure.
Vanhuusväestön suhteellinen lisääntyminen lisää taudin merkittävyyttä ja sydänlihaksen solusiirtoja on ehdotettu uudeksi vaihtoehtoiseksi hoitomuodoksi.
We developed a simple methodological improvement of Ameroid model by ligating of the Ameroid–stenosed coronary vessel.
Kehitimme yksinkertaisen menetelmän, jossa kiristimen asetuksen yhteydessä jätettiin suonen ympärille sulkulanka.
The potential of autologous myoblast transplantation after ischaemia and infarction of porcine heart was evaluated.
Kokeilimme eläimestä itsestään kerättyjen myoblastien vaikutusta sydänlihaskuolion ja -hapenpuutteen hoidossa.
Significant spontaneous improvement of myocardial perfusion and function was seen as well as diminishment of scar volume.
Sydänlihaksen toiminta ja -hapensaanti arvioitiin magneetti- ja sepelvaltimoiden varjoainekuvauksin.
Ameroid-generated myocardial ischemia was produced and adenovirus encoding (ad)VEGF-C or β-galactosidase (LacZ) gene therapy was given intramyocardially during progressive coronary stenosis.
Kolme viikkoa rengastimen asettamisesta sioille siirrettiin VEGF-C-hoitogeeni tai kontrolligeeni hapenpuutetta kärsivälle sydänlihaksen alueelle.
We observed an uneven occlusion rate of the coronary vessels with Ameroid constrictor.
Havaitsimme kuitenkin ahtautuma-asteen vaihtelevan yksilöiden välillä.
Double staining of the myocytes in mitosis indicated more cardiomyocyte regeneration at the remote area of the lesion.
Kudostutkimuksissa havaitsimme immunohistokemiallisin kaksoisvärjäyksin sydänlihassolujen tumien jakautumista luontaisen paranemisen merkkinä.
The myocardial deterioration during progressive coronary stenosis seen in the control group was restrained in the treatment group.
Sialle asetettiin hitaasti elimistössä turpoava rengastin sepelvaltimon tyveen.
Gene transfer to augment neovascularization could be beneficial for such patients.
Myoblastit ovat luurankolihassolujen esiasteita, joista voi kehittyä uusia lihassoluja.
Arterial stiffness and cardiovascular risk factors
Valtimojäykkyys sydän- ja verisuonisairauksien riskitekijänä
Intake of milk-derived bioactive peptides reduces pulse wave reflection in hypertensive males but not in hypertensive females.
Toisaalta laskeva diastolinen paine vähentää sydämen sepelvaltimoiden verenvirtausta ja hapensaantia.