natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The rapid expansion of this research to the new areas creates both new threats and possibilities for the defence systems in the future.
Tämän tekoälytutkimuksen nopea leviäminen uusille alueille luo uusia uhkia ja mahdollisuuksia puolustusjärjestelmille tulevaisuudessa.
As a result, this study presents five recommendations for the organization: - the organization should increase the intensity of collecting data - the organization should improve the capability to store and share data - the organization should boost the training of agile methods with the experimental projects - the organization should tune-up organizational culture to match the future - the organization should keep on monitoring the development of AI The research results can be summarized in the following conclusion: it is important to choose the role we want to play in this potential Artificial Intelligence revolution - today’s decisions matter the most for the future.
Tutkimustuloksena esitetään organisaatiolle seuraavia suosituksia: - organisaation tulisi panostaa datan keräämisen tehokkuuteen - organisaation tulisi parantaa kykyä tallentaa ja jakaa dataa - organisaation tulisi tehostaa harjaantumista ketteriin menetelmiin kokeiluluonteisilla projekteilla - organisaation tulisi virittää organisaatiokulttuuriaan vastaamaan tulevaisuutta - organisaation tulisi jatkaa tekoälyn kehittymisen seurantaa Tutkimustulokset voidaan tiivistää seuraavaan johtopäätökseen: on tärkeää päättää, missä roolissa haluamme kohdata tulevaisuudessa mahdollisen tekoälyn vallankumouksen - tämän päivän päätöksillä on kaikkein tärkein merkitys tulevaisuuden kannalta.
There are about 3,5 billion smartphones in the world, and all users can use applications based on the research of Artificial Intelligence.
Maailmassa on noin 3,5 miljardia älykännykkää, joissa voidaan käyttää applikaatioita, jotka perustuvat tekoälytutkimukseen.
The third method, deductive reasoning, is used especially in model creation and risk analysis.
Kolmatta metodia, deduktiivista päättelyä, käytetään erityisesti mallien luomisessa ja riskien analysoinnissa.
This methodology is suitable for the future studies, when the area of study is complex, organized, self-regulating, dynamic, and in interaction with its environment.
Se soveltuu tulevaisuuden tutkimuksen menetelmäksi, kun tutkittava alue on monimutkainen, organisoitu, it-sesäätelevä, dynaaminen ja vuorovaikutteinen ympäristönsä kanssa.
The Finnish Defence Forces is obligated to plan, implement, and maintain ade-quate military capabilities for all risk dimensions, and an essential question is raised, how to prepare the whole defence system for the future development of Artificial Intelligence as an emerging research area.
Suomen Puolustusvoimilla on velvoite suunnitella, rakentaa ja ylläpitää riittäviä sotilaallisia suorituskykyjä kaikkia uhkaulottuvuuksia varten, mikä herättää kysymyksen siitä, miten koko puolustusjärjestelmän tulisi varautua tulevaisuuteen nopeasti kehittyvän tekoälytutkimuksen takia.
To answer this question, the Soft System Methodology is chosen for the main method of this study.
Tässä tutkimuksessa esitettyyn kysymykseen vastataan pehmeän systeemimetodologian avulla, joka on valittu tutkimuksen päämetodiksi.
The other method, document analysis is focusing on the open sources and used to study the characteristics of the defense system and the history of technological development.
Toinen käytettävä metodi, avoimiin lähteisiin perustuva kirjallisuustutkimus, keskittyy tutkimuksessa puolustusjärjestelmän ominaispiirteisiin ja teknologisen kehityksen historiaan.
This provides a needed holistic approach to the defence system along with a foresight perspective.
Tämä mahdollistaa puolustusjärjestelmän lähestymisen kokonaisvaltaisella ja tulevaisuuden näkökulman säilyttävällä tavalla.
Prostate cancer is a heterogeneous disease affecting an increasing number of men all over the world, but particularly in the countries with the Western lifestyle.
Eturauhassyöpä on heterogeeninen tauti, joka koskettaa kasvavaa määrää miehiä ympäri maailman, mutta erityisesti länsimaista elämäntyyliä edustavissa maissa.
Truly quantitative reverse-transcription PCR assays were developed for each of the genes for the purpose, time-resolved fluorometry was applied in the real-time detection of the amplification products, and the gene expression data were normalized by using artificial internal RNA standards.
Kunkin geenin ilmenemistason mittaamiseen kehitettiin absoluuttisesti kvantitatiivinen käänteiskopiointi-PCR-määritys, jossa monistustuotteet havaittiin reaaliaikaisesti aikaerotteisen fluorometrian avulla, ja tulokset normalisoitiin keinotekoisen, sisäisen standardi-RNA:n avulla.
The panel of genes included the most prominent markers in the current literature: PCA3 and the fusion gene TMPRSS2-ERG, in addition to BMP-6, FGF-8b, MSMB, PSCA, SPINK1, and TRPM8; and the kallikrein-related peptidase genes 2, 3, 4, and 15.
Tutkittuihin geeneihin kuuluivat alan kirjallisuudessa tällä hetkellä näkyvimmin esiintyvät merkkiaineet PCA3-geeni ja fuusiogeeni TMPRSS2-ERG, sekä BMP-6-, FGF-8b-, KLK2-, KLK3-, KLK4-, KLK15-, MSMB-, PSCA-, SPINK1- ja TRPM8-geenit.
PCA3 RNA was found in the blood of men with metastatic prostate cancer, but not in localized cases of cancer, suggesting limitations for using this method for early cancer detection in blood.
PCA3-RNA:ta löydettiin verestä vain jo-levinneiden syöpien tapauksissa, mikä rajoittanee menetelmän käyttöä syövän varhaiseen havaitsemiseen verestä.
Moreover, they cannot provide an accurate prognosis for the disease.
Mainitut diagnoosimenetelmät eivät myöskään pysty ennustamaan taudinkehitystä.
TMPRSS2-ERG mRNA transcripts were found more frequently in cancerous than in benign prostate tissues, but they were present also in 51% of the histologically benign prostate tissues of men with prostate cancer, while being absent in specimens from men without any signs of prostate cancer.
TMPRSS2- ERG-lähetti-RNA:ta löydettiin useammin eturauhaskudoksesta, jos kyseessä oli syöpäkudos, mutta myös 51 prosentista niitä histologisesti hyvänlaatuisia kudoksia, jotka olivat peräisin syöpää sisältävistä eturauhasista.
Due to the high prevalence of indolent prostate cancers, the majority of men affected by prostate cancer would be able to live without any medical intervention.
Koska suuri osa eturauhassyövistä on hitaasti kasvavia ja kliinisesti merkityksettömiä, suurin osa miehistä, joilla syöpä todetaan, pystyisi elämään latentin kasvaimen kanssa ilman lääketieteellistä hoitoakin koko elinaikansa, ilman että kasvain ehtii aiheuttaa kliinisiä oireita missään vaiheessa.
PCA3 was shown to be 5.8 times overexpressed in cancerous tissue, but similarly to the fusion gene mRNA, its levels were upregulated also in the histologically benign regions of the tissue if the corresponding prostate was harboring carcinoma.
PCA3-geenin osoitettiin yli-ilmenevän 5.8-kertaisesti syöpäkudoksessa, mutta sen ilmeneminen oli lisääntynyt syöpäisissä eturauhasissa myös histologisesti hyvänlaatuisilla kudosalueilla.
These results indicate a possibility to utilize these molecular assays to assist in prostate cancer risk evaluation especially in men with initially histologically negative biopsies.
Tulokset antavat aiheen olettaa, että molekyylitason määrityksiä voitaisiin mahdollisesti käyttää eturauhassyöpäriskin arvioinnissa erityisesti, jos potilaan ensimmäisestä eturauhaskoepalasta ei kudostasolla havaita syöpää.
Their latent prostate tumors would not cause any clinical symptoms during their lifetime, but few are willing to take the risk, as currently there are no methods or biomarkers to reliably differentiate the indolent cancers from the aggressive, lethal cases that really are in need of immediate medical treatment.
Harvat potilaat kuitenkaan valitsevat tätä vaihtoehtoa, koska käytössä ei ole menetelmiä tai biomerkkiaineita, joilla voitaisiin luotettavasti todeta, mitkä syövät kuuluvat hitaasti etenevään alaluokkaan, ja mitkä taas ovat aggressiivisia ja välitöntä lääketieteellistä hoitoa vaativia syöpiä.
The best biomarker assay currently available for the diagnosis of the disease, the measurement of prostate specific antigen (PSA) levels from blood, lacks specificity, and even when combined with invasive tests such as digital rectal exam and prostate tissue biopsies, these methods can both miss cancers, and lead to overdiagnosis and subsequent overtreatment of cancers.
Eturauhassyöpädiagnostiikan tarpeisiin paras tällä hetkellä tarjolla oleva biomerkkiainemääritys, prostataspesifisen antigeenin (PSA) pitoisuuden määritys verestä, ei ole tarpeeksi spesifinen käyttötarkoitukseensa.
Cancer-related, statistically significant differences in gene transcript levels were found for TMPRSS2-ERG, PCA3, and in a more modest scale, for KLK15, PSCA, and SPINK1.
Viiden tutkitun geenin – TMPRSS2-ERG:n, PCA3:n, KLK15:n, PSCA:n ja SPINK1:n –ilmenemistasoissa havaittiin tilastollisesti merkitseviä, syöpään viittaavia muutoksia.
This doctoral work concentrated on validating 12 novel candidate genes for use as biomarkers for prostate cancer by measuring their mRNA expression levels in prostate tissue and peripheral blood of men with cancer as well as unaffected individuals.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin kahdentoista uuden biomerkkiaineeksi ehdotetun geenin soveltuvuutta eturauhassyöpädiagnostiikkaan.
Lipoprotein subfraction composition was analyzed with nuclear magnetic resonance (NMR) and gut microbiome was analyzed with 16S rRNA gene sequencing.
Lisäksi lipoproteiinien alayksikkökoostumus analysoitiin ydinmagneettiresonanssispektroskopialla ja suoliston mikrobistoa analysoitiin 16S rRNAgeenisekvensoinnilla.
The hepatic, pancreas, and intestinal insulin-stimulated glucose and fasting free fatty acid uptake was measured using positron emission tomography (PET).
Maksan, haiman ja suoliston insuliinistimuloitua glukoosin soluun ottoa ja vapaiden rasvahappojen soluun ottoa paastotilanteessa mitattiin käyttämällä positroniemissiotomografiaa (PET).
In this thesis, I have investigated the effects of two weeks of low volume and high intensity sprint interval training (SIT) and high volume and low intensity moderate intensity continuous training (MICT) on the liver, pancreas, and intestine in untrained healthy subjects and subjects with type 2 diabetes or prediabetes using a wide range of imaging modalities.
Tässä väitöskirjatyössä vertasin kovatehoisen intervalliharjoittelun (SIT) ja kohtuukuormitteisen harjoittelun (MICT) vaikutuksia maksaan, haimaan ja suolistoon aiemmin vain vähän liikuntaa harrastaneilla terveillä ja tyypin 2 diabetesta tai sen esiastetta sairastavilla henkilöillä käyttäen erilaisia kuvantamismenetelmiä.
However, only MICT improved the hepatic and intestinal insulin-stimulated glucose and reduced fasting free fatty acid uptake.
Ainoastaan MICT paransi maksan ja suolen insuliinistimuloitua glukoosinottoa ja vähensi vapaiden rasvahappojen ottoa paastotilanteessa.
In conclusion, two weeks of exercise improves fat content, lipoprotein, and the gut microbiota profile regardless of training intensity or volume; however, the changes in the liver and intestinal substrate uptake depend on exercise volume rather than intensity.
Maksan ja haiman rasvapitoisuus, veren lipoproteiiniprofiili ja suoliston mikrobiprofiili parantuivat kahden viikon harjoittelun jälkeen harjoittelun intensiteetistä tai määrästä riippumatta.
They also improved the lipoprotein subfraction profile with increasing the lipoproteins associated with protecting against diabetes and reducing the ones associated with acquiring diabetes.
Molemmat harjoittelumuodot paransivat myös lipoproteiinien alayksikköprofiilia lisäämällä alentuneeseen diabetesriskiin ja vähentämällä lisääntyneeseen diabetesriskiin liittyviä lipoproteiineja sekä paransivat suoliston mikrobiprofiilia lisäämällä pienempään lihavuusriskiin liitettyjä mikrobeja.
Hepatic and pancreatic fat was measured using magnetic resonance spectroscopy (MRS).
Maksan ja haiman rasvan määrää mitattiin käyttäen magneettispektroskopiaa.
Since then many studies have corroborated these benefits involving both animal and human subjects.
Lukuisat eläin- ja ihmistutkimukset ovat osoittaneet, että liikunta hyödyttää koko kehoa.
Effects of short-term exercise training on liver, pancreas and intestinal metabolism
Lyhyen aikavälin kuntoilun vaikutukset maksan, haiman ja suoliston aineenvaihduntaan Liikunnan terveyshyödyt on tunnettu jo pitkään.
Both SIT and MICT reduced the liver and pancreatic fat content in subjects with high hepatic and pancreatic fat content.
Sekä SIT että MICT vähensivät maksan ja haiman rasvapitoisuutta henkilöillä, joilla ne olivat ennen harjoittelua koholla.
This suggests that, in the short-term, MICT might be more beneficial in improving internal organ metabolism than SIT.
Näiden tulosten perusteella kohtuukuormitteinen harjoittelu näyttää olevan kovatehoista harjoittelua hyödyllisempää sisäelinten aineenvaihdunnalle.
Some studies indicate that vigorous intensity with low volume is adequate to improve whole-body insulin sensitivity and organ metabolism, while others indicate that moderate intensity and high volume exercise is required to achieve these benefits.
Uusimmat tutkimukset puolestaan osoittavat, että suurin piirtein samat liikunnan hyödyt voi saada sekä kovatehoisella lyhytkestoisella että kohtuukuormitteisilla pidempikestoisella liikunnalla.
Msr1 and Robo4 regulate lymphocyte migration and turnover in peripheral lymph nodes and Peyer’s patches.
Sekä Msr1 että Robo4 säätelevät lymfosyyttien kulkua niin perifeerisissä kuin suoliston pinnan imusolmukkeissa.
My doctoral studies describe two new molecules expressed in the afferent and efferent lymphatics (Msr1 and Robo4) and their role in lymphocyte migration.
Väitöskirjassani tutkin kahden uuden lymfaattisissa endoteelisoluissa ilmennettävän molekyylin (Msr1, Robo4) merkitystä valkosoluliikenteen säätelyssä.
We also investigated how large antigens and antibodies get access into the lymph node parenchyma.
Selvitimme myös, miten suuret antigeenit sekä vasta-aineet pääsevät imusolmukkeen sisäosiin.
Lymph-borne antigens are sorted based on their size in the subcapsular sinus (SCS) of the lymph node and only small antigens get direct access to the lymph node parenchyma.
Imunesteessä olevat antigeenit lajitellaan koon mukaan imusolmukkeen subkapsulaarisinuksessa ja vain pienillä molekyyleillä on pääsy imusolmukkeen sisäosiin.
Afferent lymphatic vessels transport leukocytes and soluble molecules from the periphery to lymph nodes.
Lymfaattiset endoteelisolut säätelevät imusolmukkeen liikennettä Imusuonet kuljettavat valkosoluja sekä liukoisia molekyylejä perifeerisistä kudoksista imusolmukkeisiin.
Our results also suggest that the effective delivery of lymph-borne antibodies into lymph nodes may be therapeutically harnessed.
Tutkimukseni tuloksia vasta-aineiden kulkemisesta imuteitä pitkin imusolmukkeisiin voidaan myös hyödyntää terapeuttisesti.
The differences between the two populations of lymph node LECs, namely the afferent and efferent lymphatics, have not been thoroughly investigated.
Imusolmukkeessa olevien tuovien ja vievien endoteelisolujen eroja ei ole aikaisemmin kuvattu.
Lymph nodes are centers for the initiation of immune reactions, where antigen presenting cells present foreign antigens to naïve lymphocytes.
Imusolmukkeet ovat tärkeitä keskuksia, joissa elimistön immuunireaktiot saavat alkunsa.
These studies broaden the current view of LECs as regulators of cell and molecular trafficking at the lymph node sinuses.
Väitöskirjani tulokset laajentavat käsitystämme lymfaattisten endoteelisolujen merkityksestä imusolmukkeen liikenteen säätelijöinä.
Lymphocytes migrate constantly into lymph nodes in search of foreign antigens.
Lymfosyytit kiertävät jatkuvasti imusolmukkeissa etsien vieraita antigeenejä ja poistuvat imusolmukkeesta medullaarisinuksen vieviä imusuonia pitkin.
LECs are known to regulate cell entry into lymph nodes as well as lymphocyte egress at the medullary sinus.
Lymfaattiset endoteelisolut säätelevät valkosolujen pääsyä imusolmukkeeseen sekä niiden pois lähtöä medullaarisinuksessa.
Moreover, we discovered that LECs transcytose large antigens and antibodies instantly into the lymph node parenchyma.
Lymfaattiset endoteelisolut myös kuljettavat aktiivisesti suuria antigeenejä sekä vasta-aineita imusolmukkeen sisäosiin.
After searching for their cognate antigens, lymphocytes leave the nodes by egressing at the lymph node medullary sinus and the efferent lymphatics.
Lymfaattiset endoteelisolut verhoavat sekä suonien että imusolmukkeen onteloiden sisäpintoja.
From Party Discussions to Media Events.
Puolueiden keskustelutilaisuuksista mediatapahtumiksi.
The study pays attention to both the changes political culture as well as the changes in the media landscape.
Tutkimuksessa on kiinnitetty huomiota sekä poliittisessa kulttuurissa että mediamaisemassa tapahtuneisiin muutoksiin.
This thesis approaches the topic from a historical standpoint, which means that the varying historical context plays an important part in the analysis.
Väitöskirjan näkökulma on historiallinen, mikä merkitsee ajallisten kontekstien keskeisyyttä analyysissa.
The most significant change in newspaper journalism took place during the 1980s.
Suurin muutos vaaliohjelmiin liittyneessä kirjoittelussa tapahtui 1980-luvulla.
First, there were a series of so-called party questioning programs, where representatives of each party were in turn an "underdog" to which representatives of the other parties posed questions.
Vaalitenteissä kunkin puolueen edustajat olivat vuorollaan "altavastaajina", joille muiden puolueiden edustajat esittivät kysymyksiä.
The traditional discussion panel remained as it was.
Suuri vaalikeskustelu säilyi ennallaan.
The only difference was that now the criticism was also directed at TV journalists who were accused of being too aggressive toward politicians.
Ainoa muutos liittyi vaaliohjelmakritiikkiin, joka kohdistui nyt poliitikkojen ohella myös toimittajiin, joiden katsottiin olleen ohjelmissa liian hyökkääviä.
Newspaper materials have been gathered from the independent newspaper Helsingin Sanomat, from the tabloids Ilta-Sanomat and Iltalehti as well as from the party newspapers Aamulehti, Kansan Uutiset, Suomenmaa and Suomen Sosialidemokraatti.
Lehtiaineisto on kerätty Helsingin Sanomista, Ilta-Sanomista, Iltalehdestä, Aamulehdestä, Kansan Uutisista, Suomenmaasta sekä Suomen Sosialidemokraatista.
The party newspapers evaluated these arguments from their own ideological standpoints whereas independent newspapers approached these discussions from more neutral perspectives.
Puoluelehdissä puheenvuorojen sisältöä arvioitiin aatteellisista lähtökohdista, sitoutumattomissa sanomalehdissä neutraalimmin.
From the standpoint of program genre, the study analyzes the ways in which these programs have been made during different decades and what kinds of political disputes they have aroused.
Television vaaliohjelmien kehityksen osalta tutkimuksessa on kuvattu, millä tavoin vaaliohjelmia on eri aikoina tehty ja millaisia poliittisia kiistoja niiden tekemiseen on liittynyt.
The analysis of the newspaper material describes how the newspapers have written about the debates, what kind of criticism these programs have provoked, and what sort of a role the newspapers have given to these programs in political campaigning overall.
Sanomalehtiaineiston analyysissa on tarkasteltu sitä, mihin seikkoihin vaaliohjelmia käsittelevissä kirjoituksissa on kiinnitetty huomiota, millä tavoin lehdet ovat suhtautuneet ohjelmien toteutukseen ja millainen rooli ohjelmilla on nähty olleen vaalikampanjoinnissa.
The other program type was a traditional discussion panel, where party representatives presented their party’s platform and discussed topical political issues.
Suuri vaalikeskustelu oli perinteisempi paneelikeskustelu, jossa poliitikot selvittivät vuorotellen kantojaan ajankohtaisiin poliittisin kysymyksiin.
Newspaper materials have been complemented with materials from the press archive of the National Broadcasting Company.
Sanomalehtiaineistoa on täydennetty Yleisradion leikearkistoon kerätyillä lehtileikkeillä.
Political Television Debates and their Newspaper Publicity from the 1960s to the 1980s This thesis analyzes political television debates and the publicity they have received in Finnish newspapers from the beginning of the 1960s to the late 1980s in parliamentary and presidential elections.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan television vaaliohjelmia ja niihin liittynyttä sanomalehtijulkisuutta 1960-luvun alusta 1980-luvun lopulle.
During the first half of the decade, it was mainly the tabloids that were bringing these new angles to their analysis, but in the latter half of the decade also the quality papers adopted similar approaches.
Vuoden 1982 presidentinvaaleissa uusista näkökulmista kirjoittivat erityisesti iltapäivälehdet, mutta vuosikymmenen jälkipuoliskolla samankaltaisia lähestymistapoja omaksuivat myös Helsingin Sanomat ja Aamulehti.
The materials of the study consist of official records of the decision-making bodies of the National Broadcasting Company, the actual debates broadcast on television as well as newspaper articles dealing with the television debates.
Tutkimusaineisto koostuu Yleisradion hallinto- ja ohjelmaneuvostojen pöytäkirjoista, vaaliohjelmien televisiotallenteista sekä vaaliohjelmia käsittelevistä sanomalehtikirjoituksista.
During the 1960s and the 1970s politicians had many disputes over the execution of the televised debates which proves that already then politicians and parties considered television to be an extremely important political forum.
Puolueet riitelivät usein vaaliohjelmien toteutuksesta, mikä osoittaa, että puolueille television vaaliohjelmat olivat tärkeitä poliittisia foorumeita jo 1960-luvulta lähtien.
The newspapers also started ranking the politicians’ performances: who won and who lost.
Lehdet alkoivat teettää säännöllisesti erilaisia tutkimuksia poliitikkojen pärjäämisestä ohjelmissa ja kirjoittaa vaalikeskusteluiden voittajista ja häviäjistä.
Televised debates consisted of two different kinds of programs.
Vaaliohjelmat jakautuivat kahteen erilaiseen ohjelmaformaattiin; vaalitentteihin ja suureen vaalikeskusteluun.
The news articles reporting about the programs mainly summarized the arguments of different party representatives.
Vaaliohjelmia käsittelevissä teksteissä esiteltiin pääasiassa poliitikkojen ohjelmissa pitämiä puheenvuoroja.
Politicians performing in the programs were sometimes accused of presenting political propaganda and sometimes of cowardice.
Vaaliohjelmien toteutukseen liittynyt kritiikki kohdistui toisaalta poliitikkojen puoluepropagandaan, toisaalta poliitikkojen liialliseen varovaisuuteen.
During the 1970s some major changes were enacted in how the programs were executed.
1970-luvun puolivälissä vaalitenttien toteutuksessa tapahtui suuria muutoksia, kun toimittajat syrjäyttivät poliitikot vaalitenttien kyselijöinä.
The criticism stayed the same even after the questioning programs were transformed into political interviews during the 1970s.
Sanomalehtien suhtautuminen vaaliohjelmiin säilyi ennallaan myös 1970-luvulla, jolloin vaaliohjelmia alettiin tehdä toimittajavetoisesti.
The study focuses on both the developments of the debate program genre as well as the ways in which newspapers have written about them.
Tutkimuksessa on analysoitu toisaalta television vaaliohjelmien kehitystä ja toisaalta vaaliohjelmiin liittynyttä sanomalehtikirjoittelua.
During the 1960s political television programs were strictly regulated by political parties.
Vaaliohjelmat olivat 1960-luvulla tarkkaan säänneltyjä puolueiden välisiä keskustelutilaisuuksia, joissa toimittajilla ei ollut näkyvää roolia.
Second, the newspapers started to analyze these programs from totally new angles.
Samalla myös vaaliohjelmia käsittelevien kirjoitusten näkökulmat alkoivat muuttua, kun ohjelmin visuaalinen ulottuvuus alkoi olla yhä näkyvämmin esillä sanomalehtiin laadituissa analyyseissa.