natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Both planning machines and traveling planning ideas have been associated with a post-political climate in which alternatives to current development are marginalised, having direct consequences for democracy.
Sekä suurilla toimijoilla että kansainvälisillä suunnitteluideoilla on tunnistettu olevan suoria vaikutuksia demokratialle, koska ne luovat ilmapiirin jossa nykykehityksen vastaiset vaihtoehdot on marginalisoitu.
The resources of planning machines can exclude smaller actors from the field, and complicate the efforts of citizens to resist projects executed by them.
Suurten toimijoiden resurssit voivat heikentää pienempien toimijoiden mahdollisuuksiin toimia suunnittelukentällä, ja vaikeuttaa kansalaisten vaikuttamismahdollisuuksia.
International planning ideas on the other hand are adopted by planning officials and local politicians, resulting in a more managerial and entrepreneurial role of planning departments and city councils.
Sekä kuntakaavoittajat että –poliitikot myös omaksuvat näitä ideoita, jotka muuttavat julkisen sektorin toimintatapaa elinkeinoelämälle suotuisammaksi.
Soil carbon stocks in a subarctic tundra environment
Maaperän hiilivarastot subarktisessa tundraympäristössä
Based on the predictive models, soil carbon stocks varied on the research area between 0–34,5 kg C m-2 and the regional mean estimate was 4,2 kg C m-2.
Tutkimusalueen hiilivarastot vaihtelivat 0–34,5 kg C m-2 välillä alueellisen keskiarvon oltua 4,2 kg C m-2.
Carbon storages were examined against topographical variables extracted from the terrain model using two different multivariate models: generalized additive model (GAM) and generalized boosted regression modeling (GBM).
Hiilivarastoja tutkittiin korkeusmallista johdettuja korkokuvamuuttujia vasten hyödyntäen kahta eri monimuuttujamenetelmää: yleistettyä additiivista mallia (GAM) ja luokittelupuumenetelmää (GBM).
Nevertheless, large uncertainties are still associated with regional upscaling of soil carbon stocks, which should be paid attention to in future researches to improve the reliability of predictions.
Maaperän hiilivarastojen alueellisiin arvioihin liittyy kuitenkin vielä runsaasti epävarmuuksia, joihin tulevaisuudessa tulisi keskittyä ennustusten luotettavuuden parantamiseksi.
Reliable estimations of soil carbon stocks are a key component when determining future climate change impacts and feedbacks as these mechanisms have globally reaching consequences.
Luotettavat maaperän hiilivarastoaineistot ovat keskeisessä asemaassa arvioidessa tulevan ilmastonmuutoksen vaikutuksia ja takaisinkytkentöjä, sillä takaisinkytkentöjen mekanismeilla on globaalille tasolle yltäviä vaikutuksia.
Local scale variability in carbon stocks were significant and a great portion of total storages was found on a limited area.
Paikallinen vaihtelu oli merkittävää ja suuri osa hiilivarastoista sijoittui pinta-alaltaan hyvin pienelle alueelle.
The aim of the study was to produce as realistic regional soil organic carbon prediction as possible and to investigate the potential of modeling soil organic carbon with topographical variables.
Tutkielman tavoitteena oli tuottaa mahdollisimman realistinen alueellinen ennuste tutkimusalueen maaperän hiilivarastoista ja testata korkokuvamuuttujien potentiaalia hiilivarastojen mallintamisessa.
Absolute height above sea level regulated soil carbon stock especially through the impact on vegetation and temperature conditions.
Absoluuttisen korkeuden todettiin vaikuttavan hiilivarastoon säätelemällä etenkin kasvillisuutta ja lämpötilaolosuhteita.
Soil carbon stocks of arctic regions are globally a remarkable carbon storage and a fundamental component in the global carbon cycle, as they store more than twice the amount of carbon compared to the atmosphere.
Arktisten ympäristöjen maaperä on globaalisti merkittävä hiilivarasto sen ollessa yli kaksinkertainen ilmakehän hiilivarastoon nähden.
Models were assessed through correlations between observed and predicted values and through model residuals and their root mean square errors (RMSE).
Mallien toimivuutta arvioitiin ennustettujen ja havaittujen hiilivarastojen korrelaatioiden sekä mallien jäännösvirheiden avulla, joita tarkasteltiin keskineliövirheen neliöjuuren (RMSE) kautta.
These estimates and the regional variation in stocks are in line with earlier inventories made in similar environments.
Hiilivarastojen alueellinen estimaatti ja jakauma vastasivat hyvin aikaisemmissa samankaltaisissa ympäristöissä tehtyjen tutkimusten tuloksia.
Consequently, only variables extracted from a terrain model were used in this study.
Näin ollen tutkimuksen mallinnukseen valittiin ainoastaan korkokuvasta johdettuja muuttujia.
The research material consisted of field measurements and soil samples of which carbon contents were analyzed in laboratory.
Tutkimuksen aineisto koostui kenttäaineistosta, laboratoriossa määritetyistä hiilipitoisuuksista sekä näiden perusteella lasketuista hiilivarastoista.
A holistic perspective will be necessary to understand the spatial distribution and environmental factors influence on soil carbon storages.
Holistinen käsitys maaperän hiilivarastojen jakautumisesta ja tähän vaikuttavista ympäristöolosuhteista on tarpeen arktisten alueiden mittavien hiilivarastojen vuoksi.
Hence, the area has a wide range of environmental gradients, which makes it a great area for studying ecological impacts.
Tutkimusalueella korkeusvaihtelua on liki tuhat metriä laajoine ympäristögradientteineen luoden täten alueesta otollisen ympäristövaikutusten tutkimiseen.
As well, the results indicated soil moistures essential role in soil carbon accumulation.
Tulosten perusteella maaperän kosteusolosuhteilla todettiinkin olleen merkittävin hiilivarastoa säätelevä rooli.
Hence, these mechanisms made up the robust landscape scaled distribution in predicted carbon storages.
Näiden vaikutusmekanismien avulla absoluuttinen korkeus loi karkeat raamit hiilivarastojen vaihtelulle maisemassa.
The largest soil carbon stocks were found above the treeline in valleys, at gently sloping hillsides and in local water-logged peatlands.
Suurin osa hiilivarastoista sijoittui puuttomalle tundralle alle 700 metrin korkeudelle laaksoihin, alarinteille ja paikallisiin painanteisiin.
The landscape scaled subarctic research area located in northern Norway in a mountainous region with relative elevation reaching almost one thousand meters.
Tutkielmassa tarkasteltiin maisematasolla maaperän hiilivarastoja subarktisella vuoristotundralla Pohjois-Norjassa.
Therefore, there is an urgent need for reliable and extensive soil carbon data to evaluate both local and global impacts of ecosystem changes in tundra regions.
Siten ekosysteemimuutosten paikallisten ja globaalien vaikutusten arvioimiseksi on luotettavalle hiilivarastoaineistolle selkeä tarve.
Relationships between local topography and soil carbon stocks presented in theory were also recognized in the results of the multivariate models.
Monimuuttujamallinnuksen tuloksista kyettiin todentamaan teorian osoittamia yhteyksiä hiilivarastojen ja korkokuvamuuttujien välillä.
Environmental controllers and mechanisms behind soil carbon stocks should be comprehensively studied, as there is no clear agreement of the climate change impacts on the sensitive tundra ecosystems and the soil carbon storages.
Ilmastonmuutoksen vaikutuksista herkkien arktisten ympäristöjen maaperän hiilivarastoihin ei ole yksiselitteistä konsensusta, joten taustalla olevien ympäristötekijöiden säätelymekanismien tutkiminen on erityisen tärkeää.
Instead, soil moisture determined the fine scaled variation.
Paikallista vaihtelua selitti sen sijaan maaperän kosteusolosuhteet.
Earlier observations of topographical variables potential in soil carbon prediction modeling are supported by the fairly good models of this research.
Tutkimuksen kohtuullisesti toimineet mallit tukevat aikaisempia havaintoja korkokuvamuuttujien potentiaalista alueellisten hiilivarastojen ennustamisessa.
Above a height of 700 meters, steep topography and harsh climate conditions limits soil formation leaving only barren ground, which explains the low observed carbon storages.
Puurajan alapuolella, tunturikoivikossa tavattiin keskimäärin pienempiä hiilivarastoja verrattuna puuttomaan tundraan.
Typically, the upscaling of soil organic carbon predictions made in arctic regions has been based totally or partly on vegetation and land cover classifications.
Suurimmassa osassa arktisten maaperän hiilivarastojen ennusteissa perustuu alueellinen yleistys kasvillisuuteen, joten laajaa käsitystä korkokuvamuuttujien toimivuudesta hiilivarastojen mallinnuksessa ei ole.
Even though, the theory has proven a strong indirect relationship between topography and soil properties.
Teoriaan pohjautuen on korkokuvalla kuitenkin selkeä välillinen vaikutus, sen säädellessä lähes kaikkia muita hiilivarastoon vaikuttavia tekijöitä.
Additionally, the variation of soil carbon stocks in relation to the topographical position were examined closely.
Lisäksi tarkasteltiin erikseen hiilivarastojen jakautumista suhteessa korkokuvaan, kuten absoluuttista korkeutta tai rinteen viettosuuntaa vasten.
Even though Helsinki has many parks and other green spaces, the greenery visible to the streets isn’t always that high.
Vaikka Helsingissä on paljon puistoja ja viheralueita, katunäkymä ei aina näyttäydy kovin vihreänä.
Urban vegetation has traditionally been mapped through traditional ways of remote sensing like laser scanning and aerial photography.
Kaupunkikasvillisuutta on perinteisesti kartoitettu kaukokartoitusmenetelmin kuten laserkeilaamalla ja ilmakuvatulkintana.
Differences between the datasets were mainly concentrated on areas where the vegetation was not visible from the street by several reasons.
Eroja aineistojen välillä havaittiin olevan erityisesti alueilla, joilla kasvillisuus ei erilaisista syistä näy kadulle.
The lowest green view values were found in downtown, industrial areas and the business centers of the suburbs.
Alhaisimpia viherindeksi arvoja esiintyi erityisesti kantakaupungissa, teollisuusalueilla, sekä lähi- ja liikekeskuksissa.
Areas with big differences between the datasets were examined visually through the street view imagery.
Alueita, joilla aineistot erosivat toisistaan huomattavasti, tarkasteltiin visuaalisesti katunäkymäkuvien kautta.
Highest values were located at the housing suburbs.
Korkeimpia viherindeksiarvoja havaittiin omakotitalovaltaisilla asuinalueilla.
Helsinki green view was also compared internationally with other cities with same kind of data available.
Osana tutkimusta Helsingin vihernäkymää vertailtiin myös kansainvälisesti kaupunkeihin, joista vastaava aineisto oli saatavilla.
In order to understand the differences between human perspective and the aerial view, the green view values were compared with the regional land cover dataset of Helsinki trough linear regression.
Jotta voitaisi ymmärtää perspektiiveistä aiheutuvia eroja, vihernäkymää vertailtiin Helsingin seudulliseen maanpeiteaineistoon lineaarisella regressiolla.
When combined with previous city greenery datasets, the green view dataset can help to build up more holistic understanding of the city greenery in Helsinki
Yhdistettynä aikaisempiin kaupunkivihreysaineistoihin, vihernäkymäaineisto auttaa rakentamaan kokonaisvaltaisemman kuvan Helsingin kaupunkivihreydestä.
Green view index states the percentage of green vegetation in street view on certain location.
Vihernäkymää mitataan viherindeksillä, joka kertoo vihreän kasvillisuuden prosentuaalisen osuuden katunäkymästä tietyllä sijainnilla.
Main sources of errors were the oldest street view images and the flaws in image classification caused by other green objects and shadows.
Virhelähteitä aiheuttivat vanhimmat katunäkymäkuvat, sekä kasvillisuuden tunnistusmenetelmään liittyvät virheet, kuten muut vihreät objektit, sekä kirkkaiden valaistusolosuhteiden aiheuttamat varjot.
The purpose for this study was to create a green view dataset of Helsinki city through street view imagery and to reveal the differences between human perspective and aerial perspective in vegetation mapping.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli luoda katunäkymistä laskettu vihernäkymäaineisto Helsingistä, sekä tutkia ihmisen perspektiivin ja ylhäältä päin kuvatun aineiston eroja kaupunkivihreyden kartoituksessa.
The green view dataset created in this study helps to understand the spatial distribution of street greenery and brings human perspective next to more traditional ways of mapping city vegetation.
Tässä tutkimuksessa luotu aineisto auttaa ymmärtämään ihmisten havainnoiman katuvihreyden alueellista jakautumista ja tuo ihmisen näkökulman perinteisten kaukokartoitusaineistojen rinnalle.
It appealed that the green view of Helsinki was divided unequally across the city area.
Tutkimuksessa ilmeni Helsingin vihernäkymän jakautuvan varsin epätasaisesti.
The spatial extent of the data was limited by the availability of street view images of summer months.
Aineisto rajautui niille alueille, joilta Googlen katunäkymäkuvia oli saatavilla kesäkuukausilta.
However, it has been stated that the bird view examination of vegetation cannot fully represent the amount of green vegetation that the citizens observe on street level.
Ylhäältä käsin tehtävä kaukokartoitus ei kuitenkaan aina pysty antamaan todenmukaista kuvaa siitä vihreän kasvillisuuden määrästä, jonka ihminen näkee kadulla liikkuessaan.
When compared with the land cover, it was found that the green view has a weak correlation with low vegetation and relatively high correlation with taller vegetation such as trees.
Vertailtaessa maanpeiteaineistoon, viherindeksin havaittiin korreloivan heikosti matalan kasvillisuuden kanssa.
Several green view maps of Helsinki were created based on the green view values calculated on the street view images.
Perustuen katunäkymäkuvilta laskettuihin viherindeksi arvoihin, laadittiin Helsingistä vihernäkymäkarttoja eri spatiaalisilla tarkastelutasoilla.
Street view imagery of Helsinki was downloaded from Google street view application interface.
Helsingin vihernäkymien kartoitus Googlen katunäkymäkuvista
Recent studies have raised human perspective methods like street view images and measuring of green view next to more traditional ways of mapping vegetation.
Perinteisten menetelmien rinnalle on viimeaikaisissa tutkimuksissa esitetty katunäkymäkuvilta havainnoitavaa vihernäkymää.
This thesis has been done as an assignment for the traffic and street planning unit of the City of Helsinki.
Tutkielma on tehty toimeksiantona Helsingin kaupungin liikenne- ja katusuunnittelupalvelulle.
During the last decades, Helsinki and many other cities have begun to restrict parking supply in the city center and in transit-oriented developments, in order to minimize the negative impacts of parking and to restrain growth in housing prices.
Viime vuosikymmeninä Helsingissä ja monessa muussa kaupungissa on pyritty tiivistämään kaupunkia ja tarjoamaan kohtuuhintaista asumista pienentämällä autoilun asukaspysäköintinormeja.
According to the results, potential accessibility measures model the mobility patterns more realistically than cumulative opportunity measures as they weight each feature according to the distance from the origin zone.
Tutkimustulosten mukaan potentiaaliset saavutettavuusmittarit ovat realistisempia päivittäisen liikkumisen mittareita kuin kumulatiiviset saavutettavuusmittarit, sillä ne painottavat maankäyttökohteita sen mukaan, miten kaukana kohteet ovat lähtöpisteestä.
Travel time and land use estimations for the years 2017 and 2030 from the Helsinki region traffic forecasting system (HELMET) as well as geographic information data from the SeutuCD registers were used as input data for the accessibility analyses.
Matka-aika- ja maankäyttöaineistoina on käytetty Helsingin seudun työssäkäyntialueen liikenne-ennustejärjestelmän (HELMET) matka-aika- ja maankäyttöennusteita vuosina 2017 ja 2030 sekä SeutuCD:n paikkatietoaineistoja.
According to the car ownership correlation analysis, the independent variable with the highest correlation coefficient is the percentage of gross floor area of blocks of flats of the entire gross floor area of residential buildings in the zone.
Korrelaatioanalyysin perusteella merkittävin autonomistukseen vaikuttava indikaattori on kerrostalojen osuus alueen asuinkerrosalasta.
Thus, the predicting model can be used in estimating future car ownership, if the relationships between car ownership and the predictive variables are assumed to be constant over time.
Täten ennustemallit soveltuvat hyvin tulevaisuuden autopaikkatarpeen ennustamiseen eri alueilla, mikäli autonomistuksen ja sitä mallintavien muuttujien välisten suhteiden oletetaan pysyvän samoina myös tulevaisuudessa.
In this work, travel time was used as the transport element of accessibility.
Tässä tutkielmassa saavutettavuuden etäisyytenä on käytetty matka-aikaa.
In addition, factors affecting car ownership in the Helsinki region were analyzed and linear regression models were created to estimate future parking demand in Helsinki using accessibility and population density variables.
Tutkielmassa on lisäksi vertailtu autonomistukseen vaikuttavia tekijöitä pääkaupunkiseudulla ja luotu lineaarinen regressiomalli tulevaisuuden autopaikkatarpeen estimointiin saavutettavuusmallien ja väestötiheyden avulla.
By comparing potential accessibility results by different means of transport, it can be stated that sustainable transport accessibility in 2030 is, compared to the car still very low.
Eri kulkumuotoja vertailemalla voidaan todeta, että potentiaalinen saavutettavuus autolla on huomattavasti korkeampi kuin kestävillä liikkumismuodoilla.
Methods of this work include distance-based potential accessibility measures, which were computed by combining travel time matrices and land-use data using Python scripts and a geographic information system (GIS).
Tutkielman menetelminä on käytetty sijaintiperusteisia saavutettavuusmittareita, jotka on laskettu yhdistämällä matka-aikamatriisit ja maankäyttöaineistot Python-komentosarjojen avulla.
By using computer-processing capacity to combine the travel time and land-use data sources, potential accessibility in the future can be modelled.
Yhdistämällä tulevaisuuden matka-aika- ja maankäyttöennusteet voidaan uusilla menetelmillä mallintaa entistä paremmin tulevaisuuden liikkumismahdollisuuksia.
In last years, novel data sources have been created to simulate the transportation network and land-use distribution in the future.
Viime vuosina on kehitetty entistä tarkempia liikenne-ennusteita tulevaisuuden matka-aikojen mallintamiseen.
The aim of this thesis is to provide information on future accessibility by sustainable travel modes, by taking into account the different distance friction characteristics of different land-use opportunities and to estimate car ownership in Helsinki in the year 2030.
Tämä tutkielma pyrkii antamaan entistä parempaa tietoa tulevaisuuden saavutettavuudesta kestävillä liikkumismuodoilla, ottaen huomioon erilaisten matkakohteiden erityispiirteet.
The independent accessibility variable with the highest correlation coefficient is the percentage of potential job accessibility by public transport in relation to car, which has a strong negative effect on car ownership (R ≈ -0.8).
Merkittävin autonomistukseen vaikuttava saavutettavuusmittari on joukkoliikenteen ja autoilun potentiaalisen saavutettavuuden suhde, joka selittää autonomistuksen spatiaalisesta jakaumasta lähes 60 prosenttia.
For choosing the distance decay functions for the accessibility measures in this thesis, empirical travel data from the Helsinki region travel survey was used, which consists of travel times and trip purposes of the residents’ daily journeys in the Helsinki region in 2012.
Saavutettavuusmittareiden kalibrointiin on käytetty HSL:n liikkumistutkimusaineistoa, josta on saatu Helsingin kotiperäisten matkojen todelliset matka-ajat luokiteltuna matkakohteittain.
The highest R-squared value of the multiple linear regression models predicting car ownership is 0.66, meaning that 66 percent of the variation of car ownership can be explained by the independent variables.
Tulevaisuuden autopaikkatarpeen estimointiin luotujen ennustemallien selitysaste on parhaimmillaan noin 66 prosenttia.
Climate change is increasingly bringing new environmental and climate-related challenges, which all will notably affect the agriculture sector.
Ilmastonmuutos tuo mukanaan kasvavissa määrin erilaisia ympäristöön ja ilmastoon liittyviä muutoksia, jotka vaikuttavat huomattavasti maatalousektoriin.
The vulnerable women narrative does not reflect female farmers’ agency and centrality in the agriculture sector.
Haavoittuvat naiset -narratiivi ei ilmennä naisviljelijöiden keskeistä toimijuutta maataloussektorilla.
The key methods of the research are a semi-structured interview and a critical discourse analysis.
Keskeisimmät käytetyt menetelmät ovat puolistrukturoitu haastattelu sekä kriittinen diskurssianalyysi, jota hyödynnetään gender-analyysin toteuttamisessa.
Geographers have addressed the topic traditionally from the environmental perspective, but more recently, the focus has also been on the social outcomes of climate change.
Maantietelijät ovat perinteisesti keskittyneet tutkimaan aihetta luonnontieteellisestä näkökulmasta, mutta nykyisin fokus on siirtynyt myös ihmiskeskeiseen tutkimukseen.
The collected data consists of the two-headed household interviews with both female and male farmers, the single-headed household interviews with female farmers, and the key informant interviews with different stakeholders from the agriculture sector.
Työssä käytetty haastatteluaineisto koostuu kahden henkilön kotitalouksista, joista haastateltiin sekä nais- että miesviljelijöitä, yhden henkilön kotitalouksista sekä avaininformanttien haastatteluista.
This research examines the concept of vulnerability to climate change on two different levels: first on the concrete level, which builds on the experiences of smallholder farmers’ perceived vulnerability, and secondly, on the discursive level, which focuses on the gendered narratives and power structures within the concept.
Tämä tutkielma tarkastelee haavoittuvaisuus -konseptia kahdella eri tasolla: konkreettisella, joka käsittää pienviljelijäkotitalouksien koetun haavoittuvaisuuden tarkastelun, sekä diskurssi-tasolla, joka kuvastaa konseptin sisäänkirjoitettuja sukupuolittuneita rakenteita ja valtasuhteita.
According to this study it is possible to argue that the elements of contextual vulnerability combined with the information regarding individuals’ access to resources can form the baseline for understanding individuals’ possibilities to adapt to changing environmental and climatic conditions.
Tutkimuksen myötä on mahdollista todeta, että tämän otannan puitteissa kontekstuaalinen haavoittuvaisuus yhdistettynä tietoon käytössä olevissa resursseista ilmentää hyvin yksilön mahdollisuuksia omaksua erilaisia keinoja mukauttaa pienviljelyään muuttuviin ilmasto- ja ympäristö -oloihin sopivaksi.
The empirical part of this research forms the base for understanding what adaptation and coping strategies farmers are applying, whether the reason for applying these strategies can be explained with the contextual vulnerability concept and how well the results reflect the wider vulnerability discourse.
Tutkimuksen empiirisen osuuden perusteella on mahdollista tarkastella millaisia sopeutumis- ja reagoimiskeinoja pienviljelijät käyttävät, voiko heidän olemassa olevia mahdollisuuksia selittää kontekstuaalisen haavoittuvaisuuden konseptin kautta, sekä onko tapaustutkimuksen tulokset linjassa laajemman haavoittuvaisuus -keskustelun kanssa.
This research builds on the post-structural methodology and examines the topic through a case-study in Taita Hills, Kenya.
Työ on tapaustutkimus Taita Hillsin alueelta Keniasta.
The discourse should be corrected towards addressing structural challenges that can place people to vulnerable position rather than enforcing the gendered narrative of the vulnerable women, whose adaptation and coping strategies are left for lesser attention.
Keskustelua pitäisi ohjata käsittelemään rakenteellisia ongelmia, minkä johdosta henkilöt voivat olla haavoittuvassa asemassa sen sijaan, että haavoittuvaisuus liitettäisiin osaksi yksilön ominaisuuksia.