natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The effect of preventive group education was investigated by LDL TRAP (Total Radical Antiperoxiding capacity in LDL), a method using the azo compound 2,2-azobis(2,4-dimethylvaleronitrile) (AMVN) as a radical generator.
Menetelmätutkimuksessa verrattiin toisiinsa kahta LDL:n hapettumismenetelmää (LDL-TRAP ja kuparioksidaatio).
It may take place enzymatically or through an oxidation cascade, which leads to oxidative modification of the LDL particle and its accumulation into monocyte-derived macrophages in the arterial intima.
Se voi tapahtua verisuonen seinämässä esimerkiksi entsyymien tai hapettumisen vaikutuksesta.
The effect of ubiquinone supplementation during lovastatin therapy was assessed in a doubleblind, placebo-controlled cross-over study with 19 male subjects.
Väitöskirjatyössä tutkittiin kontrolloiduin koeasetelmin veren kolesterolitasoa tehokkaasti alentavan lovastatiinilääkityksen vaikutusta laboratorio-olosuhteissa mitattavaan LDL-hiukkasten hapettumisherkkyyteen.
In copper-mediated oxidation of LDL, ubiquinone supplementation was followed by a prolongation of the lag time.
Sepelvaltimotautia sairastavat potilaat saivat lovastatiini- ja lumelääkityksen peräkkäisinä, kuuden viikon mittaisina jaksoina.
Altogether 104 patients with coronary heart disease participated and completed at least one study concentrating on the effects of different treatments on the susceptibility of LDL to oxidation.
Väitöskirjatyöhön liittyviin tutkimuksiin osallistui yhteensä 104 sepelvaltimotautia sairastavaa potilasta, ja keskeiset tulokset on julkaistu viidessä eurooppalaisessa ja amerikkalaisessa tieteellisessä lehdessä.
Multifactorial Prevention, Lovastatin Therapy and Ubiquinone Supplementation in Coronary Heart Disease; Effects on Antioxidative Capacity of Low-density Lipoprotein
Väitöskirjatutkimuksen mukaan kolesterolitasoa voimakkaasti alentava lovastatiinihoito herkistää sydänpotilaiden LDL-hiukkasia laboratorio-olosuhteissa toteutettavan hapettumisen alkamiselle mutta samanaikaisesti suojaa niitä pitkäkestoista hapettumista vastaan.
Modification of low-density lipoprotein (LDL) particles is an integral part of atherogenesis.
Veressä kiertävien LDL-hiukkasten tarkoitus on kuljettaa kolesterolia solujen rakennusaineeksi.
Both methods revealed an evident improvement in the antioxidative capacity of LDL during á TOH supplementation, but the results after lovastatin therapy were incoherent.
Ne kuvasivat melko yhtenevästi E-vitamiinihoidon vaikutusta LDL:n hapettumiseen.
Hence, the 3-hydroxy-3-methylglutaryl coenzyme A reductase inhibitors (statins) not only decrease plasma cholesterol but also the level of ubiquinol in LDL particles.
LDL:n hapettumiseen voidaan kolesterolilääkityksen lisäksi vaikuttaa potilasvalistuksella ja ubikinonihoidolla.
In a methodological study with 10 patients, LDL TRAP was compared with the lag time to the propagated formation of conjugated dienes, a measurement generally used to study the resistance of LDL against copper-mediated oxidation.
Tutkimuksessa selvitettiin lisäksi keskimäärin kolme vuotta sepelvaltimoiden ohitusleikkauksen jälkeen annettavan ryhmävalistuksen vaikutusta potilaiden elämäntapoihin, sepelvaltimotaudin vaaratekijöihin ja LDL-hiukkasten sisältämien rasvojen hapettumisherkkyyteen.
Effects of preventive group education, lovastatin, and ubiquinone supplementation were analysed.
Sen sijaan lovastatiinihoidon vaikutuksia menetelmät kuvasivat eri lailla.
Two different types of interaction simulations are performed: relevance feedback (RF) and session strategy (SS) simulations.
Väitöskirjassa tutkittiin kahta erilaista simuloitua vuorovaikutustyyppiä: käyttäjän antamaa relevanssipalautetta sekä hakulausekkeiden suoraa muotoilua.
Our main experimental results suggest that mixed-quality RF is more effective than an attempt to use solely highly relevant feedback, and that sequences of very short queries are surprisingly effective in finding relevant documents.
Väitöskirjan kokeelliset tulokset osoittivat, että laadultaan vaihtelevan relevanssipalautteen hyväksyminen oli tehokkaampaa kuin pyrkimys hyväksyä vain parhaat dokumentit relevanssipalautteeksi.
Towards simulating and evaluating user interaction in information retrieval using test collections
Tiedonhakua käsittelevässä väitöskirjassa tutkittiin tiedonhaun käyttäjävuorovaikutuksen simulointia ja evaluointia testikokoelmaympäristössä.
In SS simulations direct query reformulations are performed based on prototypical query modifications.
Hakulausekkeiden suoran muotoilun simulaatioissa tarkasteltiin tilanteita, joissa hakija muotoilee uudelleen hakulausekkeita käyttäen yksinkertaisia muotoilustrategioita.
In RF simulations the initial query is modified by adding feedback terms gathered automatically from relevant documents observed by the simulated user.
Relevanssipalautteen simulaatioissa tarkasteltiin relevanssipalautteen laadun ja määrän vaikutusta haun tulokseen, kun alkuperäiseen hakulausekkeeseen lisättiin automaattisesti hakusanoja simuloidun hakijan osoittamista relevanteista dokumenteista olettaen eri vaatimuksia haettavien dokumenttien laadulle.
Because interaction is an essential property of system usage in real life, we suggest that in the future test collection-based IR research should not continue excluding interaction but instead bring interaction simulations into the research forefront.
Perinteinen yksittäisille aiheenmukaisille kyselyille pohjautuva tiedonhaun laboratoriomalli ei huomioi vuorovaikutusta, joka kuitenkin on tiedonhakujärjestelmien käytön olennainen piirre.
The users interact with IR systems by using a trial-and-error process trying out multiple query candidates; they vary their browsing effort, and may require only few, highly relevant documents.
Tiedonhaun testikokoelmatutkimuksessa on perinteisesti vertailtu hakumenetelmiä tekemällä yksittäinen haku useista eri hakuaiheista ilman että hakijan vuorovaikutusta hakujärjestelmän kanssa mallinnetaan.
The individual studies of the thesis focus on query-based interaction using simulations.
Väitöskirjassa esitetty käyttäjävuorovaikutuksen simulointi laajentaa testikokoelmapohjaista tiedonhaun tutkimusta kohti aiempaa tarkempaa käyttäjien mallintamista.
We also introduce the concept of negative higher-order relevance, and discuss evaluation issues when interaction and graded relevance judgments are brought to the setting.
Tutkimuksessa simuloitiin kärsimättömiä hakijoita, jotka käyttävät lyhyiden kyselyiden sekvenssejä ja pitävät menestyskriteerinä yksittäisen relevantin dokumentin löytymistä.
Young age, low level of education, and smoking during pregnancy were the most important predictors of a low intake of antioxidant nutrients.
Nuori ikä, alhainen koulutustaso ja raskaudenaikainen tupakointi olivat tärkeimmät alhaista saantia ennustavat tekijät.
Two separate study designs were used.
Väitöskirjatyö toteutettiin kahden suomalaisen seurantatutkimuksen aineistoilla.
Neither were the maternal intakes of vitamin E, retinol, β-carotene, vitamin C, selenium, zinc or manganese, or the consumption of their main dietary sources during pregnancy associated with the risk of pre-type 1 diabetes in the offspring.
Äidin runsas A-vitamiinin, beetakaroteenin, C-vitamiinin, E-vitamiinin, seleenin, sinkin tai mangaanin saanti odotusaikana ei pienentänyt lapsen riskiä saada esidiabetes ensimmäisten elinvuosien aikana.
The data are derived from two large Finnish cohort studies: the cohort of the Childhood Diabetes in Finland (DiMe) study, which consists of unaffected siblings of children with diabetes, and the Type 1 Diabetes Prediction and Prevention (DIPP) project, which is a birth cohort of children with HLA-conferred susceptibility to type 1 diabetes.
Lasten diabetes Suomessa (DiMe) tutkimukseen kuului tyypin 1 diabetekseen sairastuneiden lasten sisaruksia, ja Diabeteksen ennustaminen ja ehkäisy (DIPP) tutkimuksen aineisto muodostui tyypin 1 diabetekselle geneettisesti alttiista lapsista, joita seurattiin syntymästä lähtien.
Maternal intake of antioxidant nutrients during pregnancy was also not associated with pre-type 1 diabetes in the offspring.
Lisäksi tutkittiin äidin raskaudenaikaisen antioksidantteina toimivien ravintoaineiden saannin yhteyttä tyypin 1 diabeteksen esiasteeseen lapsella.
No evidence was found of a protective effect of vitamin E against preclinical type 1 diabetes.
Vahvaa näyttöä ei saatu myöskään siitä, että veren korkea E-vitamiinipitoisuus suojaisi kliinisen tyypin 1 diabeteksen puhkeamiselta.
It is based on epidemiological analyses of the associations of vitamin E and other antioxidant nutrients with the development of type 1 diabetes.
E-vitamiinin ja muiden antioksidantteina toimivien ravintoaineiden on oletettu suojaavan tyypin 1 diabeteksen kehittymiseltä.
In future research, the associations of dietary vitamin E intake with the development of type 1 diabetes should be analyzed.
ETM Liisa Uusitalon väitöskirjassa selvitettiin veren E-vitamiinipitoisuuden yhteyttä tyypin 1 diabeteksen kehittymiseen lapsilla.
Antioxidants are substances with an ability to neutralize free radicals.
Odottavilla äideillä esiintyi suurta vaihtelua antioksidantteina toimivien ravintoaineiden saannissa.
The absence of association could result from the short period of time when the newborn infant is dependent on the maternal antioxidant intake, and therefore it is advisable to next analyze the associations of the child s own antioxidant intake with the development of clinical and preclinical type 1 diabetes.
Esiasteen määritelmä perustuu tyypin 1 diabetekseen kytkeytyvien autovasta-aineiden toteamiseen lapsen verestä, ja se merkitsee huomattavaa riskiä sairastua myöhemmin tyypin 1 diabetekseen.
As a conclusion, a protective effect of vitamin E against clinical type 1 diabetes seems possible, and further studies are warranted.
Tutkimuksen perusteella veren korkea E-vitamiinipitoisuus ei näytä suojaavan lapsia tyypin 1 diabeteksen esiasteelta.
The depiction of the subject is a means and a product of that writing.
Subjektin kuvaus on heidän kirjoittamisensa väline ja tulos.
All autobiographical writing refers to itself.
Kaikki omaelämäkerrallinen kirjoitus viittaa lähtökohtaisesti itseensä.
The study stems from the assumption that there is a symbiotic connection between autobiographical works and their author that is not based merely on the idea of referentiality.
Lähden liikkeelle oletuksesta, että omaelämäkerrallisten tekstien ja niiden kirjoittajan välillä on symbioottinen yhteys, joka ei perustu pelkästään referentiaalisuuteen.
What is also crucial is how Ernaux’s and Duras’s projects of telling life stories themselves appear intense and passionate in both formal and thematic terms.
Oleellista on myös kuinka Ernaux’n ja Durasin elämäntarinan kertomisen projektit näyttäytyvät intensiivisinä ja intohimoisina sekä muodon että teeman kannalta.
This is achieved in their writing for example through the act of constant rewriting, the emphasis on the connection between their lives and writing, and particular themes of their works, such as love affairs.
Tämä johtuu esimerkiksi teosten jatkuvasta uudelleenkirjoittamisesta, heidän elämiensä ja kirjoittamisen välisen yhteyden painottamisesta, sekä heidän teostensa tietyistä kantavista teemoista, kuten eroottisista rakkaussuhteista.
Both authors’ works can be considered examples of experimental autobiographical writing or autofiction since they self-consciously blur the boundary between writing and reality and discuss the im/possibility of autobiographical writing in depicting reality.
Tähän väitöskirjaan kohdeteksteiksi valitut tekstit voidaan nähdä esimerkkeinä kokeellisesta omaelämäkerrallisesta kirjoittamisesta tai jopa autofiktiosta, sillä ne hämärtävät kirjoituksen ja todellisuuden välistä rajaa ja ottavat kantaa omaelämäkerrallisen kirjoituksen mahdollisuuteen ja/tai mahdottomuuteen kuvata todellisuutta.
I apply descriptive poetics to achieve a comprehensive depiction and analysis of the interplay of autobiographical writing and self-reflection in Ernaux’s and Duras’s selected works and their authorial commentary.
Metodina hyödynnän deskriptiivistä poetiikkaa ja käytännöllistä lähilukua saavuttaakseni kokonaisvaltaisen kuvauksen ja analyysin omaelämäkerrallisen kirjoittamisen ja itsereflektion yhteispelistä Ernaux’n ja Durasin valikoiduissa teoksissa ja heidän julkisessa kommentaarissaan.
The findings are interpreted in the light of wide-ranging, relevant literary theory on such topics as the autobiographical space and space in general, life writing, rewriting, and metatextuality.
Tulkitsen tuloksia oleellisen kirjallisuudentutkimuksen valossa, johon kuuluu esimerkiksi omaelämäkerrallisen tilan ja yleisesti tilan käsite, elämäkirjoittaminen, uudelleenkirjoittaminen ja metatekstuaalisuus.
Ultimately, it is suggested that the whole autobiographical process takes place in one vast self-reflective space.
Loppujen lopuksi esitän, että koko omaelämäkerrallinen prosessi tapahtuu yhdessä itsereflektiivisessä tilassa, joka on käsitteenä laajempi kuin omaelämäkerrallinen tila.
However, in this study I suggest that Ernaux’s and Duras’s self-reflective writing also mediates a life story.
Väitän kuitenkin, että Ernaux’n ja Durasin itsereflektiiviset tekstit myös kertovat elämäntarinaa.
In addition to this, as my study shows, Ernaux’s and Duras’s works include manifestations of self-consciousness and self-reference of various kinds.
Tämän lisäksi väitöskirjani tarkoitus on osoittaa, että Ernaux’n ja Durasin tekstit sisältävät monenlaisia itsetiedostavuuden ja itseensäviittaavuuden muotoja.
This study views autobiographical writing as a comprehensive enterprise in which the autobiographical ‘I’ and the author form an intense reciprocal relationship, partially through self-reflective gestures.
Esitän, että omaelämäkerrallinen kirjoittaminen on kaikenkattava projekti, jossa omaelämäkerrallinen minä ja kirjailija ovat itsereflektiivisten eleiden kautta intensiivisessä, vastavuoroisessa suhteessa toisiinsa.
My dissertation discusses self-reflective practice in the autobiographical works and authorial commentary of the French authors Annie Ernaux and Marguerite Duras.
Tutkin väitöskirjassani ranskalaisten kirjailijoiden Annie Ernaux’n ja Marguerite Durasin omaelämäkerrallisissa teksteissä ja kirjailijakommentaarissa esiintyvää itsereflektiota.
It spans from metatextual commentary to the consciously created connections between the works in each author’s oeuvre and to the author’s public commentary on her work and her own role in it.
Itsereflektio on moniulotteinen ilmiö, joka kattaa tekstin tason metatekstin, tietoisesti luodut yhteydet kirjailijan tuotannon eri osien välillä sekä kirjailijan julkisen kommentaarin kirjoittamisestaan ja työstään.
All in all, formulating a story of one’s life is an essential aspect of autobiographies, even experimental ones of the sort that Ernaux’s and Duras’s works represent.
Kaiken kaikkiaan elämäntarinan rakentaminen on oleellinen osa omaelämäkertoja, myös kokeellisia sellaisia.
This wide range allows for a comprehensive discussion that takes into account all the reflective gestures of the autobiographical enterprise, both those that take place within the literary works and those outside them.
Tämä laaja valikoima teoreettisia näkökulmia auttaa ottamaan huomioon omaelämäkerrallisen projektin moniulotteiset itsereflektiiviset eleet: sekä ne jotka esiintyvät teksteissä itsessään että ne jotka esiintyvät teosten ulkopuolella, eli kirjailijoiden julkisen kommentarin.
Deriving from the theoretical concept of the autobiographical space and the seemingly endless links between the parts of the authors’ oeuvres – as well as between their works and their authorial commentary – I propose that self-reflection, autobiographical writing and the construction of life stories all take place in literary and authorial spaces.
"Omaelämäkerrallisen tilan" teoreettinen käsite viittaa kirjailijan tuotannon omaelämäkerrallisten ja fiktiivisten osien väliseen vuorovaikutukseen.
Self-reflection is considered a wide-ranging phenomenon in this study.
Tutkin työssäni näitä kaikkia sekä erillisinä että toisiinsa vaikuttavina ilmiöinä.
These are: abyss (German Abgrund), paradox, anonymity, literary transcendence, and nothingness.
Nuo viisi ovat: syöveri (Abgrund), paradoksi, anonyymisyys, kirjallinen transsendenssi ja ei-mikään.
The five articles in the dissertation address five interconnected poetic topoi of Paul Celan´s (1920-1970) poetry.
Työn viisi artikkelia pureutuvat viiteen Paul Celanin (1920-1970) runoudesta nousevaan topokseen, joita aiempi Celan-tutkimus on sivunnut, mutta joista ei ole kirjoitettu yksin niihin keskittyvää tutkimusta.
In Celan they are connected to a shadow tradition ranging from the paradoxes of ancient Greece to the mysticism of Meister Eckhart and Martin Heidegger´s concept of nothingness.
Nämä viisi epäkäsitettä kiinnittävät Celanin runouden kielelliseen ja filosofiseen vastatraditioon, joka ulottuu esisokraatikkojen paradokseista mestari Eckhartiin ja Martin Heideggerin ei-minkään filosofiaan.
The majority of earlier research has deemed these to be negative ways of language, but in this study they are taken as means to revitalize poetic language and the experience of it.
Toisin kuin valtaosa aiemmasta tutkimuksesta, näitä topoksia ei ymmärretä ensisijaisesti negatiivisina ja kieltävinä, vaan runouden mahdollisuuksina uudistaa ja syventää kielikokemusta.
On the theoretical and methodological levels (discussed in Introduction and Afterword) the dissertation calls forth a third stance also between the major paradigms of the theory of interpretation, Hans-Georg Gadamer´s hermeneutics and Jacques Derrida´s deconstruction, with which Celan?s work enters into a trialogue.
Teoreettisesti ja metodologisesti väitös ehdottaa kolmatta kantaa Hans-Georg Gadamerin ja Jacques Derridan dekonstruktion väliltä: ensinnäkin hermeneuttinen kehä ymmärretään Möbiuksen nauhana, jossa ulkopuoli (maailma) ja sisäpuoli (teksti) yhtyvät saumattomasti, toisekseen hermeneuttisen osan ja kokonaisuuden käsitteet korvataan fragmentilla ja fraktaalilla; kolmanneksi dialogisuuden ja toiseuden sijaan painotetaan trialogia ja kolmuutta.
With the aid of these sources Celan?s poetics is able to find a third stance and terms in-between the positive (language as communicative medium) and negative (noncommunicative) poles of language.
Hänen poetiikkansa ontologia perustuu kielikokemuksen syöverimäisyyteen, kielellinen individuaatio saavutetaan nimettömyydessä, ja eimikään kohdataan runouden voimana.
It may be inferred that MTERF levels do not determine the relative levels of transcripts representing the two different transcription units of the heavy strand in a simple manner but that compensatory mechanisms are involved.
Tulokset implikoivat, että MTERF-proteiinin määrä ei säätele mitokondriaalisten transkriptien suhteellisia tasoja millään yksinkertaisella tavalla vaan että siihen liittyy kompensaatiomekanismeja.
Modulating MTERF levels in vivo had a modest effect on mitochondrial transcription.
MTERF-proteiinitasojen muuntelu in vivo vaikutti vain lievästi mitokondriaaliseen transkriptioon.
Immunocytochemistry showed that epitope-tagged MTERFD1 and MTERFD3 are mitochondrially targeted, but EMSA and SELEX did not identify plausible sites of sequence-specific DNA binding for either of these proteins.
MTERFD1:n ja MTERFD3:n havaittiin olevan mitokondriaalisesti kohdennettuja proteiineja, mutta kummallekaan näistä proteiineista ei löydetty sekvenssispesifejä sitoutumiskohtia.
Over-expression of epitope-tagged MTERFD3 or, to a lesser extent, MTERFD1 in HEK293T-derived cells was found to decrease mtDNA copynumber and to impair the completion of mtDNA replication, based on the accumulation of specific classes of replication intermediates, as revealed by 2DNAGE.
MTERFD3:n ja hieman vähemmissä määrin MTERFD1:n ylituotannon havaittiin vähentävän mtDNA:n kopiolukumäärää ja estävän mtDNA:n replikaation loppuunsaattamista.
This study addressed the issue of the functional role of MTERF and that of two novel MTERF protein family members MTERFD1 and MTERFD3 in vivo at the cellular level.
Työn kolmannessa osassa tutkittiin kahden varsin äsken löydetyn MTERF-proteiiniperheen jäsenen, MTERFD1:n ja MTERFD3:n, sitoutumista mtDNA:han ja niiden tehtäviä mtDNA:n ylläpidossa.
In contrast to MTERF over-expression enhanced replication pause sites, the pause sites enhanced by TFAM over-expression were found comparatively diffuse.
TFAM:n voimistamat replikaation pysäytyskohdat olivat vertailtaessa varsin diffuuseja toisin kuin MTERF:n vastaavat.
Whereas altering MTERF levels had only minor effects on mitochondrial transcript levels, over-expression of TFAM had a clear effect by slowing down the recovery of the tRNA levels after EtBr-induced depletion of mitochondrial DNA and RNA.
Siinä missä MTERF-proteiinin määrän muutoksella oli vain vähäinen vaikutus mitokondrion transkriptitasoihin, TFAM:n ylituotannolla oli puolestaan selkeä vaikutus.
In conclusion, the results presented in this thesis further elucidate the role of MTERF in mitochondrial transcription and moreover establish that MTERF has a role also in mtDNA replication.
Tulokset implikoivat, että myös näillä uusilla MTERF-proteiiniperheen jäsenillä on rooli mtDNA:n replikaatiossa.
The effect of MTERF over-expression and knock down in HEK293T-derived cells was studied on steady-state mitochondrial transcript levels and after mtDNA and RNA depletion with EtBr.
Väitöskirjatyön ensimmäisessä osassa tutkittiin MTERF:n (mitochondrial transcription termination factor) sitoutumista mtDNA:han ja sen mahdollista roolia mitokondrion genomin replikaatiossa.
It has been suggested that elucidating the physiological function(s) of MTERF could help to understand the pathogenesis of MELAS syndrome.
Lisäksi väitöskirjan neljännessä osassa valotettiin TFAM:n roolia mtDNA:n metaboliassa.
MTERF was inferred to promote pausing both at the canonical MTERF-binding site as well as at novel, weaker binding sites identified by electrophoretic mobility shift assay (EMSA) and by using systematic evolution of ligands by exponential enrichment (SELEX).
MTERF:n havaittiin sitoutuvan mtDNA:ssa useisiin kohtiin kanoonisen sitoutumiskohtansa lisäksi sekä in vitro että in vivo.
MTERF is a DNA-binding protein that interacts with mtDNA as a monomer.
Toisessa osassa valotettiin MTERF-proteiinin tehtäviä mtDNA:n transkriptiossa.
Yong Finns became interested in China in a totally new manner in the early 1960s, prior to teh Cultural Revolution Thi interest was stimulated by the ideologies that had spread to Finland mainly from Scandinavia and the Anglo-Saxon countireis - the pcifist peace movement, concern for so called Thrid World, an Neo Leftist thinking.
Kastari on selvittänyt, miten meillä otettiin vastaan 1960-luvun suuret kansainväliset aatevirtaukset - uusvasemmistolaisuus, pasifistinen rauhanaate ja kolmasmaailmalaisuus - sekä Kiinan kulttuurivallankumous niiden mukana.
Among the SKP Stalinists, teh ex-maoist Jaakko Laakso was efficiently leading the defence against the Maoist danger.
Pirkko-Liisa Kastari on tehnyt uraauurtavaa tutkimusta Suomessa.
The Dicovery of Chairman Mao in Finland in the 1960s.
Kiinan kulttuurivallankumous Suomen 1960-luvun keskusteluissa
Rather it would appear that the OECD is synchronising these.
Pikemminkin näyttäisi siltä, että se synkronoi niitä.
The theoretical-methodological approach adopted in this work is marked constructionist.
Tässä työssä käytetty teoreettis-metodologinen lähestymistapa on vahvasti konstruktivistinen.
It emerged from my dissertation that the OECD is not a true actor in Finnish education policy.
Väitöstutkimukseni osoitti, että OECD ei ole todellinen toimija suomalaisessa koulutuspolitiikassa.
The theoretical frame of reference of the work relies heavily on policy diffusion theories, above all neo-institutionalist world polity -theory and studies making use of this.
Työn teoreettinen viitekehys pohjaa vahvasti policy diffusion -teorioihin, ennen kaikkea uusinstitutionalistiseen world polity -teoriaan ja sitä soveltaviin tutkimuksiin.