natgillin/translations-raw huggingface dataset:
How was the everyday life in Finnish day care centres structured in children’s narratives?
Millaisena päiväkotiarki jäsentyi lasten kerronnassa?
With current practices children’s views are not listened to well enough, even though the importance of being child-initiated and encouraging children’s participation and agency are well established in the early childhood education debates.
Vaikka lapsen osallisuus ja toimijuus ovat vahvasti esillä nykyisissä kasvatuskeskusteluissa ja niitä pyritään huomiomaan monin tavoin päiväkotiarjessa, lapset eivät tule kuulluiksi nykyisissä käytänteissä riittävästi.
The topic’s relevance is tied to two factors.
Aiheen merkityksellisyys voidaan kiteyttää kahteen tekijään.
The alternative hypothesis is built on an institutional logic.
Vaihtoehtoinen hypoteesi rakennettiin institutionaalisen teorian perustalle.
The ideal of internally democratic parties as "extensions" of representative democracy has been cherished in 20th century political thought.
Ajatus sisäisesti demokraattisista puolueista edustuksellisen demokratian "jatkeena" on ollut suosittu 1900-luvun poliittisessa ajattelussa.
According to the popular cartel party theory (Katz & Mair 1995; 2002) the balance of power in Western parties shifted from activist organs towards parties’ "public faces" (party leaders, MPs, ministers) in the last quarter of the 20th century.
Kartellipuolueteorian (Katz & Mair 1995; 2002) mukaan valtatasapaino on 1900-luvun jälkimmäisellä neljänneksellä siirtynyt länsimaissa puolueaktiivien toimielimiltä kohti puolueiden "julkisia kasvoja" (puoluejohtajat, kansanedustajat, ministerit).
This dissertation studies a classic topic in political science: the distribution of power within political parties.
Tämä tutkimus käsittelee klassista valtio-opillista ongelmaa: vallan jakautumista poliittisten puolueiden sisällä.
The situation is problematic, because at the same time party linkages to the citizenry have weakened and their popular legitimacy has been undermined.
Tämä on ongelmallista, koska samanaikaisesti puolueet ovat menettäneet otettaan kansalaisista ja niiden toiminnan yleinen oikeutus on laskusuunnassa.
Towards Leadership Democracy – The changing balance of power in three Finnish political parties 1983–2012
Kohti johtajavetoista demokratiaa: Valtatasapainon muutos kolmessa suomalaispuolueessa kuluneen kolmen vuosikymmenen aikana
The permanence of historical power distributions was clearest in the formal powers of party actors, which have changed very little over the years.
Valtarakenteiden pysyvyys oli selkeintä puolue-elinten muodollisissa toimivaltaoikeuksissa, jotka ovat muuttuneet vain vähän.
The change was caused, the theory claims, by five major developments in parties’ operating "environments": 1) the weakening of social class structures and traditional political participation, 2) the emergence of public party subsidies, 3) the "governmentalization" of national-level political practices, 4) the mediatization of politics and finally 5) the internationalization of politics, which increased its complexity.
Teorian mukaan siirtymään ovat johtaneet seuraavat muutokset puolueiden toimintaympäristössä: 1) luokkayhteiskunnan ja sen perustalle rakentuneen perinteisen poliittisen osallistumisen heikentyminen, 2) julkisen puoluetuen yleistyminen, 3) kansallisten poliittisten prosessien "hallitusvaltaistuminen", 4) politiikan mediavetoistuminen sekä 5) poliittisia käytäntöjä monimutkaistanut politiikan kansainvälistyminen.
The new system builds on the complex requirements of contemporary political practice.
Uusi järjestelmä rakentuu puolueiden monimutkaistuneen toimintaympäristön vaatimuksien pohjalle.
Traditionally party activists have been conceived to be politically more orthodox than the leaders, who as operating professional politicians also tend to be interested in holding offices.
Puolueaktiivien on perinteisesti ajateltu olevan poliittisesti puhdasoppisempia kuin puoluejohto, joka ammattipoliitikoista koostuvana ryhmänä tavoittelee selkeämmin myös poliittisia virkoja.
The clearest indications of this development are: 1) the "etatization" of party resources whose allocation also increasingly favors parliamentary parties and leaderships (also within central party organizations), 2) the normalization of MP-status in leading party positions and 3) the emergence of highly leader-centric (even ‘presidentialized’) intra-party decision-making practices.
Tämän kehityksen selkeimpiä merkkejä ovat: 1) lähes kokonaan "valtiollistuneet" puolueresurssit, joiden jakaantuminen hyödyttää enenevässä määrin parlamenttiryhmiä ja puoluejohtoja (myös puolueiden keskusorganisaatioiden sisällä), 2) kansanedustajataustaisuuden korostuminen puolueiden johtopaikoilla ja 3) puolueiden päätöksentekoprosessien johtajavaltaistuminen.
The in-depth analysis of decision-making processes also revealed that despite the widespread emergence of leader-centric practices party leaders might still face opposition if their conduct deviates too much from the party’s traditional style.
Myös päätöksentekoprosessien syväanalyysi antoi viitteitä siitä, että johtajavaltaisen käytännön vakiintumisesta huolimatta puoluejohtajat voivat puolueen perinteistä tyyliä vastoin toimiessaan kohdata vastustusta.
The analysis found that while most of the traditional sources of intra-party power (the formal powers of party actors, material resources and important leadership positions) are sufficiently covered by existing methods, actual decision-making capacities have been overlooked.
Arvion pohjalta paljastui, että vaikka perinteiset tutkimusmenetelmät kattavat varsin hyvin useat puoluevallan perinteiset tekijät (puoluetoimijoiden muodolliset valtaoikeudet, materiaaliset resurssit, johtopaikat), tosiasiallisen vallankäytön tutkimus on suurelta osin jäänyt huomioimatta.
The study challenged the cartel theory with a competing hypothesis.
Tutkimuksessa esitetään myös kilpaileva hypoteesi.
Cartel theory’s underlying logic rests on the traditional environmental adaptation model of party change, which claims that when parties’ competitive context changes, parties adapt in a functional manner.
Kartellipuolueteoria nojaa perinteiseen ympäristömukautumisen malliin, missä puolueiden odotetaan adaptoituvan funktionalistisella tavalla niiden kilpailukontekstissa tapahtuviin muutoksiin.
Its central claim is that a) different types of elites form parties, therefore their initial organizational choices differ, and b) because of consolidating path dependent logics the initial choices become rather fixed.
Hypoteesin mukaan a) perustavat puolue-eliitit poikkeavat toisistaan ja tekevät tästä syystä erilaisia organisatorisia valintoja, jotka b) polkuriippuvuuden myötä vakiintuvat varsin pysyviksi.
The Social Democratic Party (SDP), which corresponds to the representative membership party model acted as the medium case while the Green League, a representative of the activist-driven democratic process party model was considered as the least likely case to change due to its tendency to disperse power widely to the grassroots.
Jäsenistöpainotteinen, mutta kerroksittaiselle edustamiselle perustava Sosialidemokraattinen Puolue (SDP) toimi välitapauksena ja aktivistivetoinen, osallistuvan demokratian ihanteille rakennettu Vihreä Liitto nähtiin hajaantuneen valtarakenteensa vuoksi vähiten todennäköisimpänä mukautujana.
At the uppermost level of analysis the Finnish parties have arguably adapted to "environmental" pressures and appointed more power to their public "faces" during the past 35 years.
Tarkasteltaessa puoluekehitystä yleisimmällä tasolla on kiistatonta, että suomalaispuolueet ovat mukautuneet poliittisessa toimintaympäristössä tapahtuneisiin muutoksiin ja niiden julkiset "kasvot" ovat selkeästi vahvistuneet kuluneen 35 vuoden aikana.
Nonetheless, the big picture suggests a turn to leadership democracy.
Eroista huolimatta on selvää, että kehitys on vienyt kohti johtajavetoista demokratiaa.
So c) instead of facing easily malleable organizational structures, the adapting party leaders might encounter severe resistance that builds on activist efforts to maintain the existing power distribution.
Näin ollen c) mukautumaan pyrkivä puoluejohtaja ei välttämättä kohtaakaan helposti muovattavissa olevaa organisaatiota, vaan mahdollisesti voimakastakin, olemassa olevan valtarakenteen ylläpitämispyrkimyksiin perustuvaa vastustusta.
In party level this is characterized by a strongly parliamentarized resource allocation and the emergence of leader-centric practices, which rest on the tight amalgamation of professionalized national-level party elites.
Puoluetasolla tämä näkyy voimakkaasti parlamentarisoituneiden resurssien lisäksi myös johtajavaltaisissa käytännöissä, jotka pohjautuvat kansallisen tason puolue-eliittien kiinteään yhteensulautumiseen.
All "environmental" changes are present in Finland’s recent history – often rather pronouncedly.
Suomi soveltuu hyvin "laboratorioksi", sillä kaikki teorian mukaiset "ympäristötekijät" ovat olleet läsnä Suomen poliittisessa lähihistoriassa – usein vieläpä varsin korostuneella tavoin.
As a result, party organizational structures that entail specific power distributions become alike.
Mukautumisen seurauksena puolueiden organisaatioista ja valtarakenteista tulee siis samanlaisia.
In some parties activists could be strong enough to resist all changes to the direction that was proposed above.
Puolueaktiivien vaikutus voi olla niinkin vahva, että kuvatun kaltainen kehitys estyy kokonaan.
First, how power is dispersed among various organizational ‘faces’ affects what agendas parties pursue.
Ensinnäkin, vallan jakautuminen puolueessa vaikuttaa puolueen asettamiin tavoitteisiin.
To fill the gap, the study developed a method based on process-tracing important intra-party decisions and applied it to intra-party processes during government formation at various time points.
Siksi tämä tutkimus kehitti tärkeisiin puoluepäätöksiin johtavien prosessien rekonstruoimiseen perustuvan menetelmän, jota sovellettiin puolueiden sisäisten hallitusneuvotteluprosessien kuvaamiseen sekä yliajalliseen vertaamiseen.
The National Coalition Party (NCP), which corresponds to the elite-centered electoral party model, was conceived as the most likely case to change as the pictured "environmental" pressure supports its "genetics".
Eliittivetoisesta vaalipuoluemallista ponnistavaa Kansallista Kokoomusta on tarkasteltu sen "perinnön" vuoksi todennäköisimpänä mukautujana.
To improve the empirical study of intra-party power (a notoriously elusive concept) the study undertook a comprehensive methodological review.
Alan empiiristä tutkimusta kehittääkseen tutkimus tuotti myös perinpohjaisen menetelmällisen arvion.
Second, power dispersion also reflects the degree to which party organizations are democratic (i.e. how parties pursue their objectives).
Toiseksi, vallan jakautuminen heijastelee sitä, miten demokraattinen puolue itsessään on.
Therefore, a power transfer from party activists to public "faces" should have occurred.
Tietyissä puolueissa ne takaavat edelleenkin aktiiveille voimakkaita vastakeinoja julkisia "kasvoja" vastaan.
This study submitted this rarely tested theory to rigorous scrutiny in the Finnish context, which provides a good "laboratory" as it corresponds well with the theory’s demands.
Tässä tutkimuksessa tätä empiiristen aineistojen kautta vain harvoin tarkasteltua teoriaa testataan Suomen kontekstissa.
The study discovered a two level development, which reflects a mediating hypothesis that situates between functional (parties converge) and institutional (parties remain dissimilar) models.
Tutkimuksessa havaittiin kahden tason kehitys, jota voidaan kuvata päähypoteesien väliin sijoittuvalla puoluetyyppikohtaisen mukautumisen mallilla, missä puolueet voivat kehittyä samansuuntaisesti säilyttäen silti ominaispiirteensä.
To consider how to restore the linkage without destroying the essential autonomy of party leaders the study ends by exploring the possibility of more direct party membership participation, especially through party leadership contests.
Tutkimuksen lopuksi pohditaan, voitaisiinko yhteys kansalaisiin palauttaa suoran puoluedemokratian menetelmillä (erityisesti suorilla johtajavaaleilla) vaarantamatta puoluejohtajien toiminta-autonomiaa.
As expected, resistance potential is strongest in historically member-dominated parties and weakens as we move towards more elite-dominated traditions.
Odotusten mukaisesti aktivistien vastarintapotentiaali kasvaa sitä mukaa mitä jäsenperustaisemmasta traditiosta puolue ponnistaa.
To contrast these competing hypotheses the study tracked the over time development of power distributions in three parties that differ in terms of initial power distribution.
Tutkimuksessa on tarkasteltu valtatasapainon muutoksia kolmessa suomalaisessa, historialliselta valtajakaumaltaan toisistaan poikkeavassa puolueessa kuvattujen hypoteesien vertaamiseksi.
However, on a more proximate level – i.e. closer to party activists – the study found continuing traces of institutionalized party type-specific characteristics, which in the right conditions may stir resistance.
Siirryttäessä syvemmälle tutkimus havaitsi kuitenkin myös selkeitä merkkejä perinteisten puoluetyyppikohtaisten ominaispiirteiden säilymisestä.
The extent of change depends on the party’s existing distribution of power and the direction of external pressures (i.e. which party ‘face’ they favor).
Olemassa oleva valtatasapaino ja "ympäristön" aiheuttamien paineiden suunta vaikuttavat muutosten kokonaistasoon.
In some parties activist organs remain stronger, and activists penetrate deeper into leadership organs.
Toisinaan puolueaktiivit osoittivat myös yleistrendistä poikkeavaa halukuutta asettua puolueen johtaviin elimiin.
The rare clinical material enabled us to study events that have previously been studied using mainly in vitro or animal models.
Potilasmateriaalin ansiosta pääsimme tutkimaan syöpäkudosnäytteistä ilmiöitä, joita aiemmin on tutkittu pääasiassa soluviljelyolosuhteissa tai koe-eläinmalleissa.
We detected great differences in transcriptome levels between the two endocrine therapies, GnRH agonist and antiandrogens, despite their similar clinical outcomes.
Kliinisissä kokeissa kahden yleisimmin eturauhassyövän hoidossa käytetyn endokriinisen lääkkeen, GnRH-agonistin ja antiandrogeenin, tehokkuudessa ei ole havaittu eroja paikallisissa syövissä.
The understanding of these molecular mechanisms will enhance the development of more efficient treatment methods and will improve the survival of prostate cancer patients.
Näitä indikaattorigeenejä seuraamalla voitaisiin kemoterapiahoidon aloitus ajoittaa mahdollisimman optimaaliseksi ja näin parantaa hoidon tehoa sekä lisätä potilaiden elinaikaa.
In addition, we determined the frequency of the most common fusion gene in prostate cancer, TMPRSS2:ERG, from the samples and determined how the endocrine treatment affected the ERG-regulated genes.
Määritimme näytteistä myös äskettäin löydetyn kahden geenin fuusion yleisyyttä ja tutkimme, vaikuttaako endokriininen hoito eri tavalla niihin potilaisiin, joilla tämä geneettinen muutos on tapahtunut.
The mortality rate is high for two reasons: prostate cancer has the most frequent occurrence of all cancers affecting men, and effective treatments against metastatic prostate cancer do not exist.
Eturauhassyöpä aiheuttaa Suomessa ja muissa länsimaissa toiseksi eniten syöpäkuolemia miehillä heti keuhkosyövän jälkeen.
Interestingly, the endocrine therapies reduced the expression of these genes and diminished the differences between fusion-positive and fusion-negative samples.
Havaitsimme myös endokriinisen hoidon alentavan tehokkaasti näiden samojen geenien aktiivisuutta.
We utilized rare clinical material from 28 prostate cancer patients who had undergone neoadjuvant endocrine therapy and analyzed the expression levels of all known protein-coding genes and over 700 miRNAs from the prostate cancer samples by microarray.
Materiaali oli kerätty 28 potilaalta, jotka saivat endokriinistä hoitoa kolmen kuukauden ajan ennen leikkausta.
However, this therapy is not curative.
AR:n kohdegeenejä syöpäkudoksessa ei kuitenkaan tunneta täysin tarkasti.
However, our study revealed that polycationic peptides were not more efficient than polybrene and protamine sulphate, which are the small cationic compounds traditionally used in in vitro cell culture models.
Huomasimme, että potilailla, joilta geenifuusio löydettiin, useat solujen kasvuun ja jakaantumiseen vaikuttavat geenit olivat aktiivisempia kuin potilailla, joilla geenifuusiota ei ollut.
For this form, the most efficient treatment is endocrine therapy.
Voimme siis todeta, että endokriininen hoito on tehokas myös potilaille, joilta tämä geenifuusio löytyy.
This study provides valuable, novel information regarding the transcriptional events in prostate cancer and can assist in the development of more effective treatment methods for prostate cancer.
Lisäksi löysimme uusia potentiaalisia indikaattorigeenejä, joiden aktiivisuuden muutokset voivat osoittaa endokriinihoidon vaikutuksen vähentymistä ja syövän aggressiivisuuden lisääntymistä.
Despite intensive studies, the molecular mechanisms leading to resistance to endocrine therapy remain obscure.
Endokriinistä hoitoa käytetään rutiinisti pitkälle edenneen eturauhassyövän hoidossa, vaikka sen solunsisäisiä vaikutuksia tunnetaan huonosti.
This study aimed to determine the molecular consequences of the two most commonly used endocrine therapies for prostate cancer.
Endokriinihoidon teho perustuu AR:n aktiivisuuden hiljentämiseen syöpäkudoksessa.
Thus, more studies with different approaches are needed to obtain clinically sufficient gene transfer efficiency with the current viral vectors.
Voimme siis olettaa, että osa hoidon ansiosta hiljentyneistä geeneistä ovat AR:n kohdegeenejä.
Furthermore, we determined the cancer-specific gene expression levels from heterogeneous prostate tissue samples using an in silico Bayesian modeling tool.
Näistä näytteistä määritimme ihmisen kaikkien tunnettujen geenien aktiivisuustasot sekä tutkimme hormonihoidon vaikutuksia niiden aktiivisuuksiin.
Language is as a tool of creating and sharing information.
Kieli toimii tiedon luomisen ja jakamisen välineenä.
Contact networks of various kinds help to support the variety and flexibility of the information practices.
Paljon erityyppisiä kontakteja sisältävät verkostot tukevat tietokäytäntöjen monipuolisuutta ja joustavuutta.
It also helps to relate the community's cultural-specific meanings, values and norms among the members of the society.
Kielen avulla välittyvät myös yhteisön kulttuurisidonnaiset merkitykset, arvot ja normit sen jäseneltä toiselle.
A new member becomes a part of the community by learning its aforementioned prerequisities for action and applying his or her knowledge in practice.
Uusi jäsen tulee osalliseksi yhteisöstä oppimalla sen edellä kuvatut toiminnan ehdot ja soveltamalla tietämystään käytännössä.
2) How are personal information practices re-built in the context of integrating in Finnish work life?
2) Miten henkilökohtaiset tietokäytännöt rakennetaan uudelleen työelämään kotoutumisen kontekstissa?
Social networks have a significant role in the acquisition of employment-related information, and their nature is connected to the rebuilding of information practices.
Sosiaalisilla verkostoilla on merkittävä rooli työelämätiedon hankinnassa, ja niiden luonne on yhteydessä tietokäytäntöjen uudelleenrakentamiseen.
The acquired or received employment information is shared with others both the members of one's own ethnic group and other immigrants or, albeit more rarely, the members of the native population particularly when it is beneficial for oneself, or at least does not impede reaching one's own goals.
Saatua tai hankittua työelämätietoa jaetaan eteenpäin muille sekä oman etnisen ryhmän edustajille että muille maahanmuuttajille ja harvemmin myös kantaväestöön kuuluville erityisesti silloin, kun se on itselle hyödyllistä tai ei ainakaan haittaa omien tavoitteiden saavuttamista.
In the analysis of the interview data, the narrative approach was utilized.
Tutkimustavoitteisiin päästiin hyödyntämällä narratiivis-elämäkerrallista lähestymistapaa.
However, the most significant networks for the adaptation to the employment system are those located in Finland, consisting of Finnish officials and other immigration workers, as well as friends and acquaintances belonging to the native population or one's own ethnic group.
Työelämään kotoutumisen kannalta tärkeimpiä ovat kuitenkin Suomessa sijaitsevat sosiaaliset verkostot, jotka koostuvat suomalaisista viranomaisista ja muista maahanmuuttoalan työntekijöistä sekä kantaväestöön tai omaan etniseen ryhmään kuuluvista ystävistä ja tuttavista.
3) What kind of connections do information-seeking and information sharing have to the experiences of empowerment and involvement?
ja 3) Millaisia yhteyksiä tiedonhankinnalla ja tiedon jakamisella on voimaantumisen ja osallisuuden kokemiseen?
Existing relationships with friends and relatives living in the former home country have an impact in the acquisition and sharing of employment-related information, especially before immigrating and immediately thereafter.
Transnationaaleilla suhteilla entisessä kotimaassa asuviin ystäviin ja sukulaisiin on merkitystä työelämää koskevan tiedon hankinnassa ja jakamisessa etenkin ennen maahantuloa ja välittömästi sen jälkeen.
The human sources are particularly significant during the first years after the immigration.
Henkilölähteet painottuvat tiedonhankinnassa varsinkin ensimmäisinä vuosina maahantulon jälkeen.
In addition to active self-reliant information acquisition and observation, immigrants may gather information about the employment system from others, either by asking them directly, or delegating information acquisition to others.
Aktiivisen omaehtoisen tiedonhankinnan ja havainnoinnin lisäksi maahanmuuttajat saavat työelämää koskevaa tietoa myös pyytämällä tai pyytämättään toisilta sekä delegoivat tiedonhankintaansa muille.
The empirical findings indicate that female immigrants are creative at combining different ways of information acquisition and sharing, as well as employing them in the building of their information practices best applicable to their changing life situations.
Empiirinen tutkimus osoitti, että maahanmuuttajanaiset yhdistävät luovasti tiedon hankinnan ja jakamisen eri tapoja rakentaen niistä muuttuviin elämäntilanteisiinsa parhaiten sopivia tietokäytäntöjä.
The empirical data were gathered in 2007 and 2008 by interviewing 14 Kurdish and 14 Russian females who had immigrated to Finland.
Tutkimuksen empiirinen aineisto koostuu 14 venäläistaustaisen ja 14 kurditaustaisen henkilön haastatteluista, jotka toteutettiin episodihaastattelumenetelmällä vuosina 2007 ja 2008.
The study also demonstrated that information practices, for example, the ways of sharing and acquiring information, are closely linked to personal empowerment and therefore to belonging to the work community, in addition to a wider involvement in society.
Tutkimuksen tulokset osoittavat myös, että erilaisista tiedonhankinnan ja tiedon jakamisen tavoista rakentuvilla tietokäytännöillä on yhteys henkilökohtaiseen voimaantumiseen ja sitä kautta työyhteisöön kuulumiseen sekä laajempaan osallisuuteen yhteiskunnassa.
The goal of this study is to deepen our understanding about the ways in which immigrants rebuild their information practices and make them meaningful in their everyday lives, while integrating in society and acting in different communities.
Tutkimuksen tarkoituksena on lisätä ymmärrystä tavoista, joilla maahanmuuttajat uudelleenrakentavat ja merkityksellistävät tietokäytäntöjään omassa arjessaan, kotoutuessaan vieraaseen yhteiskuntaan ja toimiessaan erilaisissa yhteisöissä.
The information practices are connected to the integration of the immigrants, as well as their ability to act as members of society in their new home country.
Maahanmuuttajien omaksumilla tietokäytännöillä on yhteys heidän kotoutumiseensa ja toimimiseensa uudessa kotimaassaan yhteiskunnan jäseninä esimerkiksi työelämässä.