natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The data consist of 123 Finnish book reviews published in four journals in the human sciences in 2006 2009.
Aineistona on ihmistieteellisissä lehdissä julkaistuja kirja-arvioita (N = 123).
For example, the sequence criticism improvement realizes the more general PROBLEM - SOLUTION pattern, whereas the opposite sequence (improvement criticism) realizes a CLAIM - JUSTIFICATION pattern.
Esimerkiksi moitteen ja parannusehdotuksen välistä suhdetta on luontevinta tulkita ONGELMA - RATKAISU-kuvion kehyksessä silloin, kun moite on etummaisena.
The polyvocal functionality of the resources is analyzed in relation to the core actions, action sequences and macro-level activity phases characteristic of the genre.
Kirja-arvioiden toiminnallisuutta analysoidaan makrotasolta genren ja toimintavaiheen käsitteen avulla ja mikrotasolta toimintokuvion käsitteen avulla.
From the viewpoint of the activity phases in the book review genre, the study shows that the typical uses and sequential contexts of the linguistic resources investigated vary according to the activity phase.
Tekstien toiminnallisuuden näkökulmasta tutkimuksessa osoitetaan, että kielellisten rakenteiden käyttötavat ja toimintokuviot, joissa niitä käytetään, eivät välttämättä ole ominaisia koko genrelle vaan ainoastaan tietylle toimintavaiheelle.
Both structures express disalignment between two viewpoints, usually between reviewer, who acts as a representative of the scientific community, and the book s author.
Tutkimuksessa näytetään, että akateemiset kirja-arviot ovat moniäänisiä tekstejä, joissa on arvioijan näkökulman lisäksi aina läsnä myös teoksen tekijän näkökulma sekä tiedeyhteisön kollektiivinen, ikään kuin yleistetty näkökulma.
The second goal is to analyse what kinds of impressions of polyvocality the resources (and their subtypes) evoke in the data and how the textual voices are positioned in relation to each other.
Tutkimuksessa selvitetään, millaisissa kirja-arviogenren toimintaympäristöissä edellä mainittuja rakenteita käytetään ja mitä niiden ilmaisemalla moniäänisyydellä tehdään suhteessa kirja-arvion paikallisiin (tekstikohtaisiin) ja yhteisöllisiin (genrekohtaisiin) tarkoituksiin.
The "jäädä" to remain and conditional structures are shown to be, above all, resources for reviewing the study against a backdrop of shared communal norms, values and expectations.
Tiedeyhteisön ääni kuuluu ennen kaikkea kirja-arvion taustalta tiedeyhteisöllisesti jaettuina normeina ja ihanteina, joihin kirja-arvioissa on genren konventioiden mukaista orientoitua teosta evaluoitaessa ja parannuksia ehdotettaessa.
Yet another subtype of the interrogative structure is used for questioning the truthfulness or intelligibility of the book and, thus, for construing disalignment between the reviewer and the author.
Teoksen tekijän näkökulma tulee esiin etenkin referoinnin kautta, arvioijan taas erilaisten kantaa ottavien toimintojen kautta.
The study population of this study was restricted to individuals born in 1986–1990 (n=60,829), and they were followed over two educational transitory stages, firstly at age 17–19, and secondly at age 20–23 years.
Tämän tutkielman tutkimusjoukko rajattiin vuosina 1986–1990 syntyneisiin (n=60 829), ja heidän tietojaan seurattiin koulutussiirtymien mukaan kahdessa jaksossa, 17–19 ja 20–23 vuoden iässä.
This thesis used annually updated individual-level register data EKSY014, which consisted of a 20-per-cent random sample of 0–14-year-olds living in private households in Finland at the end of year 2000.
Tutkielman aineistona käytettiin yksilötason EKSY014-rekisteriaineistoa, joka sisältää 20 prosentin satunnaisotoksen 0–14-vuotiaista kotitalouksissa asuvista lapsista ja nuorista Suomessa vuoden 2000 lopussa.
Depression was identified from health care registers maintained by The National Institute for Health and Welfare and The Social Insurance Institution of Finland.
Masennus identifioitiin Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ja Kansaneläkelaitoksen ylläpitämistä rekistereistä.
The findings do not support the resource substitution hypothesis among adolescents and young adults.
Tulokset eivät tue korvaavien resurssien teoriaa.
In total, the findings demonstrate that early segregation of educational trajectories comes with differential chances for mental health.
Kaiken kaikkiaan tutkielman tulokset osoittavat, että koulutuspolkujen varhainen eriytyminen on yhteydessä sosiaalisiin eroihin nuorten ja nuorten aikuisten mielenterveydessä.
The results of this study fit in with the pathway conceptualization of the life-course approach.
Tulokset tukevat sosiaalisten polkujen mallia.
Educational track mediates the association between low childhood socioeconomic position and the risk of depression but is also independently associated with the risk.
Koulutuspolku välittää osittain matalan sosioekonomisen aseman vaikutusta, mutta on myös itsenäisesti yhteydessä masennusriskiin.
Gender-specific determinants of depression are also examined.
Tutkielmassa tarkastellaan myös ovatko masennuksen riskitekijät erilaisia miehillä ja naisilla.
A social pathway model anticipates that a low childhood socioeconomic position increases the risk of a low personal educational track which in turn increases the risk of later depression.
Sosiaalisten polkujen mallin mukaan matala lapsuuden sosioekonominen asema kasvattaa myöhempien masennuksen riskitekijöiden kuten matalan koulutustason todennäköisyyttä.
The results further suggest that a higher educational track does not provide as effective protection against depression for 17–19-year-old adolescents if the individual lacks familial resources, but is more important for adolescents with higher socioeconomic backgrounds.
Tulosten perusteella 17–19-vuotiailla akateeminen koulutuspolku pienentää masennusriskiä enemmän niillä, joiden lapsuuden sosioekonomisen asema on korkea verrattuna nuoriin joiden lapsuuden sosioekonominen asema on matala.
Educational track does not moderate the effect of childhood socioeconomic position on depression among 20–23-year-olds.
20–23-vuotiailla koulutuspolkujen vaikutus masennusriskiin ei riipu sosioekonomisesta taustasta.
According to the results, both low childhood socioeconomic position and lower personal educational track are associated with an increased risk of depression in late adolescence and early adulthood.
Tulosten mukaan matala lapsuuden sosioekonominen asema sekä varhainen koulutuksen päättäminen, pitkittyneet koulutussiirtymät ja ammatillinen koulutuspolku ovat yhteydessä suurempaan masennusriksiin.
However, not all differences in risk by educational track are explained by childhood socioeconomic position but a lower educational track poses a risk on mental health independent of childhood resources.
Koulutusryhmien väliset erot eivät kuitenkaan kokonaan selity lapsuuden sosioekonomisella asemalla, vaan varhainen koulutuksen päättäminen, pitkittyneet koulutussiirtymät ja naisilla myös ammatillinen koulutuspolku kasvattavat masennusriskiä sosioekonomisesta taustasta riippumatta.
While in adulthood lower socioeconomic position predicts a greater risk of depression, studies have found inconsistent evidence for social differentials in depression in adolescence and early adulthood.
Matalan sosioekonomisen aseman on aikuisilla havaittu olevan masennuksen riskitekijä, mutta nuorten ja nuorten aikuisten masennuksen sosiaalisista eroista tiedetään vähemmän.
Adopting the life-course perspective, this study examines how childhood socioeconomic position and own educational track combine to predict depression in late adolescence and early adulthood.
Tässä tutkielmassa tarkastellaan ovatko lapsuuden sosioekonominen asema ja oma koulutuspolku yhteydessä nuorten ja nuorten aikuisten masennusriksiin.
Educational track constitutes a social pathway mediating the effect of low childhood socioeconomic position on the risk of depression in adolescence and early adulthood.
Koulutusvalinnat muodostavat niin sanotun sosiaalisen polun, joka välittää lapsuuden sosioekonomisen aseman vaikutusta myöhempään mielenterveyteen.
This thesis investigates whether the risk of depression varies by childhood socioeconomic position and personal educational track.
Masennusta tarkastellaan elämänkulkunäkökulmasta, jolloin keskeinen kysymys on kuinka lapsuuden sosioekonominen asema ja oma koulutuspolku yhdessä vaikuttavat masennusriskiin.
Numerous studies have documented that low childhood socioeconomic position predicts a higher risk of later depression, but less research has been conducted to investigate how the individual’s own educational track is associated with depression in adolescence and early adulthood.
Useat tutkimukset ovat osoittaneet, että lapsuuden matala sosioekonominen asema ennustaa kohonnutta riskiä sairastua myöhemmin masennukseen.
Furthermore, the resource substitution model hypothesizes that the protective effect of a higher educational track is greater for those from more disadvantaged backgrounds substituting for the lacking childhood resources.
Korvaavien resurssien teorian mukaan korkeampi koulutus voi kuitenkin pienentää lapsuuden matalaan sosioekonomiseen asemaan liittyvää masennusriskiä.
Adolescence is characterized by a substantial rise in the prevalence of depressive disorder.
Masennus on yleinen sairaus nuoruudessa.
The main research method used is participant observation.
Tutkimuksen pääasiallinen metodi on osallistuva havainnointi.
The first analysis chapter introduces the larger context of globalization and postcolonial identities.
Ensimmäinen analyysiluku esittelee laajemman kontekstin, johon liittyy globalisaatio ja postkoloniaaliset identiteetit.
The work of Peter Jackson is then introduced, who argues that new norms of cultural difference are emerging simultaneously with transnational queer cultural patterns.
Luvussa esitellään Peter Jacksonin näkökulma siitä, miten uusia kulttuuristen eroavaisuuksien normeja syntyy samanaikaisesti transnationaalien queer-kulttuurimallien kanssa.
The thesis takes as its starting point the idea of the closet and it deals with how upper-middle-class young people manage their closets and the reasons why they create them.
Tutkielma ottaa lähtökohdaksi kaapista tulemisen metaforan, ja käsittelee sitä miten ylempää keskiluokkaa olevat nuoret hallitsevat kaappejaan ja syitä sille miksi he luovat niitä.
The research is based on a three-month fieldwork in Mumbai among LGBT youth and the organization Humsafar Trust, by taking part in the events organized by the organization and meeting people in them.
Tutkielma perustuu kolmen kuukauden mittaiseen kenttätyöhön Mumbaissa seksuaalivähemmistöihin identifioituvien nuorten parissa ja Humsafar Trust-järjestössä osallistumalla järjestön järjestämiin tapahtumiin ja tapaamalla niissä ihmisiä.
Another conclusion is that the socio-economical status of the informants is a key factor in how my they experience things in the world.
Tutkielma myös esittää, että informanttien sosioekonominen tausta on oleellinen tekijä siinä, miten he kokevat ympäristönsä.
It describes how being gay has been labeled as foreign by the Hindu nationalist movement, and introduces theories that explain how nation building and sexuality and closely connected.
Luvussa kuvaillaan kuinka hindunationalistinen liike on leimannut homoseksuaalisuuden ulkomaiseksi, ja esitellään teorioita jotka selittävät miten kansallisidentiteetin rakentaminen ja seksuaalisuus ovat yhteydessä toisiinsa.
The thesis argues that deciding whether to be in or out of the closet has a lot to do with globalization.
Päätökset, joita nuoret tekevät kaapissa pysymisen tai sieltä ulos tulemisen suhteen, liittyvät olennaisesti globalisaatioon.
It is also argued that even if the child chooses to come out to their parents, they face taunting from other parts of society.
On kuitenkin totta, että vaikka nuori olisi vanhemmilleen avoin seksuaalisuudestaan, hän todennäköisesti kohtaa syrjintää muualla yhteiskunnassa.
The young LGBT youth become the bodies through which ideas of modern and tradition and national identity are discussed.
Nuorista seksuaalivähemmistöihin identifioituituvista nuorista tulee näin keinoja käsitellä moderniutta, perinteitä ja kansallista identiteettiä.
The aim of the thesis is to study globalization and what it means in the context of contemporary Mumbai, by focusing on the lives of young, LGBT identified people, who are a part of the gay community there.
Tutkielman tarkoitus on tutkia globalisaatiota ja ymmärtää millaisia muotoja se saa nykyhetken Mumbaissa keskittymällä LHBT- vähemmistöihin identifioituviin keskiluokkaisiin nuoriin, jotka osallistuvat aktiivisesti paikallisen seksuaalivähemmistöliikkeen tapahtumiin.
The reasons why young people choose to stay in the closet at home have a lot to do with the importance of marriage in a middle-class household and the importance of respecting the wishes of one’s family.
Tästä huolimatta se, miksi nuori päättää ‘pysyä kaapissa’ kotonaan, liittyy ennemminkin siihen, miten tärkeänä avioliittoa ja perhearvoja pidetään keskiluokan keskuudessa.
This managing of the closet allows young LGBT people to simultaneously respect middle-class Indian family values but also act out their individual sexual identity.
Pitämällä seksuaalisuutensa salassa vanhemmiltaan nuorten on mahdollista samanaikaisesti kunnioittaa keskiluokkaisia perhearvoja ja toteuttaa yksilöllistä seksuaalista identiteettiään.
The argument here is that globalization in Mumbai has simultaneously excluded a big part of the LGBT community but also created safe spaces for those who can access them.
Globalisaatio on näin ollen samanaikaisesti sulkenut ulkopuolelle tietystä sosiaalisesta luokasta tulevat seksuaalivähemmistöt ja toisaalta se on auttanut luomaan turvallisia paikkoja olla oma itsensä nuorille, joilla niihin on pääsy.
The thesis argues that overall there exists a lack of knowledge concerning alternative sexualities among the middle class and that people have many misconceptions about them.
Tutkielman mukaan Mumbaissa asuvalla keskiluokalla ei oikestaan ole tietoa vaihtoehtoisista seksuaalisuuksista.
Being upper-middle-class gives them access to spaces where acting gay is not frowned upon as much, such as the mall, or where it is celebrated, such as the office of a LGBT focused organization.
Kuulumalla ylempään keskiluokkaan heillä on pääsy paikkoihin, joissa heteroseksuaalisuudesta poikkeava käytös ei ole yhtä paheksuttua kuin muualla yhteiskunnassa.
In line with Jackson, the thesis criticizes Dennis Altman’s idea of a global gay culture, by arguing that while the LGBT movement has borrowed certain characteristics from the American LGBT movement, they have been adjusted to suit the conditions in Mumbai.
Jacksonin argumentteihin perustuen tutkielma kritisoi Dennis Altmanin ideaa globaalista gay-kulttuurista.
As a result of being in growing contact with foreign influences, the middle class in Mumbai has become afraid of losing their sense of self – the joint family.
90- luvun taloudellisten muutosten jälkeen Intiaan on virrannut tiheämmin ulkomaisia vaikutteita, ja tämän seurauksena keskiluokka on huolestunut ainutlaatuisen kulttuurinsa häviämisestä.
It also gives them access to Internet, which turned out to be crucial if one wants to take part in LGBT events around Mumbai.
Nuorten sosioekonominen tausta myös mahdollistaa sen, että heillä on pääsy Internetiin, mikä osoittautukin oleelliseksi osaksi yhteisön kommunikaatiota.
This often entails memory practices, which is why these two focal theoretical guidelines have been chosen to analyse the post-conflict situation in Peru.
Tässä usein yhdistellään muistin keinoja, mikä selittää sen miksi nämä kaksi teoreettista viitekehystä on valittu analysoimaan Perun jälkikonfliktista tilannetta.
A four-month period of fieldwork was realized in 2014 from March to June.
Tutkimusta varten toteutettiin neljän kuukauden kenttätyö Perussa keväällä 2014.
This is an ethnographic study about memory politics and social repair in Peru.
Tämä on etnografinen tutkimus muistin politiikasta ja sosiaalisesta jälleenrakentamisesta Perussa.
The research asks what are these memory practices used by family members of forcefully disappeared and in what way do they aid social reconstruction and recovery?
Tutkimus kysyy, mitkä ovat nämä muistin käytännöt, joita kadonneiden omaiset hyödyntävät ja miten ne ovat omiaan edistämään sosiaalista jälleenrakentamista ja parantumista?
The research views memory as fundamentally social practice.
Tämä tutkimus ymmärtää muistin olennaisesti sosiaalisena toiminnallisena muistina.
The main method of participant observation combined with meticulous field notes and photographing has enabled an array of observations, which provide a particular analytical depth to the research.
Osallistuva havainnointi yhdistettynä huolelliseen kenttämuistiinpanojen keruuseen ja valokuvaukseen on mahdollistanut laajan katsauksen ihmisten elämään ja yhteiskunnallisten kysymysten käsittelyyn paikallisella tasolla.
The research suggests that family members adopt these localized practices as a way to uphold the memory of their disappeared but also as a way to re-weave the disruption that the disappearance has caused in their lives back into their mundane everyday.
Tutkimus ehdottaa, että kadonneiden omaiset ottavat käyttöön paikallisia muistin käytäntöjä tavalla, joka edesauttaa toisaalta kadonneen muiston ylläpitoa, ja toisaalta mahdollistaa kadonneesta omaisesta aiheutuneen särön uudelleenliittämistä jokapäiväiseen elämään.
There are over 15,000 disappeared persons in Peru, something that continues to cause disruption in the daily domestic lives of families making national reconciliatory practices and questions dealing with reparations and recovery highly problematic, causing further disintegration in communities and in society at large.
Tämä aiheuttaa kadonneiden omaisten elämässä suuren särön ja vaikeuttaa sovinnontekoa ja sosiaalista jälleenrakentamista, edistää yhteisöjen eriytymistä ja heikentää yhteisöön kuuluvuuden tunnetta.
The research has concluded that measures taken in the state-level to address the disruptions in the past and to repair the people have actually worked to further exclude and ostracize a certain part of the population, creating an atmosphere where memory struggles to survive.
Tutkimus osoittaa, että toimet, joilla valtio on pyrkinyt vastaamaan ihmisten tarpeisiin sovinnonteon ja sosiaalisen jälleenrakentamisen saralla, ovat oikeastaan syventäneet rasismia, hyljeksintää ja suvaitsemattomuutta.
The analysis is done through, firstly anthropological theory on memory, which focuses on how memory can be of use in anthropology’s endeavour to understand cultural continuity and social reproduction, and secondly through anthropological theory on social repair, which focuses on how individuals seek to rebuild their lives after mass violence.
Fokus on siinä, miten muistia tarkastelemalla voidaan paremmin ymmärtää laajempia antropologisia viitekehyksiä, kuten kulttuurin jatkuvuutta ja sosiaalista jälleenrakentamista.
In stigmatizing certain memories, for example those of the family members of forcefully disappeared, a fear of the fleeting permanence of memory is created.
Tämä on aiheuttanut ilmapiirin, jossa muistot taistelevat olemassaolostaan ja jossa kadonneiden omaisten muistoja leimataan, kasvattaen pelkoa muistin hetkellisyydestä ja hauraudesta.
An underlying theme is the moral task a nation has to address its conflicting past, which is why this research benefits from an interdisciplinary view on addressing the past: in encompassing views from psychology, law and history it discusses through truth com-missions and judicial trials, testimony and trauma issues that continue to be of relevance in today’s world.
Hyödyntäen ajatuksia oikeustieteestä, historiasta ja psykologiasta, tutkimus pyrkii selittämään laajoja yhteiskunnallisia ilmiöitä ja instituutioita, kuten totuuskomissiota tai lausunnonantoa ja traumaa, paikallisesta näkökulmasta.
In focusing on the ways people narrate experiences of violence – such as a testimony, storytelling or emplaced witnessing – the research demonstrates how the focus should be on the remembering and on the telling instead of the memory and the tale, because it is this sort of strategic storytelling that has become a way for the family members to re-weave their disappeared loved ones back into the fabric of society.
Tutkimus painottaa tätä ihmisten kekseliäisyyttä ja neuvokkuutta esittäen, että erilaisilla kerronnan tavoilla, kuten strategisella tarinankerronnalla, omaiset uudelleenliittävät kadonneet takaisin omaan elämäänsä.
There are intricacies about Peru as a case study for post-conflict memory work and social recovery that boil down to the very intimate nature of the violence experienced for two decades.
Tutkimus osoittaa, että Perun tapauksessa voidaan puhua jopa intiimistä väkivallasta, mikä on aiheuttanut omanlaistaan muistamista yhteiskunnassa.
These experiences of violence are used in the research to formulate a view from the perspective of the family members (mostly wives and mothers) into the violence that disrupted their domestic everyday.
Kentältä kerättyjä omaisten kertomuksia ja kokemuksia käytetään tutkimuksessa havainnollistamaan heidän näkökulmaa äiteinä ja vaimoina siitä, miten läpileikkaava koettu väkivalta on ollut ja miten kadonnut omainen on särö elämässä, jota ei koskaan pysty kokonaan korjaamaan.
Complemented by semi-structured (taped) interviewing and discussion (all in Spanish), as well as subsequent research through the social media, the research presents a current view into the memory work done in Peru.
Näillä metodeilla tutkimuksessa on pystytty saavuttamaan syvä analyyttinen taso, jota on täydentänyt osittain jäsennetyt nauhoitetut haastattelut (kaikki espanjaksi), keskustelut sekä kentän jälkeinen aiheen seuraaminen sosiaalisen median välityksellä.
The main focus is on the localized memory practices used in the everyday by family members who have disappeared loved ones as a consequence of the internal armed conflict that took place in Peru in 1980–2000.
Tutkimus keskittyy kadonneiden omaisten päivittäisesti käytettyihin muistin käytäntöihin ja laajempaan yhteiskunnalliseen kysymykseen menneisyyden käsittelystä.
This leads to the creation of new memory practices, that this research views as great examples of the resourceful nature of people.
Tämä pelko on saanut aikaan sen, että uusia muistin käytäntöjä kehittyy auttamaan omaisia käsittelemään menetystään ja elämässään olevaa säröä.
The focus remains therefore on individual family members that form an emblematic group in the memory scene of Peru.
Näin ollen tutkimus esittelee ajankohtaisen katsauksen Perun muistin ja muistamisen kenttään.
In analysing two manifestations of memory – a memorial in Lima and a memory place in Ayacucho – the research attempts to illuminate the highly politicized nature of memory in Peru.
Analyysissä on hyödynnetty antropologista muistitutkimusta, joka keskittyy tarkastelemaan muistia sosiaalisena ilmiönä.
The data collected has been qualitatively analyzed using thematic content analysis.
Aineisto analysoitiin kvalitatiivisesti temaattisella sisällönanalyysimenetelmällä.
Media has been interested about the reform and it has been in newspapers almost every day.
Sote-uudistus on näkynyt lehtien sivuilla melkein päivittäin.
The reform is revolutionary organization change which affects in all levels of the organization and has effects on every citizen in Finland.
Uudistus on laaja-alainen ja revolutionaarinen organisaatiomuutos, joka vaikuttaa kaikkiin kansalaisiin.
Themes concerning employees, clients and organization culture were not covered as fully as themes such as politics, finance and constructions.
Teemoja, jotka liittyivät työntekijöihin, asiakkaisiin ja organisaatiokulttuuriin käsiteltiin aineiston kirjoituksissa huomattavasti vähemmän ja kapea-alaisemmin kuin politiikkaan, talouteen ja rakenteisiin liittyviä teemoja.
The objective of the reform of social welfare and health care services is to reduce inequalities in well-being and health, and to manage costs and simplify the complex system.
Sosiaali- ja terveydenhuollon palvelurakenneuudistuksen taustalla on tavoite taata väestön yhdenmukaiset ja tasavertaiset sosiaali- ja terveyspalvelut ja niiden rahoitus sekä selkeyttää nykyistä järjestelmää, jonka rahoitus ja hallinto on monimutkaista.