natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As expected, the signal crayfish slowly started to replace the lost populations of the noble crayfish to become an important part of the crayfish fisheries.
Tuhoutuneita kantoja korvaamaan tuotiin Pohjois-Amerikasta täplärapuja, jotka eivät olleet herkkiä taudille.
Signal crayfish appeared to be a chronic carrier of the crayfish plague agent, and spread the disease to the dwindling vulnerable noble crayfish populations.
Ne kuitenkin kantoivat taudinaiheuttajaa kuoressaan ja tartuttivat sitä edelleen jokirapuihin.
The introduction of the signal crayfish significantly added to the management problems of the noble crayfish stocks left.
Jokirapukantojen hoidossa on otettava huomioon piilevän rapuruton mahdollisuus.
It was conducted as a part of the operation of the University of Helsinki s LUMA centre (part of LUMA centre Finland.
Se toteutettiin osana Helsingin yliopiston LUMA-keskuksen (osa LUMA-keskus Suomea) toimintaa.
The strength of design process as a shared activity was that with it, the development process could be examined from many different points of view.
Yhteisöllisessä kehittämisen vahvuutena oli, että sen avulla kehittämisprosessia pystyttiin tarkastelemaan monista eri näkökulmista.
Main data collecting methods used were different kinds of interviews, narratives and video recording.
Keskeisiä datankeruumenetelmiä olivat erilaiset haastattelut, narratiivit ja videointi.
A virtual science club learning environment for small children also creates possibilities for the international exporting of education.
Pienten lasten virtuaalitiedekerho-oppimisympäristö luo mahdollisuuksia myös kansainväliseen koulutusvientiin.
A small child s observation contains the following parts: (i) describing an observation, (ii) making an interpretation of the observation and (iii) communicating with others about the observation.
Pienten lasten havainnointi sisältää seuraavat osa-alueet: (i)havainnon kuvaileminen, (ii)havainnon tulkinta ja (iii)kommunikointi muille.
On the second phase of research in the spring of 2015, two different children s virtual science clubs were arranged in order to collect data.
Toisessa kehittämistutkimuksen aallossa järjestettiin keväällä 2015 kaksi lasten virtuaalitiedekerhoa datan keräämiseksi.
The research was organized as a qualitative explanatory and descriptive research, where a number of different data collecting and -analyzing methods were used.
Tutkimus toteutettiin kvalitatiivisina selittävinä ja kuvailevina tutkimuksina, joissa käytettiin useita datankeruu- ja analysointimenetelmiä.
In the first phase of research, there were 20 science club entities (224 children attending) for small children arranged during 2013 - 2014.
Vuosien 2013 2014 aikana järjestettiin 20 pienten lasten tiedekerhokokonaisuutta, joihin osallistui 224 lasta.
3) How are we able to develop a learning environment as a shared activity (design process?
3) Miten yhteisöllisesti voidaan kehittää oppimisympäristö (kehittämisprosessi?
This research was conducted as a qualitative, descriptive research that consists of all in all six empirical or theoretical sub researches (so called problem analysis).
Tutkimus toteutettiin laadullisena kuvailevana tutkimuksena, joka koostui yhteensä kuudesta empiirisestä tai teoreettisesta osatutkimuksesta (nk. ongelma-analyysista).
It has been argued to support the children s learning as well as positive attitudes, interests and motivation towards learning science.
Sen on todettu tukevan lasten oppimista sekä myönteisiä asenteita, kiinnostusta ja motivaatiota luonnontieteitä sekä niiden opiskelua kohtaan.
335 families or kindergarten groups took part in these virtual science clubs.
Virtuaalitiedekerhoissa oli mukana 335 perhettä tai ryhmiä päiväkodeista.
2) What kinds of challenges and possibilities does a virtual science club learning environment introduce to support children s inquiry-based learning (problem analysis?
2) Millaisia haasteita ja mahdollisuuksia virtuaalinen tiedekerho-oppimisympäristö tuo lasten tutkimuksellisen opiskelun tukemiseen (ongelma-analyysi?
A developed virtual learning environment gives out new possibilities for developing children s science education and for studying science at home, in kindergartens, in schools, in teacher training, in science clubs and in further education.
Kehitetty virtuaalitiedekerho antaa uusia mahdollisuuksia lasten tiedekasvatuksen kehittämiseen ja luonnontieteiden opiskeluun kotona, päiväkodeissa, koulussa, opettajankoulutuksessa, tiedekerhoissa sekä jatkotutkimukseen.
To improve reliability, multiple triangulation was used with methods, time and researchers; and discussions with the guardians about the results of the research was conducted.
Tutkimuksen luotettavuuden varmistamiseksi käytettiin monitriangulaatiota menetelmien, ajan ja tutkijoiden suhteen sekä tuloksista keskustelua huoltajien kanssa.
Inquiry-based learning is a major approach in promoting the studying and learning of chemistry and science for small children.
Tutkimuksellinen opiskelu (inquiry-based learning) on keskeinen lähestymistapa pienten lasten kemian ja muiden luonnontieteiden opiskelun ja oppimisen edistämiseen.
According to research, the following characteristics are important in the planning and carrying out of a virtual science club for small children (Science Education Model): 1) a child s previous experiences and questions are taken into consideration in the activities 2) the themes, for activities that help the children practice their science process skills, are connected to current science phenomena occurring in the child s daily life 3) a playful approach with the help of stories and drama gives the child a context and therefore makes it easier for the child to talk about the topic that is being discussed 4) in inquiry-based science learning and practicing science process skills, it is important for a child to have the possibility to interact with peers and a person with higher cognitive level 5) the role of an instructor is to model the science process skills for a child, and to inquiry, wonder and get excited together with the child 6) it is important to begin a small child s inquiry-based learning with practicing observation, which then builds a base for learning other science process skills.
Tutkimuksen mukaan pienten lasten aikaan ja paikkaan sitomattoman virtuaalitiedekerhon suunnittelussa ja toteutuksessa ovat keskeistä seuraavat ominaisuudet (nk. tiedekasvatusmalli): 1)lapsen aiemmat kokemukset ja kysymykset huomioidaan aktiviteeteissa 2)tutkimisen taitoja harjoittavien aktiviteettien aiheet liitetään ajankohtaisiin lapsen arjessa näkyviin luonnontieteiden ilmiöihin 3) leikillinen lähestymistapa tarinoiden ja draaman kautta antaa lapselle kontekstin sanoittaa tutkimisen taitoja ja lieventää uutuustekijää 4) on tärkeää, että lapsella on mahdollisuus vuorovaikuttaa sekä vertaisten että korkeammalla tiedollisella tasolla olevan kanssa tutkimuksellisessa luonnontieteiden opiskelussa 5) ohjaajan rooli on mallintaa tutkimisen taitoja lapselle sekä tutkia ja ihmetellä yhdessä lapsen kanssa 6) pienten lasten tutkimuksellinen opiskelu on tärkeä aloittaa havainnoinnin harjoittelusta, joka luo pohjan muiden tutkimisen taitojen opiskelulle.
Research encourages towards small children s inquiry-based learning of science and practicing the science process skills from early on both in non-formal and formal learning environments.
Tutkimus kannustaa pienten lasten tutkimukselliseen luonnontieteiden opiskeluun ja tutkimisen taitojen harjoitteluun jo varhaislapsuudessa sekä non-formaaleissa että formaaleissa oppimisympäristöissä.
Three kind of knowledge was acquired from the research: (i)knowledge about the possibilities and needs in designing and developing the science club learning environments (theoretical and empirical problem analysis,(ii)knowledge about design process as a shared activity and(iii)knowledge about what kind of an outcome does the design lead to and how does it promote children s inquiry-based learning and the practicing of the science process skills.
Kehittämistutkimuksessa saatiin kolmenlaista tietoa: (i)tietoa tiedekerhooppimisympäristön kehittämisen mahdollisuuksista ja tarpeista (teoreettinen ja empiirinen ongelma-analyysi), (ii)tietoa yhteisöllisestä kehittämisprosessista sekä iii)tietoa, millaiseen tuotokseen kehittäminen johtaa ja miten se edistää lasten tutkimuksellista luonnontieteiden opiskelua ja tutkimisen taitojen harjoittelua.
Both of these phases can be divided into three parts, which are all characteristic of a development research: 1) problem analysis, 2) design process and 3) design solution.
Kahdessa aallossa toteutettu viisi kehittämissykliä sisältävä kehittämistutkimus jakautui molemmissa aalloissa kehittämistutkimukselle ominaisesti kolmeen osioon: 1)ongelma-analyysiin, 2)kehittämisprosessiin ja 3)kehittämistuotokseen.
Theory-and data-based content analysis were used in analyzing data.
Datan analysointiin käytettiin teoriapohjaista sekä aineistolähtöistä sisällönanalyysia.
In this research, the main objective of children s inquiry-based learning is to practice basic science process skills needed in experimenting (such as observation and coming up with questions), through the inquiry and playfulness.
Tässä tutkimuksessa pienten lasten tutkimuksellisen opiskelun tavoitteena on tutkimisen perustaitojen, kuten havainnoinnin ja kysymysten esittämisen harjoittelu kokeellisuuden ja leikillisyyden kautta.
The following sub questions support the above mentioned: 1) What kind of is children s inquiry- based learning of science in a science club learning environment and what kind of support does it need (problem analysis?
Sitä tukevat seuraavat alikysymykset: 1) Millaista pienten lasten tutkimuksellinen luonnontieteiden opiskelu on tiedekerho-oppimisympäristössä ja mitä tukea se vaatii (ongelma-analyysi?
Non-formal learning environments for children, such as science clubs (where science can be studied experimentally) have so far not been designed in research-based practices remarkably.
Non-formaaleja oppimisympäristöjä, kuten tiedekerhoja, joissa luonnontieteitä voi tutkimuksellisesti opiskella, on kehitetty tähän mennessä vain vähän pienille lapsille tutkimukseen pohjautuen.
Science clubs are also good places for developing and analyzing educational innovations.
Tiedekerhot ovat myös hyviä opetuksen innovaatioiden kehittämis- ja tutkimuspaikkoja, joista pedagogiset innovaatiot saadaan valmiimpina levitettyä kentälle mahdollista jatkokehittämistä ja -tutkimusta varten.
The research was guided by a main research question: What kinds of properties should be included in a science club learning environment (not connected to time or place) that aims to promote children s inquiry-based learning of science (the design solution)?
Tutkimusta ohjasi päätutkimuskysymys: Millaiset ominaisuudet tulee olla aikaan ja paikkaan sitomattomassa tiedekerho-oppimisympäristössä, jonka tavoitteena on edistää lasten tutkimuksellista luonnontieteiden opiskelua ja tutkimisen taitojen harjoittelua (kehittämistuotos?
The virtual science club learning environment is widely used through LUMA for teaching science to small children.
Tutkimuksessa tuotettiin virtuaalinen tiedekerho-oppimisympäristö aktiviteetteineen (Jippo-virtuaalitiedekerho), joka on laajassa käytössä pienten lasten tiedekasvatuksessa LUMA-toiminnan kautta.
7) cooperation with the developer of the activities in the learning environment and with guardians should be close, so that a child s previous and future empirical world can be connected to the activities in a science club 8) the child s instructor needs support in planning how to carry out inquiries with the child. An instructor s need for support can be divided into three factors: i) the affective factor ii) the knowledge and skills factor and iii) the organizing factor.
7) yhteistyö oppimisympäristön aktiviteettien kehittäjän ja huoltajien kanssa on hyvä olla tiivistä, jotta lasten aiempi ja tuleva kokemusmaailma saadaan kytkettyä tiedekerhon aktiviteetteihin 8) lapsen ohjaaja tarvitsee tukea tutkimuksellisen opiskelun toteuttamiseen lapsen kanssa.
On the other hand, learning environments based on virtual videos have been used only a little in the nonformal, inquiry-based learning of science for children below school age.
Digitaalisuuden mahdollisuudet pienten lasten oppimisen tukena on osoitettu aiemmissa tutkimuksissa, mutta virtuaalisia videoihin perustuvia oppimisympäristöjä on vain vähän aikaisemmin hyödynnetty alle kouluikäisten non-formaalissa luonnontieteiden tutkimuksellisessa opiskelussa.
A design process was conducted as a shared activity, where in addition to the researcher as a developer, there was a group of teaching professionals, club instructors, kindergarten teachers and through the researcher: children and guardians.
Yhteisöllinen kehittämisprosessi, jossa kehittäjinä oli tutkijan lisäksi joukko opetuksen asiantuntijoita, kerho-ohjaajia, lastentarhanopettajia ja tutkijan kautta lapsia ja huoltajia, tuotti kehittämistuotoksena non-formaalin tiedekerho-oppimisympäristön, jota voidaan soveltaa myös formaaleissa oppimisympäristöissä, esimerkiksi lastentarhaopettajien koulutuksessa ja varhaiskasvatusyksiköissä.
This doctoral thesis reports a design-based research that responds to the need of developing a science club environment (not connected to time or place) for small children (3-6 year olds).
Tämä väitöskirja raportoi kehittämistutkimuksen, joka vastaa tarpeeseen kehittää pienille lapsille (3 - 6 -vuotiaille) soveltuva aikaan ja paikkaan sitomaton tiedekerho-oppimisympäristö, jossa lapsi tutkimuksellisen opiskelun kautta voi harjoitella tutkimisen taitoja luonnontieteiden aiheiden parissa, erityisesti kemian ilmiöitä tutkien.
Children and their guardians, who take part in a science club learning environment, were the topic of research in this design research.
Kehittämistutkimuksen kohteena olivat tiedekerho-oppimisympäristöissä toimivat lapset sekä heidän huoltajansa.
Children were taken into consideration in all areas of life including sleeping arrangements.
Lapset otettiin hyvin huomioon nukkumista suunniteltaessa.
Night-time and darkness influenced the Roman space use as well; even the Roman night was dark and full of terrors and sleeping had many negative connotations.
Myös pimeys ja yöaika muokkasivat roomalaista tilankäyttöä, roomalainenkin yö oli pimeä ja täynnä kauhuja.
The main factors influencing the sleeping arrangements in Roman society included the social status, climate, urban culture, need for control, moralistic outlook as well as ritualistic behaviour.
Roomalaisten nukkumisjärjestelyihin vaikuttivat keskeisesti nukkujan sosiaalinen status ja asema kotitaloudessa, kaupunkikulttuuri, yöllisen tilan kontrollin tarve, moralistiset käsitykset sopivasta unen määrästä, riitit ja rituaalit sekä ilmasto.
The analysis of data was influenced by the theories on the use of domestic space and on the theories of privacy.
Analyysin teoreettisena viitekehyksenä olen hyödyntänyt erityisesti tilatutkimuksen teorioita sekä teorioita yksityisyyden käsitteestä.
However, in spite of the negative outlook on sleeping and night, even the positive aspects of resting were admitted, sleep deprivation was understood to be harmful and problems of sleeping were actively remedied.
Tästä huolimatta myös levon positiiviset puolet tunnistettiin ja tunnustettiin, univajeen ymmärrettiin olevan haitallista ja uniongelmia pyrittiin korjaamaan aktiivisesti.
Written sources consist of Latin texts which mention sleeping and resting.
Latinankieliset tekstit, jotka mainitsevat nukkumisen ja lepäämisen muodostavat suurimman osan lähteistäni.
Roman sleep : Sleeping areas and sleeping arrangements in the Roman house
Tiivistelmä Roman sleep - Sleeping areas and sleeping arrangements in the Roman house Kolmasosa ihmiselämästä kuluu nukkuen.
Texts were chosen by using reference books and electronic databases and studied with source critical text analysis.
Kirjalliset lähteet analysoin lähdekriittistä tekstianalyysiä hyödyntäen.
Slaves on duty slept outside the owner s bedroom rather than inside and, in general, slaves had few possibilities to influence their sleeping arrangements.
Palvelustehtäviään hoitavat orjat nukkuivat isäntäväen makuuhuoneen ulkopuolella pikemminkin kuin sisällä.
Archaeological material was collected from private dwellings of Herculaneum, where evidence of beds has survived.
Arkeologinen materiaali puolestaan koostuu Campanian maakunnassa sijaitsevan Herculaneumin kaupungin yksityistalojen makuuhuonetiloista.
In this work, I have pursued a new, cross-disciplinary approach to the social aspects of ancient Roman sleeping culture by applying these premises and asking the research questions, how, when, where and with whom Romans slept, and which factors determined these arrangements, drawing on the evidence from Latin literature and Roman archaeology.
Tutkimuskysymyksinä ovat miten, missä, milloin ja kenen kanssa roomalaiset nukkuivat, mitkä tekijät vaikuttivat näiden järjestelyjen taustalla ja mitä ne kertovat roomalaisesta yhteiskunnasta.
According to the premises for sociological sleep studies, especially outlined by Simon Williams, how we sleep, when we sleep, where we sleep, what meanings we attribute to sleep, who we sleep with, are all important socially, culturally and historically variable matters .
Nukkumista ja nukkumisjärjestelyjä kulttuurihistoriallisena ilmiönä on aivan lähiaikoina lähestytty myös sosiologisesta näkökulmasta, jonka mukaan aiemmin lähinnä fysiologisena toimintona pidettyyn nukkumiseen vaikuttavat varsin useat kulttuuriset, sosiaaliset sekä historialliset tekijät.
In addition, I documented the houses during two short fieldwork periods.
Tutkimuksessani olen käyttänyt kahta erityyppistä aineistoa.
The wealthiest Romans appreciated the peaceful bedchambers and cubiculum was this separate, even private bedroom of the (elite) domus.
Tutkimukseni osoittaa myös että varhaisemmassa tutkimuksessa esiintyvä käsitys yksityisyyden vähyydestä roomalaisissa makuutiloissa ei pidä paikkaansa, vaan etenkin varakkaat roomalaiset arvostivat rauhaa ja nukkumisjärjestelyjensä yksityisyyttä ja suosivat yksityisiä ja erillisiä makuuhuoneita (cubiculum).
Roman households had routine-based nightly activities and very likely also permanent sleeping spaces.
Roomalaisissa taloissa makuuhuoneen jakaminen oli rajattu pääasiassa pariskunnille, mutta käytännöissä saattoi olla myös hieman joustovaraa.
The data concerning the material culture and architectonic elements of Herculaneum was gathered mainly from the excavation reports.
Tekstikohtien keräämisessä olen käyttänyt pääasiassa elektronisia tekstitietokantoja sekä hakuteoksia.
However, the locations of sleeping areas could have changed according to season.
Makuuhuonetta saatettiin vaihtaa vuodenajan mukaan, mutta muutoin makuuhuoneet olivat pääsääntöisesti pysyvästi samassa käytössä, toisin kuin aiemmassa tutkimuksessa on esitetty.
Our results also provide new knowledge about the structure and normal functions of the MED12 protein.
Lisäksi tutkimus tuotti uutta tietoa MED12-proteiinin rakenteesta ja normaalista toiminnasta.
The role of MED12 in tumorigenesis
MED12-geenin rooli kasvainten muodostumisessa
Mediator complex subunit 12 (MED12) is a component of the conserved Mediator complex and an important player in the regulation of general and gene specific transcription.
MED12 (mediator complex subunit 12) -geenin koodaama proteiini on osa laajaa Mediaattori-kompleksia ja toimii solujen proteiinituotannon säätelijänä sekä yleisellä että geenikohtaisella tasolla.
Uterine leiomyomas are benign smooth muscle tumors estimated to affect up to 77% of reproductive-age women.
Kohdun leiomyoomat ovat hyvin yleisiä kasvaimia; niitä on arvioitu esiintyvän jopa 77 %:lla naisista 50 ikävuoteen mennessä.
Most of the tumors are sporadic, but uterine leiomyomas are also a feature of hereditary leiomyomatosis and renal cell cancer syndrome (HLRCC), where biallelic inactivation of fumarate hydratase (FH) is driving the tumorigenesis.
Yleisimmin leiomyoomat ovat sporadisia, mutta pieni osa kasvaimista kehittyy fumaraattihydrataasi (FH) -geenin molempien alleelien inaktivoitumisen seurauksena ja liittyy usein perinnölliseen leiomyomatoosi ja munuaissyöpä -oireyhtymään (hereditary leiomyomatosis and renal cell cancer, HLRCC).
Somatic MED12 mutations were associated with human tumorigenesis for the first time when exome sequencing of uterine leiomyomas identified highly specific mutations affecting exon 2 in as many as 70% of the tumors.
MED12-geenin mutaatiot yhdistettiin kasvainten muodostumiseen ensikertaa, kun somaattisia, geenin toiseen eksoniin sijoittuvia mutaatioita havaittiin jopa 70 %:ssa kohdun hyvänlaatuisista sileälihaskasvaimista, leiomyoomista.
Mutation screening of more than 700 samples revealed CLL as the first extrauterine cancer where specific MED12 exon 1 and 2 mutations have been observed at significant frequency.
Tutkimustulostemme perusteella krooninen lymfaattinen leukemia on ensimmäinen kohdun ulkopuolinen syöpätyyppi, jossa samoja eksonien 1 ja 2 mutaatioita esiintyy merkittävissä määrin.
Functional analysis of the unusual MED12 exon 1 nonsense mutation identified in a patient with T cell acute lymphoblastic leukemia showed that mutant messenger ribonucleic acid escapes nonsense mediated decay and produces an N-terminally truncated protein.
Tutkimalla akuutissa lymfaattisessa leukemiassa havaittua MED12-geenille epätyypillistä nonsense-mutaatiota tunnistimme tumalokalisaatiosignaalin proteiinin N-terminaalisessa päässä, ja osoitimme, että geenin alussa esiintyvästä nonsense-mutaatiosta huolimatta geenistä tuotetaan vaihtoehtoisen translaation aloituskohdan avulla lyhyempää proteiinituotetta.
These findings demonstrate that MED12 mutations are not restricted to benign hormone-dependent solid tumors, but can be found also in malignant tumors and in hematological diseases.
Tutkimuksessa saavutettujen tulosten perusteella MED12-geenin toisen eksonin mutaatiot eivät rajoitu vain hyvänlaatuisiin kasvaimiin, vaan niitä esiintyy myös kohdun sileälihaskudoksen syövissä, leiomyosarkoomissa.
The overall aim of this thesis project was to take forward the finding of MED12 as a novel driver gene in myomagenesis and to analyze its role in other tumor types.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tarkoituksena oli tarkastella MED12-geenin roolia kohdun leiomyoomien ja useiden muiden kasvaintyyppien kehityksen taustalla.
Assessment of the FH status and MED12 exon 1/2 mutation screening confirmed that biallelic FH inactivation and MED12 mutations are mutually exclusive both within HLRCC syndrome-associated and sporadic uterine leiomyomas.
Tutkimuksessa osoitimme somaattisten MED12-mutaatioiden sekä FH-geenin inaktivoitumisen olevan toisensa poissulkevia mekanismeja leiomyoomien kehittymisessä.
Mutations in exon 1 led to similar global expression profile and mechanistic effects as previously observed with exon 2 mutations further emphasizing the role of MED12 in leiomyomagenesis.
Havainto viittaa rajatun toiminnallisen alueen sijoittumiseen proteiinin alkuosaan ja korostaa entisestään MED12-geenin merkitystä leiomyoomien muodostumisessa.
The results of this study further strengthen the role of MED12 in the pathogenesis of uterine leiomyomas.
Tämän tutkimuksen tulokset vahvistavat entisestään MED12-geenin roolia kohdun leiomyoomien kehittymisessä ja osoittavat, että samoja mutaatioita esiintyy myös pahanlaatuisissa kasvaimissa ja veritaudeissa.
Findings demonstrate that these specific mutations are not restricted to benign tumors and suggest a possibility of some leiomyosarcomas to develop via benign leiomyoma precursor.
Havainto tukee aiemmin esitettyä hypoteesia joidenkin leiomyoomien mahdollisesta pahanlaatuistumisesta.
These results and the gene expression profiling of the tumors show that there are at least two distinct molecular mechanisms behind the development of uterine leiomyomas in HLRCC patients: biallelic FH inactivation and somatic MED12 mutations.
HLRCC-potilaiden leiomyoomien taustalla on yleisimmin FH-geenin inaktivaatio, mutta satunnaisesti heillä esiintyy myös sporadisia, MED12-mutaatiopositiivisia leiomyyomia.