natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Concurrently, agents’ social identity categories – who they are and what makes sense to them in various situations – are examined.
Sosiaalisen identiteettiteorian pohjalta keskitytään puolestaan toimijoiden sosiaalisiin identiteettikategorioihin: keitä toimijat ovat ja mikä on heille järkeenkäypää eri tilanteissa.
This institutional identity repertoire may lead to difficult situations but also enables agents to construct socially acceptable approaches for escaping awkward situations strategically.
Tämä institutionaalisten identiteettien repertuaari ja niiden luova käyttö saattaa johtaa yhtäältä hankaluuksiin, mutta toisaalta myös mahdollistaa pakenemisen vaikeista tilanteista sosiaalisesti hyväksytyillä tavoilla.
The European Union and its member states have articulated a close link between the development of Euro¬pean science policy and national economic growth.
Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat tuoneet viime vuosina toistuvasti esiin, että eurooppalainen tiedepolitiikka on yhteydessä taloudelliseen kasvuun.
This finding indicates that rational calculation cannot explain why national actors are keen to take part in common research-funding initiatives.
Tämä havainto osoittaa, että rationaalinen, materiaalisiin ja taloudellisiin hyötyihin keskittyvä laskelmointi ei täysin selitä kansallisten osapuolten halukkuutta osallistua eurooppalaiseen tutkimusrahoitusyhteistyöhön.
The interviews were constructed around thematic questions all having to do with the ERA-NET, European, international funding system and working in ERA-NETs.
Haastattelut rakentuivat temaattisesti ERA-NET:tejä, niissä työskentelyä sekä eurooppalaista ja kansainvälistä tutkimusrahoitusjärjestelmää koskevien kysymysten ympärille.
For example, to situate a particular discourse, such as that of the knowledge-based economy, some of its distinctive characteristics (especially concepts it encompasses) are used, to locate its use.
Esimerkiksi julkishallinnossa käytetyn tietotalousdiskurssin paikantamiseksi käytetään hyväksi sen erityispiirteitä kuten siihen sisältyviä käsitteitä.
At the same time, identity work enables decoupling by offering agents opportunities to follow various institutional rules at the same time.
Sen ansiosta toimijoilla on mahdollisuus noudattaa useita institutionaalisia sääntöjä samaan aikaan.
Therefore, the work examines how identity work makes globalization, trans¬national spreading of ideas, and the synchronization of local policy choices possible.
Samalla tutkimuksessa osoitetaan, miten paikallisten toimijoiden identiteettityö mahdollistaa globalisaation, ideoiden ylikansallisen leviämisen ja paikallisten politiikkojen harmonisaation.
The dissertation goes further, introducing a contribution to world society theory by specifying in more detail how local policy actors position themselves and motivate their endeavors for themselves as well as others.
Tämäkin tutkimus pohjautuu näihin perinteisiin, mutta esittää niihin täsmennyksen tuottamalla entistä tarkempaa tietoa siitä, miten paikalliset toimijat motivoivat toimintansa itselleen ja muille.
It affects the process through which global ideas gain form on the local level and steers it in the direction of glocalization.
Identiteettityö siis muokkaa prosessia, jolla maailmanlaajuiset ideat saavat paikallisen muotonsa ja ohjaa muutosta kohti glokalisaatiota.
Differently structured economies and those of different sizes are likely to differ in the challenges they face, and if policy choices were based on their respective needs, the similarities currently discernible among nation-states in their decisions, preferences, and actions would be unlikely.
Jos poliittiset valinnat vastaisivat yhteiskuntien yksilöllisiä tarpeita, olisi todennäköistä, että ratkaisut, mieltymykset ja toimenpiteet eroaisivat toisistaan.
The dissertation presents a sociologically and culturally oriented viewpoint for explaining the aforementioned mysteries.
Tässä väitöskirjassa näihin mysteereihin esitetään kulttuurisosiologiseen näkökulmaan pohjautuva selitys.
What may from a bird’s-eye view seem to be mindless conformism is really articulation of different interests, attached to multiple identity categories.
Tutkimuksen tuottamien tulosten valossa tarkoituksettomalta näyttäytyvä mukautuminen eli konformismi onkin itse asiassa identiteettikategorioihin yhteydessä olevaa päämäärätietoista, intresseihin perustuvaa toimintaa.
Firstly, the concordant and concomitant policy discourses used and choices made throughout Europe cannot be explained by functional arguments.
Ensinnä funktionaaliset selitysmallit eivät kykene selittämään yhdenmukaista ja samanaikaista eurooppalaista poliittisten diskurssien ja valintojen kehitystä.
In this connection, it is interesting, however, that separate nation states, regardless of the evident economic differences between them, have ended up adopting similar science-policy practices, ideas, and policies.
Tässä kehityksessä erityisen kiinnostavaa on, että valtiot ympäri Eurooppaa ovat omaksuneet keskenään samankaltaisia tiedepoliittisia ajatusmalleja, käytäntöjä ja politiikkoja, vaikka niiden taloudelliset tilanteet ja rakenteet ovat erilaisia.
Also, because nation-states’ participation in this policy field is based on voluntary activity, and coercive power imposed from the direction of the European Union towards its member states hence cannot explain the uniformity of national behavior with respect to science policy either, there is an obvious need for a new, more pertinent explanation to the puzzle of why the Member States apply a uniform science-policy discourse and national actors are so keen on taking part in European research-funding activities despite some of the main political, European objectives not being reached.
Tarvitaan siis uudenlaisia tapoja ymmärtää, miksi jäsenvaltiot käyttävät politiikoissaan yhdenmukaisia tiedepoliittisia diskursseja, ja miksi kansalliset toimijat ottavat niin innokkaasti osaa eurooppalaiseen tutkimusrahoitusyhteistyöhön sen epäonnistumisista huolimatta.
The ongoing identity work also shapes the form of policy diffusion in ways that lead to harmonization yet not isomorphism.
Tutkimuksessa osoitetaan, että toimijoiden jatkuva identiteettityö muokkaa politiikkatoimenpiteiden leviämistä niin, että se tuottaa paikallista harmonisaatiota täydellisen yhdenmukaistumisen sijaan.
Secondly an analytical classification of the identity categories used by research-funding professionals working in ERA-NETs (ERA-related research-funding instruments) is constructed, and the indicated interests attached to each identity category are analyzed for purposes of disentangling who the agents represent and what their motivations are for participating in European research-policy cooperation.
Toiseksi tutkimuksessa tuotetaan analyyttinen luokittelu identiteettikategorioista, joita tutkimusrahoittajien edustajat käyttävät työskennellessään ERA-NET:eissa (ERA-NET on EU:n ERA-politiikkaan liittyvä tutkimusrahoittajien yhteistyö- ja rahoitusmuoto).
The existence of this kind of behavior pattern – highlighted by world society scholars and based on the school of sociological institutionalism – is able to explain why common policy models, ideas, and discourses spread and yield conformity across the field of nation-states when rationalistic explanations fail.
Käsikirjoitusten olemassaolo auttaa selittämään, miksi poliittiset mallit, ideat ja diskurssit leviävät tuottaen ylikansallista yhdenmukaisuutta, kun rationaaliset selitysmallit eivät siihen kykene.
From the standpoint of discursive institutionalism, national agents’ motives for using globally spreading ideas, discourses, and catchwords are studied, as are ways in which they benefit from these and from the underlying social and institutional scripts that construct, enable, and steer towards such behavior.
Lisäksi tarkastellaan, miten kansalliset toimijat hyötyvät heitä rakentavien, heidän toimintansa mahdollistavien ja sitä ohjaavien sosiaalisten ja institutionaalisten käsikirjoitusten käyttämisestä.
While the failure of European integration of research funding is abundantly apparent, meaning that, for instance, financial gains through common research funding have not been achieved, nation-states’ enthusiasm to participate in European research-policy activities has not declined accordingly.
Kun yhteiseurooppalainen tutkimusrahoitus on jäänyt vähäiseksi, myös sen mukanaan tuoma ennakoitu taloudellinen hyöty on jäänyt toteutumatta.
For such a purpose, in-depth analysis is devoted to how national actors bearing agency on behalf of a nation-state identify themselves and how such identifications and identity work demystify what may seem conformism but is, in fact, best explained as pursuit of interests as long as these agents’ identity categories are taken into account.
Tutkimus vastaa kysymykseen analysoimalla, miten kansalliset toimitsijat identifioivat itsensä ja miten heidän tekemänsä identiteettityö tarjoaa tarkemman selityksen prosessille, joka maailmanyhteiskunnantutkimuksen makroperspektiivistä näyttää mukautumiselta.
It comes and goes in wavelike trends.
Kyseessä on maailmanlaajuinen trendi.
One trend sweeps across the world only to weaken gradually, after which ebbing another is born, which in its turn flows over the globe, and so on. Synchronically constantly moving and turning, nation-states constitute a recognizable unit that consists clearly of interdependent, not independent, actors.
Synkronisesti jatkuvasti liikkeessä olevat ja muuttuvat valtioiden politiikat muodostavat yhdessä merkille pantavan yksikön, joka muodostuu yhteydessä olevista mutta silti erillisistä toimijoista.
Hence, one may question whether the decision was carefully planned beforehand and attention then redirected to execution.
Näin ollen näkemys huolellisen laskelmoinnin pohjalta tehdystä kansallisiin intresseihin perustuvasta suoraviivaisesti täytäntöönpanoon etenevästä päätöksenteosta voidaan kyseenalaistaa.
Furthermore, these identifications reflect shared conceptions of a collective self and therefore make such identities about "we" more than "I." This identity-building in research funders’ work is examined mainly via methodological tools provided by linguistic analysis, especially in relation to the ways they use personal pronouns in their speech.
Identiteettien muodostamista tutkimusrahoittajien edustajien työssä tutkitaan lingvistisen analyysin keinoin, etenkin kiinnittämällä huomiota siihen, miten he käyttävät puheessaan persoonapronomineja.
This finding opens a new window for understanding the process of decoupling from the standpoint of agentic actorhood.
Tämä tulos avaa uuden, aktiivista intressipohjaista toimijuutta korostavan näkökulman tilanteisiin, joissa päätökset ja toimenpiteet eivät vastaa toisiaan.
It brings forth how the studied ERA-NET cooperation can continue even if it has not reached some of its main, material, goals because in the current era actors have a need to be portrayed as rational, advanced, international players.
Nykytoimijoiden tulee kyetä esittämään itsensä rationaalisina, kehittyneinä ja kansainvälisinä pelaajina ja ERA-NET:it ovat hyödyllisiä keinoja tämän tavoitteen toteuttamisessa.
The dissertation concentrates on local agentic actors’ motivations, rationales, and social realities, alongside linguistic and behavioral strategies that contribute to policy harmonization and lead to worldwide spreading of ideas and concepts.
Diskursiivisen institutionalismin näkökulmasta tutkitaan kansallisten toimijoiden motiiveja käyttää maailmanlaajuisesti leviäviä ideoita, diskursseja ja muoti-ilmauksia.
It also entails situations in which agents switch among these identity categories continuously in order to take new subject positions and communicate associated interests or institutional restrictions.
Samalla tutkimuksessa analysoidaan kyseisiin identiteettiluokkiin liittyvät intressit ja esitetään, keitä nämä toimijat edustavat ja mitkä ovat heidän motivaationsa ottaa osaa eurooppalaiseen tiedepoliittiseen yhteistyöhön.
Loneliness was experienced not only during but also before and after the divorce.
Yksinäisyys ilmenee paitsi erotilanteessa, myös sitä edeltävästi ja sen jälkeen.
The study also highlights the importance of taking children’s viewpoints into account when planning and implementing social interventions targeted to children.
Kokonaisuus myös korostaa lasten näkökulmien huomioon ottamisen tärkeyttä lapsia koskevia yhteiskunnallisia interventioita suunniteltaessa ja toteutettaessa.
Children's loneliness in family transitions : Examining children's meaning-making
Lasten yksinäisyys perhesiirtymissä : Lasten merkityksenantoa tutkimassa
The aim was to gain a more detailed picture of loneliness as described by children, and hence loneliness as a phenomenon was not precisely defined in advance.
Tavoitteena on saada aiempaa hienosyisempi kuva yksinäisyydestä lasten kuvaamana, joten yksinäisyyttä ilmiönä ei määritelty tarkkarajaisesti etukäteen.
In this study, the contexts are starting school, parental divorce and forced separation from the family consequent on a state of war.
Tässä tutkimuksessa konteksteja ovat koulun aloitusvaihe, vanhempien ero sekä pakotettu ero perheestä sotatilanteen vuoksi.
Despite experiencing structural, cumulative loneliness, the ability to cope with loneliness can be strengthened by the physical permanence of the residential environment, daily routines and meaningful relationships on which the sense of familiarity is built over time.
Rakenteellisesta, kasautuvasta yksinäisyydestä huolimatta yksinäisyydestä selviytymistä voivat vahvistaa asuinympäristön fyysinen pysyvyys, arjen rutiinit ja merkitykselliset ihmissuhteet, joiden varaan tuttuutta ajan myötä rakennetaan.
Loneliness is approached as an everyday phenomenon that is not solely a social problem.
Yksinäisyyttä lähestytään arkisena ilmiönä, joka ei lähtökohtaisesti ole pelkästään sosiaalinen ongelma, joka tulisi ratkaista.
Family transitions are contexts for researching children´s loneliness.
Perhesiirtymät toimivat konteksteina lasten yksinäisyyden tutkimiselle.
Family transitions refer to stages of change in the life course that are connected to changes in family relations and the challenges these present to re-orient.
Perhesiirtymillä viitataan elämänkulun muutosvaiheisiin, joihin liittyy muutoksia myös perhesuhteissa ja uudelleen suuntautumisen haasteita.
The children appeared to have the resources required to manage mundane loneliness of this kind.
Lapsilla on tällaisen arkipäiväisen yksinäisyyden hallintakeinoja.
One of the main research findings is that feelings of not belonging offer a potential tool for identifying loneliness in social work and other disciplines and professional domains.
Yhtä tärkeimmistä tutkimustuloksista, kuulumattomuuden käsitettä voi käyttää yksinäisyyden havaitsemisessa niin sosiaalityössä kuin muissa yhteiskuntatieteissä ja ammattialoilla.
Although loneliness is considered a social construct, it is also linked to the everyday experiences of children.
Yksinäisyyttä tarkastellaan sosiaalisena konstruktiona kuitenkin niin, että sillä ajatellaan olevan yhteys lasten arkisiin kokemuksiin.
According to the children, the feeling of not belonging can be redressed by him/herself and the child´s parents or the child´s other significant relationships.
Tätä kuulumattomuutta voivat lasten mukaan korjata paitsi lapsi ja vanhemmat myös muut lapselle merkitykselliset suhteet.
The primary focus of the analysis is what children narrate about loneliness in interviews and in their writings, and, in some case studies, also how and why they tell about loneliness.
Olennaista on se, mitä lapset yksinäisyydestä kertovat haastattelupuheissa ja kirjoituksissa, joissain osatutkimuksissa lisäksi miten ja miksi.
It is also noteworthy that children distinguished loneliness from being alone.
Lisäksi huomion arvoista on se, että yksinäisyydet on erotettava yksinolosta.
The data comprise semi-structured interviews with second-grade schoolchildren during the transition to school (n=11) and with unaccompanied minors separated from their families (n=12), and of writings by children aged 12–15 (n=10) on their experiences of parental divorce.
Väitöskirja muodostuu neljästä osatutkimuksesta, jotka pohjautuvat kolmeen eri ajankohtina eri-ikäisiltä 33 Suomessa asuvalta lapselta kerättyyn laadulliseen aineistoon: koulun aloitusvaihetta elävien toisluokkalaisten (n=11) ja perheestään eroon joutuneiden yksin Suomeen tulleiden turvapaikanhakijalasten (n=12) puolistrukturoiduista haastatteluista sekä 12–15-vuotiaiden vanhempiensa eron kokeneiden lasten kirjoituskilpailuteksteistä (n=10).
The data were analyzed using different methods of data-driven qualitative analysis.
Tutkimuksen aineistot on analysoitu aineistolähtöisesti.
In the third case study, unaccompanied asylum-seeking children, separated their families arriving in Finland described experiencing loneliness primarily in relation to the absence of their parents, but also told about mundane loneliness connected to the temporary lack of friends which the child may be able to relieve or resolve alone.
Kolmas osatutkimus osoittaa, että perheestään erilleen joutuneet yksin Suomeen tulleet turvapaikanhakijalapset kuvaavat kokevansa ensisijaisesti vanhempien poissaoloon kietoutuvaa yksinäisyyttä, mutta myös arkipäiväisempää, esimerkiksi kavereiden tilapäiseen puuttumiseen liittyvää yksinäisyyttä, joka on helpotettavissa tai ratkaistavissa.
The data-driven analysis of the children’s discourses, narratives, knowledge and their descriptions revealed diversity in the meanings they attributed to loneliness.
Aineistolähtöisten empiiristen aineistojen analyysin – lasten diskurssien, kerronnan, tiedon ja kuvausten – pohjalta lasten yksinäisyyden merkitykset ovat moninaisia.
The starting point for the research was the assumption that children have a knowledge of loneliness even if they have not personally experienced it.
Lähtökohtaoletuksena on ollut, että lapsilla on tietoa yksinäisyydestä, vaikkei yksinäisyys olisi omakohtaista.
From the children´s perspectives, multilayered loneliness and the gravity and duration of loneliness require different kinds of solutions.
Lasten näkökulmista monen tasoisten sekä vakavuusasteeltaan ja kestoltaan erilaisten yksinäisyyksien ratkaisukeinot ovat erilaisia.
Loneliness in family transitions and loneliness intertwined with family relations are examined as their meanings for children.
Perhesiirtymien yksinäisyyttä ja yksinäisyyteen kietoutuvia perhesuhteita tutkitaan lasten yksilöllisinä merkityksenantoina.
The empirical case studies revealed diversity in the meanings of loneliness.
Tutkimustulokset tuovat esiin yksinäisyyden moninaisuuden.
The present study examines loneliness as constructed by children who are going through different family transitions.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan yksinäisyyttä erilaisia perhesiirtymiä elävien lasten näkökulmista.
In the first case study, which focused on after-school hours in the transition to school the children primarily described feelings of loneliness related to the lack of friends, whereas loneliness in relation to family members, especially parents, was secondary.
Ensimmäisen osatutkimuksen mukaan lapset liittävät kerronnassaan koulun aloitusvaiheessa koulun jälkeisten iltapäivien yksinäisyyden erityisesti kavereiden puuttumiseen, perheenjäsenten, erityisesti vanhempien jäädessä toissijaiseen asemaan.
The fourth case study, which considered loneliness from the temporal, residential history viewpoint of unaccompanied minors, investigated the meaning of changes of residence and their impact on possible experiences of loneliness and coping with loneliness.
Neljäs, yksinäisyyttä ajallisesta, turvapaikanhakijalasten asumishistorioiden näkökulmasta tarkasteleva osatutkimus huomioi asuinpaikkojen vaihtumisen merkityksen turvapaikanhakijalasten yksinäisyyden kokemuksille, mutta myös mahdolliset yksinäisyydestä selviytymisen kokemukset ajan kuluessa.
In the second case study, which focused on the post-divorce situation, the children wrote about their experience of not belonging – here understood to indicate loneliness – particularly in relation to their parents.
Toisen, vanhempien erotilanteeseen liittyvän osatutkimuksen keskeisin tulos on, että lapset kirjoittavat kokevansa yksinäisyyttä symboloivaa kuulumattomuutta erityisesti suhteessa vanhempiin.
The results also reveal how a child positions him/herself in relation to his/her family and what relationships are meaningful for a child.
Lasten yksinäisyyden kääntöpuolena tulokset tuovat esiin lapsen asemoitumisen perheeseensä ja lapsille merkitykselliset suhteet.
The children described loneliness as related to specific places and as linked to their multiple experiences of unfamiliarity during their history of moving from one place to another.
Lasten kuvaamalla yksinäisyydellä on muuttohistoriassa omia erityisiä paikkoja ja yksinäisyys yhdistyy monenlaiseen vierauteen, joka kietoutuu paitsi perheen poissaoloon Suomeen tulovaiheessa myös vaihtuviin asuinpaikkoihin ja ihmisiin.
The empirical case studies form a whole that aids understanding of the meanings attributed to loneliness by children living through different family transitions.
Osatutkimuksista muodostuva kokonaisuus mahdollistaa erilaisissa perhesiirtymissä elävien lasten yksinäisyydelle antamien merkitysten tarkastelun ohella myös omakohtaisesta yksinäisyydestä kertomisen ja näiden merkitysten ja kokemusten kautta yksinäisten tunnistamisen muissakin perhesiirtymissä.
The main contributions of the thesis concern the concepts of the best linear unbiased estimator, BLUE, the best linear unbiased predictor, BLUP, linear sufficiency, linear prediction sufficiency, the ordinary least squares estimator, OLSE, and the Watson efficiency.
Työn päätutkimuskohteet ovat käsitteet paras lineaarinen harhaton estimaattori ja ennuste, lineaarinen tyhjentävyys, lineaarinen ennustetyhjentävyys, lineaarinen täydellisyys, pienimmän neliösumman estimaattori ja Watsonin tehokkuus.
The thesis consists of eleven articles and an introduction to concepts considered in the articles.
Työ koostuu yhteenveto-osasta ja 11 artikkelista.
In this thesis we consider linear sufficiency and linear completeness in the context of estimating the given estimable parametric function.
Työssä tarkastellaan lineaarisen tyhjentävyyden ja täydellisyyden käsitteitä lineaaristen mallien tilanteessa, jossa estimoinnin kohteena on annettu estimoituva parametrifunktio.
In the context of predicting the value of new observation under the general Gauss Markov model, a new concept---linear prediction sufficiency---is introduced, and some basic properties of linear prediction sufficiency are given.
Uuden havainnon ennustustilanteessa määritellään lineaarinen ennustetyhjentävyys käsite ja johdetaan joitakin ennustetyhjentävyyden perusominaisuuksia.
This thesis contains also an article concerning the best linear unbiased estimation under the linear mixed effects model, and an article considering a particular matrix decomposition useful in the theory of linear models.
Työn viimeisessä artikkelissa tarkastellaan lineaarisiin malleihin liittyvää matriisihajotelmaa, jota ollaan hyödynnetty työn muissa artikkeleissa.
Furthermore, in this thesis the equality of the OLSE and BLUE of the given estimable parametric function is considered, and properties of the Watson efficiency are investigated particularly under the partitioned linear model.
Lisäksi työssä tarkastellaan pienimmän neliösumman estimaattorin tehokkuutta suhteessa parhaaseen lineaariseen harhattomaan estimaattoriin erityisesti ositetun lineaarisen mallin tilanteessa.
In this doctoral thesis we consider topics related to linear estimation and prediction in the general Gauss Markov model.
Väitöskirja sisältää myös artikkelin, jossa tarkastellaan estimointia lineaarisen sekamallin tilanteessa.
The study analyses professor Eliel Aspelin-Haapkylä´s paradigmatic work, The History of the Finnish Theatre Company, published 1906 1910.
Tutkimus lähestyy niin sanotun historiallisen narratologian välinein professori Eliel Aspelin-Haapkylän paradigmaattista Suomalaisen teatterin historiaa, joka julkaistiin vuosina 1906 1910, suurlakon ja eduskuntauudistuksen jälkeisenä kuohuvana ajankohtana.