natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Overall, my findings show spider predation to be a relevant addition to the current parasitoid-lepidopteran food web.
Tulosteni perusteella hämähäkit ovat Grönlannissa merkittäviä perhosentoukkien saalistajia ja ne kuuluu lisätä nykyiseen loisten ja perhosentoukkien verkkoon.
The latter showed bird predation only, but gave a larger sample size than tethered caterpillars.
Keinotoukat mittasivat ainoastaan lintujen saalistusta, mutta suuremmalla otoksella.
When comparing food webs in order to address large scale ecological questions, such as the effect of latitude on food web structure, broader webs may be required instead of the mere parasitoid-host webs produced to date.
Tulevaisuudessa saatetaan tarvita nykyisiä lois-isäntä -verkkoja laajempia ravintoverkkoja, jos ekologisia kysymyksiä halutaan ratkoa vertaamalla eri alueiden ravintoverkkoja.
An extended food web from Greenland : Adding birds, spiders and plants to a parasitoid-lepidopteran web
Työssäni täydennän verkkoja kattavammiksi laajentamalla loisten ja perhosentoukkien verkkoa, jota kerätään parhaillaan Grönlannissa: lisään verkkoon perhosentoukkien saalistajat (linnut ja hämähäkit) sekä toukkien ravintokasvin.
Specifically, I ask what the relative strengths of predation and parasitism are in this community, and what effect herbivory has on the plants' seed production.
Mittasin kuinka moni kukista joutui toukkien syömäksi ja miten tämä vaikutti siementuottoon.
Has the expression of Bmi-1 in blood association to progression of breast cancer?
Onko Bmi-1 markkerin esiintymisellä veressä yhteyttä rintasyövän etenemiseen?
Altogether, among 73 breast cancer patients 19 had recurrence detected within 2 years of diagnosis, 33 had recurrence detected at 5 10 years, and 21 after 10 years of follow-up.
Etsinnän tuloksena löytyi 73 potilasta, joista ensimmäisen syövän toteamisen jälkeen 19 syöpää uusiutui ennen kahta vuotta, 33 uusiutui viiden vuoden jälkeen, ja 21 syöpää kymmenen vuoden jälkeen.
Especially Bmi-1, which has supposed to have cancer stem cell properties, appears to be a promising marker to be investigated.
Erityisesti Bmi-1, jolla katsotaan olevan syöpäkantasolun ominaisuuksia, on mielenkiintoinen tutkimuskohde.
Breast cancer has an unusual propensity of late recurrence even after decades of clinically undetectable disease.
Rintasyöpä saattaa uusitua jopa vuosikymmenien oireettoman vaiheen jälkeen.
These nine additional markers included the stanniocalcins (STC-1 and STC-2), maspin, bcl-2, p53, Bmi-1, c-myc, Snail and cytokeratin CK5.
Väitöstutkimuksessani määritettiin immunohistokemiallisesti vakiintuneiden markkereiden, ER, PR, HER2 ja Ki67 lisäksi yhdeksän muun proteiinin vasta-aineet, joilla tiedetään olevan ennusteellista merkitystä : stanniokalsiinit (STC-1 ja STC-2), maspin, bcl-2, p53, CK5 sekä potentiaaliset kantasolumarkkerit Bmi-1, c-myc ja Snail.
Regardless of wide scientific approaches, the biology behind this phenomenon of tumor dormancy, is still poorly understood.
Viimeisten kymmenen vuoden aikana on uinumista paljon tutkittu, mutta ilmiötä ei hyvin ymmärretä.
This study is based on immunohistochemical (IHC) demonstration of the expression of different antigens in surgically removed breast cancer tissues.
Rintasyövän kirurgisen hoidon jälkeen suunnitellaan lääkehoito, joka perustuu kliinispatologisiin ennustetekijöihin ja kasvainkudoksesta määritettyjen proteiini- markkereiden esiintymiseen.
The expression levels of selected biomarkers were compared between early- and late-relapsing breast cancers in order to find out if their expression have association to the time of tumor recurrence.
Ensisijainen kiinnostus kohdistui siihen miten markkereiden esiintyminen korreloitui kasvaimen hitaaseen uusiutumiseen.
The aim of investigations of tumor dormancy is to identify new biomarkers, i.e. markers of tumor dormancy that would better foretell the reactivating of the dormant tumor cells to form life threatening metastazing cancer and help to develop new therapeutic strategies.
Piilevää vaihetta, jossa potilaan elimistössä on pieniä syöpäjäänteitä, joita ei pystytä havaitsemaan, kutsutaan syövän uinumiseksi (tumor dormancy).
Such a piercing effect was not identified for eutrophication.
Tällaista läpäisyefektiä ei havaittu rehevöitymisen osalta.
Partly as a result of media debate, some issues are considered serious environmental problems, some risks are amplified while others are attenuated, and some proposals for remedies are highlighted and others downplayed.
Osittain mediakeskustelun seurauksena joitakin kysymyksiä pidetään ympäristöongelmina, jotkut riskit korostuvat ja toiset vaimentuvat ja joitakin ratkaisuehdotuksia painotetaan ja toisia väheksytään.
The environment in the headlines : Newspaper coverage of climate change and eutrophication in Finland
Ympäristö otsikoissa : Sanomalehtiuutisointi ilmastonmuutoksesta ja rehevöitymisestä Suomessa
The media agenda influences and interacts with the public and the policy agenda and all of these are connected to the changes of the state of the environment.
Mediasisällöt vaikuttavat ja ovat vuorovaikutuksessa kansalaisten huolenaiheiden ja politiikan painopisteiden kanssa ja kaikki nämä kytkeytyvät ympäristön tilan muutoksiin.
Media representations are an important part of the dynamics of contemporary socio-ecological systems.
Tiedotusvälineiden uutisointi on tärkeä osa nykyisten yhteiskunnallis-ekologisten järjestelmien toimintaa.
Between 2006 and 2008, other factors included the releases of major scientific reviews, expressions of concern by key actors, and the related debate on energy policy.
Vuosina 2006 2008 ilmastouutisointia lisäsivät myös tieteellisten raporttien julkistukset, tunnettujen mielipidevaikuttajien huolenilmaukset sekä energiapoliittinen keskustelu.
The two most important factors contributing to the increase in coverage since 2006 include international policy negotiations and mild and snowless winters.
Kaksi tärkeintä syytä uutisoinnin kasvuun vuoden 2006 jälkeen ovat olleet kansainväliset ilmastoneuvottelut sekä leudot ja lumettomat talvisäät.
Research on environmental media coverage has focused predominantly on the English-speaking industrialised countries.
Ympäristökysymysten käsittelyä medioissa on tutkittu ennen muuta englanninkielisissä teollisuusmaissa.
This thesis highlights the importance of taking media coverage into account as a key factor in the formulation and implementation of environmental policies aimed at broad-based actions.
Tutkimus korostaa sitä, että mediasisällöt tulee huomioida keskeisenä tekijänä, kun laaja-alaisiin toimiin tähtäävää ympäristöpolitiikkaa muotoillaan ja toteutetaan.
The main source of material is Helsingin Sanomat (HS), the most widely-read newspaper in Finland.
Aineiston päälähde on Helsingin Sanomat, joka on laajalevikkisin suomalainen sanomalehti.
Eutrophication was highlighted most during the late 1990s while the peaks of climate coverage occurred between 2007 and 2009.
Rehevöitymisuutisointi oli vilkasta 1990-luvun lopulla, kun taas ilmastouutisoinnin huippukohdat osuvat vuosille 2007 2009.
The analysis adopts the perspective of contextual constructivism and the agenda-setting function of the mass media.
Analyysin lähtökohtina ovat kontekstuaalinen konstruktivismi ja median agendatutkimus.
Second, the national algal monitoring and communication system run by environmental authorities has provided the media with easy-to-use data on the algal situation during the summertime.
Kesäaikainen kansallinen viranomaisten leväseuranta- ja viestintäjärjestelmä on toisaalta tuottanut medialle helposti käytettävää tietoa levätilanteesta.
This thesis presents an analysis of Finnish environmental coverage, focusing on representations of climate change and eutrophication from 1990 2010.
Tämä väitöstutkimus tarkastelee suomalaista ympäristöuutisointia ja keskittyy ilmastonmuutosta ja rehevöitymistä vuosina 1990 2010 käsittelevään aineistoon.
Based on the results, it is suggested that wide-ranging climate reporting has caused what has been called a piercing effect.
Tulosten perusteella näyttää siltä, että laaja-alainen ilmastouutisointi synnytti niin sanotun läpäisyefektin.
Two key factors have shaped the coverage of eutrophication.
Kaksi keskeistä tekijää on muokannut rehevöitymisuutisointia.
Changes in the anthropogenic driving forces of the environmental changes, namely nutrient discharges and greenhouse gas emissions, had only a marginal impact on the level of coverage.
Ympäristömuutoksen taustatekijöiden kehitys, eli ravinnepäästöt ja kasvihuonekaasujen päästöt, ovat vaikuttaneet uutisointiin vain vähän.
First, the coverage is shaped by ecological factors, especially by the algal occurrences that are largely dependent on weather conditions.
Ensinnäkin uutisointiin ovat vaikuttaneet ekologiset tekijät, erityisesti leväesiintymät, joita sääolot säätelevät voimakkaasti.
The peaks of climate coverage have been caused by an accumulation of several contributing factors.
Ilmastouutisoinnin huippukohdat ovat seurausta usean eri tekijän yhteisvaikutuksesta.
The results show that the amount of newspaper content on eutrophication and climate change has generally increased, although both debates have been characterised by intense fluctuations.
Tulokset osoittavat, että rehevöitymistä ja ilmastonmuutosta koskeva sanomalehtiuutisointi on yleisesti lisääntynyt, mutta uutisoinnin lyhytaikaiset vaihtelut ovat olleet suuria.
This means that after the phase of intense and widespread media coverage, climate issues will not disappear but will shift from highly visible environmental headlines to less visible but more pervasive background information presented in various contexts.
Sen sijaan ne siirtyvät näyttävistä otsikoista vähemmän näkyväksi, mutta laajemmin esillä olevaksi taustatiedoksi, joka nousee esiin eri yhteyksissä.
The volume of the coverage on climate change has been higher than that of eutrophication, especially since 2006.
Erityisesti vuoden 2006 jälkeen ilmastonmuutoksesta on uutisoitu enemmän kuin rehevöitymisestä.
Selected models describing the evolution of environmental coverage are applied within an interdisciplinary emphasis.
Analyysissä sovelletaan tieteidenvälisellä otteella valikoituja teoreettisia malleja ympäristöuutisoinnin kehittymisestä.
Furthermore, the effects of 6-OHDA was assessed in two genetically modified mouse strains: one with a constitutively active GDNF -signalling receptor RET and the other expressing human A30P-mutated alpha-synuclein (aSyn).
Lisäksi tutkittiin 6 OHDA:n vaikutuksia kahdessa muuntogeenisessä hiirikannassa: ensimmäinen tuotti jatkuvasti aktiivista GDNF:n viestiä välittävää reseptoria RET:ä, ja toinen ihmisen A30P-muuntunutta alfasynukleiini-proteiinia, joka on yhdistetty harvinaiseen perinnölliseen Parkinsonin taudin muotoon.
Novel neurotrophic treatments in rats and toxin sensitivity of genetically modified mice in the unilateral 6 OHDA model of Parkinson's disease
Uusien neurotrofisten hoitojen teho ja geenimuunneltujen hiirien käyttökelpoisuus Parkinsonin taudin 6-OHDA -mallissa
The expression of A30P-aSyn did not sensitize the mice to the neurotoxic effects of 6-OHDA, but they exhibited an attenuated locomotor response to D-amphetamine and developed notable motor defects with age.
A30P-alfasynukleiinin ilmentyminen hiirissä ei lisännyt dopamiinihermosolujen herkkyyttä 6-OHDA:lle, mutta hiirillä oli alentunut liikeaktiivisuusvaste amfetamiinille, ja niille kehittyi iän myötä liikehäiriöitä.
We showed that the removal of first 38 amino acids from the protein sequence of GDNF increases its diffusion in the rat brain, but when compared with the full GDNF, is less effective in inducing behavioural recovery and protection of DAergic neurons.
Tutkimuksissa havaittiin, että GDNF:n rakenteen ensimmäisten 38 aminohapon poistaminen parantaa sen leviämistä rottien aivokudoksessa huomattavasti, mutta alentaa sen hoitavaa tehoa.
The causes behind PD are rather poorly understood but are likely to arise from genetic and environmental factors and their interactions.
Taudin syntyperä on edelleen avoin, mutta tunnetaan useita perinnöllisiä ja ympäristöllisiä tekijöitä, joiden syy-yhteys tautiin on vahva.
Neurotrophic factors (NTFs) are polypeptides that regulate the development and survival of neurons, and therefore are promising molecules for the treatment of neurodegenerative disorders.
Hermokasvutekijät ovat hermosolujen kehitystä ja säilymistä sääteleviä proteiineja, jotka saattaisivat soveltua hermorappeumasairauksien hoitoon.
The studies on genetically modified mice showed that constitutive RET signalling can protect nigral DAergic neurons in MEN2B knock-in mice against 6-OHDA despite substantial depletion of striatal DA.
Kokeet muuntogeenisillä hiirillä osoittivat, että jatkuva RET-aktivaatio suojelee mustatumakkeen dopamiinihermosoluja 6-OHDA:n vaikutuksilta, vaikka hermojen päätealueet tuhoutuvat merkitsevästi.
Current therapies for PD can only alleviate the symptoms, and there is a great need for interventions that could slow down the progression of the disease.
Nykyinen lääkehoito lievittää potilaiden oireita, mutta ei hidasta taudin etenemistä, mistä johtuen hermosoluja suojaavien hoitomuotojen tarve on suuri.
Parkinson s disease (PD) is a progressive neurodegenerative disorder characterized by various motor and non-motor dysfunctions.
Parkinsonin tauti on etenevä, liikehäiriöitä ja muita hermostollisia oireita aiheuttava hermorappeumasairaus.
The aims of this thesis were to study the neurotrophic potential of a structurally modified GDNF variant and vascular endothelial growth factor C (VEGF-C) in the unilateral 6-OHDA rat model of PD.
Tässä väitöstyössä tutkittiin rakenteellisesti muunnellun gliasoluperäisen hermokasvutekijän (GDNF) sekä imu- ja verisuonistoon vaikuttavan vaskulaarisen endoteelikasvutekijä C:n (VEGF-C) dopamiinihermosoluja suojaavia vaikutuksia 6-OHDA:lla käsitellyissä rotissa.
A widely used tool in preclinical PD research to assess neurotrophic potential is the unilateral 6-hydroxydopamine (6-OHDA) model in rodents.
Parkinsonin taudin tutkimuksessa käytetään laajasti mallia, joka perustuu dopamiinia matkivan hermomyrkyn, 6-hydroksidopamiinin (6-OHDA), käyttöön jyrsijöillä.
Furthermore, gliosis and disruption of the blood-brain barrier were observed after VEGF-C injection.
Lisäksi VEGF-C:n huomattiin aiheuttavan aivojen hermotukisolujen tulehdusreaktion kaltaista aktivoitumista, sekä veri-aivoesteen häiriöitä.
The motor symptoms are mainly due to the death of dopaminergic (DAergic) neurons in the substantia nigra, which leads to loss of neurotransmitter dopamine (DA) in the striatum and thus, to impairments in controlling movements.
Liikehäiriöt ovat pääasiassa seurausta aivojen mustatumakkeen dopamiinia sisältävien hermosolujen kuolemasta.
Furthermore, genetically modified mice can be useful in dissecting the mechanisms of neurodegeneration and identifying gene-environment interactions.
Tätä hermomyrkkyä voidaan myös hyödyntää tutkittaessa perimältään muunneltujen hiirien dopamiinisolujen rappeumaherkkyyttä, mistä voidaan saada tietoa tietyn geenin asemasta hermorappeumassa.
Pretreatment with VEGF-C before 6-OHDA lesioning could effectively attenuate behavioural deficits in rats despite modest effects on DAergic neuronal survival.
Mallille tunnusomainen, dopamiinihermovauriota kuvaava pyörimiskäyttäytyminen väheni merkitsevästi, vaikka VEGF-C:n vaikutus dopamiinihermosolujen elossasäilymiseen oli vaatimaton.
In conclusion, these studies provided new insights into the neuroprotective signalling of GDNF, lead to the identification of VEGF-C as a neurotrophic factor for DAergic neurons, and demonstrated that despite affecting the motor phenotype of mice, the expression A30P-aSyn does not sensitize the mice to the effects of 6-OHDA.
Lisäksi todettiin, että ihmisen A30P-muuntuneen alfasynukleiinin ilmentäminen hiirten aivoissa ei herkistä hermomyrkky 6-OHDA:n vaikutuksille.
VEGF-C was not effective when given one month after 6-OHDA lesioning.
Toisessa osatyössä osoitettiin VEGF-C:llä olevan suojaavia vaikutuksia 6-OHDA -rottamallissa.
It is believed that GDNF is presented to its receptors by heparan sulphate proteoglycans of the extracellular matrix.
Kyseinen rakenteen muutos heikentää sitoutumista aivojen hepariinin kaltaisiin proteiineihin, jotka osallistuvat GDNF:n vaikutusten välittämiseen, ja siksi muunnellun proteiinin teho alenee.
We utilize the Kuramoto model, an interacting system of oscillators, which is simple but relevant enough to address our questions.
Hyödynnän Kuramoton mallia vuorovaikuttavista värähtelijöistä, joka on yksinkertainen mutta riittävä vastaamaan kysymyksiimme.
These techniques include comparative genomics, structure-based, biological context methods and integrated frameworks.
Näihin menetelmiin kuuluvat vertaileva genomiikka, rakennepohjaiset ja biologiseen kontekstiin pohjautuvat sekä integroidut menetelmät.
The emergent properties of a system are neither to be found in nor are directly deducible from the lower-level properties of that system.
Kompleksisen systeemin emergenttit ominaisuudet eivät ole näkyvissä eivätkä suoraan pääteltävissä systeemin alemman tason ominaisuuksista.
A simple but efficient method is proposed to reconstruct network structures from functional behaviors for oscillatory systems such as brain.
Esitän yksinkertaisen mutta tehokkaan menetelmän verkon rakenteen rekonstruointiin värähtelevän systeemin, kuten aivojen, toiminnallisen käyttäytymisen perusteella.
We introduce the concept of the Enhanced Phylogenetic Tree, which is a new graphical presentation of the evolutionary history of protein families; then, we propose a novel method for assigning functional linkages to proteins.
Otan käyttöön uuden käsitteen, Laajennetun Fylogeneettisen Puun, joka kuvaa graafisesti proteiiniperheiden kehityshistoriaa ja jonka pohjalta ehdotan uutta menetelmää proteiinien välisten toiminnallisten yhteyksien osoittamiseen.
We study the feasibility of network reconstruction systematically for different regimes of coupling and for different network topologies.
Tutkin järjestelmällisesti verkon rekonstruoinnin onnistumista eri kytkentälujuuksilla ja erilaisilla verkon topologioilla.
We focus on clarifying how the network topology determines the initiation and propagation of synchronization.
Keskityn selvittämään, kuinka vuorovaikutusverkon topologia vaikuttaa synkronoinnin viriämiseen ja leviämiseen.
The first step in the understanding of a biological system is to investigate how its individual elements interact with each other.
Biologisen systeemin ymmärtämisen ensimmäinen vaihe on yksittäisten elementtien vuorovaikutusten tutkiminen.
Experimental techniques that are used - are designed to observe interactions among the biological components in the laboratory while computational approaches are designed to predict interactions among the individual elements based on their properties.
Kokeelliset menetelmät havainnoivat biologisten komponenttien välisiä vuorovaikutuksia laboratorio-oloissa, kun taas laskennalliset lähestymistavat pyrkivät ennustamaan vuorovaikutuksia yksittäisten komponenttien ominaisuuksien perusteella.
This method was applied to predicting both human and yeast protein functional linkages.
Sovelsin menetelmää proteiinien toiminnallisten yhteyksien ennustamiseen ihmisellä ja hiivalla.
One of the outreaching goals of systems biology is to understand the emergent properties of living systems, i.e., to understand how the individual components of a system come together to form distinct, collective and interactive properties and functions.
Systeemibiologiassa pyritään ymmärtämään emergenttejä ominaisuuksia eli miten erillisten komponenttien yhteisvaikutuksesta syntyy erityisiä kollektiivisia ominaisuuksia ja toimintoja.
We evaluate and compare the prediction methods that have been most often used for domain-domain interactions and we discuss the limitations of the methods and data resources.
Arvioin ja vertailen domeeni-domeeni-interaktioiden ennustamiseen yleisimmin käytettyjä menetelmiä.
In the second part of the thesis, we apply computational modeling to mimic and simplify real-life complex systems.
Työn toisessa osassa käytän laskennallista mallinnusta jäljittelemään yksinkertaistettuja kompleksisia systeemejä.
In the first part of this thesis, we present techniques for network inference that are particularly targeted at protein-protein interaction networks.
Työn ensimmäisessä osassa esittelen proteiini-proteiini-interaktioiden ennustamiseen tarkoitettuja menetelmiä.
An example of the emergent properties is synchronization, a dynamical state of complex network systems in which the individual components of the systems behave coherently, almost in unison.
Synkronoinnissa kompleksisen vuorovaikutusverkon yksittäiset komponentit tahdistuvat ja käyttäyvät lähes yhtenäisesti.
This step consist of drawing a static wiring diagram that connects the individual parts.
Tuloksena on staattinen kytkentäkaavio yksittäisten komponenttien yhteyksistä.
The next step is to obtain insights into the dynamical aspects of the biological systems.
Biologisen systeemin ymmärtämisen seuraava vaihe on luoda käsitys sen dynamiikasta.
To study their behaviors, we use quantitative techniques in the "omic" fields such as genomics, bioinformatics and proteomics to measure the behavior of groups of interacting components, and we use mathematical and computational modeling to describe and predict their dynamical behavior.
omiikka -tekniikat, joihin kuuluvat esimerkiksi genomiikka, bioinformatiikka ja proteomiikka, mahdollistavat vuorovaikutuksessa olevien komponenttien käyttäytymisen kvantitatiivisen mittaamisen.
Living systems, which are composed of biological components such as molecules, cells, organisms or entire species, are dynamic and complex.
Molekyylit, solut, eliöt ja eliölajit muodostavat monimutkaisia dynaamisia järjestelmiä, joiden käyttäytymistä on vaikea johtaa niiden yksittäisten osasten ominaisuuksista.
The difficulties observed in this study, such as recognizing errors and solving problems independently, are familiar for all lace-making beginners.
Tutkimuksessa esiin nousseet vaikeudet tunnistaa virheitä ja ratkaista ongelmia ovat tuttuja kaikille nypläystä aloitteleville.
Raumalace.fi website as an independent learning material
Raumalace.fi-verkkosivusto itseopiskelumateriaalina
A few opportunities for improvement were also located such as clarifying the appearance of the site, detailing ambiguous instructions, introducing the possibility for social interaction, and providing the user ways to evaluate his/her own work.
Tutkimuksessa löytyi muutamia kehityskohteita liittyen sivuston ulkoasun selkeyttämiseen, epäselvien ohjeiden tarkentamiseen, sosiaalisen vuorovaikutuksen mahdollistamiseen ja käyttäjän mahdollisuuksiin arvioida omaa työtään.
Additionally, part of this study included expanding the content of the website.
Tutkimuksen aikana myös sivuston asiasisältöä laajennettiin.
In addition, I aim to analyse what the user knows after using the material available at the website and how the website could be improved.
Tämän ohella tavoitteena oli analysoida myös mitä käyttäjä osaa sivuston oppimateriaalin läpikäytyään ja miten sivustoa voisi kehittää paremmaksi.
A recurring question with web-based teaching is also how to keep up the motivation of the students.
Verkko-opetuksen haasteeksi nousee aina myös opiskelijoiden motivaation ylläpitäminen.
For many problems encountered by the participants the simple solution would have been to study the material carefully in advance.
Useaan koehenkilöiden kohtaamaan ongelmaan olisi auttanut tutustuminen oppimateriaaliin huolella jo etukäteen.
The main goal is to find out if the website works as an independent learning material for a total beginner.
Tutkimuksen päätavoitteena oli selvittää toimiiko sivusto itseopiskelumateriaalina käyttäjälle, joka on nypläyksessä täysin aloittelija.
The test situations were recorded with a camcorder and the material was analysed by comparing the actions and the thoughts of the different participants when they were examining the same point on the website.
Koetilanteet videoitiin ja videoaineisto analysoitiin vertaamalla ensin eri koehenkilöiden toimintaa ja ajatuksia heidän ollessaan samalla kohdassa sivustoa.