natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Similarly, higher water pH value is more favorable habitat for diatoms, than acidic waters.
Samoin korkeampi veden pH on piileville suotuisampi elinympäristö kuin happamat vedet.
Studies carried out in elevational gradients can help us to find out the mechanisms that shape local communities.
Korkeusgradienteilla toteutettujen tutkimusten avulla voidaan yrittää selvittää mitkä mekanismit muokkaavat paikallisia eliöyhteisöjä.
Altitude may affect species richness through bedrock geology, which probably affects pH value and conductivity in the research streams.
Korkeus saattaa vaikuttaa lajirunsauteen kallioperän geologian kautta, mikä vaikuttaa luultavasti pH-arvoihin ja sähkönjohtavuuteen tutkimuspuroissa.
For the conservation of biodiversity, it is important to examine the factors that shape species richness in different ecosystems.
Luonnon monimuotoisuuden säilyttämisen kannalta on tärkeää tutkia mitkä tekijät muokkaavat lajirunsauksia eri ekosysteemeissä.
It can be concluded that a deeper riverbed guarantee more stable conditions to diatom species.
Tulosten perusteella voidaan todeta, että syvempi uoma takaa piilevälajeille vakaammat olosuhteet.
The short elevational gradients probably affect the fact that species richness did not decrease as altitude increased and that the species were not closely related to each other at the upper end of the gradient.
Tutkimuspurojen lyhyet korkeusgradientit vaikuttavat luultavasti siihen, että lajirunsaus ei pienentynyt korkeuden kasvaessa eivätkä lajit olleet läheisempää sukua keskenään gradientin yläpäässä.
Elevational gradients are suitable for this kind of research, because many ecosystems processes and structure of local communities change along elevational gradients.
Korkeusgradientit soveltuvat tämänkaltaiseen tutkimukseen hyvin, sillä monet ekosysteemiprosessit muuttuvat, ja paikallisten eliöyhteisöjen kokoonpanot vaihtelevat kasvavan korkeuden mukana.
Therefore by examining the species richness, distribution and requirements of species living in mountainous areas, it is possible to assess the effects of climate change in different spatial scales.
Siksi vuoristoisilla alueilla elävien lajien lajirunsautta, levinneisyyttä ja vaatimuksia ympäristön suhteen tutkimalla voidaan arvioida ilmastonmuutoksen vaikutuksia eri mittakaavalla.
The elevational patterns of species richness of micro-organisms like diatoms have been studied increasingly lately, but the results of the factors shaping species richness along elevational gradient are varied between different studies and groups of micro-organisms.
Mikro-organismien, kuten piilevien lajirunsauksia on tutkittu kasvavissa määrin korkeusgradienteilla, mutta niiden lajirunsauksiin vaikuttavat tekijät korkeuden suhteen ovat kuitenkin vaihdelleet paljon eri tutkimusten ja mikrobiryhmien välillä.
Therefore it is important to learn more about the factors that shape species richness of micro-organisms along elevational gradients.
Tämän vuoksi on tärkeää tutkia lisää mitkä tekijät vaikuttavat mikro-organismien lajirunsauteen korkeusgradientilla.
Altitude showed a statistically significant relation to species richness (p= 0,003) and species evenness only in Lepänjoki (p< 5,45e+07).
Korkeus selitti lajirunsautta tilastollisesti merkitsevästi (p= 0,03) vain Lepänjoen tutkimuspurolla ja lajiston tasaisuutta erittäin merkitsevästi Lepänjoella (p< 5,45e+07).
Generalized linear models (GLM) were used to analyse species richness and the correlation between environmental variables and species richness were examined with pairwise correlation tests.
Lajirunsausanalyyseihin käytettiin yleistettyjä lineaarisia malleja (GLM), ja muuttujien- ja lajirunsauden välisiä korrelaatioita tarkasteltiin parittaisilla korrelaatiotesteillä.
According to the GLM, the species richness was best explained (49,2 %) by pH of stream water, stream depth, conductivity and altitude.
Lajirunsautta tutkimuspuroilla selittivät parhaiten yleistetyn lineaarisen mallin (49,2 %) mukaan veden pH, uoman syvyys, sähkönjohtavuus ja korkeus.
Species were not phylogenetically more clustered as elevation increased.
Lajit eivät olleet läheisempää sukua keskenään, eli fylogeneettisesti keskittyneempiä korkeuden kasvaessa.
Altitude did not explain the taxonomic distinctness of diatom species in the research streams.
Korkeus ei myöskään selittänyt lajien taksonomista erityisyyttä tilastollisesti merkitsevästi tutkimuspuroilla.
Species evenness was best explained (45,6 %) by water temperature and total nitrogen (TN).
Yleistetyn lineaarisen mallin (45,6 %) mukaan lajiston tasaisuutta selitti parhaiten veden lämpötila ja kokonaistyppi (TN).
In this thesis’s the elevational patterns of species richness and species evenness were studied in three different mountain streams in northern Norway and Kilpisjärvi (n= 44).
Tässä tutkimuksessa tutkitaan piilevien alfadiversiteettiä eli paikallista lajirunsautta ja lajiston tasaisuutta suhteessa korkeuteen ja muihin ympäristömuuttujiin kolmella eri vuoristopurolla Pohjois-Norjassa ja Kilpisjärvellä (n= 44).Tutkimuksessa tarkastellaan lisäksi miten korkeus vaikuttaa lajien välisiin sukulaissuhteisiin.
The study also examines the effects of altitude to taxonomic relatedness of diatom species.
Korkeusgradientin vaikutus piilevien alfadiversiteettiin ja lajien välisiin sukulaissuhteisiin arktis-alpiinisissa vuoristopuroissai
The data comprehends 945 individual square meter plots from a 130 km² research area in northern Norway, where relative elevation reaches almost 1000 meters.
Maaperä- ja kasvillisuusaineisto kerättiin 945 neliömetrin tutkimusruudulta, 130 km² tutkimusalueelta Pohjois-Norjasta, missä suhteellista korkeuseroa on lähes kilometri.
The data consists of in situ field measurements and observations as well as data based on topography, remote sensing and climate models.
Tutkimusaineisto koostuu maastosta kerätystä mittaus- ja havainnointiaineistosta sekä topografiaan, kaukokartoitukseen ja ilmastomalliin pohjautuvista aineistoista.
The variable relief covers a vast range of extreme environmental gradients over short distances, such as a moisture gradient from dry, sun-baked slopes to water-logged peatlands and a vegetation gradient from rugged mountain tops to flood-meadows rich in species.
Vaihteleva korkokuva kattaa lyhyilläkin etäisyyksillä laajan kirjon voimakkaita ympäristögradientteja: kosteusgradientin kuivilta paahderinteiltä vettyneille turvemaille ja kasvillisuusgradientin karuilta tunturihuipuilta lajirikkaille sulamisvesiniityille.
The spatial and temporal variations in soil moisture can cause natural hazards, such as droughts and floods.
Maaperän kosteuden alueellinen ja ajallinen vaihtelu on voimakasta, ja kosteuden ääritilat aiheuttavat sekä kuivuusjaksoja että tulvia.
In low-energy systems, such as Arctic-alpine regions, soil moisture is an important limiting factor for vegetation.
Erityisesti niukkaresurssisilla arktis-alpiinisilla alueilla, eli karulla metsänrajan ylipuolisella paljakalla, kosteus on merkittävä kasvillisuutta rajoittava resurssi.
After all, soil moisture is first and foremost controlled by soil properties, but it is also mediated by various factors at different scales.
Maaperän kosteus on ennen kaikkea paikallisten olosuhteiden säätelemää, mutta siihen vaikuttavat lukuisat ympäristötekijät eri mittakaavatasoilla.
The importance of soil moisture for vegetation is examined by using four modelling techniques (GLM, GAM, GBM: Generalized boosted regression model, and RF: Random forest) within BIOMOD, an ensemble platform for species distribution modelling.
Kosteuden alueellista vaihtelua ja ajallista muutosta selittävien ympäristötekijöiden tutkimiseen käytettiin kahta monimuuttujamenetelmää (GLM: Generalized linear model ja GAM: Generalized additive model) eri mittakaavatasoilla ja kosteuden merkitystä kasvillisuuden levinneisyydelle tarkasteltiin BIOMOD-menetelmäkokoelman neljällä menetelmällä (GLM, GAM, GBM: Generalized boosted model ja RF: Random forest).
Moisture models based on field measurements as opposed to wetness indices based on topography (SWI: Saga wetness index) turned out to have higher coefficient values.
Putkilokasvien levinneisyyden selittäjänä kosteus osoittautui muita ympäristötekijöitä merkittävämmäksi ja kosteusmalli ennustekyvyltään paremmaksi kuin topografiaan pohjautuva kosteusindeksimalli (SWI: Saga wetness index).
Soil moisture is mediated by various factors, but this research stresses soil properties as the most important variable for the spatial variation in soil moisture conditions.
Maaperän kosteuteen vaikuttavat useat ympäristötekijät, mutta monimuuttujamallinnuksen tuloksena maaperän ominaisuudet osoittautuivat tärkeimmiksi alueellisen vaihtelun selittäjiksi ja ilmaston ohella tärkeimmiksi ajallisen muutoksen selittäjiksi.
Soil moisture is fairly fast and simple to measure in the field, but even so it has not been the subject of comprehensive research.
Tutkimuksenkohteena kosteus on verrattain yksinkertainen ja nopea mitata, mutta kosteutta ei kuitenkaan ole kattavasti tutkittu, etenkään kosteuden ajallista vaihtelua ja muutosta arktisilla alueilla.
Soil moisture and its mediating environmental factors are fairly unknown from the point of view of climate change, even though climate is a major controlling factor.
Kosteutta ja sitä sääteleviä ympäristötekijöitä on tutkittu verrattain vähän ilmastonmuutostutkimuksen yhteydessä, vaikka maaperän kosteus on keskeinen osa arktisen ympäristön ekosysteemiprosesseja ja toimintoja.
Throughout all scales, vegetation, topography, and snow were also proven to be important factors.
Maaperän ominaisuuksien lisäksi kaikilla mittakaavatasoilla alueellista vaihtelua selittävät kasvillisuus, topografia, ilmasto ja lumi.
This study aims to understand which factors mediate soil moistures spatial variation and temporal change.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää, mitkä ympäristötekijät säätelevät maaperän kosteuden alueellista vaihtelua ja ajallista muutosta arktisessa ympäristössä, minkä lisäksi tarkastellaan kosteuden merkitystä putkilokasvien levinneisyydelle maisematasolla.
The results of this study are in line with previous studies concerning both moisture controlling factors and soil moisture as a limiting resource for vegetation.
Tässä tutkimuksessa löydettiin aikaisemmin todettuja teoreettisen viitekehyksen osoittamia yhteyksiä sekä kosteuden ja sitä säätelevien ympäristötekijöiden väliltä että kosteuden ja kasvillisuuden väliltä, mutta tutkimuksessa tuotiin myös uusia lähestymistapoja kosteuden tutkimukseen yhdistämällä hienonmittakaavan tuloksia laajan maisematason tarkasteluun.
In addition to soil moisture, other soil properties and radiation also control vegetation distribution.
Kosteuden lisäksi myös muut maaperän ominaisuudet ja säteily selittävät putkilokasvien levinneisyyttä, kun taas vähäisin merkitys on SWI:llä, mikä korostaa kentällä kerättyjen kosteusmittausten tärkeyttä.
There are several positive and negative feedbacks between soil moisture and its controlling factors, which need to be addressed when investigating soil moisture.
Kosteuden ja ympäristötekijöiden yhteisvaikutukset ja takaisinkytkennät ovat merkittävässä osassa tarkasteltaessa kosteutta.
Especially the temporal changes in soil moisture in the Arctic are poorly understood.
Maaperän kosteus arktisessa maisemassa
Temporal changes in moisture are mainly controlled by climate factors along with soil properties.
Ajallista muutosta selittävät maaperän ominaisuuksien ja ilmaston lisäksi topografia ja lumi.
However, the distribution of these oxides in coastal sediments had not yet been established.
Kyseisten oksidien alueellista jakaumaa ei kuitenkaan ole aikaisemmin selvitetty.
Recent studies have suggested that iron (Fe) and manganese (Mn) oxides may play a role in the anaerobic oxidation of methane (AOM) in brackish coastal sediments of the Baltic Sea.
Viimeaikaisten tutkimusten mukaan raudan (Fe) ja mangaanin (Mn) oksidit voivat olla osallisena metaanin anaerobiseen hapettumiseen Itämeren rannikon murtoveden sedimenteissä.
Sediment and porewater samples for chemical profiling were obtained by GEMAX™ coring, sediment slicing and Rhizon™ porewater extraction.
Sedimentti- ja huokosvesinäytteet kemiallista profilointia varten tuotettiin GEMAX™-kairauksella, sedimentin viipaloinnilla ja Rhizon™-huokosvesinäytteenottimilla.
Fe and Mn oxides are present in all study sites throughout the sediment cores which make them theoretically available for Fe-Mn- mediated AOM.
Raudan ja mangaanin oksidit ovat läsnä kaikissa sedimenttikerroksissa koko tutkimusalueella, minkä seurauksena ne olisivat teoreettisesti käytettävissä metaanin anaerobiseen hapettumiseen.
Dissolved Fe concentration decreases rapidly from the river mouth due to salinity induced flocculation and sedimentary Fe concentration decreases steadily offshore.
Veteen liuenneen raudan pitoisuus laskee nopeasti jokisuulta avomerta kohti suolapitoisuuden nousun myötä tapahtuvan flokkulaation johdosta.
The results of this study show that the distributions of iron and manganese are heterogeneous in the coastal zone of the Gulf of Finland.
Raudan ja mangaanin alueelliset jakaumat osoittautuivat heterogeenisiksi Suomenlahden rannikolla.
The Fe and Mn speciation of inshore sites is dominated by more reactive phases such as poorly-crystalline and crystalline oxides, while at offshore sites, less reactive phases such as sheet silicates are more dominant.
Rannan läheisten näytteenottopaikkojen rauta ja mangaani ovat pääosin sitoutuneena kiteisiin oksideihin, kun taas ulapan näytteenottopaikoilla vähemmän reaktiiviset mineraalit, kuten verkkosilikaatit ovat vallitsevia.
Water samples were obtained by Limnos™ water sampler and analyzed for dissolved Fe and Mn.
Vesinäytteet otettiin Limnos™-vesinäytteenottimella ja niistä analysoitiin liuenneet Fe ja Mn. Raudan ja mangaanin pitoisuudet ja mineralogia selvitettiin osittaisuuttomenetelmin.
The estuary is fed by Fiskarinjoki and Mustionjoki rivers and it discharges into the Gulf of Finland through a narrow, salinity stratified strait.
Estuaari johtaa Suomenlahteen kapean salmen kautta, minkä takia vesipatsas on vahvasti suolapitoisuuden mukaan kerrostunut.
In contrast, dissolved and sedimentary Mn concentrations are highest in the deep inner basin of Pohjanpitäjänlahti.
Liuenneen ja sedimenttiin sitoutuneen mangaanin pitoisuudet sen sijaan ovat korkeimmillaan Pohjanpitäjänlahden syvänteessä, mikä on seurausta mangaanin hapetus-pelkistyskierrosta, johon vaikuttaa kausittainen hypoksia.
In this study sedimentary Fe and Mn dynamics were studied along Pohjanpitäjänlahti which is a silled estuary and the adjacent archipelago in Uusimaa, Finland.
Tässä tutkielmassa raudan ja mangaanin kiertoa selvitettiin Pohjanpitäjänlahdesta ja siihen kytköksissä olevasta saaristosta.
The data in this study was collected by 18 interviews as well as doing participant observation in Uruguay in the spring of 2012.
Tutkimuksen aineisto koostuu kahdeksastatoista haastattelusta sekä osallistavasta havainnoinnista, jotka suoritettiin Uruguayssa keväällä 2012.
This master’s thesis is a case study of a Uruguayan based forestry company’s, Montes Del Plata’s, impact on the Uruguayan society.
Tämä opinnäytetyö on tapaustutkimus Uruguaylaisen metsäyhtiön, Montes Del Platan, toiminnan vaikutuksista Uruguayn yhteiskuntaan.
Conflicts caused by the global pulp and paper industry have been studied in Latin America and this thesis is connected to that research, although no conflict has risen from the current pulp mill project.
Työ linkittyy tutkimukseen, jota paperi- ja selluteollisuuden nostattamista konflikteista on aiemmin tehty Latinalaisessa Amerikassa, vaikka tässä tapauksessa konfliktia ei ole syntynyt.
The interviews were held with stakeholders identified by the company Montes Del Plata.
Haastatellut olivat Montes Del Platan tunnistamien sidosryhmien edustajia.
The reasons for the different views on responsibility can be linked to the three dimensions of corporate social responsibility: social, environmental and economic.
Mahdollisia syitä eri tulkintojen taustalla ovat esimerkiksi yritysten yhteiskuntavastuun perinteinen jako taloudelliseen, sosiaaliseen ja ympäristövastuuseen.
The aim of this thesis is to identify what interpretations different actors give to the 'responsibility' in corporate social responsibility.
Tämän työn tarkoituksena on selvittää, mitä erilaisia tulkintoja yhtiön sidosryhmät antavat vastuullisuuden määritelmänä yritysten yhteiskuntavastuun kontekstissa.
The company has a corporate social responsibility program, with which it is trying to steer the impact caused by its operations.
Yhtiön yhteiskuntavastuuohjelma pyrkii osaltaan ohjaamaan tätä vaikutusta.
CSR was found to not be applicable to global development.
Yhteiskuntavastuun soveltuminen globaaliin kehitykseen linkittäväksi tekijäksi todettiin heikoksi.
: The role of corporate social responsibility in international development
Lisäksi työ tarkastelee yritysten yhteiskuntavastuun käsitteen soveltumista globaalin kehityksen tavoitteiden saavuttamisen kannalta.
The corporate responsibility is seen as socially constructed by the stakeholders of the company.
Ilmeni, että sidosryhmät tulkitsevat vastuullisuutta eri tavoin, sekä että yhteiskuntavastuu rakentuu sosiaalisesti sidosryhmien kautta.
L. rhamnosus GG is one of the most extensively studied lactic acid bacteria, and it is commonly present in so-called probiotic products.
L. rhamnosus GG on yksi laajimmin tutkituista maitohappobakteereista, jolla on niin sanottuja probioottisia ominaisuuksia.
Bioinformatic analysis revealed that the C-terminal sortase recognition motif of pilins, with the sequence LPxTG, was variable between the proteins recognised by pilin-specific transpeptidase SrtC and housekeeping transpeptidase SrtA.
Bioinformaattisen analyysin avulla huomattiin että piliinien C-terminaalinen sekvenssi, joka sisältää sortaasi-entsyymien tunnistaman LPxTG-sekvenssin, eroaa riippuen siitä, tunnistaako piliinin piluksia syntetisoiva SrtC vai pilukset soluseinään kiinnittävä SrtA.
The adhesion capacity of L. rhamnosus GG was found to be increased either due to a mutation in the tip pilin SpaC or as a result of increased pilin production.
L. rhamnosus GG:n sitoutumiskyvyn lisääntymisen taas havaittiin liittyvän joko mutaatioon SpaC-piliinin geenissä tai lisääntyneeseen piliinien määrään solujen pinnalla.
This was found not only for the pilins of L. rhamnosus GG, but also for pilins of other sortase-dependent pili-harbouring Gram-positive bacteria, indicating a role for this motif in the regulation of pilus biogenesis.
Sama sekvenssiero huomattiin L. rhamnosus GG:n lisäksi myös muilla Gram-positiivisilla bakteereilla, jotka tuottavat sortaasi-riippuvaisia piluksia.
One of the highly adherent derivatives with high pilin production harboured a mutation in the SpaA pilin, likely increasing the derivative s capacity to secrete this pilus backbone-forming subunit.
Yhdellä kannoista, joilla piliinien määrä oli lisääntynyt, oli mutaatio SpaA-piliinin geenissä, joka mahdollisesti lisäsi kannan kykyä erittää tätä proteiinia.
In conclusion, the research described here provides new insights into pilus biogenesis in L. rhamnosus GG and highlights the importance of the pili in the in vivo adherence capacity and gut microbiota modulation ability of L. rhamnosus GG.
Yhteenvetona, esitellyssä väitöstutkimuksessa saadut tulokset lisäävät tietoa L. rhamnosus GG:n pilusten muodostumiseen vaikuttavista tekijöistä sekä korostavat pilusten tärkeyttä L. rhamnosus GG:n in vivo-sitoutumiskyvyssä ja suolistomikrobisto-vaikutuksissa.
Genotypic and phenotypic characterisation of the derivatives revealed that a functional SrtC is essential for pilus biogenesis, as well as the sufficient expression of the major pilin SpaA.
Piluksettomien kantojen karakterisointi paljasti, että sekä toimiva SrtC-entsyymi että riittävä SpaA-piliinin tuotto, ovat olennaisia pilusten muodostumisen kannalta.
In a subsequent functional characterisation of L. rhamnosus GG pilins, it was demonstrated that SrtC indeed recognised the shaft pilin SpaA through a conserved triple glycine (TG) motif, and was likely to recognise also the tip pilin SpaC, which harbours the same motif.
Sekvenssimuotojen funktionaalinen karakterisointi vahvisti, että SrtC tunnistaa piluksen varren muodostavassa SpaA-piliinissä konservoituneen kolmoisglysiini-motiivin (TG), kun taas SrtA tunnistaa SpaB-piliinissä olevan glysiini-motiivin (SG).
Enrichment schemes for the isolation of the derivatives were devised, and consequently 10 pilus-deficient, 13 highly adherent and one pilus-secreting derivative were characterised.
10 piluksetonta, 13 tehokkaasti sitoutuvaa ja yksi piluksia erittävä kanta karakterisoitiin sekä geneettisesti että fenotyyppisesti.
The pili are synthesised on the cell membrane by the pilin-specific transpeptidase sortase C (SrtC), and attached to the cell wall by housekeeping transpeptidase sortase A (SrtA).
Entsyymi nimeltä sortaasi C (SrtC) syntetisoi pilukset solukalvolla, jonka jälkeen sortaasi A (SrtA) kiinnittää pilukset soluseinään.
Random chemical mutagenesis was used to obtain derivatives of L. rhamnosus GG with variable pilus production capacities to study factors affecting pilus biogenesis.
Pilusten biogeneesiä voidaan tutkia sellaisten L. rhamnosus GG-kantojen avulla, joiden kyky muodostaa piluksia on muuttunut.
By performing mouse and human intervention trials with one of the described pilus-deficient derivatives, L. rhamnosus GG-PB12 and the parental strain, it was possible to demonstrate that the presence of pili increased the persistence of L. rhamnosus GG in the gastrointestinal tract and led to significant changes in the faecal microbiota composition, especially in humans.
Kokeissa havaittiin, että pilukset kasvattivat aikaa, jonka L. rhamnosus GG pysyi suolistossa, ja pilusten läsnä ollessa L. rhamnosus GG sai aikaan merkittäviä muutoksia suolistomikrobiston koostumukseen erityisesti ihmisillä.
Species richness increased significantly due to the consumption of piliated L. rhamnosus GG in the human trial, indicating potential beneficial effects for the host, as a high species richness of gut microbiota has been associated with stability and resilience towards exogenous species.
Tämä viittaa mahdollisiin isäntää hyödyttäviin vaikutuksiin, koska korkea lajirikkaus on yhdistetty mikrobiston tasapainoisuuteen ja vastustuskykyyn ulkoisia haasteita vastaan.
In addition, a pilus-secreting derivative was characterised, and noted to harbour a mutated housekeeping sortase SrtA, demonstrating its essential role in the attachment of pili to the cell wall.
Löytö vahvisti aiempia havaintoja SrtA:n olennaisesta roolista pilusten kiinnittämisessä soluseinään.
Pili are formed by the major pilin SpaA, which forms the shaft of the pilus structure, the mucus-binding tip pilin SpaC and basal pilin SpaB.
Pilukset koostuvat kolmesta erilaisesta piliini-proteiinista: SpaA:sta, joka muodostaa piluksen varren, SpaC:stä, jota on havaittu pilusten kärjissä ja sivuilla, ja joka on nykytiedon valossa piluksen sitoutumisominaisuuksien kannalta tärkein piliini, sekä SpaB:stä, joka sijoittuu piluksen juureen.
The present thesis studied the biogenesis of the pili of Lactobacillus rhamnosus GG, and examined whether pili influence the in vivo persistence and the ability to modulate faecal microbiota in mice and humans.
Lisäksi tutkittiin tehostavatko pilukset L. rhamnosus GG:n pysymistä suolistossa sekä sitä, onko piluksilla vaikutusta siihen miten L. rhamnosus GG vaikuttaa suolistomikrobiston koostumukseen sekä ihmisillä että hiirillä.
New Insights into the Biogenesis of Lactobacillus rhamnosus GG Pili and the In Vivo Effects of Pili
Tässä väitöskirjassa tutkittiin Lactobacillus rhamnosus GG-bakteerin pilusten, eli tarttumakarvojen, muodostumiseen vaikuttavia tekijöitä.
Heterotrimeric proteinaceous pili, which are able to bind for example to mucus, collagen and β-lactoglobulin, have been found and characterised on the surface of L. rhamnosus GG during recent years.
Pilukset pystyvät sitoutumaan mm. mukukseen, kollageeniin ja β-laktoglobuliiniin, ja useiden tutkimusten mukaan pilukset ovat tärkeitä bakteeri-isäntä-vuorovaikutuksen kannalta.