natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The artwork is therefore a representation of cultural inhabitat placed in tourist based exhibition by process of applied arts.
Teos on siis matkailukontekstiin sijoittuva kulttuurin representaatio soveltavan taiteen avulla.
In the project applied arts was determined by applying research and the process to develop the artworks.
Projektissa soveltava taide määrittyi tutkimuksen, toiminnan prosessin ja teosten kautta.
The theoretical framework of the research is based on the filming and progress of the artwork being in interaction with the theory.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys rakentui kuvaamisen, teoksen tekemisen ja teorian vuorovaikutuksesta.
The thesis and video as video art examines which factors affected my process making art in nature as well as reflecting and visualizing the landscape.
Tutkielma ja produkti tarkastelevat, mitkä tekijät vaikuttivat luonnossa taiteen tekemisen prosessiin sekä maiseman valokuvallistamiseen.
The study confirms my assumptions to be able to interpret the landscape and the spirit of the place as videoart.
Tutkimus vahvisti käsityksiäni mahdollisuudesta tulkita teokseen maiseman kokemusta sekä paikan henkeä.
The aim of cooperation was through applied arts to develop tourism services and creation of the content.
Yhteistyön tavoitteena oli kehittää matkailuelinkeinon toimintaa ja tuotteen sisältöä soveltavan taiteen kautta.
A group of students of applied visual arts aimed by artworks to bring content in tourism situated Sami culture exhibition space.
Soveltavan kuvataiteen opiskelijoista koostuvan tutkimustiimin tavoitteena oli tuoda taiteen kautta teoksia matkailukohteessa olevaan saamelaisten historiaa käsittelevään näyttelytilaan.
One of the artworks and being also the artistic part of my master's thesis was a video Scenery of the Past – Kittilä Lapp Village.
Yksi näyttelyn teoksista oli tekemäni videoteos Kittilän Lapinkylän ajan maisemaa, josta muotoutui myös Pro gradu -tutkielmani taiteellinen osa.
My aim was to visually illustrate the living habitat of the Kittilä’s past Forest Sami culture through development of design-based research.
Tutkimustehtävänäni oli kehittämistutkimuksen avulla visuaalisesti havainnollistaa menneen metsäsaamelaisen kulttuurin elinympäristöä.
The Study is a Qualitative Research influenced by Hermeneutic Orientation.
Tutkimus on laadullinen ja se noudattaa hermeneuttisen tutkimuksen orientaatiota.
The observation of factors that support and/or prevent transnational contacts were divided to three levels: Personal Level, Group Level and Environment Level.
Kanssakäymistä edistäviä ja estäviä tekijöitä tarkasteltiin kolmella tasolla: yksilö-, ryhmä- sekä toimintaympäristön tasolla.
The purpose of this study is to investigate transnational peer relations of pupils of the Haparanda Language School in Finnish-Swedish border neighboring towns Tornio and Haparanda.
Tutkimuksen tarkoitus on selvittää Tornion ja Haaparannan rajayhteistyönä järjestämän Haaparannan kielikoulun oppilaiden ylirajaisia vertaissuhteita oppilaiden omien kokemusten mukaan.
In some cases pupils had more intimate relationships which often were based on mutual friendship.
Myös läheisempiä vertaissuhteita esiintyi, ja usein niihin sisältyi ystävyyttä.
The data was analyzed using Inductive and Deductive methods of Content Analysis.
Aineisto analysoitiin sisällönanalyysimenetelmällä käyttäen sekä aineistolähtöistä että teorialähtöistä sisällönanalyysiä.
The study revealed that relationships between pupils in most cases were formal and distant and mainly took place at school.
Tulosten mukaan oppilaiden ylirajainen kanssakäyminen tapahtui pääasiassa koulussa, lähinnä koulutyön yhteydessä.
The data consists of short essays especially written for this study by 6th grade pupils of the language school.
Aineisto koostuu kielikoulun kuudennen luokan oppilaiden kirjoittamista kirjoitelmista, jotka kirjoitettiin tutkijan ohjeistuksen mukaan.
The study reveals how these peer relations developed, but also which factors were affecting them.
Tutkimuksessa selvitetään, millaisia nämä vertaissuhteet ovat, millaista kanssakäymistä oppilaiden välillä on ja mitkä tekijät edistävät tai estävät kanssakäymistä.
Key factors: language, friendship, group norms and the school as an environment of contact were identified.
Yksilötasolla merkittävimpiä kanssakäymiseen vaikuttavia tekijöitä olivat kieli ja ystävyyssuhteet, ryhmätasolla kanssakäymistä ohjasi sisäryhmän määrittämät ryhmänormit.
The study also identified a pattern in the amount of contact during school years: in some cases the increased amount of contact was decreased during 5th and 6th grades.
Oppilaiden kanssakäyminen lisääntyi kouluvuosien myötä, mutta osalla oppilaista kanssakäyminen vähentyi alakoulun viimeisillä luokilla.
The study also investigates prejudices between two groups and reveals whether they have developed as predicted in the well known Intergroup Contact Theory.
Ennakkoluulojen havaittiin kehittyneen kontaktihypoteesin oletusten mukaisesti.
The analysis also showed that in some cases prejudices between two groups existed and these prejudices diminished under appropriate conditions as predicted by Intergroup Contact Theory.
Oppilaiden ennakkoluuloja tarkasteltaessa kävi ilmi, että oppilailla oli ollut ennakkoluuloja toisiaan kohtaan, ja nämä ennakkoluulot olivat kouluvuosien myötä vähentyneet.
In my research I try to bring understanding to this phenomenon by researching it's backgrounds and interviewing boys and asking them, what they really think about art education.
Pyrin tutkimuksellani selkiyttämään tätä ilmiötä, selvittämällä sen taustoja eli kysymyllä pojilta suoraan, mitä mieltä he ovat kuviksesta.
The result of my study is, that boys do like art as a school subject, but they are not eager to continue it on later grades.
Tutkimukseni tulos on, että pojat viihtyvät kuvataiteessa, mutta harva heistä haluaa jatkaa sitä.
The subject is important, for in the fields of media and art education, there has been information about a phenomenon, which speaks of the boys decreasing interest in art.
Selvitystä tarvitaan, sillä median ja kuvataideopetuksen kentältä on tullut tietoa siitä, että poikien kiinnostus kuvataidetta kohtaan on vähäistä.
This research brings forth understanding about boys experiences in art education.
Tutkimukseni selvittää poikien kokemuksia kuvataideopetuksessa.
Other reasons might be parents and societys opinions about art, art education and about it's usefulness in the mans future, development and career choise.
Muita syitä etsittäessä päädytään teoria-aineistosta esille nousseisiin ajatuksiin siitä, minkälaisen kuvan vanhemmat ja yhteiskunta antavat kuvataiteesta ja sen tarpeellisuudesta miehen tulevaisuuden, kehityksen ja ammatinvalinnan kannalta.
Interviews were done as individual theme interviews and material-analysis by comparing results to the themes.
Aineiston keruu tapahtui teemahaastattelulla ja aineistoanalyysi teemoitteluun vertaillen.
One of the reasons might be the result, that art education is seen not so usefull in future.
Osasyy on ainestoni mukaan, se että kuvataiteen hyödyllisyys tulevaisuudessa koettiin vaihtelevasti.
The literature theory for my thesis concists of different works which address the topics of gender, masculinity, talent, motivation, puberty, sociology, comfort in school and boys experiences in art education.
Teoria koostuu erilaisista sukupuolta, kouluviihtyvyyttä ja poikien kuvataidekokemuksia kartoittaneista julkaisuista, joiden tuloksia vertailen aineistooni.
So their uneagernes to continue studying art is not born from negative experiences in art education.
Negatiivisilla kokemuksilla ei ollut vaikutusta haluttomuuteen jatkaa kuvataidetta, vaan tulokseni viittaavat siihen, että syyt ovat muualla.
I collected my material by interviewing fourteen boys in seventh-grade in towns of Kokkola and Rovaniemi.
Aineisto koostuu kahdestatoista seitsemäsluokkalaisen pojan yksilöhaastattelusta.
I study this phenomenon from a phenomenografic point of view.
Tutkin ilmiötä fenomenograafisesti eli haastattelemalla poikia heidän kokemuksistaan kuvataiteen parissa.
This artistic research was conducted between 2013 and 2020.
Tutkimus on suoritettu 2013–2020 välisenä aikana.
According to the theory of ostranenie (Viktor Šklovski 1893–1984), we can be reminded of this familiarity and existence of everyday details.
Outouttamisen teorian (Viktor Šklovski 1893–1984) mukaan meitä voidaan muistuttaa tästä tuttuudesta ja arkisten yksityiskohtien olemassaolosta.
This is how art reveals our invisible, yet, cryptic world.
Näin taide paljastaa näkymättömän, mutta kryptisen maailmamme.
It is rare to encounter material whose reason for its existence is not obvious and selfevident.
On harvinaista törmätä materiaaliin, jonka olemassaolon syy ei olisi itsestään selvä.
In this process, typography has the opportunity to become visible.
Tätä kautta myös typografia saa mahdollisuuden tulla esille.
In this research, typography is seen as a dialogical tool with which the reader starts to explore their own perceptions of the world as they reflect texts they did not notice before.
Tässä tutkimuksessa typografia nähdään dialogisena välineenä, jossa lukija päätyy tutkimaan omia käsityksiään maailmasta pohtiessaan tekstejä, joita ei ennen huomannut.
This research is based on my analysis of the artistic material and the description of the artistic process.
Tutkimus perustuu tekemääni taiteellisen aineiston analyysiin ja taiteellisen prosessin kuvaamiseen.
The research data consists of 24 typographic works I have designed.
Käytän aineistona 24 tekemääni typografista teosta.
Art can make the mundane visible, requiring the viewer to work harder and build a stronger presence to the everyday.
Taide tuo arkisen näkyväksi, vaatien katsojalta työskentelyä ja voimakkaampaa läsnäoloa.
My research responds to the wish expressed by Jan van Toorn (2010), a critical practice provocateur and graphic designer, to bring out ideological and social contradictions in graphic design practice and in artefacts produced.
Vastaan tutkimuksessani kriittisen käytännön provokaattorin ja graafisen muotoilijan Jan van Toornin (2010) esittämään toivomukseen tuoda sosiaalinen todellisuus, moniäänisyys ja ympäröivät ristiriidat näkyviin graafisessa muotoilussa ja teoksissa.
In ostranenie, enstrangement, life is synonymous with art and calls into question the mundane, which is no longer experienced nor seen.
Outouttaminen on synonyyminen taiteen kanssa ja sen kautta kyseenalaistetaan arkinen, jota ei enää koeta eikä nähdä.
During this research, I conduncted and curated four exhibitions, commissioned six stamps and two sculptures, and wrote a researcher’s diary, all of which are part of the method I used to develop the typographic language of enstrangement.
Tutkimuksen aikana toteutin neljä näyttelyä, teetätin kuusi leimasinta ja kaksi patsasta sekä kirjoitin tutkijan päiväkirjaa, jotka kaikki kuuluvat osaksi kehittämääni typografisen kielen outottamisen menetelmää ja joiden kautta kartoitan taiteellisen ajattelun kehittymistä.
My research method is a combination of artistic and practice-based research, generating new knowledge and identity for research in graphic design, among other things.
Tutkimusmenetelmäni on yhdistelmä taiteellista ja käytäntölähtöistä tutkimusta tavoitteena tuottaa uutta tietoa muun muassa graafisen muotoilun tutkimukseen.
In this research, I aim to show what the process of typographic enstrangement is from the perspective of a graphic designer and to discuss how enstrangement emerges in my designs, and how, through the process of enstranging typography, the viewer also becomes a questioning reader.
Tutkimuksellani pyrin osoittamaan, millainen outouttamisen prosessi on graafisen muotoilijan näkökulmasta, miten outouttaminen tulee esiin teoksissa ja kuinka typografian outouttamisen prosessin kautta myös katsoja muuttuu kyseenalaistavaksi lukijaksi.
This research takes graphic design closer to the arts, a blurs this ambivalent and predetermined territory.
Tutkimus kuljettaa graafista muotoilua lähemmäs taidetta, rajaa, joka on ambivalentti ja ennalta määrätty.
This research blurs the sensitive line between art and graphic design, facts and fiction, and border between the designer and communication.
Tutkimukseni hämärtää rajaa taiteen ja graafisen muotoilun, fiktion ja faktan, tutkimuksen ja taiteen, sekä muotoilijan ja viestin välittymisen välillä.
Typography is no longer a traditional servant nor medium of delivering third party communication, but becomes carnivalistic art and a medium of dialogue.
Typografia ei toimi enää perinteisesti viestin välittäjänä, vaan karnevalistisena taiteena ja dialogin välineenä, jonka kautta sisällöt tulevat ilmi.
In this research, the world appears through the carnivalistic Ministry of Truth and Typography® which is the fictional typographic test laboratory that transform everyday language to artistic language.
Tutkimuksessa maailma näyttäytyy karnevalistisen Ministry of Truth and Typographyn® fiktiivisen laboratorion kautta.
The subject of my research is highlighting everyday words through making typography strange, that is, the visuality and art of making written language visible.
Aiheena tässä tutkimuksessa on arjen sanojen outouttaminen typografian eli kielen visuaalisuuden ja taiteen kautta.
In this research, I discuss the my typographic artistic production through the literary theoretical concepts of enstrangement (ostranenie, Šklovski) and carnivalism (Bahtin).
Näitä ovat outouttaminen (ostranenie, Šklovski) ja karnevalismi (Bahtin).
The starting point of my research is that typography is invisible and simultaneously ubiquitous, therefore we are habitual to it, do not see nor react to it.
Sitä on kaikkialla ja se on niin tuttua, ettemme näe sitä, emmekä reagoi siihen.
and how do other people see me?
ja millaisena muut minut näkevät?
This is also a prerequisite for social identity work.
Tämä on myös sosiaalisen identiteettityön edellytys.
Identity is the answer to questions such as who am I?
Identiteetti on vastaus kysymyksiin kuka olen?
What kind of image of self one wanted to display influenced what was told and how it was told.
Se, millaisen kuvan itsestään halusi välittää vaikutti siihen mitä kerrottiin ja miten se kerrottiin.
To create a life story, an individual must be in contact with his own inner world.
Muodostaakseen elämäntarinan, on yksilöllä oltava kontakti omaan sisäiseen maailmaansa.
The study is confined to 17 bloggers who agreed to participate in this research.
Tutkimus rajautuu 17 sarjisbloggaajaan, jotka suostuivat osallistumaan tutkimukseen.
Blogging sometimes also served as a therapeutic aid and as a support for identity.
Bloggaaminen toimi toisinaan myös terapeuttisena apuna ja identiteetin tukena.
Identity is not formed in a vacuum but with interaction with the society and other people.
Identiteetti ei synny tyhjiössä, vaan on yhdistelmä yksilön henkilökohtaista prosessia ja yhteisön kanssa tapahtuvaa vuorovaikutusta.
Individuals have to consider these issues in their autobiographical work as they are forming their life story.
Yksilö joutuu pohtimaan näitä kysymyksiä omaelämänkerrallisessa työskentelyssä elämäntarinaa muodostaessaan.
The answer to the main question of the research was based on the themes found in the research data.
Vastaus tutkimuskysymykseen rakentui tutkimuksessa löydettyjen teemojen kautta.
I sent a list of open questions to each participant.
Lähetin jokaiselle osallistujalle listan avoimia kysymyksiä, joihin he saivat vastata kirjallisesti omin sanoin.
The community works both as a limiter and an inspiration for bloggers.
Yhteisö toimii sekä rajoittajana, että voimavarana.
The aim of the study was to examine the process of building one’s identity trough art, in this case from the perspective of comic blogging.
Tutkimuksen tavoitteena oli yksilön identiteettityön tarkastelu taidetyöskentelyn, tässä tapauksessa sarjisbloggaamisen näkökulmasta.
By comic blogging, an individual could also try to develop one’s ideal self for example towards professional expertees.
Sarjisbloggaamisen avulla yksilö voi myös pyrkiä kehittymään kohti ihanneminäänsä tavoitteenaan asiantuntijaidentiteetti.
The results of this thesis serve as an overview for understanding comic blogging and hopefully comics in general as an important resource or a tool for selfdeveloping and building one’s understanding of self.
Tutkielman tarjoamat tulokset tuovat näkyväksi sarjisbloggaamisen ja toivon mukaan sarjakuvan yleensä, potentiaalin itseymmärryksen ja itsensä kehittämisen apuvälineenä.
Overall 17 bloggers took part and the interviews took place via e-mail.
Haastattelut tapahtuivat sähköpostin välityksellä.
This is a qualitative thesis and it’s data was gathered with semi-structured interview of comic bloggers who were willing to participate on the research.
Tutkimus on laadullinen eli kvalitatiivinen tutkimus ja aineisto kerättiin teemahaastattelun keinoin tutkimukseen osallistuneilta sarjisbloggaajilta.
In the study, it was found that comic blogging being autobiographical by nature could contribute to one’s identity building process.
Tutkimuksessa selvisi, että sarjisbloggaaminen ollessaan omaelämänkerrallista toimintaa voi toimia osaltaan yksilön identiteettityön välineenä.
The purpose of this thesis was to find out ways in which comic blogging could be used as a tool for building one’s identity.
Tutkielman tarkoituksena oli selvittää sarjisbloggamisen merkityksiä yksilön identiteettityölle.
The gathered data was then thematized and analyzed in the light of found main themes.
Aineiston keräämisen jälkeen se litteroitiin ja teemoiteltiin.
The research comprises two qualitative sets of material.
Tutkimuksessa on kaksi erillistä kvalitatiivista aineistokokonaisuutta.
For Strauss, human action is about upholding and reshaping social order.
Straussille inhimillisessä toiminnassa on kyse sosiaalisen järjestyksen ylläpitämisestä ja muokkaamisesta.
Conceptually, I base my research on the production of sociologist Anselm Strauss and especially on his concept of ‘negotiation context’.
Käsitteellisesti tukeudun sosiologi Anselm Straussin tuotantoon ja erityisesti neuvottelukontekstin käsitteeseen.
The results are presented through four article publications.
Tutkimuksen tulokset on esitetty neljän erillisen artikkelijulkaisun muodossa.
The majority of the material is composed of 18 thematic interviews, of which 12 were conducted with employers and 6 with employees/job applicants.
Aineiston pääosa koostuu 18 teemahaastattelusta, joista 12 on tehty työnantajaedustajille ja 6 työntekijöille/työnhakijoille.
The interviewees represent all the key actors of the programme service business in commercial nature tourism: entrepreneurs, organisational management, guide trainers, and guides.
Haastateltavat edustavat kaikkia kaupallisen luontomatkailun ohjelmapalvelualan avaintoimijoita: yrittäjiä, organisatorista johtoa, opaskouluttajia sekä oppaita.
The first one was collected between 2003 and 2006 in the project Societal Choices in promoting Life Wide Learning, funded by the Academy of Finland.
Ensimmäinen aineisto on kerätty Suomen akatemian rahoittamassa hankkeessa Sosiaaliset valinnat elämänlaajuisen oppimisen edistämisessä vuosina 2003-2006.
Thus, the context of negotiation is distinctly subject to situational reshaping.
Niinpä neuvottelukonteksti on vahvasti tilanteissa muokkautuvaa.
During the last two decades of economic fluctuations, recruiting has become a topic of lively discussion.
Rekrytointi on talouden heilahtelujen saattelemana noussut parin viime vuosikymmenen aikana vilkkaan keskustelun kohteeksi.
The material was collected for the Working as a safari guide study that is part of the larger Tourism as work project, funded by the Academy of Finland.
Aineisto on kerätty Safariopastus työnä ja ammattina -tutkimusta varten, joka on osa laajempaa Suomen Akatemian rahoittamaa Turismi työnä -projektia.
The analytical toolkit derives from earlier recruitment research and from Strauss’ context-related analysis.
Aineistoanalyysin välineet tulevat aiemmasta rekrytointien tutkimuksesta sekä Straussin kontekstia koskevasta jäsennyksestä.
The requirements of the workplace and jobs are not the same thing as the expertise or requirements present in recruiting.
Työelämän ja työtehtävien vaatimukset eivät ole sama kuin osaaminen tai vaatimukset rekrytoinnissa.
Recruiting with its various selections and selection options sustains, disperses, renews, or strengthens social order and the associated opportunities to make a living.
Rekrytointi eri tavoin toteutuvina valintoina ja valinnan mahdollisuuksina pitää yllä, hajottaa, uudistaa ja vahvistaa sosiaalista järjestystä ja siihen kyteytyviä elämisen mahdollisuuksia.
The second set of material consists of thematic interviews with 19 persons employed in nature tourism.
Toisen aineistokokonaisuuden muodostavat 19 luontomatkailualalla toimivan henkilön teemahaastattelua.
In addition to the interviews, there are three texts written by employees about their workplace experiences, especially about applying for a job.
Haastattelujen lisäksi tutkimusaineistona on käytetty kolmea työntekijöiden kirjallista kertomusta kokemuksistaan työelämästä ja erityisesti työnhausta.
Overall, recruiting as part of work and the workplace is an event that involves a discussion on social order that is broader than work itself.
Rekrytointi on kaikkiaan yksi keskeinen työn ja työelämän tapahtuma, jossa keskustelussa on itse työtä laajempi sosiaalinen järjestys.
This groundwork has served as the basis for addressing recruitment as practices employed in various phases and selections and for considering the actual phases of recruiting, the actual participant(s) in the phases, the justification of various selections and decisions, and the situations in which the suitability of an employee and, on the other hand, the attractiveness of a job have been acknowledged.
Nämä taustat ovat ohjanneet käsittelemään rekrytointia erilaisten vaiheiden ja valintojen käytäntöinä sekä kiinnittämään huomion siihen, mitä rekrytoinnin eri vaiheet itse asiassa ovat, kuka tai ketkä ovat konkreettisesti osallisia näihin vaiheisiin, mihin erilaiset valinnat ja päätökset perustuvat tai millaisissa tilanteissa ymmärrys työntekijän sopivuudesta sekä toisaalta työn houkuttelevuudesta on syntynyt.
In addition to the nature of the context, the focus is on how it takes shape.
Huomio kiinnittyy siihen, kuinka konteksti muodostuu, ei pelkästään siihen, mitä konteksti on.
In public discourse, it is treated as a rather straightforward matter of selection, where the employer chooses the most suitable person from among a number of candidates.
Julkisessa puheessa rekrytointi näyttäytyy kuitenkin varsin yksioikoisesti valintatilanteena, jossa työnantaja seuloo itselleen sopivan työntekijän monien paikkaa hakeneiden joukosta.
Therefore, my dissertation research focuses on what recruiting is in terms of practices that involve at least job applicants and employers with their personal views, wishes and goals.
Tässä väitöstutkimuksessa kysynkin, mitä rekrytointi on käytännön toimintoina, joissa on läsnä vähintäänkin työnhakijat ja työnantajat omine ymmärryksineen, toiveineen ja tavoitteineen.
Recruiting expertise refers to the abilities, skills, and traits of both applicants and employers.
Rekrytointiosaaminen on sekä työnhakijoiden että työnantajien kyvykkyyttä, taitoja ja ominaisuuksia.
The aim of this dissertation is to examine recruiting as a context of negotiation involving expertise, suitability, and selection.
Tämän väitöskirjan tavoitteena on tutkia, millainen osaamisen, sopivuuden ja valikoitumisen neuvottelukonteksti on rekrytointi.
Recruiting is a phased and situational process where the actors’ case-specific understanding is essential and where the negotiated issues deal with sometimes conflicting expectations concerning work, life, and social commitments and consequences.
Rekrytointi on tilanteisesti jäsentyvä, toimijoiden tapauskohtaiseen ymmärrykseen perustuva vaiheittainen prosessi, jossa neuvoteltavana ovat niin työhön, elämään kuin sosiaalisiin sitoumuksiin ja seuraamuksiin liittyvät, osin ristiriitaisetkin odotukset.