natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It could lead to a cumulative advantage since more aggressive individuals may be able to access more food and care, which leads to higher maturity weight and lifetime reproductive success.
Aggressiivisemmat poikaset saattavat saada itselleen suuremman osuuden hoivasta ja ravinnosta, ja ovat siten painavampia ja lisääntyvät todennäköisemmin.
In males a longer anogenital distance predicted higher weight both at early life and maturity.
Urokset, joilla oli pidempi anogenitaalietäisyys, olivat painavampia sekä poikasina, että sukukypsinä.
Higher weight at the beginning of the escorting increased the amount of care received, which in turn increased weight at maturity.
Suurempi paino poikasena puolestaan johti siihen, että poikaset saivat enemmän hoivaa, mikä puolestaan johti siihen, että ne olivat painavampia myös sukukypsinä.
Pregnant females may change the phenotype of their offspring via maternal effects.
Poikasten fenotyyppiin voi vaikuttaa ympäristötekijöiden ja geenien lisäksi äidin fenotyyppi.
A longer anogenital distance therefore has both direct and indirect fitness benefits in male banded mongooses.
Pidempi anogenitaalietäisyys paransi siis urosten kelpoisuutta sekä suorasti, että epäsuorasti.
I also measured the effects of resource abundance and intensity of competition during gestation on the anogenital distance of the pups.
Mittasin myös naaraiden lisääntymiskilpailun ja raskaudenaikaisten resurssien määrän vaikutusta poikasten anogenitaalietäisyyksiin, sillä hypoteesini oli, että naaraat saattavat valmistaa poikasiaan tulevaan kilpailuun resursseista ja hoivasta erittämällä enemmän androgeeneja raskauden aikana.
The resulting communal litter is cared for by most adults in the group regardless of relatedness.
Lähes kaikki lauman aikuiset huolehtivat poikasista, eikä poikashoivan määrään ei vaikuta se, kuinka läheistä sukua poikaset ovat hoivaaville aikuisille.
In males the effects of additional prenatal androgen exposure are less drastic due to their own testosterone production.
Joillain lajeilla maskulinisoituminen on havaittavissa myös ylimääräisille androgeeneille altistuneilla uroksilla, mutta vaikutukset eivät ole uroksilla yhtä laajoja.
It correlates with for example increased aggressiveness in both females and males.
Se korreloi lisääntyneen aggressiivisuuden kanssa sekä naarailla, että uroksilla, minkä lisäksi se on yhdistetty naarailla myös huonompaan hedelmällisyyteen ja myöhemmin alkavaan murrosikään.
This study offers evidence that additional prenatal androgen exposure has long-term fitness consequences on banded mongooses and that these consequences are sex specific.
Tutkimustuloksistani käy ilmi, että ylimääräisen sikiöaikaisen hormonialtistuksen vaikutukset ovat erilaisia naarailla ja uroksilla.
This early life care has long-term fitness benefits for the pups.
Tulokseni tukevat parempaa kilpailukykyä ja sen tuomia pitkäaikaisia etuja uroksilla.
In females, a longer anogenital distance predicted lighter weight at maturity, suggesting that it may have negative effects on female growth and development.
Naarailla pidemmän anogenitaalietäisyyden vaikutus kelpoisuuteen oli päinvastainen: nämä naaraat painoivat vähemmän sukukypsinä.
All evaluation methods were commercially available tests.
Kaikki puhtauden arviointiin käytetyt menetelmät olivat kaupallisia testejä.
The rate of recovery from the PEG precipitation was 9,5% which was fairly low.
Virussaanto tehdystä PEG-saostuksesta oli 9,5%, mikä on varsin matala.
The lowest recovery rate calculated was 5%, the highest 57%, and the mean of all the rates 24%.
Matalimmillaan virussaannoksi laskettiin 5%, mutta korkeimmillaan se oli jopa 57% keskiarvon ollessa 24%.
The antibiotic resistance of pathogenic bacteria is becoming a major problem in treating bacterial infections and development of new antibiotics is very challenging.
Patogeenisten bakteerien lisääntyneestä antibioottiresistenssistä on tullut merkittävä ongelma infektioiden hoidossa ja uusien antibioottien kehittäminen on osoittautunut erittäin vaikeaksi.
Some of the Staphylococcus aureus strains produce several different enzymes and toxins which can be harmful to patients.
Osa Staphylococcus aureus –kannoista tuottaa useita erilaisia entsyymejä ja toksiineja, jotka aiheuttavat haittavaikutuksia potilaan elimistössä.
With two sequential ultrafiltrations 96-99% of the enterotoxins in the lysates were removed.
Kahdella peräkkäisellä suodatuskerralla pystyttiin poistamaan 96-99% lysaateissa olleista enterotoksiineista.
One was isolated from a commercial Russian phage therapy product (vB_SauM_fRuSau02) and the other two from feces of pigs (vB_SauS_fPf-Sau02 and vB_SauS_fPfSau03).
Työssä käytettiin kolmea bakteriofagikantaa, joista yksi oli eristetty venäläisestä faagiterapiavalmisteesta (vB_SauM_fRuSau02) ja kaksi sikojen ulosteesta (vB_SauS_fPf-Sau02 ja vB_SauS_fPfSau03).
The purity of this lysate was not evaluated since the method was estimated to be too laborious compared to the other methods.
PEG-saostuksella puhdistetun faagilysaatin puhtautta ei arvioitu työssä käytetyillä menetelmillä, koska saostus arvioitiin liian työlääksi muihin puhdistusmenetelmiin verrattuna.
The tested methods were ultrafiltration with filter tubes from two different manufacturers (Sartorius Vivaspin 6 ja Merck Millipore Amicon Ultra 4), polyethylene glycol (PEG) precipitation and ion exchange chromatography.
Käytetyt puhdistusmenetelmät olivat ultrasuodatus kahden eri valmistajan filtteriputkella (Sartorius Vivaspin 6 ja Merck Millipore Amicon Ultra 4), polyetyleeniglykolisaostus (PEG) sekä ionivaihtokromatografia.
In this study, three different methods were tested for the purification of bacteriophages infecting S. aureus.
Tässä työssä testattiin kolmea eri puhdistusmenetelmää S. aureus -bakteeria infektoivien bakteriofagien puhdistamiseen.
Ultrafiltration turned out to be an efficient method in the removal of small protein molecules, such as enterotoxins from bacteriophage lysates.
Ultrasuodatus osoittautui tehokkaaksi menetelmäksi poistaa faagivalmisteista pienikokoisia proteiinimolekyylejä, kuten enterotoksiineja.
The fractions had no enterotoxins left or the amount was below the detection limit of the test (<0,5-1 ng/g).
Ajosta kerätyistä fraktioista ei ollut jäljellä lainkaan enterotoksiineja tai niiden pitoisuus oli niin matala (alle 0,5-1 ng/g), ettei niitä voinut osoittaa käytetyllä testillä.
Developing of purification methods for Staphylococcus aureus bacteriophages for phage therapy purposes
Staphylococcus aureus -bakteriofagien puhdistusmenetelmien kehittäminen faagihoitoja varten
Ion exchange chromatography produced extremely well purified phage products.
Ioninvaihtokromatografialla saatiin erittäin puhtaat faagivalmisteet.
After two separate ultrafiltrations, the recovery rates of the bacteriophages were mainly good, but there was a lot of variation in the results.
Kahdella peräkkäisellä ultrasuodatuksella saadut virussaannot olivat pääsääntöisesti hyviä, mutta tulokset vaihtelivat paljon.
When higher purity products are required, e.g. for administrating the product intravenously, ion exchange chromatography might be a safer option.
Puhtaampaa bakteriofagivalmistetta varten, kuten suonensisäisesti annosteltaessa, ioninvaihtokromatografia on turvallisempi vaihtoehto.
Purification of the phage lysates was evaluated by measurement of enterotoxins produced by S. aureus bacteria, measurement of free double stranded DNA (dsDNA), and by cytotoxicity test in cell cultures.
Bakteriofagilysaattien puhdistumista arvioitiin määrittämällä niistä S. aureus -bakteerien tuottamia enterotoksiineja, vapaan kaksijuosteisen DNA:n pitoisuutta sekä soluviljelmässä tehtävällä sytotoksisuuskokeella.
The main goal was to produce phage lysates with purity and phage concentration suitable for therapeutic purposes using a fast and aseptic procedure upgradable for large volumes.
Tavoitteena oli tuottaa puhtaudeltaan ja bakteriofagipitoisuudeltaan potilashoitoon soveltuvia faagilysaatteja, joiden valmistaminen on nopeaa, aseptista ja toteutettavissa suuremmissa volyymeissä.
Approximately 67-93% of the free dsDNA was removed but it is possible that some of the measured DNA originated from lysed bacteriophages as their genome also consists of dsDNA.
Vapaasta DNA:sta saatiin poistettua 67-93%, mutta tuloksissa on otettava huomioon, että osa mitatusta faagivalmisteeseen jääneestä DNA:sta voi olla peräisin hajonneista bakteriofageista, joiden perimä on myös kaksijuosteista DNA:ta.
The recovery rates from the ion exchange chromatography varied between 14-26% but the results may be affected by the ultrafiltration steps performed before and after, since a lot of variation was seen in ultrafiltration processes.
Ioninvaihtokromatografiassa virussaannot vaihtelivat 14-26% välillä, mutta tuloksiin vaikuttavat ajoa edeltävä ja sen jälkeen tehtävä ultrasuodatus, jonka virussaannoissa todettiin olevan paljon vaihtelua.
In traditional phage therapy the bacteriophages, viruses that infect bacteria, are being used as an optional treatment to eliminate infectious agents.
Perinteisessä faagihoidossa käytetään bakteriofageja eli bakteereita infektoivia viruksia vaihtoehtoisena hoitomuotona infektion aiheuttajan tuhoamiseksi elimistössä.
In this study the ion exchange chromatography was combined with ultrafiltration which was used in pre-cleaning of the lysates and changing the phages in a buffer suitable for the chromatography.
Tässä työssä ioninvaihtokromatografia yhdistettiin ultrasuodatukseen, jolla bakteriofagit esi-puhdistettiin ja vaihdettiin ioninvaihtokromatografia-ajossa käytettävään puskuriin.
Host bacteria strains for the first bacteriophage were S. aureus strains TB4 and 13KP originally isolated from human infections.
Isäntäkantoina ensin mainitulle bakteriofageille toimivat humaani-infektioista eristetyt S. aureus -kannat (TB4 ja 13KP) ja jälkimmäisille sioista eristetyt MRSA-kannat.
Methicillin resistant Staphylococcus aureus (MRSA) is resistant to several currently used antibiotics and is one of the most common antibiotic resistant bacteria causing infections.
Yksi merkittävimmistä antibioottiresistenteistä patogeeneistä on metisilliini-resistentti Staphylococcus aureus eli MRSA -bakteeri, joka on vastustuskykyinen useille käytössä oleville antibiooteille ja siksi potentiaalinen faagihoitojen kohde.
The purification achieved with the ultrafiltration should be adequate for a topical use of the product.
Ultrasuodatuksella saavutettu puhdistustulos riittänee valmisteen paikalliseen käyttöön esimerkiksi iholle.
The removal of the free dsDNA was also successful but there was variation between the phage lysates.
Myös vapaan kaksijuosteisen DNA:n puhdistaminen onnistui hyvin ultrasuodatuksella vaikkakin tuloksissa oli enemmän vaihtelua eri bakteriofagien välillä.
Products developed for phage therapy purposes need be free from the material originated from host bacteria.
Faagihoidoissa käytettävistä valmisteista täyttyykin ensin poistaa isäntäbakteerin tuottamat, potilaalle mahdollisesti haitalliset tekijät.
PEG precipitation was performed for one phage lysate only in order to compare the laboriousness of the method and the rates of the recovery to the other methods used.
PEG-saostusta kokeiltiin vain yhdelle faagilysaatille, jotta tämän menetelmän työvaiheita ja virussaantoa pystyttiin vertaamaan ultrasuodatukseen ja ioninvaihtokromatografiaan.
It can be used in fast production of bacteriophage products for the treatment of S. aureus infections.
Menetelmien nopeudessa ja helppokäyttöisyydessä ylivertaiseksi osoittautui ultrasuodatus, jolla voidaankin nopeasti tuottaa bakteriofagivalmistetta S. aureus -infektion hoitoon.
To determine how much of the bacteriophages were lost in the process, the phage concentrations of the lysates were determined before and after the purification and recovery rates were calculated for the viruses.
Lisäksi puhdistetuista bakteriofagivalmisteista laskettiin virussaannot, joiden avulla nähtiin paljonko bakteriofageja menetetään prosessissa.
Individuals of long-lived animal species can improve their reproductive success through experience.
Pitkäikäisten eläinlajien yksilöt voivat parantaa lisääntymismenestystään kokemuksen avulla.
It has been isolated at least 5000 years and adapted to a barren habitat with nearly no hunting, predation or harassment of flying insects.
Alalaji on ollut eristyksissä vähintään 5000 vuoden ajan ja sopeutunut karuun elinympäristöön, sekä metsästyksen, saalistajien ja lentävien hyönteisten aiheuttaman häirinnän puuttumiseen.
I carried out the field work for the study in two periods in summer in Semmeldalen valley and the south-western part of Reindalen valley on the island of Spitsbergen, Svalbard.
Tein tutkielmaan kuuluvat kenttätyöt kahtena ajanjaksona kesällä Semmeldalenin laakossa ja Reindalenin laakson lounaisosissa Spitsbergenin saarella Huippuvuorilla.
In addition, I have used birth year data collected by the long-term monitoring program by the Norwegian Polar Institute.
Lisäksi hyödynsin Norwegian Polar Institute -instituutin pitkäaikaisen seurantaohjelman keräämiä tietoja peurojen syntymävuosista.
It is only found in Svalbard, a remote archipelago in the Arctic with extreme weather conditions rapidly changing due to climate change.
Sitä tavataan ainoastaan Huippuvuorilla, joka on syrjäinen saaristo arktisella alueella, ja jonka äärimmäiset sääolot muuttuvat nopeasti ilmastonmuutoksen seurauksena.
Experience may make older females more effective mothers by optimize the use of resources for example from vigilance to feeding in a predator-free environment.
Kokemus saattaa tehdä vanhemmista naaraista tehokkaampia emiä auttamalla niitä optimoimaan resurssien käyttöä esimerkiksi valppaudesta syömiseen saalistajista vapaassa ympäristössä.
I collected behavioral data on marked individuals by instant scan sampling and focal watch methods, wrote observations down manually and later fed them into computer.
Havainnoin merkittyjen yksilöiden käyttäytymistä instant scan sampling ja focal watch -metodeilla, kirjasin havaintoni ylös käsin, ja siirsin ne myöhemmin tietokoneelle.
On the other hand, senescence may affect the amount of energy females can spend on their calves, potentially influencing their survival.
Toisaalta senesenssi saattaa vähentää vasojen hoitoon käytettävissä olevan energian määrään, potentiaalisesti vaikuttaen niiden selviytymiseen.
Experience gained through a long lifespan might have an important role in changing behavior to optimize the use of resources and compensate the effects of senescence.
Pitkän elämänkaaren varrella kerätty kokemus saattaa olla tärkeä elementti käyttäytymisen muutoksessa, jonka avulla yksilö pystyy optimoimaan resurssiensa hyödyntämisen ja kompensoimaan senesenssin vaikutuksia.
In addition, behavioral plasticity allows animals to respond changes in their habitat within much shorter timespan than on an evolutionary timescale.
Sen lisäksi, käyttäytymisen muovautuvuus mahdollistaa eläimen sopeutumisen elinympäristön muutoksiin paljon lyhyemmällä aikavälillä kuin evolutiivinen kehitys.
Svalbard reindeer (Rangifer tarandus platyrhynchus) is a wild subspecies of reindeer.
Huippuvuorten peura (Rangifer tarandus platyrhynchus) on peuran eli poron villi alalaji.
The objective of this study is to investigate the effect of age and a calf at heel in Svalbard reindeer females’ maternal, vigilant, and social behavior and time budget in the light of life history theory and its senescence and terminal investment hypotheses.
Tämän tutkielman tavoite on tutkia iän ja vasan vaikutusta Huippuvuorten peuranaaraiden maternaaliseen ja sosiaaliseen käyttäytymiseen, vigilanssiin ja aikabudjettiin elämänhistoriateorian sekä senesenssi ja terminaalinen panostus -hypoteesien puitteissa.
While individual’s resources available for survival and reproduction decrease toward the end of its lifespan through senescence, terminal investment hypothesis predicts the less likely old individuals reproduce again the more they invest in their current offspring.
Samalla, kun yksilön resurssit selviytymiseen ja lisääntymiseen laskevat senesenssin vuoksi, terminaalisen panostuksen hypoteesi ennustaa vanhan yksilön käyttävän sitä enemmän resursseja jälkikasvunsa hyväksi, mitä epätodennäköisemmin kyseinen yksilö lisääntyy tulevaisuudessa.
Younger dams and older females without calves were in smaller groups than older dams and younger females without calves.
Nuoremmat emät ja vanhemmat naaraat ilman vasoja olivat pienemmissä ryhmissä kuin vanhemmat emät ja nuoremmat naaraat.
Life history effects in the behavior of Svalbard reindeer (Rangifer tarandus platyrhynchus) females
Elämänhistorian vaikutus Huippuvuorten peuranaaraiden (Rangifer tarandus platyrhynchus) käyttäytymiseen
Older dams spend proportionately more time feeding and in groups in August than younger dams.
Vanhemmat emät viettivät suhteessa enemmän aikaa syöden sekä ryhmissä elokuussa, kuin nuoremmat emät.
These results show that the age and calf at heel do play a role in the behavior of Svalbard reindeer females and the effect varies over the course of the short Arctic summer.
Tulokset näyttävät, että ikä ja alle vieroitusikäinen vasa vaikuttavat Huippuvuorten peuranaaraiden käyttäytymiseen, ja vaikutus vaihtelee kesän edetessä.
Dams maintained a longer distance to the nearest neighbor than females without calves.
Emien etäisyys lähimpään naapuriin oli keskimäärin pidempi, kuin vasattomien naaraiden.
The main results include that young dams maintained shorter distance to their calf in July than in August, and old females were less vigilant.
Tuloksien perusteella nuoret emät ovat lähempänä vasojaan heinä- kuin elokuussa, ja vanhemmat peuranaaraat ovat vähemmän valppaita.
In addition, females with calves spend proportionately less time lying down than females without calves.
Lisäksi naaraat ilman vasaa viettivät suhteessa enemmän aikaa maaten kuin emät.
I used generalized linear mixed models to analyze the effects of age and calf at heel to the behavior of females.
Analysoin iän ja alle vieroitusikäisen vasan vaikutusta peuranaaraiden käyttäytymiseen yleistettyjen lineaaristen sekamallien avulla.
The Baltic grey seal (Halichoerus grypus) and the Baltic ringed seal (Pusa hispida botnica) have interbred when they were kept in captivity in a shared pond.
Itämeren harmaahylje (Halichoerus grypus) ja itämerennorppa (Pusa hispida botnica) ovat risteytyneet tarhatussa elinympäristössä.
Isolating mechanisms of the species usually prevent interspecific hybridisation.
Eliölajien isolaatiomekanismit rajoittavat yleensä lajien risteytymistä.
Introgression is a term related to a set of consecutive backcrossings in which the hybrids reproduce with one of their parental species.
Introgressiolla tarkoitetaan useita peräkkäisiä takaisinristeytymisiä, joissa hybridijälkeläiset lisääntyvät toista vanhempaislajia edustavan yksilön kanssa.
Similar proportions of introgressed DNA as those defined from the genomes of the ringed seals have been detected in brown bears, bovines and modern humans.
Vieraan DNA:n osuus norpissa on lähes samansuuruinen kuin mitä on määritetty introgressoituneen DNA:n osuudeksi ruskeakarhujen, nautaeläinten ja nykyihmisten genomeissa.
At times, these mechanisms might break down temporarily and lead to the birth of interspecific hybrids.
Mekanismit saattavat kuitenkin ajoittain pettää, jolloin risteytymisistä syntyy hybridijälkeläisiä.
Potential introgressed genome intervals in the regulatory sequences of the tooth genes might also affect phocine tooth shape, which should be examined more in the future.
Myös geenien säätelyalueilla ilmenevä introgressio voi vaikuttaa hampaiden muotoihin ja rakenteisiin, mitä on selvitettävä myöhemmissä tutkimuksissa.
According to the findings from a previous study, interbreeding could have happened in the wild as well.
Aikaisemmat tutkimustulokset ovat osoittaneet, että lajien välillä olisi ollut introgressiota myös luonnossa.
Introgression is adaptive if phenotypic variation is increased in the recipient population by the genetic variants of the donor population and maintained by natural selection.
Jos lähtöpopulaation geneettiset variantit lisäävät vastaanottavassa populaatiossa yksilöiden fenotyyppistä vaihtelevuutta, jota luonnonvalinta pitää yllä, introgression sanotaan olevan adaptiivista.
The genomewide introgression is analysed using Patterson’s D-statistic, F4-ratio test and specific introgression intervals defined from the seals of analysed data.
Sitä arvioidaan yleisesti genomitasolla käyttämällä Pattersonin D-tunnuslukuja ja F4-suhde-estimointia sekä määrittämällä aineiston harmaahylje- ja norppayksilöistä introgressioon viittaavia intervalleja.
The purpose of this study is to examine the proportion of introgression between the Baltic grey and ringed seals.
Tässä pro gradu -tutkielmassa selvitetään introgression laajuutta Itämeren harmaahylkeiden ja itämerennorppien välillä.
Introgression between the Baltic grey and ringed seals and the detection of introgression in the genes involved in phocine tooth development
Itämeren harmaahylkeiden ja itämerennorppien välinen introgressio ja introgression kohdistuminen hampaiden kehitykseen vaikuttaviin geeneihin harmaahylkeillä sekä norpilla
Based on the introgression intervals, a longer period has passed since the species interbred.
Itämeren harmaahylkeiden ja itämerennorppien introgressiointervallit ovat enimmäkseen lyhyitä, mikä viittaa siihen, että lajien välisistä risteytymisistä on kulunut pidempi ajanjakso.
Introgression and the variants can account for the intraspecific morphological variation in the phocine dentitions.
Intervallit ja variantit eivät yksistään selitä harmaahylkeiden ja norppien hampaiden morfologiassa havaittua vaihtelevuutta.
Furthermore, several genes affecting the shape of a developing mammalian tooth show signs of introgression in the seals.
Useissa geeneissä, jotka vaikuttavat nisäkkäiden kehittyvien hampaiden muotoihin, ilmenee introgressiota, ja geenien introgressioalueilla yksilöillä esiintyy aminohappomuutoksina ilmeneviä variantteja.
It is characterised as a long process associated with alleles which are transferred from a population of one of the parental species to a population of the other parental species.
Introgressio on pitkäkestoinen tapahtuma, jonka aikana toisesta vanhempaislajin populaatiosta, eli lähtöpopulaatiosta, siirtyy alleeleja toista vanhempaislajia edustavaan, vastaanottavaan populaatioon.
The individuals also carry variants in their introgression intervals.
Määritetyistä introgressiointervalleista selvitetään myös mahdolliset variantit.
Experimental study on the effects of climate change on two earthworm species
Kokeellinen tutkimus ilmastonmuutoksen vaikutuksesta kahteen lierolajiin
According to climate models, the average temperature and precipitation during growth season will increase in Northern Europe during the next 100 years.
Lämpötila ja sademäärä perustuivat nykyisen kasvukauden keskimääriin sekä ilmastomallinnuksiin, joiden mukaan Pohjois-Euroopassa sekä kasvukauden keskimääräinen lämpötila että sademäärä nousevat seuraavan sadan vuoden aikana.
The results indicate that temperature, precipitation, and the presence of another species have a positive correlation with soil CO2 flux.
Kokeen tulokset osoittavat, että lämpötilalla, sademäärällä sekä lierojen läsnäololla on positiivinen korrelaatio hiilidioksidivuon kanssa.
Substantial quantities of carbon pass through soil's macro-decomposers of which earthworms are the largest group in terms of biomass.
Suuri määrä biosfäärin hiilestä kulkee makrohajottajien läpi, ja niistä maaperässä biomassaltaan suurin eliöryhmä on lierot.
The results indicate that the presence of another earthworm species has a larger impact on the survival of individuals than climate conditions have.
Tutkielman tulokset kertovat, että toisen lierolajin läsnäolo on selvemmin yhteydessä lierojen kuolleisuuteen kuin ilmasto-olosuhteet.
However, L. terrestris, mainly a detritivore, did not increase their consumption of leaf litter in higher temperature or precipitation conditions compared to ambient climate conditions.
Kasteliero, joka on pääasiassa detritovori, ei kuitenkaan kuluttanut enempää lehtikariketta korkeassa lämpötilassa ja korkeassa sademäärässä.