natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Art of war is basically a (deep level) cultural level equation that has more to do with culturally absorbed schemes of meaning making than rational decision-making.
Epäsotilaalliselta ja osin jopa kurittomalta näyttävä etulinjan sotilas toimi lopulta enemmän metsätyömailla sisäistetyn, kuin kasarmilla vaalitun kurin ideaalin hengessä.
These organisations had their own overlapping and in most cases also contradictory social meanings.
Näiden kahden pääryhmän väliset näkemyserot esimerkiksi sotilaallisen kurin merkityksestä saattoivat olla varsin kaukana toisistaan.
Complaining, griping, grumbling and moaning are usually situated in a category of abnormal and unwanted behaviour.
Talvisodan ihme sekä talvisodan henki liittyvät nyky-ymmärryksessämme edelleen jonkinlaiseen käsittämättömään tai jopa yliluonnolliseen tapahtumasarjaan.
The main reason for this systematic neglect is based on the reality of the attitudes and living conditions of the micro-level organisation which produced (perhaps) too realistic and repulsive viewpoints that are presenting a picture of a national level identity process in a way that is separating it from the ideals made to verify the ethos of national values.
"Tuntematon talvisota" saa tässä tutkimuksessa uudet kasvot, joka muotoutuu muun muassa tuhansista sivuista aikailaisten kirjoittamaa muistitietoaineistoa.
This dissertation is a study of some aspects of theoretical philosophy of the early modern thinker Thomas Hobbes (1588-1679).
Tämä tutkimus tarkastelee mielikuvituksen (imagination) käsitettä englantilaisen filosofin Thomas Hobbesin (1588-1679) ajattelussa.
Chapters III and IV form the psychological part of the work.
Kolmas ja neljäs luku muodostavat työn psykologiaa käsittelevän osion.
On the basis of Hobbes s own writings as well as some historical examinations, I argue that method is not an apt way to conceptualise Hobbes s philosophical practice.
Hobbesin omien sekä laajempien historiallisten tarkastelujen kautta esitän, että metodi ei ole onnistunut tapa käsitteellistää Hobbesin tapaa tehdä filosofiaa.
In addition to the concluding remarks, the epilogue suggest three things: first, imagination is central when trying to understand Hobbes s versatile philosophy; second, that it is misleading to depict Hobbes as a simple materialist, mechanist, and empiricist; and, third, that in terms of imagination his influence on early modern thought has not been fully appreciated.
Tutkimuksen päättävä luku esittää kolme johtopäätöstä: 1)kuvittelukyky on keskeinen Hobbesin filosofisen ajattelun ja sen osa-alueiden ymmärtämisen kannalta, 2) on harhaanjohtavaa esittää Hobbes yksiviivaisena materialistina, mekanistina ja empiristinä, 3) Hobbesin vaikutusta varhaismoderniin käsitykseen mielikuvituksesta ei ole huomioitu tarpeeksi.
The prologue of the dissertation introduces methodological principles and gives critical remarks on the standard view of Hobbes.
Tutkimuksen johdannossa käydään läpi työn metodologiset lähtökohdat ja arvioidaan kriittisesti standarditulkintaa Hobbesin ajattelusta.
Instead I argue that the novelty of his major political work, Leviathan (1651), is based on a new theory of knowledge which he continued to develop in the post-Leviathan works.
Lisäksi argumentoin että Hobbesin pääteoksen, Leviathan (1651) käänteentekevyys perustuu siinä esitettyyn uuteen käsitykseen tieteellisestä tiedosta, jota Hobbes kehittää myöhemmissä kirjoituksissaan matematiikasta ja luonnontieteistä.
I suggest, contrary to what has been recently claimed, that though Hobbes s ideas of good literary style do have a point of contact with his philosophy (e.g. the psychology of creative process), his ideas in the field are independent of his project of demonstrative political science.
Esitän, vastoin viimeaikaisia tulkintoja, että vaikka Hobbesin käsityksillä kirjallisesta ilmaisusta ja tähän liittyvillä taustaoletuksilla on joitakin yhtymäkohtia hänen filosofiaansa (erityisesti hänen psykologiaansa), hänen käsityksensä hyvästä kirjallisesta tyylistä, runoudesta ja puhetaidosta tulisi ymmärtää erillisiksi hänen rationaalisesta politiikan tutkimuksen projektistaan.
Chapter VII seeks to connect the more theoretical conclusions of Chapters V and VI to Hobbes's idea(l) of science as well as to his philosophical practice.
Seitsemäs luku yhdistää luvuissa viisi ja kuusi esitettyjä teoreettisia johtopäätöksiä Hobbesin omaan käsitykseen tieteestä ja hänen tapaansa argumentoida.
The Chapter IV concentrates on various questions of Hobbes s philosophy of language.
Viides ja kuudes luku keskittyvät Hobbesin tietokäsityksen eri ulottuvuuksiin.
In Chapter II, I discuss the prominent theories of imagination before Hobbes and link them to his account.
Toinen luku käsittelee filosofian historiassa esitettyjä hallitsevia käsityksiä mielikuvituksesta suhteessa Hobbesin käsitykseen.
I argue that though there are significant similarities between the view of Hobbes and that of his predecessors, he gives a novel theory of imagination, which clarifies not only early modern discussions on human nature, knowledge, science, and literary criticism, but above all his own versatile philosophy.
Tutkimus tuottaa uutta tietoa paitsi Hobbesista ja uuden ajan ajattelun historiasta, myös länsimaisesta kulttuurista ja ihmiskuvasta yleisesti sekä erityisesti siitä, kuinka luovuus ymmärrettiin kun tiede ja taide eivät vielä olleet eriytyneitä.
In the Chapter III I argue that imagination, not sense, is central in the basic cognitive operations of the mind and that imagination has a decisive role in Hobbes s theory of motivation.
Niissä tarkastellaan mielikuvituksen merkitystä kognitiivisissa toiminnoissa, Hobbesin motivaatioteoriassa sekä hänen kielifilosofiansa teemoja ja ongelmia.
The specific technology is initially superior in using the human capital of employees but, in contrast to the general technology, it is not compatible with future innovations.
Toinen tuotantoteknologioista on alun perin tuottavampi mutta, toisin kuin toinen tarjolla oleva tuotantoteknologia, yhteensopimaton tulevien innovaatioiden kanssa.
In this essay, the presence of the departing CEO on the board facilitates the ability of the board to find a matching successor and to counsel him.
Mallissa aiemman toimitusjohtajan mukanaolo hallituksessa parantaa hallituksen kykyä löytää pätevä seuraaja ja neuvoa seuraajaa.
This dissertation consists of an introductory section and three theoretical essays analyzing the interaction of corporate governance and restructuring.
Väitöskirja koostuu johdannon lisäksi kolmesta esseestä, jotka tarkastelevat taloustieteellisen teorian valossa omistajaohjauksen (corporate governance) roolia yrityksen toiminnan uudelleenjärjestelyssä.
The first essay analyzes how a firm's choice of production technology affects the employees' human capital investment.
Ensimmäisessä esseessä tarkastellaan yrityksen tuotantoteknologiavalintaa ja sen vaikutusta työntekijöiden henkisen pääoman haavoittuvuuteen muutostilanteissa.
Furthermore, when restructuring opportunities become more abundant, it becomes more attractive both socially and from the viewpoint of the shareholders to initially adopt the general technology.
Toiseksi, mitä todennäköisempiä tulevat teknologiamuutokset ovat, sitä haluttavampaa on myös osakkeenomistajien näkökulmasta valita alun perin vähemmän tuottava mutta tulevien innovaatioiden kanssa yhteensopiva tuotantoteknologia.
The second essay analyzes how the allocation of authority within the firm interacts with the owners' choice of business strategy when the ability of the owners to monitor the project proposals of the management is biased in favor of the status quo strategy.
Toisessa esseessä tarkastellaan yrityksen vaihtoehtoisten liiketoimintastrategioiden vaikutusta osakkeenomistajien kykyyn valvoa yritysjohdon toimia.
The results of the essay suggest that the extent of restructuring gains, the firm's ability to hire good outside directors and the importance of board's advisory role affect at which point and for how long the shareholders may want to nominate the predecessor to the board.
Esseen tulokset osoittavat, että yritys- ja toimialakohtaisilla tekijöillä kuten uudelleenjärjestelytarpeella tai pätevien hallitusjäsenten rekrytointimahdollisuudella voi olla vaikutusta toimitusjohtajan hallitusjäsenyyteen sekä sen ajankohtaan ja pituuteen.
The results of the first essay indicate that the level of protection that the shareholders are willing to offer falls short of the socially desirable one.
Esseen tulokset osoittavat, ettei osakkeenomistajilla ole välttämättä halua toteuttaa omistajaohjausjärjestelyjä yhteiskunnallisesti optimaalisessa laajuudessa.
The essays adopt an incomplete contracts approach and analyze the role of different institutional designs to facilitate the alignment of the objectives of shareholders and management (or employees) over the magnitude of corporate restructuring.
Esseiden yhdistävänä tekijänä on osakkeenomistajien ja yritysjohdon (tai työntekijöiden) toisistaan eroavat näkemykset uudelleenjärjestelyn toivotun laajuuden suhteen.
As a result, anticipated changes in the specific technology diminish the ex ante incentives of the employees to invest in human capital unless the shareholders grant the employees specific governance mechanisms (a right of veto, severance pay) so as to protect their investments.
Täten se edellyttää tuekseen omistajaohjausjärjestelyjä, jotta ennakoidut tulevat tuotantoteknologiamuutokset eivät heikentäisi työntekijöiden kannustimia investoida henkiseen pääomaan.
In the essay, the owners of the firm can choose between a specific and a general technology that both require a costly human capital investment by the employees.
Mallissa osakkeenomistajat voivat valita kahden tuotantoteknologian välillä.
However, the ex-CEO's presence may simultaneously also weaken the ability of the board to restructure since the predecessor may use the opportunity to distort the successor's project choice.
Samanaikaisesti edellisellä toimitusjohtajalla kuitenkin on osakkeenomistajien tavoitteista poikkeavia toiveita seuraajan projektivalintojen suhteen.
Especially, when delegation has positive managerial incentive effects, delegation turns out to be more attractive under the new business strategy because the improved managerial incentives are a way for the owners to compensate their own reduced information gathering ability.
Mallissa yrityksen nykyisen liiketoimintastrategian korvaaminen uudella, tuottoisemmalla strategialla heikentää osakkeenomistajien kykyä kontrolloida yritysjohdon projektivalintoja.
Consequently, the owners' lack of knowledge of the new business strategy may lead to a suboptimal choice of strategy.
Toiseksi, osakkeenomistajien suurempi riippuvuus yritysjohdosta ja sen ammattitaidosta voi johtaa osakkeenomistajien haluttomuuteen luopua nykyisestä strategiasta ja sitä kautta tehottomuuteen strategiavalinnassa.
The third essay analyzes the implications of CEO succession process for the ideal board structure.
Kussakin kolmessa esseessä tarkastellaan eri näkökulmasta omistajaohjauksen ja organisaatiorakenteen merkitystä osapuolten tavoitteiden yhdenmukaistamisessa.
This was observed both in the own camp as well as in the West.
Tämä havaittiin niin omassa leirissä kuin lännessä.
Together with history of events, this study observes the interaction of practical interests and ideologies, both in individuals and in decision-making organizations.
Tapahtumahistorian ohella tutkimus tarkastelee konkreettisten etujen ja ideologian vuorovaikutusta yksilöissä ja päätöksentekojärjestelmissä.
The Soviet Union, Finland and the Cold War : The Finnish Card in Soviet Foreign Policy, 1956-1959
Neuvostoliitto, Suomi ja kylmä sota: Suomen kortti Neuvostoliiton ulkopolitiikassa 1956-1959
The necessary social and ideological reforms in the Soviet Union after 1956 had influence both on the legitimacy of the regime, and led to contradictions in the argumentation of Soviet foreign policy.
Välttämättömät yhteiskunnalliset ja ideologiset uudistukset Neuvostoliitossa vuoden 1956 jälkeen vaikuttivat sekä järjestelmän legitimiteettiin, että johtivat ristiriitaisuuksiin sen ulkopolitiikan perusteluissa.
In relation to Scandinavia, Finland was, from the Soviet point of view, the model country of friendship or neutrality policy.
Skandinaviaan nähden Suomi oli neuvostonäkökulmasta ystävyys-tai puolueettomuuspolitiikan mallimaa.
Understood from this basis, finlandization is not, even from the viewpoint of international relations, a special case, but a domestic political culture formed by the relationship between a dominant state, a superpower, and a subordinate state, Finland.
Suomettuminen ei näin ymmärrettynä ole, myöskään kansainvälisten suhteiden näkökulmasta, mikään erityistapaus vaan hallitsevan valtion, supervallan, ja alistetussa asemassa olevan valtion välisestä suhteesta muodostunut sisäpoliittinen kulttuuri.
From the Soviet point of view the actual substance of Soviet-Finnish relations in the second half of 1950s clearly differed from the contemporary and later public image, based on friendship and confidence rhetoric.
Neuvostoliiton näkökulmasta neuvostoliittolais-suomalaisten suhteiden tosiasiallinen sisältö 1950-luvun toisella puoliskolla erosi selvästi sekä samanaikaisesta että myöhemmästä ystävyys- ja luottamusretoriikkaan pohjaavasta julkisesta kuvasta.
The Soviet Union used Finland as a tool, in agreement with Finnish highest political leadership, for weakening of the NATO membership of Norway and Denmark, and for maintaining Swedish non-alliance.
Neuvostoliitto käytti Suomea, maan johdon myötävaikutuksella, välineenä sekä Norjan ja Tanskan NATO -jäsenyyden heikentämiseksi että Ruotsin liittoutumattomuuden ylläpitämiseksi.
Also, in Finland a breakthrough took place in the late 1950's: as the so-called counter reaction lost to the K-line, "a special relationship" developed with the Soviet Union.
Myös Suomessa 1950-luvun jälkipuolella tapahtui läpimurto: kun ns. vastareaktio hävisi K- linjalle, kehittyi erityissuhde Neuvostoliiton kanssa.
From the Soviet point of view, the security commitments of FCMA-treaty needed additional guarantees through control of Finnish domestic politics and economic relations, especially during international crises.
YYA-sopimuksen turvallisuuspoliittisille sitoumuksille oli Neuvostoliiton kannalta saatava lisätakuut kontrolloimalla myös Suomen sisäpolitiikkaa ja taloussuhteita, erityisesti kansainvälisten kriisien yhteydessä.
The influence of the Second Berlin Crisis or the Soviet-Finnish Night Frost Crisis in 1958-1959 to Soviet policy towards Scandinavia needs to be observed from this point of view.
Berliinin toisen kriisin ja yöpakkasten vaikutuksia Neuvostoliiton Skandinavian politiikkaan vuoden vaihteessa 1958-1959 on tarpeen tarkastella tältä kannalta.
The Finnish interest to EFTA membership in the summer of 1959, at the same time with the Scandinavian countries, seems to have caused a panic reaction in the USSR, as the Soviets feared that these economic arrangements would reverse the political advantages the country had received in Finland after the Night Frost Crisis.
Suomen kiinnostus EFTA -jäsenyyteen yhtä aikaa Skandinavian maiden kanssa kesällä 1959 näyttää aiheuttaneen paniikkireaktion Neuvostoliitossa, jossa pelättiin taloudellisten järjestelyjen mitätöivän yöpakkaskriisin sille tuomat poliittiset edut.
As a consequence of the Night Frost Crisis the Soviet relationship became a factor decisively defining the limits of domestic politics in Finland, a part of Finnish domestic political argumentation.
Yöpakkasten seurauksena Neuvostoliitto-suhteesta tuli ratkaisevasti sisäpolitiikan ehtoja määrittelevä tekijä Suomessa, osa sisäpoliittista argumentaatiota.
As the polarization between the right and the left became more underlined in Finland in the latter half of the 1950s, the criticism towards the Soviet Union became stronger, and the USSR feared that this development would have influence on Finnish foreign policy.
Kun 1950-luvun jälkipuolella oikeiston ja vasemmiston välinen jako Suomessa korostui, niin Neuvostoliiton kritisointi voimistui, ja se pelkäsi muutosten vaikuttavan myös Suomen ulkopolitiikkaan.
According to our findings, Catholic and Protestant countries do not differ in their tax morale.
Näyttää siltä, että katoliset ja protestanttiset maat eivät poikkea toisistaan veromoraalin suhteen.
With respect to regulation, two extremes arise: from too little regulation to too much of it.
Myös sääntelyn suhteen ääripäitä on kaksi: liiasta sääntelystä sääntelyn täydelliseen puuttumiseen.
If the government does not function or ceases to exist, the state falls into anarchy or chaos (Somalia).
Jos hallinto lakkaa toimimasta, maa joutuu täydelliseen kaaokseen (Somalia).
To formulate policies it is essential to know what drives illegal economic activity; is it the tax burden, excess regulation, corruption or a weak legal environment?
Optimaalisen talouspolitiikan kannalta on tärkeä tietää, mitkä tekijät vahvistavat harmaata taloutta: verotus, liika sääntely, korruptio vai heikko lainvalvonta.
If it regulates too much, it will completely suffocate private activities, which might be considered extralegal (the former Soviet Union).
Jos taas sääntelyä on liikaa, yksityinen taloudellinen toiminta tukehtuu tai se tulkitaan laittomaksi (entinen Neuvostoliitto).
The second paper tackles the issue of the measurement of the size of the shadow economy.
Toinen essee tarkastelee harmaan talouden mittaamista.
In this paper we propose an additional explanation for tax evasion and shadow production, namely cultural factors as manifested by religion as determinants of tax morality.
Tässä paperissa ehdotetaan uutta selittäjää, nimittäin kulttuuriin kuuluvaa moraalikoodistoa, jota mittaamme uskonnolla.
Our main result is that, given the complex relationship between economic growth and economic freedom, marketization has not necessarily been beneficial in terms of growth.
Osoitamme, että talouden vapauden ja talouskasvun välinen suhde on aiemmin ajateltua kompleksisempi, eikä siirtymätalouksien vapautuminen ole pelkästään edistänyt talouskasvua.
Moreover, as the sole legitimate authority, the government has the right to define the rules and laws as well as to enforce them.
Edelleen, hallituksella on yksinoikeus sekä lainlaadintaan että valvontaan.
We show that the revenue-maximizing government will always monitor the shadow economy, as monitoring contributes to the government s revenue.
Osoitamme, että omaa voittoaan tavoitteleva hallitus valvoo harmaata taloutta kaikissa olosuhteissa, sillä lainvalvonta tuottaa sille lisätuloja.
The last paper builds on traditional growth literature and revisits the debate on convergence clubs arising from demographic transition.
Viimeinen essee rakentaa perinteisen kasvukirjallisuuden varaan ja tarkastelee väestönmuutoksen roolia tuloerojen kaventamisessa.
In this thesis I scrutinize the government s interventionist policies and evaluate the question of how to best promote economic well-being.
Tässä väitöskirjassa tutkitaan hallinnon sääntelypolitiikkaa sekä arvioidaan tapoja kasvattaa taloudellista hyvinvointia.
Instead, we propose that since the demographic transition is a dynamic process, one can expect countries to enter the last regime of stable, modern growth in stages.
Sen sijaan huomautamme, että väestönmuutos on dynaaminen prosessi, jonka maat käyvät läpi eriaikaisesti.
The first two essays assume that the government s policies promote illegal activity.
Väitöskirjan ensimmäinen ja toinen essee perustavat ajatukseen, että hallinto voi omilla toimillaan edesauttaa laitonta taloudellista toimintaa.
The first paper evaluates the interaction between the government and the mafia, and pays attention to the law enforcement of underground production.
Ensimmäisessä esseessä tarkastellaan hallinnon ja rikollisjärjestön vuorovaikutusta, jolloin huomio kiinnittyy harmaan talouden valvontaan.
The third paper contributes to the literature discussing the role of the government in promoting economic and productivity growth.
Kolmas paperi palaa hyvän hallinnon ja erityisesti instituutioiden rooliin tuottavuuden ja talouden kasvun tekijänä.
In public economics, two extremist views on the functions of a government compete: one emphasizes government working for the public interest to provide value for the citizens, while another regards government mainly as a workhorse for private interests.
Ensimmäisen mukaan hallinnon tehtävä on tuottaa lisäarvoa kansalaisilleen, kun taas toisen mukaan hallinto on yksityisten intressien ja etujen ajamisen väline.
The main research question of the thesis is: How does Poland constitute herself as a nation and a state agent in the current world order and to what extent have contextual foreign and defence policy interactions changed the Polish defence identity during the post-Cold War era?
Väitöskirjan pääkysymys on: Kuinka Puola konstituoi itsensä kansakuntana ja valtiotoimijana nykyisessä maailmanjärjes-tyksessä ja missä määrin kontekstuaalinen ulko- ja puolustus-poliittinen vuorovaikutus on muuttanut Puolan puolustusidenti-teettiä kylmän sodan jälkeen?
National identity signifies and makes state s defence- and foreign policy behaviour meaningful.
Kansallinen identiteetti merkityksellistää valtion puolustus- ja ulkopoliittisen käyttäytymisen.
It seems that in the Polish case a truly common European CFSP vis-à-vis Russia may offer a solution that will emancipate the Polish State from its habituated EU-sceptic role identity and corporate Poland from its narrated borders of Otherness towards Russia and Germany, but even then one cannot be sure whether any other perspective than the Polish one on a common stand towards Russia would satisfy the Poles themselves.
Puolan tapauksessa todella yhteinen EU:n yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (YUTP) erityisesti Venäjän suhteen saattaisi vapauttaa myös Puolan valtion sen EU-skeptisestä rooli-identiteetistä sekä korporatiivisesti koko Puolan Venäjän ja Saksan toiseutta korostavasta habituaatiosta, mutta tällöinkään ei voida olla varmoja tyydyttäisikö Puolaa mikään muu yhteinen näkökulma kuin Puolan itsensä määrittelemä.
National consciousness is narrated into existence by narratives upon one s own exceptionalism and Otherness of the other nations.
Kansallinen tietoisuus on narratoitu eloon omaan kansalliseen erityisyyteen ja muiden kansakuntien toiseuteen perustuvilla kertomuksilla.
Polish defence identity has been almost impenetrable to contextual foreign and defence policy interactions during the post-Cold War era.
Puolan kylmän sodan jälkeinen puolustusidentiteetti on ollut lähes läpitunkematon kontekstuaaliselle ulko- ja puolustuspoliittiselle vuorovaikutukselle.
It is not corporate Poland either that has turned into a constructive European , as has been argued, but rather the Polish nation that has, at least partly, managed to emancipate itself from its habituation to a betrayal by Europe narrative, since it favours the EU as much as it favours NATO.
Puola ei ole myöskään muuttunut korporatiivisesti konstruktiiviseksi eurooppalaiseksi , kuten on väitetty, mutta Puolan kansan voidaan tulkita muuttuneen, koska se suhtautuu yhtä myötämielisesti Natoon ja EU:iin.
As national identities and all the world order models are human constructions, they may be changed by the human efforts as well; states and nations may deliberately promote communitarian or even cosmopolitan equality and tolerance without borders of Otherness.
Kaikki maailmanjärjestykset ja kansalliset identiteetit ovat ihmisten rakentamia todellisuuksia, joten niitä voidaan myös ihmisten toimilla muuttaa.
While national identity may be understood merely as a self-image of a nation, defence identity refers to the borders of Otherness and issues that have been considered as worth defending for.
Puolustusidentiteetti on kansallisen identiteetin ydin informoiden kansakunnan toiseuskäsityksistä ja puolustamisen arvoisiksi katsotuista arvoista.