natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the area of project support partner organization's expertise and knowledge of the field should be utilized by directing small NGOs project support management to Kepa when the amount of work to the Ministry for Foreign Affairs would be substantially reduced.
Hanketuen saralla kattojärjestön asiantuntemusta ja sen järjestökentän tuntemusta olisi käytettävä paremmin hyödyksi ohjaamalla esimerkiksi pienten järjestöjen tukien hallinnoiminen Kepan hoidettavaksi, jolloin ministeriö päässä työmäärä vähenisi huomattavasti.
Kepa's role of NGOs' parent organization and the trustee is an important point, especially for small NGOs.
Kepan rooli kansalaisjärjestöjen kattojärjestönä ja niiden edunvalvojana on tärkeä etenkin pienten järjestöjen kannalta.
In addition, the data includes publications that guide the Foreign Ministry's development cooperation, as well as interviews with the NGOs.
Tämän lisäksi aineistona ovat ulkoasiainministeriön kehitysyhteistyötä ohjaavat julkaisut sekä teemahaastatteluista esiin nousseet järjestöjen mielipiteet.
Fluent cooperation between the Ministry for Foreign Affairs and Kepa is an important factor for the development of NGOs.
Järjestöjen kehittymisen kannalta ministeriön ja Kepan yhteistyön sujuvuus on tärkeä tekijä.
This study aimed at elucidating molecular pathways behind muscular dystrophies, inherited disorders causing progressive weakness and loss of skeletal muscle, with the perspectives of demonstrating the pathogenicity of newly identified mutations, understanding the biology of muscle diseases, and finding options for their treatment.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin joidenkin lihasrappeumien tautimekanismeja, tavoitteena osoittaa tunnistettujen geenivirheiden patogeenisuus sekä ymmärtää lihastautien molekyylibiologiaa, esimerkiksi hoitojen kehittämistä ajatellen.
However, since the TMD/LGMD2J mutations disrupt the myospryn binding site in titin, they are likely to have a downstream functional effect on myospryn.
TMD/LGMD2J-hiirimallin lihaksessa ei havaittu poikkeavaa myospryynin sijoittumista, mutta toiminnallinen vaikutus myospryyniin on todennäköinen.
RT-PCR analysis of selected TIA1 target genes did not show splicing changes in WDM muscle, suggesting that the pathogenesis does not involve extensive mis-splicing.
Tutkittujen TIA1:n kohdegeenien silmukoinnissa ei todettu muutoksia WDM-lihaksessa.
Welander distal myopathy (WDM) results from a dominant mutation in the prion-related domain (PRD) of the RNA-binding protein TIA1, a regulator of splicing and translation, and a component of stress granules (SGs).
Ruotsissa ja Suomessa melko yleinen Welanderin distaalinen myopatia (WDM) aiheutuu geenivirheistä TIA1:ssä, joka on lähetti-RNA:n silmukoinnin ja proteiinitranslaation säätelijä sekä soluihin stressitilanteissa muodostuvien stressijyvästen (stress granule) rakenneosa.
Protein interaction studies indicated an association of DNAJB6 with the chaperone-assisted selective autophagy (CASA) pathway, and a modulatory effect of BAG3 on DNAJB6 pathogenicity in zebrafish suggested that CASA has active role in the pathogenesis of LGMD1D.
Tutkimuksissa onnistuttiin myös vahvistamaan DNAJB6:n epäilty vuorovaikutus hiljattain kuvatun ja lihaksen toiminnalle tärkeäksi todetun CASA-mekanismin (chaperone-assisted selective autophagy, kaitsijaproteiiniavusteinen selektiivinen autofagia) kanssa sekä saatiin viitteitä tämän autofagiareitin suorasta osallisuudesta LGMD1D:n synnyssä.
Tibial muscular dystrophy (TMD) and limb-girdle muscular dystrophy type 2J (LGMD2J) are caused by mutations in the C-terminal (M-band) part of the sarcomeric protein titin, whereas LGMD2A results from mutations in the muscle-specific protease calpain 3 (CAPN3).
Suomalaiseen tautiperintöön kuuluvat tibiaalinen lihasdystrofia (TMD) ja hartia-lantiotyypin lihasrappeuma 2J (LGMD2J) aiheutuvat virheistä titiinissä, sarkomeerien keskeisessä rakenne- ja säätelyproteiinissa.
IF microscopy revealed accumulation of TIA1 and other SG proteins in WDM muscle, while image analysis of transfected cells, and fluorescence recovery after photobleaching (FRAP) studies indicated a mild increase in the SG-forming propensity of mutant TIA1.
Sen sijaan lihasnäytteissä nähtiin TIA1:n ja muiden proteiinien kasaumia, ja soluviljelmissä tehdyissä toiminnallisissa kokeissa havaittiin virheellisen TIA1:n muodostavan stressijyväsiä hieman normaaliproteiinia tehokkaammin.
LGMD1D muscle showed a myofibrillar pathology, with cytoplasmic accumulations of DNAJB6, aggregated Z-disc-associated proteins, and autophagic rimmed vacuoles.
Hartia-lantiotyypin lihasrappeuma 1D (LGMD1D) aiheutuu proteiinien laadunvalvontakoneistoon kuuluvan kaitsijaproteiini DNAJB6:n geenivirheistä, joiden seurauksena lihassyihin kertyy proteiinisakkautumia.
In yeast two-hybrid studies aiming at identifying proteins secondarily affected in the diseases, the multifunctional TRIM-related protein myospryn (CMYA5) was identified as a novel binding partner for both M-band titin and CAPN3.
Tutkimuksessa tunnistettiin titiinin viallisen osan sitoutumiskumppaniksi myospryyni (myospryn, CMYA5), joka toimii solun kalvoliikenteessä ja viestinvälityksessä.
Expression of DNAJB6 constructs in zebrafish embryos confirmed a toxic effect of the mutant cytoplasmic DNAJB6b isoform, and cell culture studies demonstrated a slower turnover and impaired anti-aggregation activity of mutant DNAJB6.
Soluviljelmissä havaittiin, että geenivirheet hidastavat DNAJB6:n hajotusta sekä haittaavat kaitsijaproteiinin kykyä estää proteiinien aggregaatiota.
LGMD1D is caused by dominant mutations in the ubiquitous co-chaperone DNAJB6.
DNAJB6:n virheellisen muodon todettiin aiheuttavan lihastautia seeprakalan alkiossa tuotettuna, mikä sopii yhteen LGMD1D:n vallitsevan periytymismallin kanssa.
These findings suggest that increased aggregation of the TIA1 PRD causes muscle pathology in WDM, either directly through inappropriate protein aggregation or indirectly by compromising cellular metabolism.
Tulosten perusteella WDM vaikuttaa siis johtuvan poikkeavasta stressijyväsproteiinien käyttäytymisestä, joka on viime aikoina havaittu merkittäväksi ilmiöksi myös hermorappeumasairauksien synnyssä.
The biological role of the titin myospryn interaction remained unresolved, and the mouse model of TMD/LGMD2J showed normal myospryn localization.
Kuvatut proteiinivuorovaikutukset lisäävät lihaksen molekyylibiologian perustuntemusta ja voivat jatkossa auttaa TMD/LGMD2J- ja LGMD2A-tautien synnyn ymmärtämisessä.
Molecular pathomechanisms of muscular dystrophies
Lihasrappeumat ovat perinnöllisiä sairauksia, jotka johtavat luurankolihasten etenevään heikkouteen ja surkastumiseen.
In relation to police use of force, only legal standing of the bystander is relatively poorly regulated.
Poliisin voimankäytön osalta ainoastaan sivullisten asema on varsin heikosti säännelty.
Especially in respect to the police weapon use it is evident; it is highly regulated even in a comparison limited to concern only the Nordic countries.
Erityisen selkeästi tämä tulee esille poliisin aseen käytön osalta, joka on pelkästään Pohjoismaihinkin rajoittuvassa vertailussa korkealla tasolla.
Police Use Of Force A Study In Criminal Law On The Limits Of Allowed Use Of Force
Poliisin voimankäyttö : Rikosoikeudellinen tutkimus sallitun voimankäytön rajoista
The study did not reveal such weaknesses in national regulations on police use of force that would jeopardize fundamental and human rights, but it concludes that from the perspective of fundamental and human rights of an individual citizen, police use of force is well regulated, well managed and well carried out.
Johtopäätöksenä voidaan todeta, että yksittäisen kansalaisen perus- ja ihmisoikeuksien näkökulmasta poliisin voimankäyttö on Suomessa hyvin säänneltyä, hyvin johdettua ja hyvin toteutettua.
Rules on self-defence and use of force provided in the Criminal Code and Police Act are flexible and for their application, various factors, all pulling to different directions, must be weighed.
Poliisin voimankäyttöä sääntelevien rikos- ja poliisilain säännösten joustavasta kirjoitusasusta johtuen niiden soveltaminen edellyttää käytännössä useiden eri suuntiin vaikuttavien seikkojen välistä punnintaa.
And: How various types of mistakes should be assessed in the context defining the limits of criminal liability?
Tutkimuksessa on lisäksi pohdittu, miten ja minkä normien nojalla oikeudenvastaisesta voimankäytöstä tulee rangaista ja miten erityyppisiä erehdyksiä tulisi rikosvastuun rajoja määritettäessä arvioida.
POLICE USE OF FORCE A STUDY IN CRIMINAL LAW ON THE LIMITS OF ALLOWED USE OF FORCE The purpose of the study is to provide an overview on the legal framework on police use of force.
Väitöskirjatutkimuksen tavoitteena on ollut luoda kokonaiskuva poliisin oikeudesta käyttää kansalaisen ruumiilliseen koskemattomuuteen kohdistuvia voimakeinoja.
In the context of evaluation of situations involving use of force and, in more general sense, application of official powers in the context of statutory duties, it should be borne in mind that it is a question of action based on statutory duties which has inevitable repercussions on the possibilities to act differently - an essential concept from the criminal law point of view.
Olennaista on havaita, että viranomaisten toiminnassa on kyse virkavelvollisuuksiin perustuvasta toiminnasta, mikä rajoittaa virkamiehen mahdollisuuksia luopua mahdollisesti lainvastaisesta menettelystä.
Arguments based on fundamental and human rights have been used to pinpoint legal problems as well as scales of approval in respect to recommendations for legal interpretation.
Keskeisiä kriteerejä ovat puolustettavuus ja tarpeellisuus, mutta voimankäyttötilanteita arvioitaessa voidaan hyödyntää myös perus- ja ihmisoikeusargumentteja.
The de lege ferenda split in the use of force and self-defence should be waived, and all situations involving use of force should be assessed on the basis of the same set of administrative regulations regardless of the used force having been offensive or defensive.
Tältä osin tutkimuksessa esitetään, että useimmat tilanteet tulisi pystyä ratkaisemaan hallinnollisiin toimivaltuuksiin sekä niihin perustuviin voimakeinoihin tukeutumalla.
Highlighting the significance of administrative regulation in the context of police use of force would lead to a situation in which provisions of criminal law on self-defence and necessity were to be applied only in exceptional cases and where self-defence, in particular, would lose importance as justification for police use of force.
Oikeustieteessä on viime vuosina herättänyt paljon keskustelua kysymys poliisimiehen puolustuksellisen hätävarjelun ja hyökkäyksellisen voimakeinojen käytön välisestä suhteesta.
As the study falls primarily to the sphere of criminal justice, the special focus in analysis is on defining the approaches that are to be considered non-acceptable.
Tutkimuksessa onkin analysoitu kansallisen oikeuskäytännön lisäksi laajalti myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisukäytäntöä.
Music of Reality : The Idea of Experimentalism in the Manifestos of the Musical Avant-Garde
Todellista musiikkia : kokeellisuuden idea musiikin avantgardemanifesteissa
The material also includes manifestos by artists from different domains of art, such as texts by the Italian futurist painter Luigi Russolo (1883–1947), the Russian futurist auteur Dziga Vertov (1896–1954) and the American beat writer William S. Burroughs (1914–1997).
Keskeisimpiä kirjoittajista ovat esimerkiksi säveltäjä Edgard Varèse (1883–1965), kuvataiteilija Luigi Russolo (1883–1947), elokuvantekijä Dziga Vertov (1896–1954), säveltäjä John Cage (1912–1992), kirjailija William S. Burroughs (1914–1997), säveltäjä Alvin Lucier (1931–), säveltäjä Pauline Oliveros (1932–), äänimaisematutkimuksen teoreetikko R. Murray Schafer (1933–), säveltäjä Frederik Rzewski (1938–), äänitaiteilija Hildegard Westerkamp (1946–) sekä muusikko Brian Eno (1948–).
Music of Reality: The Idea of Experimentalism in the Manifestos of the Musical Avant-Garde This dissertation studies the concept of musical experimentalism in the manifestos of musical avant-garde.
"Musiikillinen kokeellisuus kumoaa annettuja totuuksia maailmasta ja musiikista" Taideteoreettinen väitöskirja Todellista musiikkia: kokeellisuuden idea musiikin avantgardemanifesteissa tutkii musiikillisen kokeellisuuden käsitettä.
This dissertation examines, among other things, contemporary classical music, electronic music, sound art, noise and free improvisation.
Tutkimus tarkastelee esimerkiksi äänitaidetta, vapaata improvisaatiota, noisea ja elektronista musiikkia, jotka kaikki kytkeytyvät niin sanottuun kokeelliseen musiikkiin.
The main finding of the study is that musical experimentalism is a radical ethos concerning the making of music: aside from working as a musical technique, it can also serve as a way to be in the world and a way to change society.
Avantgardistisille taidemanifesteille, avantgardeteorioille ja kokeellisen musiikin tutkimukselle perustuen tutkimus esittää, että musiikillinen kokeellisuus on radikaali ja vastakulttuurinen musiikin tekemistä ohjaava eetos, joka toimii musiikin tekemisen tekniikkana, todellisuuden tarkastelemisen tapana ja yhteiskuntaa muuttavana voimana.
The study presents an interpretation of the ethos of musical experimentalism as a mode of musical and cultural subversion.
Musiikillisen kokeellisuuden eetoksen pyrkimyksenä on musiikin ja maailman muuttaminen.
Musical experimentalism depends on the instability of being and aims to radicalise experience through seeing, hearing and understanding reality in a new way.
Paitsi että on pohdittava uudenlaisia ja eettisesti kestäviä tapoja esittää, kokea, kuunnella ja ymmärtää musiikkia on myös luotava aivan uudenlaisia elämäntavan malleja.
The study argues that musical experimentalism does not operate within conventional musical laws, theories, preconditions or definitions, but is based on the idea that music can happen anywhere at anytime.
Se on tietoinen ja tarkoituksellinen normien, tarpeiden ja arvojen kumous, joka voi estää musiikkikulttuuria eriytymästä ja vakiintumasta toistoksi, joka on täysin unohtanut, mikä sen alun perin sysäsi liikkeelle.
This study theorises the concept of musical experimentalism, clarifies the confusion between the concepts of avant-garde and modernism in music research, and locates the most important manifestos in reference to the idea of musical experimentalism.
Tutkimus hyödyntää taideteorian muotoilemisessa etenkin Herbert Marcusen ja Martin Heideggerin filosofioita ja väittää, että musiikillinen kokeellisuus on pikemminkin maailmassaolemisen tapa kuin jonkin tietynlaisen musiikin harjoittamista.
The salient material of the study comprises manifestos written by well-known avant-garde and experimental composers such as Edgard Varèse (1883–1965), John Cage (1912–1992) and Pauline Oliveros (1932–).
Tutkimuksen avainaineistoon lukeutuu yli 50 vuodesta 1913 vuoteen 2004 ajoittuvaa avantgardemanifestia eli taidekäsitysten julistusta.
In this way, musical experimentalism is also radically political in that it aims not just to subvert musical experience, but also the experience of reality.
Tässä mielessä tutkimuksen edustama musiikkikäsitys itsessäänkin on kokeellinen.
During the Continuation war, Finland captured at least 67,000 Soviet POWs, of which at least 19,000 and probably over 22,000 (i.e. about one third) died.
Suomalaisten hallussa oli jatkosodan aikana vähintään 67 000 neuvostosotavankia, joista ainakin 19 000 ja todennäköisesti yli 22 000 eli noin kolmasosa menehtyi.
In terms of the death rate of POWs, Finland was closer to totalitarian regimes Germany, Soviet Union and Japan than to other democratic countries such as the UK or USA.
Sotavankien kuolleisuusprosentin puolesta Suomi lähestyy ennemmin toisen maailmansodan totalitaarisia valtioita Saksaa, Neuvostoliittoa ja Japania kuin muita demokraattisia sotijaosapuolia kuten Isoa-Britanniaa ja Yhdysvaltoja.
The main concepts relating to human psychological predispositions are self-deception, the diffusion of responsibility, the bystander effect, categorization tendency, dehumanization, xenophobia, ethnocentrism, empathy, sympathy and reciprocity.
Keskeisimpiä psykologisiin valmiuksiin liittyviä käsitteitä ovat: itsepetos, vastuun hajauttaminen, sivustakatsojavaikutus, kategorisointitaipumus, epäinhimillistäminen, ksenofobia, etnosentrismi, empatiakyky, myötätunto ja vastavuoroisuus.
Why did Finland depart so far from other Western democracies in its treatment of POWs?
Miksi Suomi poikkesi niin paljon muista länsimaisista demokratioista sotavankien kohtelussa?
The basic research questions of this study are: Why did so many Soviet prisoners of war die in Finnish custody during the Continuation war?
Tutkimukseni perusproblematiikan muodostavat kysymykset: Miksi neuvostosotavankeja kuoli niin paljon Suomessa jatkosodan aikana?
This memory knowledge also endures because POWs working in farmhouses were more likely to survive than those working in other workplaces or camps.
Muistitieto myös pitää paikkansa, sillä maatiloilla työskennelleet vangit selvisivät vankeusajastaan todennäköisemmin kuin muilla työpisteillä ja leireillä työskennelleet sotavangit.
The main motivating factors were Finland s reputation as a civilized nation, the prolongation of the war together with the weakened belief that Germany would win the war, and the labor needs of local employers.
Tällaisia motivoivia tekijöitä olivat Suomen kansainvälinen maine demokraattisena sivistysvaltiona, sodan pitkittymisen aiheuttama vähentynyt usko Saksan voittoon suursodassa sekä paikallisten työnantajien sotavankityövoiman tarve.
Despite the mass deaths of POWs, memories persist of POWs in Finland who worked on Finnish farms and received reasonably good treatment.
Joukkokuolleisuudesta huolimatta Suomessa on vahva muistitietoperinne maatiloilla työskennelleistä sotavangeista, joita kohdeltiin hyvin.
Finns captured most of its POWs in the autumn of 1941, and most of the POWs who died perished in the winter of 1941 1942.
Suurin osa suomalaisten saamista sotavangeista vangittiin sodan hyökkäysvaiheessa syksyllä 1941 ja valtaosa menehtyneistä kuoli talvella 1941 1942.
The Psychology of the Human Species, Soviet Prisoners of War and Finland, 1941 1944.
Vankien vartijat : Ihmislajin psykologia, neuvostosotavangit ja Suomi 1941-1944
Why was the treatment of POWs at the hands of Finns so ambivalent?
Miksi sotavankien kohtelu oli Suomessa niin kaksijakoista?
POWs suffered undernourishement mainly because the Finns overworked them and provided them too little food.
Sotavankien aliravitsemus johtui pääasiassa siitä, että heillä teetettiin raskaita töitä liian vähällä ravinnolla.
The study also finds that those Finns who were in personal contact with POWs usually treated them fairly well due to the human capacity for empathy and the sympathetic need to help others that stems from either moral anger or reciprocity.
Tutkimuksessa selviää myös, että sotavankien kanssa henkilökohtaisissa kosketuksissa olleiden suomalaisten parissa ihmisille tyypillinen kyky empatiaan ja myötätuntoiseen auttamiseen joko moraalisen suuttumuksen tai vastavuoroisuuden motivoimana vaikuttivat sotavankien kohteluun.
In most cases, the cause of death was malnutrition.
Kuolinsyiden taustalla oli suurimman osan kohdalla aliravitsemuksen aiheuttama nääntyminen ja sen edesauttamat taudit.
I argue that to fully understand the reasons for the treatment of POWs, we must observe the phenomenon as an interaction of the psychology of the human species and the culture of wartime Finland.
Väitän, että sotavankien kohteluun vaikuttavien syiden ymmärtämiseksi on tilannetta tarkasteltava sodan ja aikakauden kulttuurin luoman viitekehyksen sekä ihmismielen erilaisten psykologisten käyttäytymisvalmiuksien vuorovaikutuksena.
In addition, I use as a source material the administrative correspondence between departements who were in charge of POW administration, the personal archives of persons in touch with the handling of the POW affairs, and the reports of the inspectors of the POW camps.
Tutkimuksen tärkeimpiä lähdeaineistoja ovat Kansallisarkiston tietokanta jatkosodan aikana kuolleista sotavangeista sekä sotavankiasioista vastanneiden hallinnollisten tahojen välinen kirjeenvaihto, sotavankiasioiden kanssa tekemisissä olleiden henkilöiden yksityisarkistot ja sotavankileirien tarkastuskertomukset.
This study explores the treatment of Soviet prisoners of war during the Continuation war (1941 1944) fought between Finland and the Soviet Union.
Tutkin tässä työssä suomalaisten toimintaa sotavankikysymyksessä jatkosodan (1941 1944) aikana.
This study shows that the psychological predispositions of the human mind especially the predisposition to self-deception and dehumanization make understandable the development of the mass deaths of Soviet POWs and the fact that the Finns took so long to respond to the appalling situation.
Väitöskirjassani osoitan, että ihmismielen psykologiset alttiudet, erityisesti alttius itsepetokseen ja toisten ihmisten epäinhimillistämiseen, tekevät ymmärrettäväksi sotavankien kuolleisuuskatastrofin kehittymisen ja siihen reagoimattomuuden.
The study focuses especially on the mass deaths of Soviet POWs at the hands of Finns and the Finnish POW administration s handling of this crisis.
Keskityn erityisesti neuvostosotavankien joukkokuolleisuuteen ja sen käsittelyyn suomalaisessa sotavankihallinnossa.
In addition, I identify the restraints required to render the circumstances of POWs humane, the most important of which were those which motivated the Finns to keep the POWs alive.
Lisäksi selvitän, mitä pidäkkeitä tarvittiin siihen, että sotavankien olosuhteisiin saatiin tehtyä tarvittavia parannuksia.
In addition the poor hygiene and crowding in POW camps exacerbated the spread of infectious diseases.
Lisäksi sotavankileirien huono hygienia ja ahtaat majoitusolot pahensivat infektiotautien leviämistä, jotka olivat aliravituille ja huonosti vaatetetuille sotavangeille poikkeuksellisen kylmänä talvena 1941 1942 kohtalokkaita.
Thus, the theoretical framework of this study is based on evolutionary psychology and social psychology.
Käytän työssäni evoluutio- ja sosiaalipsykologista viitekehystä, jonka avulla tarkastelen sotavankien kohteluun ja joukkokuolleisuuteen liittyviä aikaisemmassa tutkimuksessa selittämättä jääneitä seikkoja.
Recreation Value and Quality of Finnish Surface Waters : Revealed Preferences, Individual Perceptions and Spatial Issues
Suomen pintavesien virkistysarvo ja laatu : Paljastetut preferenssit, kansalaisten näkemykset ja spatiaaliset kysymykset
Willingness to pay for water quality is found weakly non-linear.
Maksuhalukkuus vedenlaadusta havaitaan heikosti epälineaariseksi.
Economic grounds are found for the protection of water quality with applicable results for the implementation of the EU s Water and Marine Strategy Framework Directives.
Tutkimus löytää vedenlaadun suojeluun taloudellisia perusteita tulosten ollessa käytettävissä EU:n Vesipolitiikan puitedirektiivin ja Meristrategiadirektiivin toimeenpanossa.
A one-meter improvement in water clarity would, on average, increase local day-to-day recreation benefits from swimming from 31 to 92 million euros annually, and from 43 to 130 million euros for fishing activities.
Näkösyvyyden kasvattaminen metrillä lisäisi päivittäisten uintikäyntien arvoa keskimäärin 31 92 miljoonalla eurolla vuosittain ja kalastuskäyntien arvoa 43 130 miljoonalla eurolla.
In the first stage, value for day-to-day local water recreation is estimated using the travel cost method.
Ensi vaiheessa arvioidaan päivittäisen paikallisen vesissävirkistäytymisen arvoa matkakustannusmenetelmän avulla.
In the second stage, the summer house markets are studied, representing a long term financial commitment to water recreation.
Toisessa vaiheessa tutkitaan kesämökkimarkkinoita, jotka edustavat pitkän aikavälin sitoutumista vesissä virkistäytymiseen.
This thesis brings out new information on water recreation values in Finland and Europe using observed market behavior.
Tämä väitös tuo uutta tietoa veden virkistyskäytön arvosta Suomessa ja Euroopassa käyttäen hyväksi havaittua käyttäytymistä.