natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Receptors in both neuron types appeared to be activated tonically by ambient glutamate, suggesting that their physiological role may be to act as a modulatory mechanism sensitive to changes in extracellular glutamate concentration.
Siten KA-reseptorit voivat toimia solunulkoisen glutamaatin pitoisuusvaihteluille herkkänä hermoston aktiivisuuden fysiogisena säätelymekanismina.
58 subjects were studied, (67% female, 33% male).
Koehenkilöinä oli 58 psykologian opiskelijaa, (naisia 67%, miehiä 33%).
Both scales were administered to each subject.
Kukin arvioitiin molemmilla menetelmillä.
These results imply that repeated testing might be futile if the right scale is chosen.
Tulosten perusteella koehenkilön toistuva arviointi voi olla turhaa, jos valitaan kerralla oikea menetelmä.
The effects of scale and order of administration on suggestibility testing
Arviointimenetelmän ja esitysjärjestyksen yhteys suggestioherkkyysarvioon
The comparability of the Harvard Group Scale of Hypnotic Susceptibility (HGSHS:A) and Waterloo-Stanford Group Scale of Hypnotic Susceptibility (WSGC) has not been studied much.
Ryhmien arvioinnissa eniten käytettyjen Harvard Group Scale of Hypnotic Susceptibility (HGSHS:A) ja Waterloo-Stanford Group Scale of Hypnotic Susceptibility (WSGC) –menetelmien vertailukelpoisuutta ei ole juuri tutkittu.
This study aims to analyze whether 1) the scores yielded by these scales are affected by the order of their administration, 2) the scores are comparable and 3) corresponding suggestions and types of suggestions are passed equally often.
Tämä työ tutkii niiden osalta: 1) muuttuuko arvio, kun esitysjärjestys vaihtuu, 2) ovatko menetelmien tuottamat arviot vertailukelpoisia ja 3) toteutuvatko menetelmien vastaavat suggestiot ja suggestiotyypit yhtä usein.
It is expected that the order of administration does affect the scores and even more so for HGSHS:A, 2) the HGSHS:A score is higher than the WSGC and 3) the corresponding suggestions are not passed equally often.
Oletuksena on, että 1) esitysjärjestys vaikuttaa arvioon ja vielä enemmän HGSHS:A-tulokseen, 2) HGSHS:A-arvio on korkeampi eikä vastaa WSGC-tulosta ja 3) vastaavat suggestiot eivät toteudu yhtä usein.
Half of the subjects were first administered the HGSHS:A and the other half the WSGC.
Puolet arvioitiin ensin HGSHS:A:lla ja puolet WSGC:llä.
Furthermore, a summary of what to take into account when assessing the comparability of different studies is provided.
Lisäksi esitetään yhteenveto tutkimusten vertailukelpoisuuden varmistamisessa huomioitavista tekijöistä.
There were no significant differences between passing the corresponding suggestions.
Suggestioiden ja suggestiotyyppien toteutumisessa ei ollut merkittäviä eroja.
Hypnotizability can be predicted by suggestibility, which in turn can be estimated with various scales.
Hypnoosiherkkyyttä voidaan ennustaa suggestioherkkyydellä, jonka arvioimiseen on kehitetty lukuisia menetelmiä.
Suggestibility is sometimes measured repeatedly with different scales and the order of their administration can affect the scores.
Kun koehenkilön suggestioherkkyyttä arvioidaan eri menetelmillä, niiden esitysjärjestys voi vaikuttaa arvioon.
The order of administration did affect the HGSHS:A score but not the WSGC.
Esitysjärjestys vaikutti HGSHS:A-tulokseen, mutta ei WSGC-arvioon.
Specific suggestions are recommended for assessing certain types of suggestibility.
Toisaalta voi olla suositeltavaa käyttää tiettyjä yksittäisiä suggestioita erillisten suggestioherkkyyksien arvioinnissa.
This effect has not been studied on the HGSHS:A and the WSGC.
Esitysjärjestyksen merkitystä ei kuitenkaan vielä ole tutkittu HGSHS:A:lla ja WSGC:llä.
The hypothesis of the HGSHS:A score being higher was confirmed and the comparability of the scores proved to be less than desirable.
HGSHS:A:n tuottama arvio oli oletuksen mukaisesti korkeampi kuin WSGC:n, eikä niiden vertailukelpoisuus ole riittävän hyvä.
When studying hypnosis, it often needs to be known whether the subjects are hypnotizable or not.
Hypnoosin tutkimuksessa tarvitaan koehenkilöitä, jotka reagoivat hypnoosiin varmasti.
It is recommended to use the WSGC even for subjects with not former experience of hypnosis.
WSGC:tä voi suositella käytettäväksi heti ensimmäisellä arviointikerralla.
Alternatively, certain suggestions could be used separately to overcome the problems related to the common scales.
Näin voitaisiin kiertää nykyisiin menetelmiin liittyviä ongelmia.
Different scales yield different estimates of suggestibility.
Eri arviointimenetelmät voivat antaa erilaisen arvion suggestioherkkyydestä, mikä vähentää eri menetelmiä käyttävien tutkimusten vertailukelpoisuutta.
Mechanofusion is a dry coating method in which the high shear forces cause a mechanochemical reaction between the processed particles.
Mekanofuusio on kuivapäällystysmenetelmä, jossa suuret leikkausvoimat saavat aikaan mekaaniskemiallisen reaktion prosessoitavien partikkelien välillä.
However, it is well known that magnesium stearate decreases mechanical strength of the tablets and prolongs disintegration and dissolution time of tablets.
Magnesiumstearaatin tiedetään kuitenkin heikentävän tablettien lujuutta, pidentävän tabletin hajoamisaikaa sekä hidastavan dissoluutiota.
The approach was to find an optimum between the flowability and compressibility of the powders by using different process parameters.
Tavoitteena oli löytää optimi massan valuvuuden ja puristuvuuden välille prosessiparametreja muuttamalla.
Dry coating with magnesium stearate improved the flow properties of microcrystalline cellulose with D50 value less than 78 µm.
Kuivapäällystys magnesiumstearaatilla paransi massojen valuvuutta, kun mikrokiteisen selluloosan D50-arvo oli alle 78 µm.
The aim of the study was to examine the effect of mechanical dry coating with magnesium stearate on the physical qualities and compression behaviour of a plastic material.
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, miten kuivapäällystys magnesiumstearaatilla vaikuttaa plastisen materiaalin fysikaalisiin ominaisuuksiin ja puristumiskäyttäytymiseen.
Dry coating with magnesium stearate was very effective even with short processing times and relatively low blade speeds, and it was challenging to compress hard tablets from the mechanofused mixtures.
Kuivapäällystys magnesiumstearaatilla puolestaan oli hyvin tehokasta jo pienillä kierrosnopeuksilla ja lyhyellä prosessiajalla, ja mekanofuusioiduista massoista oli haastavaa saada aikaan lujia tabletteja.
A previous study, however, showed that it is possible to compress tablets from a formulation dry coated with magnesium stearate without reducing the dissolution rate.
Aikaisemmassa tutkimuksessa magnesiumstearaatilla kuivapäällystetystä formulaatiosta oli kuitenkin mahdollista puristaa tabletteja ilman dissoluution hidastumista.
The effect was studied by dry coating four grades of microcrystalline cellulose with different magnesium stearatecon centrations.
Ilmiötä tarkasteltiin kuivapäällystämällä neljän eri partikkelikoon mikrokiteistä selluloosaa eri magnesiumstearaattipitoisuuksilla.
Plastic material was found to be sensitive for the negative effects of magnesium stearate, and better flow properties of a mechanofused powder resulted in weaker compressed tablets.
Plastisen materiaalin todettiin olevan herkkä magnesiumstearaatin negatiivisille vaikutuksille, ja mitä parempi valuvuus mekanofuusioidulla massalla oli, sitä heikompia tabletteja saatiin puristettua.
Pure raw materials and Turbula-mixed magnesium stearate and microcrystalline cellulose blends were studied as references.
Verrokkeina käytettiin puhtaita raaka-aineita sekä Turbula-sekoitettuja magnesiumstearaatin ja mikrokiteisen selluloosan seoksia.
Powders with D50 value greater than 144 µm, however, break down under the shear during the process and hence their flow properties were decreased.
Kun massojen D50-arvo oli yli 144 µm, valuvuus kuitenkin huonontui, mikä johtui partikkelien hajoamisesta mekanofuusioitaessa.
Mechanofusion may cause changes to the microstructure of microcrystalline cellulose particles and to its ability to adsorb moisture.
Mekanofuusio saattaa vaikuttaa mikrokiteisen selluloosan mikrorakenteeseen ja siten myös kykyyn sitoa kosteutta itseensä.
Dry coating with magnesium stearate and its effect on a plastic material, known to be sensitive for the negative effects of magnesium stearate, has not been studied previously.
Tutkimusta mekanofuusiosta magnesiumstearaatilla ja sen vaikutuksesta tabletoitavaan massaan ei kuitenkaan ole tehty plastiselle materiaalille, joka on herkkä magnesiumstearaatin negatiivisille vaikutuksille.
Mechanofusion of plain microcrystalline cellulose (D50 78 µm) revealed that the moisture content of the powder increased and stronger tablets could be compressed.
Kun mikrokiteistä selluloosaa (D50 78 µm) mekanofuusioitiin ilman magnesiumstearaattia, massan kosteuspitoisuuden havaittiin nousseen ja massasta saatiin puristettua lujempia tabletteja.
This suggests, that mechanofusion as a process is more suitable for the small particle size microcrystalline cellulose powders which, based on the results, can withstand the high-shear forces better.
Voidaankin arvioida, että mekanofuusio prosessina soveltuu vain mikrokiteiselle selluloosalle, jolla on pieni partikkelikoko ja jonka partikkelit kestävät paremmin suuria leikkausvoimia.
Applying mechanofusion in tablet formulations could make poor flowing large dose drug substances suitable for direct compression.
Huonosti valuvien suuriannoksisten lääkeaineiden soveltuvuutta suorapuristukseen voitaisiinkin parantaa mekanofuusion avulla.
With the approach it is possible to improve flowability of a host cohesive powder when the guest particle forming the coating is magnesium stearate.
Menetelmän avulla kohesiivisten jauhemassojen valuvuutta on voitu parantaa kuivapäällystämällä massa magnesiumstearaatilla.
Microcrystalline cellulose with median particle size of 23 and 78 µm were also mechanofused without magnesium stearate in order to examine whether mechanofusion itself has an effect on the properties of microcrystalline cellulose.
Tutkimuksessa haluttiin myös selvittää, vaikuttaako mekanofuusio itsessään mikrokiteisen selluloosan ominaisuuksiin ja kahta raaka-ainetta (D50 23 ja 78 µm) mekanofuusioitiin ilman magnesiumstearaattia.
The benefits of PDT are good cosmetic outcome and the possibility to treat large areas.
Etuja ovat hyvä kosmeettinen tulos ja mahdollisuus hoitaa laajoja leesioalueita.
Long-term follow up is still required to confirm if the results sustain.
Pitkäaikaistuloksia tarvitaan kuitenkin varmistamaan hoitotulosten säilyminen.
A small portion of these lesions progress into invasive squamous cell carcinoma over the years.
Hoitamattomana osa näistä muutoksista kehittyy vuosien kuluessa invasiivisiksi okasolusyöviksi.
Actinic keratoses are a growing problem in the healthcare around the world.
Aktiinikeratoosit ovat maailmanlaajuisesti yleistyvä ja terveydenhuoltoa kuormittava ongelma.
In HAL-treated areas pain was smaller than in ALA- and MAL-groups.
Kipu oli kuitenkin pienempää HAL- kuin ALA ja MAL- ryhmissä.
Actinic keratoses are premalignant skin lesions caused by sun UV-radiation.
Aktiinikeratoosit ovat auringon UV-säteilyn aiheuttamia ihosyövän esiasteita iholla.
Treatment options include surgical removal, cryotherapy, local treatment creams such as immunomodulators, and photodynamic therapy (PDT).
Hoitovaihtoehtoja ovat leikkaus, jäädytyshoito, erilaiset paikallishoitovoiteet kuten immuunivasteen muuntajat sekä fotodynaaminen hoito (PDT).
On healthy skin BF-200 ALA, MAL and HAL 2 % caused more irritation compared to HAL 0,2 %.
Terveellä iholla BF-200 ALA, MAL ja HAL 2 % aiheuttivat enemmän ärsytystä ja suuremman fluoresenssin kuin HAL 0,2 %.
Each patient received both light-sensitizers on opposite sides of the head and the results were evaluated 3 months after treatment.
Jokainen potilas sai kumpaakin valoherkistäjää pään eri puolille.
Aminolevulenic acid (ALA) is an endogenous light-sensitizer used in PDT and methylaminolevulinate (MAL) and hexylaminolevulinate (HAL) are its esters.
Aminolevuliinihappo (ALA) on PDT-hoidossa käytetty porfyriinirakenteinen endogeeninen valoherkistäjä, josta on kehitetty myös johdannaiset metyyliaminolevulinaatti (MAL) ja heksyyliaminolevulinaatti (HAL).
Either artificial light or daylight can be used as a light source in PDT.
Valonlähteenä PDT-hoidossa voidaan käyttää keinovaloa tai päivänvaloa.
The most common side effects of PDT are erythema and pain during treatment.
Fotodynaaminen hoidon yleisimmät haittavaikutukset ovat kipu ja hoitoalueen punoitus.
HAL 2 % didn't differ from ALA and MAL-groups in severity of reactions, erythema or fluorescence photobleaching.
HAL 2 % ei eronnut BF-200 ALA- ja MAL-ryhmistä reaktioiden vahvuuden, punoituksen eikä fluoresenssin suhteen.
In PDT light activates the photosensitizer, which initiates a photochemical reaction and target cell destruction.
Valoherkistäjän altistuminen valolle saa aikaan valokemiallisen reaktion ja kasvainsolujen tuhoutumisen.
P53 mutations are found in actinic keratosis and adjacent areas.
Aktiinikeratooseista ja niitä ympäröiviltä ihoalueilta löydetään usein p53-geenin mutaatioita.
However, in lesional skin there might be differences in absorption, distribution and PpIX formation.
Ihomuutoksissa eri valoherkistäjän imeytyminen, jakautuminen ja PpIX:n tuotanto voivat kuitenkin olla erilaista kuin terveellä iholla.
The second part of the present study was a clinical study comparing BF-200 ALA and MAL in treatment of actinic keratoses with daylight-PDT.
Fluoresenssin voimakkuus kuvaa valoherkistäjän tehoa tuottaa PpIX:ä. Kokeellisen osan toisena osatyönä oli osallistuminen kliiniseen lääketutkimukseen, jossa verrattiin BF-200 ALA- ja MAL-valoherkistäjien käytettävyyttä aktiinikeratoosien päivänvalo-PDT:ssä.
In the present study 3 light-sensitizers (BF-200 ALA, MAL, HAL 0,2 % and 2 %) were tested on healthy volunteers to compare the skin irritation, pain and fluorescence caused by the treatment.
Erikoistyön kokeellisessa osassa tutkittiin valoherkistäjien (BF-200 ALA, MAL, HAL 2 % ja 0,2) vaikutusta terveillä vapaehtoisilla.
Both BF-200 ALA and MAL were effective in daylight-PDT and there were no significant differences between the groups in either efficacy or pain caused by the treatment.
BF-200 ALA ja MAL olivat molemmat tehokkaita aktiinikeratoosien päivänvalohoidossa.
In this thesis all published randomized controlled trials studying the efficacy and safety of biologic drugs based on the inhibition of tumor necrosis factor (TNF) were identified, evaluated and pooled in using a systematic review including a meta-analysis.
Väitöskirjatutkimuksen ensimmäisessä vaiheessa etsittiin, arvioitiin ja yhdistettiin kaikki Tuumorinekroosifaktorin estoon perustuvia biologisen lääkkeitä koskevat satunnaistetut kontrolliryhmän sisältävät tutkimukset niiden tehon ja turvallisuuden selvittämiseksi.
Then we pursued a cross-sectional overview on disease activity and medical treatment of patients with RA treated wthin the Finnish specialized healthcare.
Seuraavaksi tehtiin poikkileikkaustutkimus erikoissairaanhoidon piirissä olevista nivelreumapotilaista, jotta tiedettäisiin suomalaisten nivelreumapotilaiden tyypillinen tautiaktiivisuus ja heillä käytetty lääkitys.
Finally, we executed two cohort studies in which we combined longitudinal patient data with information on the incidence of serious infections, malignancies and joint replacement operations retrieved from national registers.
Lopuksi tehtiin kaksi kohorttitutkimusta, joissa selvitettiin biologisen lääkehoidon aikaisten vakavien infektioiden ja syöpien ilmaantuvuutta sekä biologisen lääkehoidon vaikutusta tekonivelkururgian tarpeeseen ja uusintaleikkaustarpeeseen.
Rheumatoid Arthritis (RA) is an autoimmune disease, which is treated with anti-inflammatory and immunosuppressive medication comprising synthetic disease-modifying anti-rheumatic (sDMARDs) and biologic drugs.
Nivelreuma on autoimmuunisairaus, jonka oireisiin kuuluu reumatulehduksesta johtuvaa nivelarkuutta- ja turvotusta erityisesti käsissä ja jaloissa.
Compared to sDMARD users, biologic drugs users had a higher incidence of joint replacement operations while the durability of the prostheses were similar.
Biologista lääkehoitoa saavilla potilailla oli enemmän tekonivelleikkauksia kuin tavanomaisten reumalääkkeiden käyttäjillä, mikä saattoi johtua biologisten lääkkeiden käyttäjien vaikeammasta taudista ja pidemmälle edenneistä niveleroosiosta.
TNF-inhibitors as a monotherapy were more efficacious than placebo but comparable to methotrexate (MTX).
Yhdistelmähoitona metotreksaatin kanssa ne ovat tehokkaampia, mutta yhtä turvallisia kuin kumpikaan vaihtoehto yksinään.
TNF-inhibitor and MTX combination was superior to either MTX or TNF-inhibitor alone.
Biologisilla lääkkeillä hoidetut suomalaiset nivelreumapotilaat eivät saaneet enempää vakavia infektioita tai syöpiä kuin pelkästään tavanomaisilla reumalääkkeillä hoidetut potilaatkaan.
The incidence of serious infections and malignancies is comparable between the users of sDMARDs, TNF-inhibitors and rituximab.
Suomalaisten hoitosuositusten mukaisesti lääkehoito aloitetaan metotreksaatilla tai tarvittaessa metotreksaatin, sulfasalatsiinin ja hydroksiklorokiinin sekä pieniannoksisen prednisolonin yhdistelmähoidolla.
Efficacy, Safety and Clinical Outcomes of Biologic Drugs in the Treatment of Rheumatoid Arthritis
Tulosten perusteella biologiset lääkkeet ovat satunnaistetuissa verrokkiryhmän sisältävissä tutkimuksissa olleet vähintään yhtä tehokkaita ja turvallisia kuin metotreksaatti.
The DBQ was developed in the beginning of the 1990s based on principal component analyses.
DBQ on kehitetty 1990-luvun alussa pääkomponenttianalyysin perusteella.
This has resulted in an abundance of DBQ versions, which comprise anything from nine to over one hundred items and from one to seven factors.
Tämä on johtanut siihen, että kyselystä on olemassa runsaasti erilaisia versioita, joiden osiomäärä vaihtelee yhdeksästä yli sataan ja faktorimäärä yhdestä seitsemään.
The 28-item version of questionnaire, which is currently perhaps most widely used, is thought to measure two, three or four latent variables.
Mahdollisesti yleisimmin kyselystä käytetään 28 osion versiota, jonka ajatellaan mittaavan kahta, kolmea tai neljää latenttia muuttujaa.
In addition to comparing the models statistically, their fit to data is examined using various descriptive statistics and graphical representations.
Mallien tilastollisen vertailun lisäksi niiden sopivuutta aineistoon arvioidaan erilaisten kuvailevien tunnuslukujen ja graafisten esitysten avulla.
In case the constrained model does not fit the data worse than the unconstrained model, the constrained model can be applied in all (in this thesis both) data sets.
Mikäli rajoitettu malli ei sovi tilastollisessa mielessä rajoittamatonta mallia huonommin aineistoon, voidaan rajoitettua mallia soveltaa kaikkiin (tässä: molempiin) vertailtaviin aineistoihin.
As a conclusion I suggest that, in contrast to the prevailing practice, comparing sum scores based on DBQ factors is dubious and that comparing latent variables scores may be justified only in the case of one factor out of four.
Johtopäätöksinä esitetään, että nykyisestä käytännöstä poiketen DBQ:n faktoreiden pohjalta laskettujen summamuuttujien vertailu on arveluttavaa ja että latenttien muuttujien vertailu saattaa olla perusteltua vain yhden faktorin tapauksessa neljästä.
The models that are fit to data are, in order: 1) The configural model in which only the number of factors is constrained, 2) the weak invariance model, in which factor loadings are constrained to equality, 3) the strong invariance model, in which also the intercept terms of each item are constrained to equality and 4) the strict invariance model, in which also the error terms of each item are constrained to equality.
Aineistoon sovitettavat mallit ovat järjestyksessä: 1) mittausmalli, jossa ainoastaan faktoreiden määrä on rajoitettu, 2) heikon invarianssin malli, jossa faktorilataukset on rajoitettu samoiksi, 3) vahvan invarianssin malli, jossa lisäksi osioiden vakiotermit on rajoitettu samoiksi ja 4) tiukan invarianssin malli, jossa lisäksi osioiden virhetermit on rajoitettu samoiksi.
In addition, partial strong invariance can be assumed in the case of one factor, even though even then the values of most of the intercept terms need to be freely estimated in the two data sets.
Lisäksi voidaan tehdä osittaisen vahvan invarianssin oletus yhden faktorin tapauksessa, vaikka tällöinkin suurin osa faktorille latautuvien vakiotermien arvoista on estimoitava vapaasti kahdessa aineistossa.
The measurement invariance of the Driver Behavior Questionnaire across samples of young drivers from Finland and Ireland
Driver Behavior Questionnaire -kyselyn mittausinvarianssi suomalaisten ja irlantilaisten nuorten kuljettajien otoksissa
As a practical recommendation, I suggest that the factor structure of the DBQ be further developed based on theories of cognitive ergonomics and cognitive psychology and that invariance analyses be performed as a matter of routine before carrying out comparisons of groups based on results of factor analyses.
Toimintasuosituksena esitetään faktorirakenteen jatkokehittämistä kognitiivisen ergonomian ja kognitiivisen psykologian teorioiden pohjalta sekä invarianssitarkastelujen suorittamista rutiininomaisesti ennen faktorianalyysin tuloksiin perustuvien ryhmävertailujen suorittamista.
The questionnaire was originally based on a well-tested theory in cognitive ergonomics (the Generic Error Modeling System, GEMS), but in the research that has ensued, the item pool and the factor structure has been determined in an exploratory fashion.
Kysely perustui alun perin laajalti testattuun kognitiivisen ergonomian teoriaan (Generic Error Modeling System, GEMS), mutta sittemmin kyselyn osioiden joukko ja sen faktori- tai pääkomponenttirakenne ovat määräytyneet aineistolähtöisesti.
In this Master's thesis I examine the measurement invariance of the Driver Behavior Questionnaire (DBQ), the perhaps most widely used questionnaire instrument in traffic psychology, across samples of Finnish and Irish young drivers (18 - 25 years of age).
Tässä pro gradu -työssä tarkastellaan liikennepsykologiassa ehkä eniten käytetyn kyselyinstrumentin, Driver Behaviour Questionnaire DBQ:n mittausinvarianssia suomalaisten ja irlantilaisten nuorten kuljettajien (18 - 25 v.) otoksissa.
In this thesis I use confirmatory factor analysis and, specifically, analysis of measurement invariance to examine which of the three alternative factor structures functions as the most fitting description of the responses of Finnish and Irish young drivers.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan konfirmatorisen faktorianalyysin ja erityisesti mittausinvarianssianalyysin keinoin, mikä esitetyistä faktorirakenteista sopii kuvaamaan suomalaisten ja irlantilaisten nuorten kuljettajien vastauksia parhaiten.
The analysis of measurement invariance is based on fitting a series of increasingly restrictive models to data.
Mittausinvarianssianalyysi perustuu ajatukseen siitä, että aineistoon sovitetaan sarja malleja, joissa rajoitetaan koko ajan kasvava joukko mallin parametreja identtisiksi vertailtavien otosten välillä.
In these models, only some of the constraints related to each stage of the analysis are preserved.
Lisäksi sovelletaan osittaisen invarianssin malleja, joissa vain osa kyseisessä invarianssitestauksen vaiheessa asetettavista rajoituksista pidetään voimassa.
Further, in research articles based on the DBQ, it is a common practice to calculate sum or average scores and compare them across subgroups of respondents.
Kyselyn perusteella lasketaan yleisesti summa- tai keskiarvomuuttujia, joita vertaillaan vastaajien osajoukoissa.