natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This yields to a new approach for gesture research; gestures in the context of creative processes.
Tämä johtaa uuteen lähestymistapaan eleiden tutkimuksessa: eleet luovan prosessin kontekstissa.
The second perspective is gesturing.
Valitsemani näkökulmat vaikuttavat erilaisilta.
Equally important is that the drafting/production of the depictions implicitly tests those emergent features visually, spatio-motorically and/or kinaesthetically.
Hahmotelmien luominen testaa (implisiittisesti) edellä mainittuja piirteitä visuaalisesti, spatiomotorisesti ja/tai kinesteettisesti.
It is central for designing that in these depictions, potentially essential features of the solution and the problem emerge as the indigenous characters of each resource guide and restrict the production of the depictions.
Suunnittelun kannalta keskeistä on, että näissä hahmotelmissa ratkaisun ja suunnitteluongelman piirteet ilmenevät erilaisina variaatioina, koska kunkin kehollisen resurssin luontaiset ominaisuudet ohjaavat ja rajoittavat hahmotelmien muodostamista.
To tackle the well-known challenges introduced by transcribing, i.e. producing linguistic translations to describe the use of embodied resources, I developed a video-based qualitative content analysis method.
Välttyäkseni sanalliseen vuorovaikutukseen keskittymiseltä ja videoaineiston litteroinnin aiheuttamilta ongelmilta kehollisten resurssien käytön kuvaamisessa kehitin videopohjaisen laadullisen sisällönanalyysin menetelmän.
According to my research results, sketching was especially strong for studying complicated structures that required precision and memory.
Tulosten mukaan luonnostelu sopii erityisesti monimutkaisten rakenteellisten ratkaisujen tutkimiseen eli tarkkuutta ja muistia vaativiin tehtäviin.
Gestures were preferred for dynamic, spatio-motoric aspects, haptic meanings and embodied experiences, but were also used for less complicated structures.
Eleitä käytettiin ilmaisemaan kohteiden ja toimintojen neliulotteisuutta ja dynaamisuutta, tuntoaistimuksia ja kehollisia kokemuksia, mutta myös yksinkertaisempia rakenteita.
The theoretical part of my research consolidates prior key results on sketching, gestures and material explorations as well as ideation in design, and complements these with an extensive display of gesture research approaches and results.
Tutkimukseni teoriaosuus kokoaa aiempia suunnittelututkimuksen tuloksia luonnostelusta, eleistä, materiaalikokeiluista ja ideoinnista sekä täydentää havaintoja laajalla eletutkimuksen koosteella.
Moreover, the use of the embodied resources along with the linguistic resources is related to patterns of collaboration and immediacy of sharing, and thus the unfolding of the working processes and collaborative creativity.
Toisaalta, koska kehollisten resurssien mikrotasolla tunnistetut käyttämisen tavat ovat yhteydessä yhteisöllisiin käytäntöihin sekä tiedon ja ideoiden jakamisen välittömyyteen, resurssien käyttötavat vaikuttavat työskentelyn ja yhteisöllisen luovuuden prosessien kulkuun.
In turn, this facilitation could yield embodied creation of knowledge, where the knowledge is relevant at least at the local level, for that particular design task.
Luotava tieto on uutta vähintään paikallisella tasolla ja oleellista kyseisen suunnittelutehtävän kannalta.
Juxtapositioning the three perspectives deepen our understanding of their current uses and their possibilities for embodied creation of knowledge in the context of collaborative design in higher education.
Kolmen kehollisen resurssin rinnastaminen lisää ymmärrystä niiden nykyisistä käyttötavoista ja mahdollisista hyödyistä yhteisöllisen suunnittelun opettamisen kannalta.
The data from making included textual diary entries with attached photographs.
Lisäksi kerättiin teksti- ja valokuvamuotoista päiväkirja-aineistoa materiaalikokeiluista.
Even if the uses for sketching were not completely related to structures, gestures had more versatile uses.
Luonnostelun käyttö ei kuitenkaan rajoittunut pelkkiin rakenteisiin.
It was a rigorous micro-level analysis method that rendered not only the meaning but also the frequency of parallel channels of communication and thinking.
Tämä systemaattinen mikrotason menetelmä nosti esille kehollisesti välittyneet merkitykset ja sen, miten tiuhaan kehollista kommunikaatiota ja ajattelua käytettiin.
Research on material explorations showed that explorations were frequently used but the created material knowledge was treated as a vehicle to address challenges in making rather than a source of inspiration.
Myös materiaalikokeiluja tehtiin runsaasti, mutta niitä käytettiin pääasiassa käytännöllisten haasteiden ratkaisuun eikä niinkään inpiraation lähteinä.
This method permitted me to identify and examine design- relevant meanings fed by embodied resources.
Se mahdollisti suunnittelun kannalta oleellisten, kehollisten resurssien välittämien merkitysten tunnistamisen ja analysoinnin.
When combined with active perception, they can turn interaction into inspiraction, i.e. interaction that sparks inspiration in oneself and in others.
Kun kehollisten resurssien käyttöön yhdistyy aktiivinen havainnointi, vuorovaikutuksesta voi muodostua inspirationaalista.
Accordingly, my three main research questions focus on the epistemic role of sketching and gesturing in collaborative designing and the characteristics of collaborative creation of material knowledge through exploration.
Tutkimuskysymykset kohdistuvat luonnostelun ja elehtimisen episteemiseen rooliin yhteisöllisessä suunnittelussa sekä yhteisöllisten materiaalikokeiluiden luonteeseen.
Handling Knowledge : Three perspectives on embodied creation of knowledge in collaborative design
Kolme näkökulmaa keholliseen tiedonluomiseen, joka tapahtuu yhteisöllisen suunnittelun kontekstissa
Together, they highlight the identified mechanisms behind idea generation and how the use of embodied resources could facilitate designing.
Esitän joukon ideoinnin taustalla vaikuttavia mekanismeja ja sen, miten kehollisten resurssien käyttäminen voi hyödyttää suunnittelua eli johtaa keholliseen tiedonluomiseen.
For the empirical part of my research, process data from two collaborative design and make projects in higher education were collected.
Tutkimuksen empiiristä osaa varten videoitiin kaksi yhteisöllisen suunnittelun ja valmistuksen projektia.
The three perspectives grew out of a continuum of research on the features and challenges of learning collaborative design in higher education, a multidisciplinary research project on forms of embodiment in design, and four identified gaps in the research literature.
Tutkimukseni jatkaa aiempaa tutkimusta yhteisöllisen suunnittelun opetuksen haasteista yliopistotasolla ja täydentää kansainvälisen tutkimuksen aukkoja.
In this research, collaborative design represents a specific type of knowledge creation oriented toward artefact creation, and a context for pedagogical practices in higher education.
Yhteisöllinen suunnittelu edustaa tässä kohteellista, artefaktin luomiseen tähtäävää tiedonluomisen prosessia, jota voi luonnehtia keholliseksi, kun kehollisilla resursseilla on siinä merkittävä, episteeminen rooli.
My research has several implications for design and gesture research.
Tutkimukseni sijoittuu suunnittelun tutkimukseen ja edelleen suunnittelun opetuksen tutkimukseen.
Gesturing is frequently characterised as spontaneous communicative behaviour, as opposed to practice.
Luonnostelu on arvostettu ja paljon tutkittu suunnittelukäytäntö, kun taas eleet nähdään sanattomana kommunikointina ja tiedostamattomana tapana käyttää käsiä.
My research takes three embodied perspectives on collaborative design.
Tarkastelen kolmen kehollisen resurssin käyttöä ja rooleja yhteisöllisessä suunnittelussa.
To emphasise that they utilise capabilities shaped and developed by individuals’ developmental and experiential histories, that they have an embodied base, I coin them embodied resources.
Nimittämällä kanavia kehollisiksi resursseiksi korostan niiden yhteyttä yksilön kehitykseen ja kokemukseen – kehollisuuteen.
Despite their obvious differences, not to mention different treatments that these perspectives have received from design researchers, a common grounding feature emerges when they are examined through the lens of embodiment: they are all body-based channels through which individuals’ personal knowledge and experiences diffuse in two directions.
Tämä diffundoituminen on kaksisuuntaista, sillä kanavat ovat mukana sekä tiedon ja kokemuksen näkyväksi tekemisessä että sen karttumisessa.
The first of the three perspectives is sketching, an acknowledged discipline-specific practice in design.
Kaikki kolme voidaan nähdä kehollisina kanavina, joiden kautta yksilöiden tieto ja kokemus diffundoituvat.
The third perspective entails a practice not always included in design discourses: material explorations that bridge designing and making.
Materiaalikokeilut eivät kaikkien mielestä kuulu lainkaan suunnitteluun.
Saccadic eye movements were measured from eleven healthy adults every sixth hour with EOG in a 8-minute saccade task during 60 h of prolonged time awake.
Sakkadisia silmänliikkeitä mitattiin yhdeltätoista terveeltä aikuiselta kuuden tunnin välein 60 tunnin yhtäjaksoisen univajeen aikana.
Even though the severeness of sleepiness -related accidents and hazards have been recognized and the state of New Jersey (USA) even has a law that forbids driving after being awake for more than 24 h, there is no reliable on-site test for estimating total time awake of a person.
Väsymyksestä johtuvien onnettomuuksien ja katastrofien vakavuus on tunnistettu; mm. New Jerseyssä (Yhdysvallat) on säädetty laki, joka kieltää ajamisen yli 24 tunnin hereilläoloajan jälkeen.
Sleepiness causes 10 – 20 % of traffic accidents hence being a major identifiable and preventable cause of accidents.
Liikenneonnettomuuksista 10 – 20 % on väsymyksen aiheuttamia.
More research is needed to study individual differences, optimize the measurement duration, and stimulus parameters.
Lisää tutkimustyötä tarvitaan henkilöiden yksilöllisten erojen tutkimiseen, sekä mittausasetelman optimointiin kenttäolosuhteisiin laajemmin sopivaksi.
The thesis consists of two parts: 1) Algorithm development for electro-oculographic (EOG) feature extraction to enable effective and practical analyses of measurements conducted outside the laboratory, and 2) Development of an eye movement based metric to estimate prolonged time awake.
Väitöskirja koostuu kahdesta osiosta: 1) Algoritmikehitystyöstä silmänliikkeiden tunnistamiseksi luotettavasti kenttäolosuhteissa silmänliikesignaalista, 2) Silmänliikepohjaisen menetelmän kehittäminen hereilläoloajan estimointiin.
The metric needs individual calibration before the time awake of a person can be estimated.
Tällä hetkellä mittaus vaatii henkilökohtaisen kalibrointimittauksen ennen varsinaista testimittausta.
Increasing sleep drive induces rapid and uncontrolled sleep initiation leading to unstable cognitive performance which is comparable to alcohol intoxication.
Kasvava unen tarve aiheuttaa kontrolloimattomia torkahduksia, jotka heikentävät merkittävästi ihmisen tarkkaavuutta ja siten kognitiivisia toimintoja.
After removing the C-component, the linear model revealed a significant trend for six out of eleven participants.
Sirkadiaanisen rytmin poistamisen jälkeen sakkadien lukumäärän lasku hereilläoloajan funktiona oli lineaarinen kuudella tutkimushenkilöllä yhdestätoista.
Prolonged time awake increases sleep drive and causes sleepiness.
Pitkittynyt hereilläoloaika lisää unipainetta ja siten väsymystä.
The attentional and oculomotor processes share neuroanatomical networks in the brain and saccadic eye movements have been used to study attentional functions.
Tarkkaavuutta ja okulomotorisia toimintoja säätelevät osittain samat aivojen otsalohkoalueiden hermoverkot.
Thus, the three-process model of alertness (TPMA) was fitted to, and the circadian component (C-component) was removed from, the measured data.
Vuorokaudenaika vaikutti tehtävässä suoriutumiseen ja tästä syystä vuorokausivaihteluun liittyvä sirkadiaaninen rytmi poistettiin vireystilaa mallintavan mallin avulla (three-process model of alertness, TPMA).
The results imply that saccades measured with EOG could be used as a time awake metric outside the laboratory.
Tässä väitöskirjassa on kehitetty silmänliikkeisiin perustuva mittausmenetelmä, jonka avulla voidaan mitata hereilläoloaikaa laboratorion kenttäolosuhteissa, laboratorion ulkopuolella.
The circadian rhythm affected the saccade task performance.
Sakkadien lukumäärä laski hereilläoloajan funktiona kaikilla tutkittavilla.
The saccade task performance, estimated as the number of saccades, decreased as a function of time awake on an individual level.
Tehtävässä suoriutumista arvioitiin sen aikana suoritettujen sakkadien lukumäärällä.
A reliable, objective, and practical metrics for measuring sleepiness outside the laboratory would be valuable.
Mittalaitetta, jolla kenttäolosuhteissa pystytään mittaamaan luotettavasti, objektiivisesti ja käytännöllisesti kuljettajan hereilläolon kokonaisaikaa ei kuitenkaan ole tällä hetkellä saatavilla.
Moreover, saccadic eye movements are sensitive to sleepiness.
Tästä syystä sakkadisia silmänliikkeitä voidaan käyttää sekä tarkkaavuuden että univajeen ja väsymyksen tutkimiseen.
The rationale for the studying the use of eye movements to estimate overall time awake is as follows: Different cognitive functions, especially attentional ones are vulnerable to sleepiness.
Univajeessa kognitiiviset toiminnot heikkenevät, erityisesti tarkkaavuus sekä visuaalinen, silmänliikkeiden avulla tapahtuva ympäristön havainnointi.
The saccadic performance differed between the participants but was stable within participants (tested with 5 participants).
Testin toistettavuutta tutkittiin viidellä henkilöllä ja se todettiin toistettavaksi.
The historical material was presented in group discussions.
Historiallinen tieto oli esillä ryhmän keskusteluissa.
This study explores bibliodrama (henceforth: BD).
Tutkimuksen kohteena on bibliodraama (jatkossa: BD).
In my study I have maintained that they also benefit from sociometry.
Tutkimuksessani havaitsin, että menetelmä perustui lisäksi sosiometriaan.
The aim of this study is to understand the hermeneutical process of BD.
Tutkimuksen tavoite on tuoda näkyväksi BD:n hermeneuttista prosessia.
Professor Räisänen himself played the role of Matthew and the participants were allowed to choose between the different groups of Matthew’s community.
Professori Räisänen itse eläytyi Matteuksen rooliin ja ryhmäläiset saivat valita roolinsa Matteuksen seurakunnan eri ryhmittymien sisältä.
A trained BD-director helps the group to create the drama with role play and bodywork.
Koulutettu BD-ohjaaja auttaa ryhmää luomaan draamaa rooli- ja kehotyöskentelyn avulla.
The empirical method of hermeneutics consists of both exegetical methods and a qualitative field study.
Tutkimuksessa käytetty empiirisen hermeneutiikan metodi sisältää sekä eksegetiikan menetelmiä että laadullisen kenttätutkimuksen välineitä.
Another way was to explore the text sociometrically, i.e. to read the text and to map out the relationships between all the roles and their interactions, also historically, and then to transfer the situation to the present day.
Toinen muoto oli tutkia tekstiä ensin sosiometrisesti – keskittyen tekstin rooleihin ja niiden välisiin suhteisiin – ja historiallisesti, ja sitten siirtää tekstin tilanne nykypäivään.
Räisänen called this method ’applied redaction criticism’.
Räisänen nimesi menetelmän sovelletuksi redaktiokritiikiksi.
The theory of BD is based on Jacob Moreno’s psychodrama and sociometry and the hermeneutical tradition–experience–interpretation model by Räisänen.
BD:n teoria määritellään Jacob Morenon psykodraaman ja sosiometrian teorioista ja Heikki Räisäsen hermeneutiikan mallista traditio–kokemus–tulkinta.
In the BD (Ruth 1) Peter Pitzele used methods developed within psychodrama.
BD:ssa "Ruth" Peter Pitzele käytti psykodraamasta kehitettyjä menetelmiä.
The main question in this study is: What new perspective is bibliodrama able to give to the interpretation of the Bible, and how can critical exegetical insights be integrated within the drama itself?
Tutkimuskysymys on: Mitä uutta bibliodraama avaa raamatuntulkintaan ja miten eksegeettiset näkökohdat tekstistä saadaan integroitua osaksi bibliodraamaprosessia?
The empirical part contains three BD cases, which were recorded and transcribed.
Empiirinen osa sisältää kolme case-BD:a, jotka taltioitiin ja litteroitiin tekstimuotoon.
The critical BD method provides an opportunity to interpret the text tradition by the perspectives of ethical-criticism and effective-history.
Menetelmänä BD antaa mahdollisuuden tutkia tekstiä eettisen kritiikin ja vaikutushistorian näkökulmista.
In their BD "Congregation of Matthew" (Matt. 11:25–30), Heikki Räisänen and Aino-Kaarina Mäkisalo combined historical exegesis with drama itself by making visible the role of Matthew the evangelist.
BD:ssa "Matteuksen seurakunta" (Matt. 11: 25–30) Heikki Räisänen ja Aino-Kaarina Mäkisalo integroivat eksegeettisen tiedon draaman tekemällä näkyväksi evankelista Matteuksen roolin.
The BD action phases are defined as warming up, role play and integrative discussion.
BD:n toimintavaiheiksi jäsennetään virittäytyminen, roolityöskentely ja integrointikeskustelu.
Both the critical exegesis and the role reversal – in so far as the participants go into the roles of biblical characters and act in the present tense – give perspective to the text interpretation.
Eksegetiikan tutkimustieto ja bibliodraaman roolityöskentely – osallistujat eläytyvät Raamatun henkilöihin tässä ja nyt – molemmat antavat yhdessä perspektiiviä tekstin tulkintaan.
The late-1980s BD-trainer Sirkku Aitolehti in co-operation with professor Heikki Räisänen got the idea to bring BD and critical exegesis together.
1980-luvun lopulla BD-kouluttaja Sirkku Aitolehti kehitti professori Heikki Räisäsen kanssa työtavan, jossa BD ja eksegetiikka tuotiin yhteen.
This study may make it clear that relevant exegetical questions arise from the biblical text itself in BD.
Tämän tutkimuksen mukaan BD:ssa syntyy oleellisia eksegeettisiä kysymyksiä Raamatusta.
BD can be defined as an attempt to create a connection between the biblical tradition and the personal experience of participants.
BD:ssa pyritään dialogiin Raamatun tekstin ja ryhmän osanottajan elämänkokemuksen välillä.
In his concept of BD the reception history played an important role.
BD:n lähtökohta oli reseptiohistoriallinen.
BD is a contemporary approach to the Scriptures and calls for co-operation between BD-experts and biblical scholars.
BD-ohjaajien ja raamatuntutkijoiden yhteistyössä syntyy modernia ja vahvaa raamatuntulkintaa ryhmässä.
In her BD "The great story of an immigrant" (Ruth), Aino-Kaarina Mäkisalo drew from synchronous premises.
Aino-Kaarina Mäkisalon ohjaamassa BD:ssa "Maahanmuuttajan suuri tarina" (Ruut) synkroninen lähestymistapa tekstiin johti prosessin aikana kysymyksiin tekstin historiasta.
The main results are: 1.)
Tulokset osoittavat: 1.)
Also, a new species for North America is discovered.
Ilmoitamme myös yhden Pohjois-Amerikalle uuden lajin.
Our results indicate that species diversity is still rather poorly known even in the relatively well-studied areas of Europe.
Tulokset viittaavat myös siihen, että lajisto on yhä puutteellisesti tunnettua jopa varsin hyvin tutkituissa Euroopan maissa.
The aim of this thesis was to investigate the deficiently known lichen genus Micarea focusing especially on the M. prasina group.
Tämän väitöskirjan tarkoituksena oli lisätä tietämystä puutteellisesti tunnetusta tyynyjäkälien suvusta, keskittyen erityisesti ns. Micarea prasina -ryhmään.
The specimens for the thesis were collected from several European countries and from the USA.
Materiaalina käytettiin keruita Suomesta ja useista muista Euroopan maista sekä USA:sta.
Understanding species boundaries is a necessity for reliable conclusions in habitat requirements and threat status of the species.
Lajirajojen luotettava hahmottaminen on keskeistä lajien elinympäristövaatimusten ja uhanalaisuuden arvioinnissa.
The lichenized genus Micarea Fr. (Ascomycota) comprises ca. 100 species.
Tyynyjäkäliin (Micarea Fr.) kuuluu maailmanlaajuisesti noin 100 lajia.
In addition, herbaria collections were examined.
Lisäksi käytiin läpi useiden kansainvälisten herbaarioiden näytteitä.
These communities seem to depend on dead standing pine trees that have been available continuously for long periods.
Kyseiset yhteisöt hyötyvät vanhojen pystyyn kuolleiden mäntyjen jatkumosta.
Some of the species are specialized living in old-growth forests or in strict microhabitats, and these species may be sensitive to forest management practices.
Osaa lajeista tavataan ainoastaan vanhoissa metsissä tai ne ovat erikoistuneet kapeisiin mikrohabitaatteihin.
We suggest that lignicolous substratum requirement has evolved multiple times independently, and that obligate lignicoles are usually anamorphic.
Lahopuulle sopeutuminen on tapahtunut useissa kehityslinjoissa itsenäisesti ja kyseiset lajit lisääntyvät ensisijaisesti suvuttomasti.
We show that local forest continuity is important for species rich Micarea communities.
Metsän paikallinen jatkuvuus vaikuttaa positiivisesti tyynyjäkäläyhteisöjen monimuotoisuuteen.
Two of the new species described in this study are likely obligate lignicoles occupying strict microhabitats.
Kaksi väitöskirjassa tieteelle uutena kuvattua lajia ovat todennäköisesti harvinaisia ja täysin riippuvaisia lahopuusta.
Moreover, the aim was to gather new information on the distribution, taxonomy, systematics, and evolution of wood-dependency within this group.
Työssä kerättiin tietoa lajien levinneisyydestä, sukulaisuussuhteista, lahopuulla elävien lajien evoluutiosta sekä luonnonsuojelubiologiasta.
We present a three-loci phylogeny of the Micarea prasina group and circumscribe nine new species based on phenotypic characters and phylogenetic analysis.
Perustuen kolmeen DNA-alueeseen ja fenotyyppisiin tuntomerkkeihin työssä kuvataan kahdeksan tieteelle uutta lajia ja lisäksi nostetaan yksi taksoni synonyymitasolta lajitasolle.
We bring new insights to the evolution of wood-inhabiting Micarea species and their reproduction.
Lahopuulle sopeutuminen vaikuttaa lajien lisääntymisbiologiaan.
Many of them are epiphytes on bark or wood, but several are also frequently encountered on rocks or soil.
Lajit muodostavat usein laajoja kasvustoja kaarnalle, lahopuulle ja kiville.
In addition, many species are regarded as facultative lignicoles.
Lajiston monimuotoisuus on luultua suurempaa.
All species in the genus are crustose and mostly inconspicuous.
Kaikki suvun lajit ovat pieniä ja varsin huomaamattomia rupijäkäliä, joiden ekologinen rooli on kuitenkin merkittävä.
Micarea includes one of the largest groups of congeneric obligate lignicoles depended entirely on dead wood.
Lahopuulla tyynyjäkälät ovat yksi yleisimmistä jäkäläsuvuista.
It proposes that the legacies explanation can prove useful in the historical institutionalist approach.
Siinä ehdotetaan, että perintöön pohjautuvat selitykset voivat osoittautua hyödyllisiksi historiallisessa institutionaalisessa lähestymistavassa.
Despite numerous legislative proposals, the special laws on local government were only enacted in 1937/38 under authoritarianism.
Lukuisista lainsäädäntöehdotuksista huolimatta, erityiset lait paikallishallinnosta tulivat voimaan vain 1937/38 autoritaarisessa järjestelmässä.
Institutions are shaped by history.
Historia muokkaa laitoksia.
For some of the facets of local government institutions the path had already been paved a century ago or earlier, making some choices in the post-communist period more likely while simultaneously reducing other available alternatives.
Joillekin paikallishallinnon instituutioiden osa-alueille tie oli tasoitettu jo vuosisata sitten tai aikaisemmin, tehden jotkin vaihtoehdot kommunismin jälkeisellä aikakaudella todennäköisemmiksi ja vähentäen samalla muita vaihtoehtoja.