natgillin/translations-raw huggingface dataset:
and "what is seen and heard at the same time?".
ja "mitä näkyy ja kuuluu samanaikaisesti?".
Analysis units used were; "what is seen?"
Aineiston analyysikysymykset olivat; "mitä näkyy?
Videotutorials are also regularly unchangeable from their origin source.
Videotutoriaalit ovat myös säännönmukaisesti muuttumattomia alkuperäisestä lähteestä.
"what is heard?"
", "mitä kuuluu?"
The reasearcher is trying to find efficent ways to guide people to become self-sufficient IT-enviroment users.
Työllä tutkija haluaa löytää tehokkaita keinoja opastaa ihmisiä IT-järjestelmien itsenäisiksi käyttäjiksi.
The key findings of the study are that the essence of videotutorials is functional, regular and redundancy.
Tutkimuksen keskeiset havainnot olivat, että videotutoriaalit ovat olemukseltaan toiminnallisia, säännönmukaisia ja toisteisia.
This study has researched how videotutorials mediate information.
Tässä työssä on tutkittu miten videotutoriaalit välittävät informaatiota.
The research material consists of information technology videotutorials made by the University of Lapland IT-Services.
Aineistona toimi Lapin yliopiston IT-palveluiden tuottamat informaatioteknologia -aiheiset videotutoriaalit.
The results were presented through a cognitive film theory perspective.
Tuloksia tarkasteltiin kognitiivisen elokuvateorian kautta.
The key finding of the evaluation is that beginners using the material can get burdened, while accustomed users filter redundant information and thus do not get burdened.
Tutkimuksen havaintojen pohjalta luodussa aineiston arvioinnissa mielenkiintoisinta oli löydös siitä, että videotutoriaalit voivat kuormittaa katsojaa samalla kun tottunut videotutoriaalien käyttäjä osaa suodattaa toisteisen informaation, eikä näin kuormitu.
Derived from the essence of the videotutorials has this study stated that videotutorials could also be studied from a simulation-concept perspective.
Tästä syystä on tutkimuksessa myös mielenkiintoinen toteamus, että videotutoriaaleja voidaan tarkastella simulaatio-käsitteen kautta.
Based on the results has the reasercher evaluated the audiovisual cues with the help of the schemaconcept from a attention and perception process perspective.
Tulosten pohjalta arvioitiin aineistossa käytetyt audiovisuaaliset keinot skeemakäsitteen avulla kognitiivisten havainto- ja tarkkaavaisuustoimintojen näkökulmasta.
The research method used was close reading.
Aineiston analyysitapa oli lähiluku.
This pro gradu thesis is about Digitally Aided Coaching, which is part of Digital Health Revolution project.
Tutkielma käsittelee digitaalista hyvinvointivalmennusta, joka on osa Digital Health Revolution –hanketta.
The data from the companies is gathered in MyData Clinics where MyData was discussed to be used by the point of view of health care companies.
Yrityksiltä kerätty aineisto on saatu MyData-klinikalla, jossa pohdittiin MyDa-tan hyödyntämistä terveysalan yritysten näkökulmista.
One of the most important finding was the need for more comprehensive treatment.
Tärkeimpänä huomiona jokaiselta kohderyhmältä nousi toive asiak-kaan kokonaisvaltaisempaan hoitoon.
Three end users were invited to Sinco-workshop where future digitally aided coaching was developed by co-creation and bodystorming methods.
Asiakkaille järjestettiin Sinco-työpaja, jossa tulevaisuuden digitaalisia hyvinvointivalmennuk-sia ideoitiin yhteiskehittämisen ja bodystorming-menetelmän avulla.
The results are presented as design drivers which could be used in designing digi-tally aided coaching corresponding to the needs of the companies, professionals and customers.
Tulokset on esitetty design draivereina, joita hyödyntämällä tulevaisuuden suunnittelutyössä voidaan kehittää uusia terveyspal-veluja, jotka vastaavat yritysten, ammattilaisten ja asiakkaiden tarpeita.
The framework consist of three different points of view that came from companies working in the field of health care, professionals and end users.
Aihetta käsitellään terveysalan yritysten ja ammattilaisten sekä terveyspalve-lujen loppukäyttäjien näkökulmista.
The professionals were interviewed about their experiences at work and what they would need to make the job more efficient for them and their customers.
Ammattilaisten kokemuksia työstä ja tarpeita työn tehostamiseksi selvitettiin haastattelujen avulla.
The results are the needs that the target groups have for digitally aided coaching.
Tuloksena saatiin kuvaus eri käyttäjäryhmien tarpeista digitaaliselle hyvinvointival-mennukselle.
The focus of the research has been on the habits that the target groups have at work and in their everyday life, and what kind of needs they may have from Digitally Aided Coaching.
Työn tarkoituksena on ollut selvittää eri tahojen nykyisiä käytäntöjä työssä ja ar-jessa, sekä heidän tarpeitaan digitaalisesti tapahtuvaan terveydenedistämistoimin-taan.
Focus is on the reasons why personal data should be collected and used.
Näkökulmat ovat syntyneet pääosin aineiston keräämisen yhtey-dessä.
Research is carried out through the framework that fol-lows from the needs of the project.
Tutkielmassa käsitellään hankkeen asettaman viitekehyksen valossa yksilön henkilökohtaisen terveysdatan keräämisen merkitystä kolmesta eri näkökulmasta.
Photographs supplement other modes of discussing because they are an easy, fast, free and a self-explanatory way to communicate.
Valokuvat täydentävät muuta keskustelua, sillä ne ovat helppo, nopea, ilmainen ja selkeä kommunikoinnin väline.
Simultaneously, it steered the approaches of the following more traditional peer-reviewed articles.
Samalla se määritti sitä seuranneiden, perinteisempien vertaisarvioitujen artikkelien lähestymistapoja.
On the other hand, as these same devices are connected to a network of various communities, it makes photographic sharing easy and therefore more public, if so desired.
Toisaalta nämä samat laitteet ovat kytkettyinä erilaisten yhteisöjen verkostoon, mikä tekee valokuvien jakamisesta helppoa ja laajemmin julkista, jos niin halutaan.
Using photographs for communication – as tools for visual discussion – is typical in various contemporary communities.
Valokuvien käyttäminen kommunikoinnin välineenä – visuaalisena keskusteluna – on tavanomaista nykyajan yhteisöissä.
Sharing photographs works best when the community succeeds in fulfilling its members’ needs and expectations regarding the content.
Valokuvien jakaminen toimii parhaiten silloin, kun kuvasisältö vastaa yhteisön jäsenten odotuksia ja tarpeita.
As the photographic communicational dimensions expanded significantly via digital networks, photography has consequently become simultaneously more private and public.
Kun valokuvallisen kommunikaation piiri on laajentunut digitaalisten verkostojen myötä, valokuvauksesta on tullut samanaikaisesti sekä yksityisempää että julkisempaa.
As examples, these photos are used as tools for sharing locations, activities, accomplishments, ideas, humour, likes and opinions among other members of a given community.
Arkivalokuvia käytetään esimerkiksi sijainnin, aktiviteettien, saavutusten, ajatusten, huumorin, mielenkiinnon kohteiden ja mielipiteiden jakamiseen yhteisöissä.
Understanding the functions of sharing photographs among community members is important, because the history does not go back very far.
On tärkeää ymmärtää valokuvien jakamisen uusia funktioita yhteisöissä, sillä nykymuotoisen jakamisen historia ei ole kovin pitkä.
On the one hand, personal and privately operated camera-phones emphasize individuality in the sense that every individual has their own device, and shared cameras are rare, if not non-existent.
Yhtäältä henkilökohtaiset kamerapuhelimet korostavat yksilöllisyyttä, sillä lähes jokaisella on oma laite ja yhteisistä kameroista on tullut harvinaisia.
The doctoral thesis consists of a media production and three peer-reviewed articles.
Väitöskirja koostuu käytännön mediatuotannosta sekä kolmesta vertaisarvioidusta artikkelista.
Digitalization, new camera technology (photographs forming on a sensor and not film) and the birth of networks, have made taking, editing and sharing photographs faster, easier and cheaper, simultaneously also imposing new requirements for research.
Digitalisaatio, uusi kamerateknologia (valokuvat muodostuvat filmin sijaan sensorille) sekä informaatioverkostojen synty ovat sekä nopeuttaneet että helpottaneet valokuvien ottamista, muokkaamista ja jakamista sekä tehneet siitä huomattavasti edullisempaa.
It introduces the concept of visual discussion, that refers to communication occurring inside contemporary communities primarily in the form of exchanging photographs without excluding other visual elements.
Se esittelee visuaalisen keskustelun konseptin, joka viittaa nyky-yhteisöjen sisällä esiintyvään, ensisijaisesti valokuvia vaihtamalla tapahtuvaan kuvaviestintään.
They count as emotional and informational content in creating and maintaining relationships, in identity forming by self-presentation and self-expression.
Ne tukevat näin uusien ihmissuhteiden luomista ja olemassa olevien ylläpitoa sekä identiteetin muodostamista itsensä esittämisen ja itseilmaisun kautta.
In contemporary communities, photos are tools for discussion through the jointly agreed social media channels.
Valokuvat ovat siis nyky-yhteisöissä kommunikoinnin muoto, jota käytetään valituilla sosiaalisen median kanavilla.
As a research object, vernacular photography has been studied actively since the 1970s as a practice within families and among relatives and close friends.
Ylipäätään arkivalokuvaamista (eng. vernacular photography) perheiden, sukulaisten ja ystävien keskuudessa on tutkittu vasta 1970-luvulta alkaen.
Other significant contributions include analysing the role of self-disclosure as an agent between private and public photographs and the change in the media environment for the established media houses thanks to readers’ images.
Lisäksi väitöskirjassa analysoidaan henkilökohtaisten valokuvien jakamisen harkintaa (eng. self-disclosure) sekä vakiintuneiden mediatalojen toimintaympäristön muutosta lukijan kuvien seurauksena.
Photographs are not only able to create visual co-presence between the sender and the audience; they are practical in conveying useful information and helping memory.
Valokuvat kykenevät luomaan vastaanottajalle läsnäolon tunteen ja välittämään hyödyllistä tietoa sekä auttamaan jonkin asian muistamisessa.
The main contribution of the thesis is in providing theoretical refinement to vernacular photography research.
Tämän väitöskirjan tärkein anti on arkivalokuvaamisen tutkimuksen teorian täydentäminen.
The main findings suggest that the socio-cultural functions of vernacular photography in communities are vast.
Tärkeimmät tutkimustulokset viittaavat siihen, että arkivalokuvaamisella on monia sosiokulttuurisia funktioita erilaisissa yhteisöissä.
Concerning this development, the purpose and goal of this dissertation is to add to the understanding of the socio-cultural functions of vernacular photographs in contemporary communities.
Tämä kehitys toimii lähtökohtana väitöskirjatutkimukselle, jonka tavoitteena on lisätä ymmärrystä arkivalokuvaamisen sosiokulttuurisista funktioista nykyajan yhteisöissä.
As a body of qualitative research, the research data was mostly gathered through semi-structured interviews and analysed through content analysis and interpretive concept analysis.
Analyysimenetelminä käytettiin muuan muassa sisällönanalyysiä sekä tulkitsevaa konseptianalyysiä.
Before digitalization, these naturally formed groups created spheres for amateur photography; where people engaged in photography, the results were looked at and archived in picture frames, albums and shoeboxes.
Ennen digitalisaation aikaa näissä luonnostaan syntyneissä ryhmissä otettiin ja katseltiin tulostettuja valokuvia.
It counts for a central piece of methodology by providing a learning process and by building understanding about community communication.
Työ alkoi käytännön toiminnasta eli esikaupunkialueella toteutetusta mediatuotannosta, joka muodosti keskeisen osan koko väitöskirjan oppimisprosessia, lisäten ymmärrystä yhteisöjen sisäisestä viestinnästä.
It falls inside the practice-led research field, where the dissertation is commenced with practice, which in this case was a semi-rural community media production.
Se sijoittuu käytäntölähtöisen tutkimuksen (eng. practice-led research) alalle.
Photographic communicational dimensions occurred mostly privately within families and within the bordering walls of a home or a work office.
Niitä säilytettiin ensisijaisesti albumeissa tai kenkälaatikoissa ja pieni osa päätyi esille piirongin päälle kehystettyinä.
The research is qualitative.
Tutkimus on kvalitatiivinen.
It is based on the phenomenographic approach.
Se pohjaa fenomenografiseen lähestymistapaan.
The first 22 interviews were made during the social counsellor education in January and February 1996.
Ensimmäiset 22 haastattelua tehtiin sosiaaliohjaajakoulutuksen ollessa käynnissä tammi- ja helmikuussa 1996.
The foundation of expertise is in professional skill.
Asiantuntijuuden perusta on ammattitaidossa.
The third lot of 15 interviews was compiled during October - December 2009, when the informants had worked in the profession for about 13 years after qualification as social counsellor.
Kolmas, 15 haastattelua käsittävä aineistokokonaisuus kerättiin loka- ja joulukuun 2009 aikana, jolloin tiedonantajat olivat työskennelleet sosiaaliohjaajaksi valmistumisen jälkeen ammattialalla noin 13 vuotta.
The results can be applied in constructing social counselling in various environments of the profession.
Tulokset ovat hyödynnettävissä sosiaaliohjaustyön rakentamisessa ammattialan eri työympäristöissä.
Professionalism also features the capability to develop and influence.
Alan asiantuntijuuteen kuuluvat myös kehittämis- ja vaikuttamistyön valmiudet.
The second part of the material comprises 23 interviews made before the end of the social counsellor education between October and December 1996.
Toinen aineisto, joka muodostuu 23 haastattelusta, koottiin ennen sosiaaliohjaajakoulutuksen päättymistä loka- ja joulukuun 1996 välillä.
The core of the practical customer work lies in the abilities related to encountering, interaction and cooperation.
Asiakastyön käytäntöjen ydin on kohtaamis- sekä vuorovaikutus- ja yhteistyövalmiuksissa.
Professionalism means a combination of knowledge and skill, and its application depends on the person’s specific properties (such as empathy, patience, creativity, optimism, courage) and approach to work.
Ammattilaisuus merkitsee tiedon ja taidon liitosta, joiden hyödyntämistä alalla työskentelevän ominaisuudet (esimerkiksi empatia, kärsivällisyys, luovuus, optimistisuus, rohkeus) ja itselle ominainen työskentelytapa edistävät.
Expertise comprises an extensive knowledge of the profession, control of the person’s own field, and a deeper insight into such matters as the methods of work.
Asiantuntijuus muodostuu ammattialan laaja-alaisesta tuntemisesta, työntekijän oman työkentän hallinnasta sekä syvällisemmästä perehtymisestä esimerkiksi työmenetelmiin.
The future image of social services and professionalism in the branch is affected by such factors as one’s social problems and threats to well-being, financial status, the quantitative increase of service providers, and the functioning of cooperation, the requirements of customer-oriented work alongside with the customer, but also by the worry about limited human resources.
Sosiaalialan ja alan ammattilaisuuden tulevaisuuskuvaan vaikuttavat ihmisten kohtaamat sosiaaliset ongelmat ja hyvinvoinnin uhat, taloudellinen tilanne, palveluja tuottavien tahojen määrällinen kasvu ja yhteistyön sujuvuus, vaateet asiakaslähtöisestä ja asiakkaan rinnalla työskentelystä mutta myös huoli henkilöstön riittävyydestä.
Professional growth and development in the branch proceed all through the years of education and work.
Alalla ammatillinen kasvu ja kehitys etenevät koulutus- ja työvuodet läpileikkaavana prosessina.
Analysing professionalism in the social services is necessary, as the profession and the structures of its functions have been and are being developed.
Sosiaalialan ammattilaisuuden jäsentämiseen on tarve, kun ammattiala ja sen tehtävärakenteet ovat olleet ja ovat kehittämisen kohteina.
The social counsellors’ view was that professionalism in the branch requires insight into humanity, the methods and ethical basis of the work, such as counteracting inequality.
Sosiaaliohjaajien näkemysten mukaan alan ammattilaisuus edellyttää ihmisyyteen, työn keinoihin ja eettisiin lähtökohtiin, kuten eriarvoistumisen vastaiseen toimintaan perehtymistä.
Besides analysing the contents of social work and professionalism, the research identified three types of outlook among the social counsellors who functioned as the informants: carers, instructors and developers.
Sosiaalialan työn ja ammattilaisuuden sisällöllisen jäsennyksen lisäksi tutkimuksen tiedonantajina toimineista sosiaaliohjaajista nimettiin kolme näkemystyyppiä: tukijat, ohjaajat ja kehittäjät.
The findings of the paper are available for the development of the education and professional work in social services.
Tutkimuslöydökset ovat käytettävissä sosiaalialan koulutuksen ja ammatillisen työn kehittämisessä.
The education combines primarily with knowledge, learning at work combines with skill, and life experience combines with the necessary open-mindedness.
Koulutus yhdistyy ensisijassa tiedon, työssä oppiminen taidon ja elämänkokemus työssä tarvittavan avarakatseisuuden omaksumiseen.
Starting points of social work, professional growth and development, professional skill, expertise and the future image are reviewed.
Tarkastelu kohdentuu sosiaalialan työn lähtökohtiin, ammatilliseen kasvuun ja kehitykseen, ammattitaitoon, asiantuntijuuteen sekä tulevaisuuskuvaan.
The research material comprises 60 thematic interviews compiled at three points from persons who had studied and qualified from the same social counsellor education.
Nämä koottiin kolmena eri ajankohtana henkilöiltä, jotka opiskelivat ja valmistuivat samasta sosiaaliohjaajakoulutuksesta.
Professionalism is made up of what is learnt through education, career and life experience.
Ammattilaisuus rakentuu koulutuksen, työuran ja elämänkokemusten aikana opitusta.
Essential in the professional skill are knowledge of the human being, the profession and society, and skills related to customer work and well-being at work.
Alan ammattitaidossa keskeistä on ihmistä, ammattialaa Päämääränä sosiaalialan ammattilaisuus ja yhteiskuntaa koskeva tieto sekä asiakastyötä ja työhyvinvointia koskevat taidot.
As the interviewees were social counsellors by education and their work experience was in the social services, the research analyses the work and the professionalism from the point of view of social counselling.
Haastateltujen koulutusammatti on sosiaaliohjaaja ja työkokemus on sosiaalialalta, joten tutkimuksessa analysoidaan alan työtä ja ammattilaisuutta sosiaaliohjauksen tulokulmasta.
Professionalism in social services was considered to be the professional skill and expertise that mature along with growth and development.
Sosiaalialan ammattilaisuutta tarkasteltiin ammatillisen kasvun ja kehityksen myötä muodostuvana ammattitaitona ja asiantuntijuutena.
The paper analyses the work and professionalism in social services on the basis of the views of former students of social counselling and those who have settled in the work.
Tutkimuksessa jäsennetään sosiaalialan työtä ja ammattilaisuutta sosiaaliohjaajiksi opiskelleiden ja heistä alan työhön asettuneiden näkemysten pohjalta.
These types describe the attitude to work which a professional has assumed on various fields of work.
Nämä kuvaavat alan eri työkentillä ammattilaisen työotetta.
The research was implemented through a micro-historical-narrative method.
Tutkimus on toteutettu mikrohistoriallis-narratiivisen tutkimusmenetelmän avulla.
Its main tasks were to support national defense and army.
Sen päätehtävinä olivat maanpuolustuksen tukeminen ja armeijan avustaminen.
Lottas’ interviews were executed as open interviews in 2007-2011.
Lottien haastattelut on toteutettu avoimina haastatteluina vuosina 2007–2011.
On the other hand, memories, interpreting them and reaching the past, and writing about other people’s life are ethically challenging.
Toisaalta muistojen tulkinta ja menneisyyden saavuttaminen sekä toisen ihmisen elämästä kirjoittaminen on eettisesti haastavaa.
Many of the lottas who served in the Winter War (30 November 1939–13 March 1940), Finno-Russo War (aka Continuation War) (25 June 1941–19 September 1944), and Lapland War (15 September 1944–27 April 1945) were quite young during the war, under-20-year-olds.
Moni näistä talvisodassa (30.11.1939–13.3.1940), jatkosodassa (25.6.1941–19.9.1944) ja Lapin sodassa (15.9.1944–27.4.1945) toimineista lotista oli sodan aikana hyvin nuoria, alle 20-vuotiaita.
At the interview moment, lottas were between 83 and 93 years old.
Lotat olivat haastatteluhetkellä 83–93-vuotiaita.
The war became a significant and unforgettable phase of life for lottas; it can first and foremost be considered the phase of growth and change in their life span.
Sota muodostui lotille merkittäväksi ja unohtumattomaksi elämänvaiheeksi, joka voidaan nähdä ennen kaikkea kasvun ja muutoksen vaiheena heidän elämänkaaressaan.
The roots of Lotta Svärd –organization originate in the Finnish Civil War of 1918 as the purpose was to support White Guards.
Lotta Svärd-järjestön juuret ovat vuoden 1918 sisällissodassa ja valkoisten suojeluskuntalaisten tukemisessa.
In addition, the sense of togetherness and mutual care, humor and goofing around helped tolerating demanding circumstances and cope with losses.
Myös yhteenkuuluvuus ja keskinäinen huolenpito, huumori ja hulluttelu auttoivat sietämään vaativia oloa ja kestämään menetyksiä.
Thus, an understanding about the war and its experiential history is provided.
Näin avartuu käsitys sodasta ja sen kokemushistoriasta.
The results show that despite the traumas and losses, life at war does not appear hopeless in the light of lottas’ experiences but war experienced by lottas involved plenty of moments of joy and delight, wisdom and warmth.
Tulokset osoittavat, että huolimatta järkytyksistä ja menetyksistä ei elämä sodassa näyttäydy lottien kokemusten valossa toivottamalta, vaan lottien sotaan sisältyi myös paljon ilon ja riemun hetkiä, viisautta ja lämpöä.
Various ways of making the everyday life lighter brought refreshing change in lottas’ life.
Erilaiset arjen keventämisen muodot toivat virkistävää vaihtelua lottien elämään.
Highlighting and studying lottas’ experiences are especially important now because it is still possible to get lottas tell about their individual experiences.
Lottien kokemusten tutkiminen on erityisen tärkeää juuri nyt, kun vielä on mahdollista saada lotat kertomaan omakohtaisista kokemuksistaan.
The asymmetry of the light and shadow of war, joy and sorrow, good and bad are highlighted in lottas’ narration.
Sodan valon ja varjon, ilon ja surun, hyvän ja pahan epäsymmetria tulevat esiin lottien kerronnassa.
War scars for life everyone who has experienced it but, by the same token, it changes and constructs the identity of the whole nation.
Sota jättää lähtemättömät jälkensä jokaiseen sen kokijaan, mutta yhtä lailla se muuttaa ja rakentaa koko kansan identiteettiä.
Lottas had to follow strict rules of behavior, the lotta’s vow and golden words.
Lottia koskivat ankarat käyttäytymismääräykset, lottalupaus ja kultaiset sanat.
Research on lottas’ coping at war will make possible to understand and promote individual people’ coping not only during societal crises but personal crises that belong to the normal course of life.
Lottien sodassa selviytymisen tutkimisen avulla voidaankin ymmärtää ja edistää yksilön selviytymistä paitsi yhteiskunnallisissa kriiseissä myös normaaliin elämänkulkuun kuuluvissa henkilökohtaisissa kriiseissä.
The attitude toward lottas has been conflicting and slanderous which also occurred in lottas’ interviews.
Lottiin suhtautuminen on ollut koko historian ajan ristiriitaista ja myös parjaavaa, mikä tuli esille myös lottien haastatteluissa.