natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The cumulative risk of any type of SIL was 17% after one year and 48% after five years among patients with initially normal Pap smears.
Riski papa-muutoksille oli vuoden jälkeen 17 % ja viiden vuoden jälkeen 48 % niillä naisilla, joilla seurannan alussa oli normaali papa-koe.
The purpose of the present study was to examine the outcome of pregnancies among HIV-infected women in Helsinki, use of the levonorgestrel-releasing intrauterine system (LNG-IUS) among HIV-infected women and the prevalence and risk factors of cytological and histologically proven cervical lesions in this population.
Väitöskirjatyössä selviteltiin HIV-positiivisten naisten raskauksien kulku ja lapsen ennuste kymmenen vuoden ajalta Helsingin Naistenklinikalla, levonorgestreeliä erittävän hormonikierukan edut ja turvallisuus sekä kohdunkaulan solu- ja kudosmuutosten esiintyvyys ja riskitekijät.
HIV infection was diagnosed during pregnancy in 40% of the mothers.
Naisista 40 % sai tietää HIV-positiivisuudestaan ensi kertaa alkuraskauden seulontatestissä.
Only one case of cancer of the uterine cervix was detected.
Yksi kohdunkaulan syöpä todettiin seurannan aikana.
A good virological response (i.e. HIV RNA load <1000/mL during the last trimester) to ARV medication was achieved in 36/40 (90%) of the patients in whom HI viral load measurements were performed.
Raskaudenaikaiselle HI-virus-lääkitykselle vaste oli hyvä; 90 %:lla naisista loppuraskauden virusmäärät olivat alle 1000 kopiota/mL.
Menstrual bleeding was reduced significantly during use of the LNG-IUS; this was associated with a slight increase in haemoglobin levels.
Kuukautisvuodon määrä väheni ja veren hemoglobiini-pitoisuudet nousivat.
Both nulliparity (p<0.01) and bacterial vaginosis (p<0.04) emerged as significant risk factors of CIN.
Sekä synnyttämättömyys että emättimen bakterielli tulehdus lisäsivät kudosmuutosten riskiä.
The key finding was that genital shedding of HIV RNA did not change after the insertion of the LNG-IUS.
Päähavainto oli, että kohdunkaulan viruseritys säilyi samanlaisena ennen ja jälkeen hormonikierukan laiton, eikä sen käyttö täten näytä lisäävän tartuntariskiä.
The mean annual prevalence of low-grade squamous intraepithelial lesions (SIL) was 15% and that of high-grade SIL was 5% among 108 systematically followed HIV-infected women during 1989 2003.
Papa-näytteiden solumuutosten vuosittainen esiintyvyys oli korkea; lievien muutosten 15 % ja vaikeiden muutosten 5 %.
During the follow-up 51 subjects (n=153) displayed cervical intraepithelial neoplasia (CIN), (16% CIN1 and 18% CIN 2-3).
Kohdunkaulan koepalanäytteissä 51 naisella esiintyi patologisia muutoksia; HIV-positiivisia naisia oli seurannassa 153.
The LNG-IUS was well tolerated and no cases of PID or pregnancy were noted.
Raskauksia tai infektioita ei esiintynyt.
Of the infants, 92% were born at term, and their mean (±SD) birth weight was 3350±395 g. The Caesarean section rate was low, 25%.
Sektioprosentti oli matala (25 %); monissa Euroopan maissa se on kohonnut 90 %:iin.
Pap smears were reliable in screening for CIN.
Hormonikierukka todettiin turvalliseksi HIV-positiivisilla naisilla.
In conclusion, a combination of universal antenatal screening and multidisciplinary management allows individualized treatment and prevents vertical transmission of HIV.
Yhteenvetona: - HIV-seulonta alkuraskaudessa, HI-viruslääkitys raskauden aikana ja synnytysten yksilöllinen hoito ovat tehokkaita keinoja sikiön tartunnan ehkäisemiseksi - hormonikierukka on turvallinen ja tehokas ehkäisykeino HIV-positiivisilla naisilla - kohdunkaulan solu- ja kudosmuutosten esiintyvyys on korkea myös systemaattisesti seuratuilla HIV-positiivisilla naisilla.
The risk of developing SIL was associated with young age and a high initial HI viral load.
Nuori ikä ja korkeat HI-virusmäärät lisäsivät papa-muutosten riskiä.
Serum oestradiol concentrations remained in the follicular range in all subjects.
Matala CD4-solutaso osoittautui riskitekijäksi näille muutoksille.
One common risk factor for these is exposure to inflammation.
Yhteinen näille altistava tekijä on altistuminen tulehdukselle.
Pre-eclampsia is also associated with low-grade maternal inflammation.
Myös pre-eklampsiaan eli raskausmyrkytykseen liittyy äidin yleistynyt tulehdus.
Due to ongoing development of the lung and the brain, this may, in addition to acute injury, lead to aberrant lung and brain development and to clinical syndromes of BPD and neurologic sequelae.
Keuhkojen ja aivojen kehityksen ollessa kesken tulehdus voi akuutin vaurion lisäksi johtaa myös normaalin kehityksen häiriintymiseen ja sitä kautta BPD:n ja neurologisten vaurioiden kehittymiseen.
Systemic Inflammation in Preterm Infants
Yleistynyt tulehdus keskosella
Even though mortality among preterm infants has decreased, their risk for chronic complications such as bronchopulmonary dysplasia (BPD) and neurological disability remains significant.
Keskosten tehohoidon kehityksen myötä keskosten kuolleisuus on vähentynyt, mutta pitkäaikaissairauksien, kuten kroonisen keuhkosairauden, bronkopulmonaalisen dysplasian (BPD), ja neurologisten ongelmien, esiintyvyys on pienimmillä keskosilla merkittävää.
III) In preterm infants, RDS is associated during the first days of life with fewer circulating helper and cytotoxic T lymphocytes, of which the greater proportions are activated.
III) Keskosella RDS:aan liittyy matalammat määrät kiertäviä T-soluja, ja näistä suurempi osuus on aktivoituneita.
Surface expressions of the activation markers CD11b, CD54, and CD62L, determined by flow cytometry on circulating phagocytes and T lymphocytes, serve as indicators of systemic inflammation.
Yleistynyttä tulehdusta arvioidaan mittaamalla virtaussytometrilla aktivaatiomerkki-aineina toimivien adheesiomolekyylien CD11b, CD54 ja CD62L määrää veren fagosyyttien ja T lymfosyyttien pinnalla.
IV) In preterm infants born after maternal pre-eclampsia, RDS-associated phagocyte CD11b up-regulation is greater than in preterm infants not exposed to pre-eclampsia during the first week of life.
Aktivoituneiden solujen osuus on suurempi keskosilla, jotka kehittävät BPD:n. IV) Pre-eklampsiaraskaudesta syntyneillä keskosilla RDS:aan liittyvä fagosyyttien CD11b-määrän nousu ensimmäisen elinviikon aikana on suurempaa kuin verrokeilla, jotka eivät ole altistuneet pre-eklampsialle.
This thesis evaluates peri- and postnatal systemic inflammation in preterm infants in septic infections, in RDS treated with mechanical ventilation and surfactant treatment, and in preterm infants prenatally exposed to chorioamnionitis and pre-eclampsia.
Tämä väitöskirja arvioi syntymänjälkeistä yleistynyttä tulehdusta keskosilla yleistyneessä infektiossa; surfaktantti- ja hengityskonehoidetussa RDS-taudissa; sekä äidin pre-eklampsian vaikutusta keskosen tulehdukseen.
In conclusion, the preterm infant is exposed to numerous potentially injurious events such as intrauterine inflammation, respiratory distress syndrome (RDS), and systemic infections, all evoking systemic inflammation.
Yhteenvetona voidaan todeta, että keskonen voi altistua monille tulehdusta aiheuttaville tekijöille, kuten istukka- ja kohtutulehdukselle, pre-eklampsialle, RDS:lle ja infektioille.
The diagnosis of septic infection is difficult, since reliable diagnostic markers are unavailable.
Infektiodiagnostiikka keskosella on luotettavien diagnostisten testien puuttuessa haasteellista, ja tauti voi edetä kuolemaan tunneissa.
In preterm infants treated for RDS with nasal continuous positive airway pressure, no such activation occurs.
Nasaaliylipaineessa hoidetulla RDS:aa sairastavalla keskosella aktivaatiota ei tapahdu.
These findings suggest that I) an increase in CD11b expression on circulating phagocytes can identify preterm infants with late-onset sepsis as early as at sampling for blood culture and may thus aid in the diagnosis.
Löydöksistä voidaan päätellä, että I) kiertävien fagosyyttien CD11b-määrän nousu tunnistaa kehittyvän infektion keskosella jo ensimmäisten kliinisten oireiden ilmaantuessa ja voi siten auttaa diagnoosin tekemisessä; II) RDS:aa sairastavalla keskosella hengitys-konehoidon aloittaminen, mutta ei nasaaliylipaineen käyttö, aiheuttaa yleistyneen tulehdusreaktion.
The main findings: I) In preterm infants with developing late-onset sepsis and fulminant necrotizing enterocolitis, a significant increase in CD11b expression on circulating phagocytes is already present on the day of onset of clinical symptoms.
Tärkeimmät löydökset: I) Keskosella, jolla on kehittyvä infektio tai nekrotisoiva enterokoliitti, kiertävien fagosyyttien CD11b on merkitsevästi koholla jo ensimmäisten kliinisten oireiden ilmaantuessa; II) RDS:aa sairastavalla keskosella veren fagosyytit aktivoituvat jo ennen surfaktantin antoa hengityskonehoidon aloittamiseen liittyen.
The activation of adaptive immunity may link acute inflammation and development of chronic inflammation-associated problems such as BPD.
Hankinnaisen immuniteetin aktivaatio voi toimia välittävänä tekijänä akuutin tulehduksen ja kroonisten tulehdukseen liittyvien sairauksien, kuten BPD:n kehittymisen välillä; IV) Äidin pre-eklampsia voi herkistää vastasyntyneen immuniteettia reagoimaan voimakkaammin syntymänjälkeisiin ärsykkeisiin.
Postnatally, local and systemic inflammation is present during respiratory distress syndrome (RDS).
Syntymän jälkeen keskosen hengitysvaikeusoireyhtymään (respiratory distress syndrome, RDS) liittyy sekä keuhkojen paikallinen että koko elimistön yleistynyt tulehdus.
III) In addition to activation of circulating cells of the innate immunity in preterm infants with RDS, the circulating cells of the adaptive immunity are activated.
Surfaktantin anto ei lisää tulehdusta RDS:aa sairastavalla keskosella; III) Synnynnäisen immuniteetin kiertävien solujen aktivaation lisäksi myös hankitun immuniteetin solut aktivoituvat RDS:aa sairastavalla keskosella.
The fetus may be exposed prenatally during maternal chorioamnionitis.
Ennen syntymää äidin kohtutulehdus voi altistaa sikiön tulehdukselle.
In constant, inflammation-related epithelial damage, vigorous activation of stem cells may lead to their uncontrolled proliferation, and further, to cancer.
Pitkään jatkunut tulehdus voi johtaa hallitsemattomaan kantasolujen jakaantumiseen, mikä altistaa syövälle.
Lack of GATA-4 or GATA-6 leads to defective endodermal development and cell differentiation.
GATA-4:n ja GATA-6:n sikiöaikainen puute johtaa ruoansulatuselimistön puutteelliseen muotoutumiseen ja solujen poikkeavaan erilaistumiseen.
Mammalian gastrointestinal tract and liver are self-renewing organs that are able to sustain themselves due to stem cells present in their tissues.
Ruoansulatuskanavan limakalvo ja maksa uusiutuvat läpi eliniän kudoksen omista kantasoluista.
In the digestive system their roles in inflammation and tumor-related molecular pathways remain unclear.
GATA-tekijöiden roolista ruoansulatuselimistön tulehdustiloissa sekä tuumorimuodostuksessa tiedetään vielä vähän.
GATA-4, GATA-5, and GATA-6 regulate cell proliferation and differentiation in many mammalian organs.
Transkriptiotekijät GATA-4, GATA-5 ja GATA-6 säätelevät nisäkkäiden solujen jakaantumista ja erilaistumista.
The overall purpose of this study was to elucidate the relation of GATA factors to gastrointestinal and hepatic disease pathology and to evaluate their possible clinical significance in tumor biology.
Tutkimuksen tavoitteena oli valottaa GATA-tekijöiden osuutta ruoansulatuselimistön patologiassa.
GATA-4, along with its possible downstream factor Epo, could be utilized as novel hepatic tumor markers to supplement the present diagnostics.
Tulosten perusteella GATA-4 näyttäisi olevan keskeinen tekijä lapsuusiän maksakasvaimissa ja voi yhdessä Epon kanssa toimia kudos- ja seerumimerkkiaineena nykyistä tuumoridiagnostiikkaa täydentäen.
To conclude, GATA-4, GATA-5, and GATA-6 are associated with normal gastrointestinal and hepatic development and regeneration.
Tutkimuksen perusteella GATA-4, GATA-5 ja GATA-6 osallistuvat ruoansulatuskanavan ja maksan kehitykseen ja kudosten uusiutumiseen sekä suolispesifisten geenien säätelyyn.
In this study, we examined the GATA-related molecular pathways involved in normal tissue organization and renewal and in inflammation-related epithelial repair in the gastrointestinal tract and liver.
Väitöskirjatutkimuksessa selvitettiin GATA-tekijöiden esiintymistä ihmisen ja hiiren ruoansulatuskanavassa ja maksassa kehityksen aikana ja normaalissa aikuisuudessa, tulehdustilassa sekä syövässä.
The appearance of GATA-4 along with TGF-β-signaling in the inflammatory bowel suggests a protective role in the response to inflammation-related epithelial destruction.
GATA-4 saattaakin toimia TGF-β:n välittäjänä tulehdustilassa epiteelivaurioiden korjaamisessa.
GATA-4 was upregulated in bowel inflammation concomitantly with TGF-β signaling.
Tulehdussuolessa havaittiin poikkeava GATA-4:n ilmentyminen limakalvoa suojaavan TGF-β-sytokiinin lisääntymisen myötä.
Furthermore, GATA-4 was enhanced in areas of vigorous hepatic regeneration in patients with tyrosinemia type I. These results suggest a central role for GATA-4 in pediatric tumor biology of the liver.
GATA-4 esiintyi lisäksi syövälle altistavan tyypin I tyrosinemian maksaregeneraatiossa.
The results indicated distinct expression patterns for GATA-4, GATA-5, and GATA-6 in the human and murine gastrointestinal tract and liver, and their involvement in the regulation of intestine-specific genes.
Tulokset osoittivat GATA-tekijöiden ilmentyvän ihmisen ja hiiren ruoansulatuskanavassa ja maksassa kullekin ominaisella tavalla.
In gastrointestinal tumors, GATA-4 was restricted to benign neoplasias of the stomach, while GATA-6 was detected especially at the invasive edges of malignant tumors throughout the gut.
GATA-6 taas oli todettavissa erityisesti pahanlaatuisten kasvainten invasiivisilla alueilla ruoansulatuskanavan eri osissa.
In the liver, GATA-4 was upregulated in pediatric tumors along with erythropoietin (Epo), which was detected also in the sera of tumor patients.
GATA-4:n säätelemä Epo oli todettavissa myös potilaiden seeruminäytteistä.
GATA-4 and GATA-5 are considered the ones with tumor suppressive functions, whereas GATA-6 is more related to tumor promotion.
GATA-4- ja GATA-5-tekijöiden on ajateltu estävän kasvainmuodostusta useissa eri elimissä.
GATA-5 was confined to the intestines of suckling mice, suggesting an association with postnatal enzymatic changes.
Ruoansulatuskanavan kasvaimissa GATA-4 esiintyi ainoastaan mahan hyvänlaatuisissa muutoksissa.
Hormone therapy in elderly women : a comparative study with alendronate of the effects on bone, cardiovascular risk factors, periodontal conditions and quality of life
Iäkkäiden naisten hormonihoito : luu-, sydän- ja verisuonivaikutukset sekä vaikutus suun terveyteen vertailututkimus alendronaatin kanssa, sekä hormonihoidon vaikutus elämänlaatuun
HT improved the HRQoL of elderly women significantly on the dimensions of usual activities, vitality and sexual activity, but the overall improvement in HRQoL was neither statistically significant nor clinically important.
Estrogeeni hieman paransi elämänlaatua, mutta muutos ei ollut merkitsevä kliinisesti eikä tilastollisesti.
Urinary N-telopeptide (NTX) of type I collagen, a marker of bone resorption, and serum aminoterminal propeptide of human type I procollagen (PINP), a marker of bone formation, were measured every six months of treatment.
Luun aineenvaihdunnan tutkimiseksi määritettiin luun rakentumista kuvaava seerumin tyypin I prokollageenin aminoterminaalinen propeptidi (PINP) sekä hajoamista kuvaava virtsan tyypin I kollageenin aminoterminaalinen telopeptidi (Ntx) 6kk välein.
The effect of HT on health-related quality of life (HRQoL) was studied in the population-based cohort of 1663 postmenopausal women (mean age 68 yr) (585 estrogen users and 1078 non-users).
Estrogeenin elämänlaatuvaikutuksia tutkittiin väestörekisteristä tehtävällä väestöotannalla (n=1638) kyselykaavakkeen avulla (15 D) hormonihoitoa käyttäviä ja käyttämättömiä iäkkäitä naisia vertaamalla.
We randomized 90 elderly osteoporotic women (65-80 years of age) to receive hormone therapy (HT)(2mg E2+NETA), 10mg alendronate, and their combination for two years and compared their effects on bone mineral density (BMD) and turnover, two surrogate markers of the risk of cardiovascular diseases, C-reactive protein (CRP) and E-selectin, as well as oral health.
Vertasimme 2 v ajan estrogeeni-progestiinihoidon ja alendronaatin vaikutusta yksin tai yhdessä luuntiheyteen ja aineenvaihduntaan sekä eri terveysparametreihin 65-80-vuotiailla naisilla (n=90), joilla oli todettu osteoporoosi ja jotka jo ikänsä vuoksi kuuluivat sydän- ja verisuonitautien riskiryhmään.
BMD was measured with dual-energy X-ray absorptiometry (DXA) at 0, 12 and 24 months.
Luuston mineraalitiheys (BMD) mitattiin lannerangasta ja reisiluun yläosasta DEXA-tekniikalla ennen hoitoa sekä 12kk ja 24kk hoidon alettua.
Serum CRP and E-selectin, were measured at 0, 6, and 12 months.
Sydän- ja verisuonisairauksien riskitekijöinä määritettiin herkkä-CRP ja E-selectiini 6 kk välein.
Thirty percent of 70-year-old women have osteoporosis; after age of 80 its prevalence is up to 70%.
Valtaosa naisten osteoporoosin aiheuttamista murtumista sattuu yli 65-vuotiaille.
Dental, and periodontal conditions, and gingival crevicular fluid (GCF) matrix metalloproteinase (MMP)-8 levels were studied to evaluate the oral health status and for the mouth symptoms a structured questionnaire was used.
Hampaiden kunto ja suun terveys selvitettiin tutkimuksen alussa ja lopussa hammaslääkärin toimesta, sekä kyselylomakkeella ja iennesteen matrixmetalloproteinaasi (MMP) 8 määrityksellä.
Alendronate had no effect on these surrogate markers.
Hormonihoito ja alendronaatti yhdessä eivät parantaneet luuta enempää kuin nämä hoidot erikseen käytettynä.
Alendronate caused a decrease in the resting salivary flow rate and tended to increase GCF MMP-8 levels.
Alendronaatti ei vaikuttanut CRP ja E-selektiinitasoon.Alendronaatti laski leposyljeneritystä ja lievästi nosti MMP-8-pitoisuutta, muutoin hoidot eivät vaikuttaneet suun terveyteen.
HT reduced bone marker levels of NTX and PINP significantly less than other two groups.Oral HT significantly increased serum CRP level by 76.5% at 6 and by 47.1% (NS) at 12 months, and decreased serum E-selectin level by 24.3% and 30.0%.
Hormonihoito nosti CRP-pitoisuutta, mutta 12kk kuluttua nousu ei ollut enää merkitsevä; E-selektiinitaso laski merkitsevästi.
In conclusion, bisphosphonates might be the first option to start the treatment of postmenopausal osteoporosis in the old age.
Tästä syystä vertasimme kahta eri tavoin luuta vahvistavaa hoitoa tässä ikäryhmässä.
Otherwise, there was no effect on the parameters of oral health.
Selvitimme hoidon vaikutusta suun terveyteen, sekä verisuonitautien riskitekijöihin.
Postmenopausal women with osteoporosis seem to be at an increased risk for cardiovascular events, and deterioration of oral health, as shown by attachment loss of teeth, which is proportional to the severity of osteoporosis.
Lannerangassa DEXA-mittauksessa hoitoryhmät olivat yhtä tehokkaita, mutta lonkan alueella hormonihoidolla saatiin paras teho erityisesti 24kk kohdalla.
Osteoporosis can be treated with many different medication, e.g. estrogen and alendronate.
Luun aineenvaihdunnan mittareilla alendronaatti- ja kombinaatioryhmissä todettiin voimakkain teho.
Cutaneous necrosis is seen in 5–60 % of pedicled TRAM flaps and in 0–15 % of free TRAM flaps.
Varrelliseen kielekkeeseen liittyy 5-60 %:lla potilaista ihon verenkiertohäiriöitä, kun taas teknisesti vaativammassa vapaassa kielekkeessä niitä esiintyy vähemmän, 0-15 %:lla.
The flap can be raised as a pedicled or a free flap.
TRAM-kieleke voidaan tehdä joko varrellisena tai vapaana kielekkeenä.
The TRAM flap for breast reconstruction : Studies on perioperative cutaneous blood flow, vasoconstriction, and indices of obesity
Rinnankorjausleikkaus TRAM -vatsakielekkeellä : tutkimuksia kielekkeen ja potilaan leikkauksenaikaisesta ihoverenkierrosta sekä lihavuusindekseistä
A popular method is the TRAM (transverse rectus abdominis musculocutaneous) flap formed of the patient’s own abdominal tissue, a part of one of the rectus abdominis muscles and a transverse skin-subcutis area over it.
TRAM(transverse rectus abdominis musculocutaneous)- vatsakieleke otetaan potilaan alavatsalta, ja se koostuu osasta jompaakumpaa suoraa vatsalihasta ja sen päällä olevasta iho-rasvakaistaleesta.
This study was the first one to show with blood flow measurements that the cutaneous blood flow is more generous in free than in pedicled TRAM flaps.
Tässä väitöstyössä vahvistettiin ensimmäisenä maailmassa verenkiertomittausten avulla kliiniset havainnot vapaan TRAM-kielekkeen luotettavammasta ihoverenkierrosta varrelliseen kielekkeeseen verrattuna.
Breast reconstruction is performed for 10-15 % of women operated on for breast cancer.
Rinnankorjausleikkaus tehdään syövän takia tehdyn rinnanpoiston jälkeen Suomessa vuosittain 400-600 naiselle.
The pedicled TRAM flap, based on its nondominant pedicle superior epigastric artery (SEA), is rotated to the chest so that blood flow through SEA continues.
Varrellinen kieleke pujotetaan ylävatsan ihon alta rintakehälle, verenkierron jatkuessa vatsalihaksen yläsuontenkautta.
Development of cutaneous necrosis of pedicled TRAM flaps could be predicted based on intraoperative laser Doppler flowmetry (LDF) measurements.
Työssä osoitettiin lisäksi, että ihoverenkiertohäiriöiden ilmaantuminen varrellisessa kielekkeessä pystyttiin ennustamaan lihaksen alavaltimon sulun yhteydessä tapahtuvien verenkiertomuutosten perusteella.
After this study the free TRAM flap has exceeded the pedicled flap in popularity as a breast reconstruction method, although the free flap it is technically a more demanding procedure than the pedicled TRAM flap.
Tutkimustyön jälkeen vapaan TRAM-kielekkeen tekniikka on vakiintunut Suomessa ja maailmalla yleiseksi hoitokäytännöksi syövän jälkeisenä rinnankorjausmenetelmänä.
The free TRAM flap, based on its dominant pedicle deep inferior epigastric artery (DIEA), is detached from the abdomen, transferred to the chest, and DIEA and vein are anastomosed to vessels on the chest.
Vapaa kieleke irrotetaan vatsalta, nostetaan rintakehälle ja vatsalihaksen alasuonet yhdistetään kainalon alueen suoniin.
The postoperative cutaneous blood flow in free TRAM flaps was more stable than in pedicled flaps.
Vapaan kielekkeen ihoverenkierto pysyi tasaisena leikkauksen jälkeen.
The LDF value on the contralateral skin of the flap decreased to 43 ± 7 % of the initial value after ligation of the DIEA in flaps developing cutaneous necrosis during the next week.
Varrellisessa kielekkeessä vatsalihaksen alaosasta tulevan valtimon sulkeminen leikkauksen aikana aiheutti useita päiviä jatkuvan ihoverenkierron niukkenemisen, jonka syy lienee lihaksen ylävaltimon kyvyttömyys kielekkeen verenkierron tuojana heti leikkauksen jälkeen.
There is an ongoing controversy as to which methods in total hip arthroplasty (THA) could provide young patients with best long-term results.
On ollut kiistanalaista, minkä tyyppinen lonkkatekonivel kestäisi parhaiten nuorilla, aktiivisilla potilailla.
Survival of 4661 primary THAs performed for primary osteoarthritis (OA), 2557 primary THAs per-formed for rheumatoid arthritis (RA), and modern uncemented THA designs performed for primary OA in young patients, were analysed from the Finnish Arthroplasty Register.
Tutkimusta varten analysoitiin Suomen endoproteesirekisterin tietojen perusteella 4661 nuoren, alle 55-vuotiaan nivelrikkopotilaan ja 2557 nuoren reumaatikon lonkan tekonivelleikkausten pitkäaikaistulokset.
Uncemented THA, with placement of the cup at the level of the true acetabulum, distal advancement of the greater trochanter and femoral shortening osteotomy provided patients with high congenital hip dislocation good long-term outcomes.
Vaikean lonkkanivelen kehityshäiriön hoidossa sementitön tekonivelleikkaus, jossa reisiluu lyhennettiin iso sarvennoinen alas siirtäen, ja kuppiosa implantoitiin alkuperäisen lonkkamaljakon alueelle, vähensi merkittävästi kipua ja paransi potilaiden kävelykykyä.