natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The carcass traits of British breeds can be enhanced for the current market demand by crossbreeding British breed dams with Continental breeds.
Keskikokoisten rotujen ruhon laatuominaisuuksia voidaan ohjata vallitsevaan markkinatilanteeseen sopivammaksi risteyttämällä keskikokoisten rotujen emot pääterodun sonnilla.
The objectives of the first experiment in which Hf and Ch bulls were offered grass silage-based diets, were to determine the effects on the performance, carcass traits and meat quality of the proportion of concentrate in the diet, and the inclusion of RSM in a barley-based concentrate.
Ensimmäinen osakoe toteutettiin hf- ja ch-rotuisilla sonneilla ja kokeen tavoitteena oli tutkia väkirehutason ja rypsilisän vaikutuksia eläintuotokseen ja lihan laatuun.
The objective of the fourth experiment was to determine the growth and carcass traits of beef breed bulls and heifers.
Neljännen osakokeen tavoitteena oli tutkia liharotuisten sonnien ja hiehojen kasvu- ja teurasominaisuuksia valtakunnallisen teurasdatan perusteella.
Consequently, slaughterhouse pricing favours heavy carcasses and the average carcass weights of slaughtered animals have increased in recent years.
Tämän vuoksi suomalainen lihateollisuus on pyrkinyt tavoitteellisesti lisäämään emolehmien lukumäärää, joka onkin lisääntynyt noin 20 % viimeisten 10 vuoden aikana.
The objective of the fifth experiment was to study the potential for improvement in the gain and carcass traits through Ab × beef breed crossbreeding compared to purebred Ab bulls and through Hereford Hf × beef breed crossbreeding compared to purebred Hf bulls.
Viidennen osakokeen tavoitteena oli selvittää Suomessa teurastettujen liharotuisten risteytysnautojen kasvu- ja teurasominaisuuksia laajan data-aineiston pohjalta.
Although the number of beef cows has increased by 20% over the last 10 years, there is a clear discrepancy between the demand for and supply of domestic beef.
Tästä huolimatta kotimaista naudanlihaa ei pystytä tuottamaan kulutusta vastaavasti ja vajetta joudutaan paikkaamaan tuontilihalla.
Chapter IV shows that habitat quality can be further improved through restoration.
Neljäs osatyö osoittaa, että elinympäristön laatua voidaan parantaa kunnostamalla.
However, such effect was not found in southern Finland, where the protected area coverage was very low, and in fact could be too low to support detectable levels of community resilience against climate change.
Vastaavaa yhteyttä ei kuitenkaan havaittu Etelä-Suomessa, jossa suojelualueiden kattavuus oli hyvin alhainen, ja voi hyvinkin olla liian alhainen osoittaakseen merkittävää sietokykyä ilmastosta johtuvia yhteisömuutoksia vastaan.
Counteracting the overgrowth of wetlands rapidly increased the number of staging and breeding birds.
Kosteikkojen umpeenkasvun torjuminen kasvatti lintujen määriä nopeasti.
The focal species of the thesis are birds, owing to the extensive, long-term Finnish monitoring data which are unique even in a global perspective.
Väitöskirjani kohdelajeja ovat linnut, sillä suomalainen laaja ja pitkäjänteinen linnustonseuranta tarjoaa maailmanlaajuisesti ainutlaatuisen aineiston tutkia edellä mainittuja luonnon tapahtumaketjuja.
Failing to move or adapt, species face a risk of extinction.
Mikäli lajit eivät pysty sopeutumaan tai siirtymään, niiden riski kuolla sukupuuttoon kasvaa.
Therefore, to meet the aims to prevent further biodiversity loss, extensive and rapid efforts to increase protected area coverage and connectivity are direly needed.
Siksi tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan laajoja ja nopeita toimia suojelualueverkoston kattavuuden ja kytkeytyneisyyden kasvattamiseksi.
The main conclusion of this thesis support these acts and the benefits this will have for preserving biodiversity in the future.
Väitöskirjani tulokset tukevat näitä toimia sekä niiden mukanaan tuomia hyötyjä elonkirjon säilyttämiseksi seuraaville sukupolville.
This suggests that protected areas are able to slow down the northbound retreat of species, but also facilitate northward range expansions of southern species.
Suojelualueet vaikuttavat hidastavan pohjoisten lajien vetäytymistä, mutta myös auttavan eteläisiä lajeja levittäytymään kohti pohjoista.
However, due to extensive land use and habitat degradation protection cannot always cover a sufficient amount of high quality habitat.
Laaja-alaisen elinympäristöjen laadun heikkenemisen vuoksi suojelu ei pysty välttämättä turvaamaan kohtuullista määrää korkealaatuisia elinympäristöjä.
In the first chapter, I study changes in abundance of the past five decades on the trailing range edge of northern and leading range edge of southern bird species.
Ensimmäisessä osatyössä tutkin viimeisen viiden vuosikymmenen aikana tapahtuneita runsausmuutoksia lintulajien levinneisyysalueiden reunoilla.
The thesis concludes that protecting high-quality habitats can mitigate climate change driven range and community changes.
Väitöskirjan johtopäätös on, että suojelemalla ja kunnostamalla korkealaatuisia elinympäristöjä voidaan lieventää ilmastomuutoksen aiheuttamia levinneisyysalue- ja yhteisömuutoksia.
The second chapter studies if the effect of conservation in mitigating climate driven changes observed in the first chapter increases with increasing coverage of the protected area network.
Toisessa osatyössä tutkin, voimistuuko suojelualueiden ilmastovaikutusten ehkäisy suojelualueverkoston kattavuuden kasvaessa.
The aim of this thesis is to shed light on how protected areas have been able to mitigate the negative effects of the current climate change.
Väitöskirjani tarkoitus on tutkia ovatko suojelualueet kyenneet lieventämään ilmastomuutoksen epäedullisia vaikutuksia elinkirjoon.
Thus, high-quality habitats seem to enhance the ability of species to move and persist and therefore, protection of these sites should be a priority under the redistributing outcome of climate change.
Elinympäristön korkea laatu vaikuttaa siten parantavan tikkojen mahdollisuuksia siirtyä ja säilyä, ja näiden suojelun tulisi olla etusijalla ilmastonmuutoksen haittavaikutuksia torjuttaessa.
Human induced climate change will affect global biodiversity considerably.
Ilmastomuutoksella on todettu olevan huomattava vaikutus elinkirjoon.
However, current trajectories of conservation seem to be inadequate to preserve the current biodiversity.
Nykyinen suojelutoimien laajuus on osoittautunut riittämättömäksi tavoitteessa ehkäistä elinkirjon väheneminen.
Simultaneously, increasing land development resulting in habitat loss will add difficulties for species to adapt and redistribute under changing climate.
Samanaikainen elinympäristöjen heikentyminen ja pirstoutuminen hankaloittaa lajien sopeutumista muuttuvaan ilmastoon.
Populations and communities are shown to be more resilient to environmental changes when higher proportions of suitable high-quality habitat is available.
Lajien kestokyvyn ympäristömuutoksia vastaan on osoitettu kasvavan korkealaatuisten elinympäristöjen saatavuuden parantuessa.
One of the most studied consequences is climate driven redistributions of species.
Sen tunnetuimpia seurauksia ovat levinneisyysaluemuutokset.
Woodpeckers occupied more frequently the high-quality habitat patches than lower quality patches suggesting that colonization events are more and local extinctions less frequent on these sites.
Tulokset viittaavat siihen, että tikat asuttivat korkealaatuiset elinympäristöt huonompilaatuisia useammin ja vastaavasti hylkäsivät ne huonompilaatuisia harvemmin.
In this case, habitat restoration can be the solution to improve habitat quality and availability, which can have positive effects on the ability of species to move and persist under climate change.
Tällöin elinympäristöjen kunnostaminen voi luoda lisää korkealaatuisia ympäristöjä, mikä voi puolestaan parantaa lajien kykyä siirtyä ja sopeutua.
Many waterbird species are threatened and declining due to eutrophication and overgrowth and the results show that wetland management can mitigate these negative developments.
Rehevöityminen ja umpeenkasvu uhkaavat monia vesilintuja, ja kosteikkojen kunnostuksella uhkaa voidaan torjua.
The results show that in northern and central Finland the increasing protected area coverage in the landscape is indeed associated with communities that are more stable and less affected by climate driven changes.
Pohjois- ja Keski-Suomessa kattavampi suojelualueverkosto oli yhteydessä kasvaneeseen kykyyn puskuroida ilmastosta johtuvia lintuyhteisömuutoksia.
Thus habitat quality could certainly explain the results gained in chapters I & II.
Siksi elinympäristön laatu voisi selittää havaitut suojelualueiden myönteiset vaikutukset.
The chapter III studies the effect of habitat quality on the occurrence of the white-backed woodpecker.
Tutkin tätä kolmannessa osatyössä valkoselkätikan osalta.
Lastly, the thesis evaluates how habitat enhancement by restoration affects the abundances of species threatened by wide-scale habitat loss and degradation.
Tutkin, miten elinympäristön laatu vaikuttaa ilmastosta johtuviin levinneisyysaluemuutoksiin sekä onko kunnostuksella vaikutusta elinympäristöjen heikkenemisestä kärsivien lajien yksilömääriin.
The high latitude and high altitude species are facing increased risk of extinction because these species have limited possibilities to retreat and the warming has been faster in northern high latitudes than other regions Protected areas are likely to aid species in adapting to the changing climate by preserving high quality natural habitats where species can thrive.
Etenkin pohjoiset lajit ovat vaarassa, sillä lämpeneminen on ollut nopeinta boreaalisella ja arktisella vyöhykkeellä ja näillä alueilla siirtymismahdollisuuksia rajoittavat jäämeri sekä kölivuoristo.
This study shows that protected areas help northern bird species maintain their abundances on the southern boundary of their current area of distribution, while aiding certain southern bird species spread to new territories on the northern boundary of their distribution area.
Verrattuna suojelemattomiin alueisiin, suojelualueilla pohjoiset lintulajit säilyivät runsaampina levinneisyytensä eteläreunalla.
These and the positive control samples were utilized in validation of a predictive logistic regression model.
Nämä ja positiiviset kontrollinäytteet sisällytettiin logistiseen regressioon perustuvan tilastollisen mallin validointiin.
The latter findings were considered likely pathogenic and are awaiting further validation on the genomic level.
Jälkimmäiset löydökset luokiteltiin todennäköisesti patogeeniseksi, ja ne odottavat genomista lisävarmistusta.
Four different CNV analysis programs were chosen for this study: CoNIFER, XHMM, ExomeDepth and CODEX.
Tutkimukseen valittiin neljä kopiolukumuutosanalyysin työkalua: CoNIFER, XHMM, ExomeDepth ja CODEX.
The predictive model with variables from all four programs provided the highest sensitivity (96.6%) and specificity (87.5%) for predicting CNV detections correctly, indicating an accuracy of 95.5% (95% CI 87.3–99.1%).
Erottelumalli, jossa oli muuttujia kaikilta neljältä ohjelmalta, saavutti korkeimman herkkyyden (96,6 %), täsmällisyyden (87,5 %) ja tarkkuuden 95,5 % (95 % CI 87,3–99,1 %) kopiolukumuutosten erottelulle.
In the future, whole genome sequencing and long-read sequencing will likely provide higher resolution for CNV detections and reveal an even wider spectrum of structural genomic variants, together with other emerging comprehensive methods, such as optical mapping.
Tulevaisuudessa koko genomin sekvensointi ja pitkälukuinen sekvensointi tarjonnevat paremman resoluution kopiolukumuutoksille ja paljastavat enemmän rakenteellisia genomin muutoksia yhdessä muiden kehitteillä olevien kattavien menetelmien kanssa, kuten optinen kartoitus.
Some of the genes associated with NMDs are challenging to analyze from short-read sequencing data due to homology or repetitive regions.
Jotkin geeneistä, jotka on liitetty lihastauteihin, ovat haastavia analysoitavia lyhytlukuisesta sekvensointidatasta homologian ja toistojaksojen takia.
The clarified cases included six different DMD deletions or duplications causing dystrophinopathies.
Selvitettyihin tapauksiin sisältyi kuusi eri DMD-geenissä olevaa deleetiota tai duplikaatiota, jotka aiheuttivat dystrofinopatioita.
The targeted gene panel MYOcap includes 349 genes for myopathic disorders and MNDcap 302 genes for neurogenic disorders in their current panel versions.
Kohdennetuista geenipaneeleista MYOcap kattaa 349 geeniä lihaspainotteisille taudeille ja MNDcap 302 hermopainotteisille taudeille nykyisissä paneeliversioissa.
Most are genetic in origin, and some 500 genes are currently identified to cause NMDs.
Suurin osa on perinnöllisiä tauteja, ja tähän mennessä on tunnistettu noin 500 eri lihastauteja aiheuttavaa geeniä.
The model was trained to differentiate true positive detections from false positive detections in order to increase the specificity of the CNV detection pipeline.
Malli kehitettiin erottelemaan todelliset kopiolukumuutoshavainnot vääristä positiivista havainnoista havaintomenetelmän tarkkuuden lisäämiseksi.
For CNVs spanning at least three exons, the detection sensitivity was 97.3% and the sensitivity of the predicative model was 99.3% after adjusting the model threshold for WES data.
Havaitsemisherkkyys kopiolukumuutoksille, jotka sisältävät vähintään kolme eksonia oli 97,3 %, ja erottelumallin herkkyys oli 99,3 % kunhan mallin arviointiraja oli uudelleensäädetty WES-datalle.
Two SMN1/SMN2 copy number 0/3 control cases were successfully recognized, and five cases were identified with a possible exon 7 conversion in SMN1 and a compatible spinal muscular atrophy phenotype.
Kaksi kontrollitapausta tunnistettiin onnistuneesti SMN1 ja SMN2 kopiolukumäärillä 0 ja 3, ja lisäksi tunnistettiin viisi tapausta, joilla on mahdollisesti eksonin 7 konversio SMN1:ssä ja yhteensopiva spinaalinen lihasatrofia.
In addition, 18 patient cases had a likely pathogenic finding, and five had a heterozygous CNV likely pathogenic for a recessive disease without association to the patient’s phenotype.
Lisäksi 18:lla tutkitulla oli todennäköisesti patogeeninen löydös, ja viidellä tutkitulla havaittiin heterotsygoottinen kopiolukumuutos, jonka arvioitiin olevan patogeeninen peittyvästi periytyvän taudin variantti ilman yhteyttä potilaan taudinkuvaan.
Our aim was to develop a comprehensive pipeline for the detection and annotation of CNVs with high accuracy from targeted gene panel sequencing and whole exome sequencing (WES) data of patients with NMDs.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli kehittää kattava menetelmä kopiolukumuutosten havaitsemiseen ja annotointiin suurella tarkkuudella kohdennetun geenipaneelin ja koko eksomin (WES) sekvensointidatasta lihastautipotilailta.
Our multi-algorithm and -platform approach decreased the workload in variant analysis and provided more insight into the many difficult to analyze genomic regions involved in NMDs.
Käyttämämme usean algoritmin ja alustan lähestymistapa vähensi varianttianalyysin työmäärää ja tarjosi lisää tietoa useista hankalasti analysoitavista genomisista alueista, jotka on liitetty lihastauteihin.
Therefore, the detection and verification of CNV findings has often involved complementary methods, such as array comparative genomic hybridization (array CGH), multiplex ligation-dependent probe amplification (MLPA) and quantitative PCR approaches.
Kopiolukumuutosten havaitsemiseksi ja varmistamiseksi käytetäänkin usein täydentäviä menetelmiä, kuten vertaileva genominen hybridisaatio sirulla (aCGH), rinnastettu ligaatio-riippuvainen alukemonistus (MLPA) ja kvantitatiivinen PCR.
Neuromuscular disorders (NMD) are highly heterogenic with around 1000 reported different subtypes.
Lihastaudit ovat hyvin heterogeenisiä, ja niistä on kuvattu noin tuhat alatyyppiä.
The advantage of using four different CNV detection programs compared to using them individually, or with any other combination, was demonstrated by CNV detection sensitivity from the set of in silico CNVs.
Neljän ohjelman havaintojen käyttämisen paremmuus verrattuna ohjelmien käyttämiseen yksittäin tai muilla yhdistelmillä todennettiin in silico kopiolukumuutosten havaitsemisen herkkyyden tuloksilla.
One array CGH validated change correlated well with the nemaline rod pathology observed in the patient.
Yksi aCGH:llä varmistettu muutos korreloi selkeästi nemaliinisauvakappalepatologian kanssa, joka potilaalla oli havaittu.
This included for the targeted gene panels 24 positive control samples with previously characterized CNVs and 31 negative control samples with certain genes verified to not have CNVs.
Kohdennetuilla geenipaneeleilla sekvensointiin 24 positiivista kontrollinäytettä, joissa on aiemmin tunnistettu kopiolukumuutos, ja 31 negatiivista kontrollinäytettä, joissa tietyt geenit oli varmistettu kopiolukumuutoksia sisältämättömiksi.
Massively parallel sequencing (MPS) approaches have been widely used to increase the cost-effectiveness and diagnostic yield in the work-up of the genetic molecular diagnosis and to speed up the process.
Massiivista rinnakkaissekvensointia (MPS) on käytetty laajalti perinnöllisten tautien diagnostisen prosessin nopeuttamiseksi, kustannustehokkuuden parantamiseksi ja lopullisen geeniperäisen diagnoosin saavuttamiseksi.
2359 samples were sequenced with MYOcap, 942 samples with MNDcap and 262 samples with WES.
MYOcap:lla sekvensointiin 2359 näytettä, MNDcap:lla 942 ja WES:llä 262.
Some of the solved cases had novel findings: the second ever reported large intragenic deletion in NEB causing dominant disease, and the first CNV, an intragenic deletion, in TIA1 in a patient diagnosed with Welander distal myopathy (WDM).
Osalla selvitetyistä tapauksista oli ennen havaitsemattomia löydöksiä: NEB-geenissä toinen koskaan raportoitu iso geeninsisäinen deleetio, joka aiheuttaa vallitsevasti periytyvän taudin, sekä TIA1-geenin geeninsisäinen deleetio, joka on ensimmäinen havaittu kopiolukumuutos TIA1:ssä Welanderin distaalimyopatiaa (WDM) sairastavalla potilaalla.
These procedures significantly decreased the workload (with 3–13% of the original CNV detections preserved) in evaluating the CNVs further regarding clinical significance.
Nämä toimenpiteet vähensivät merkittävästi työmäärää kliinisen merkityksen arvioinnille kopiolukumuutoksille säästäen 3–13 % alkuperäisistä havainnoista.
Altogether 39 final genetic diagnoses were solved with these CNV findings.
Kopiolukumuutoshavainnoilla saavutettiin 39 lopullista geneettistä diagnoosia potilaille.
Previously undetected CNVs from MYOcap or MNDcap sequenced samples were verified as true positive detections in 36 cases with MLPA, PCR or array CGH, and eight CNVs were verified as false positive detections.
MYOcap:lla tai MNDcap:lla sekvensoiduista näytteistä havaituista kopiolukumuutoksista 36 varmistettiin todellisiksi havainnoiksi MLPA:lla, PCR:lla tai aCGH:llä ja kahdeksan varmistettiin vääriksi positiivisiksi.
The added value, i.e. the additional diagnostic yield from CNVs for both the targeted gene panel sequenced samples and WES samples was estimated to be 1.9%.
Lisääntyneiden diagnoosien määrä kopiolukumuutoshavaintojen myötä sekä kohdennetuilla geenipaneeleilla että WES-sekvensoiduilla näytteillä oli noin 1,9 %.
In three sequenced familial cases, the detected CNVs in CACNA1A, SGCD and TTN genes co-segregated with the disease.
Kolme potilasta, joilla oli oireisia perheenjäseniä, sekvensointiin perhetapauksina, ja havaitut kopiolukumuutokset geeneissä CACNA1A, SGCD ja TTN segregoituivat yhdessä taudin kanssa.
Copy number variants (CNVs), deletions and duplications larger than 50 base pairs, explain approximately 10% of the Mendelian disorders.
Kopiolukumuutokset, yli 50 emäsparin deleetiot tai duplikaatiot, aiheuttavat arviolta 10 % Mendelin mukaisesti periytyvistä taudeista.
The CNV annotation platform cnvScan was expanded to contain the most recent CNV population databases as well as in-house CNV databases for all the sequenced sample sets.
Kopiolukumuutosten annotaatiotyökalu cnvScan laajennettiin sisältämään uusimmat kopiolukumuutospopulaatiotietokannat ja talonsisäinen kopiolukumuutostietokanta kaikista sekvensointinäytejoukoista.
One case had two separate genetic diseases, tibial muscular dystrophy (TMD) and BMD, caused by the founder mutation FINmaj in the gene TTN and a deletion in DMD.
Yhdellä tutkitulla havaittiin kaksi perinnöllistä tautia, tibiaalinen lihasdystrofia (TMD) ja BMD, joiden aiheuttajina olivat perustajamutaatio FINmaj TTN-geenissä ja deleetio DMD-geenissä.
In silico CNV generation into MYOcap sequenced samples provided 18,677 specific and 3892 unspecific CNV detections to initially train the model.
Erottelumallin kehitysvaiheessa MYOcap-sekvensoituihin näytteisiin tehtiin in silico kopiolukumuutoksia, mikä tuotti 18677 spesifiä ja 3892 ei-spesifiä kopiolukumuutoshavaintoa mallinnukseen.
The CNV detection pipeline together with the predictive model was validated for WES samples with control samples with 235 previously characterized CNVs.
Kopiolukumuutoshavaitsemismenetelmä ja erottelumalli validoitiin WES-kontrollinäytteillä, joissa oli 235 aiemmin tunnistettua kopiolukumuutosta.
Comparison of CNV detections within the in-house CNV database revealed divergences in the CNV detections within the triplicate repetitive region of NEB with potentially clinically significant changes.
Kopiolukumuutoshavaintojen vertailu NEB-geenin triplikaattitoistoalueella talonsisäisessä tietokannassa paljasti eroavaisuuksia, joilla on potentiaalisesti kliinisesti merkitystä.
CNV detection results were filtered by < 1% frequency with reciprocal overlap of 90% in the common CNV population databases, with both it and < 5% frequency with 50% reciprocal overlap in the in-house CNV database, and by the true positive prediction with the model.
Alkuperäiset kopiolukumuutoshavainnot neljältä ohjelmalta suodatettiin 1 % enimmäisyleisyyden ja vastavuoroisen 90 % muutoksen kattamisen vaatimuksella yleisissä kopiolukumuutospopulaatiotietokannoissa, tällä sekä 5 % enimmäisyleisyyden ja vastavuoroisen 50 % muutoksen kattamisen vaatimuksella talonsisäisessä tietokannassa, ja lisäksi erottelumallilla todellisiin havaintoihin.
Recently, various CNV detection programs have been developed, but for widely different types of designated research settings, which complicates choosing the correct approach for NMDs.
Kopiolukumuutosten havaitsemiseen sekvensointidatasta on kehitetty useita työkaluja vaihtelevissa tutkimusasetelmissa, mikä hankaloittaa oikean lähestymistavan valitsemista lihastaudeille.
A detection sensitivity of 100% and specificity of 100% were reached for these control samples.
Kontrollinäytteille saavutettiin kehittämällämme menetelmällä 100 % havaitsemisherkkyys ja 100 % tarkkuus.
CNV analysis utilizing MPS data from targeted gene panels and WES samples provided increased diagnostic yield as reported also in other studies on NMDs.
Kopiolukumuutoshavainnointi käyttäen sekvensointidataa kohdennetusta geenipaneelista tai WES-näytteistä lisäsi diagnoosien määrää kuten aiemmissa vastaavissa tutkimuksissa lihastaudeille.
An additional script was thus written to differentiate copy numbers of the highly homologous genes, SMN1 and SMN2.
Hyvin homologisille geeneille SMN1 ja SMN2 kehitettiin erillinen ohjelma erottelemaan geenien kopiolukumäärät.
These individual programs have generally exhibited less than ideal sensitivity and specificity for CNV detection.
Yksittäisten ohjelmien on todettu tuottavan usein epätäsmällisiä ja herkkyydeltään vaihtelevia tai riittämättömiä havaintoja.
How the sequence map can be placed on the artefact levels and what kind of representations it gets on these levels?
Miten sekvenssikartta sijoittuu artefaktitasoille ja mitä representaatioita se saa näillä tasoilla?
"Let’s use the sequence map" : a study on the development of a new tool to support daily life of families with children
"Sekvenssikarttaa peliin" : tutkimus uuden työvälineen kehittämisestä lapsiperheiden arjen tueksi
Keywords: Sequence map, artefact, family work, everyday life, reflective orientation to work, concept formation, mastery of life
Avainsanat: artefaktitasot, sekvenssikartta, reflektiivinen työote, käsitteellistäminen, kotitalouden toiminta, arjen hallinta