natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Cancer is a leading cause of death worldwide and a major public health burden.
Syöpä on maailmanlaajuisesti johtava kuolinsyy sekä suuri kansanterveystaakka.
But the ‘big data’ nature of these highly complex datasets require concurrent development of computational models and data analysis strategies to be able to mine useful knowledge and unlock the potential of the information content that is latent in such datasets.
Näiden erittäin monimutkaisten tietomäärien "Big data" -luonne vaatii kuitenkin myös laskennallisten mallien kehittämistä ja strategioita tiedon analysointiin, jotta voidaan löytää käyttökelpoista tietoa, joka voisi olla hyödyllistä terveydenhoidossa.
This thesis presents computational and analytical approaches to extract potentially useful information by integrating genomic and functional profiles of cancer cells.
Tämä väitöskirja esittelee laskennallisia ja analyyttisiä tapoja löytää mahdollisesti hyödyllistä tietoa yhdistämällä erilaisia syöpäsolujen molekulaarisia malleja, kuten niiden genomisia ja toiminnallisia profiileja.
Such datasets hold immense potential to reveal novel genes driving cancer, biomarkers with prognostic value, and also identify promising targets for drug treatment.
Tällaisissa tietomäärissä piilee suuria mahdollisuuksia uusien syöpää aiheuttavien geenien löytämiseen ja lupaavien syöpähoitokohteiden tunnistamiseen.
The rapid advancements in high-throughput techniques have now made it possible to molecularly characterize large number of patient tumors, and large-scale genomic and functional profiles are routinely being generated.
Edistyneen teknologian ansiosta voimme nykyään tutkia syöpäsoluja molekyylitasolla sekä tuottaa valtavia määriä tietoa.
Prostate cancer is the most common cancer in males.
Eturauhassyöpä on miesten yleisin syöpä Länsimaissa.
Oncolytic Adenoviruses with Radiation Therapy for Treatment of Prostate Cancer
Onkolyyttiset adenovirukset yhdistettynä sädehoitoon eturauhassyövän hoidossa
We found that the repair of double strand breaks caused by ionizing radiation was inhibited by adenoviral proteins and led to autophagic cell death.
Väitöskirjatyössä selvisi, että viruksen proteiinit estävät sädehoidon aiheuttamien DNA-vaurioiden korjaamista johtaen solukuolemaan autofagia-mekanismilla.
Oncolytic adenoviruses (Ads) are a new promising treatment against cancer due to their innate capacity to kill cancer cells.
Onkolyyttiset adenovirukset ovat perimältään muokattuja adenoviruksia, joita voidaan käyttää syövän hoidossa.
The combination treatment showed significantly enhanced antitumor efficacy in mice bearing prostate cancer tumors.
Tutkimuksissa selvisi, että muokkaamalla viruksen kuorta pystyttiin huomattavasti parantamaan niiden pääsyä syöpäsoluihin.
The aim of the thesis was to find and develop new oncolytic Ads with maximum efficacy against metastatic, castration resistant prostate cancer and study them in vitro and in vivo combined to different forms of radiation therapy.
Väitöskirjan viimeisessä osatyössä kehitettiin onkolyyttinen adenovirus, jonka lisääntymiselle tärkeiden perimän osien luentaa säädellään tehostejaksoilla, jotka toimivat ja siten mahdollistavat lisääntymisen vain syöpäsoluissa.
Oncolytic adenovirus treatment led to significant tumor growth control and increased the survival rate of the mice.
Eläinmalleissa virushoidot merkittävästi hidastivat syövän kasvua ja pidensivät elossaoloaikaa.
Targeted radiotherapy was applied by systemic radioiodide administration and resulted in iodide accumulation into Ad-infected tumor.
Radiojodin avulla pystyttiin sekä kuvantamaan adenovirusta että yhdistämään terapeuttinen radiojodihoito adenoviruksen tehoon paikallisesti.
It was shown that hNIS-expressing adenoviruses could harbour a bi-functional transgene allowing for localization and imaging of viral replication.
Radiojodilla kyettiin myös paikallistamaan virukset SPECT-kuvauksilla.
Although many patients with localized disease can be cured with surgery and radiotherapy, advanced disease and especially castration resistant metastatic disease remains incurable, with a median life expectancy of less than 18 months.
Paikallista eturauhassyöpää voidaan hoitaa ja parantaa monin eri menetelmin, mutta paikallisessa vaiheessa todetuista eturauhassyövistä osa uusiutuu tai todetaan etäpesäkkeitä lähettäneessä vaiheessa.
These results were further improved when oncolytic Ads were combined with radiation therapy.
Väitöskirjan osatöissä tutkittiin onkolyyttisiä adenoviruksia yhdistettynä sädehoitoon kastraatioresistentin eturauhassyövän hoidossa.
In summary, the results presented above aim to provide new treatment modalities for castration resistant prostate cancer.
Tällöin hoitona on testosteronin vaikutuksia estävä hormonaalinen hoito, mutta merkittävä osa hormonihoidetuista syövistä muuttuu kastraatioresistenteiksi.
Viral replication in tumor cells leads to oncolysis and production of a multiplicity of new virions that are capable of further destroying cancerous tissue.
Niiden syöpäsoluja tappava vaikutus perustuu niiden lisääntymiskiertoon syöpäsolussa, jonka päätteeksi ne rikkovat solun vapautuakseen ympäristöön ja infektoidakseen uusia syöpäsoluja.
Oncolytic Ads expressing human sodium/iodide transporter (hNIS) as a transgene were evaluated for their oncolytic potency and for the functionality of hNIS in vitro and in vivo.
Mittaamalla viruksen tuottamaa proteiinia, osoitettiin että onkolyyttinen adenovirus kykeni lisääntymään syövän humaanikudosnäytteissä, muttei normaalissa eturauhaskudoksessa.
Monitoring of viral replication was also assessed using different imaging modalities relative to clinical use.
Tutkimuksessa selvitettiin myös ajoituksen merkitystä sädehoidon ja viruksen annostelussa.
Reporter genes have been extensively used as transgenes to evaluate the biodistribution of the virus and activity of specific promoters.
Lisäksi virus muokattiin tuottamaan jodin kuljetinproteiinia säde- ja virushoidon yhdistämiseksi.
Oncolytic Ads can be modified for tumor targeted infection and replication and be armed with therapeutic transgenes to maximize the oncolytic effect.
Muokkaamalla adenovirusten kuorta ja perimää voidaan ne kohdentaa syöpäsoluihin normaalikudosten kärsimättä.
Molecular insights were provided for better understanding of the benefits of combined radiation therapy and oncolytic adenoviruses, which will hopefully facilitate the translation of the approach into clinical use for humans.
Väitöskirjatutkimuksessa kehitettiin uusi onkolyyttinen adenovirus, joka tuottaa radioaktiivisen jodin kuljetinproteiinia.
Conflict, Unity, Oblivion: Commemoration of the Liberation War by the Civic Guard and the Veterans´ Union in 1918-1944 The Finnish Civil War ended in May 1918 as a victory for the white side.
Kiista, eheys, unohdus: Vapaussodan muistaminen suojeluskunnan ja veteraaniliikkeen toiminnassa 1918-1944 Ensimmäisen maailmansodan seurauksena muodostui kaikkialla Euroopassa tarve sodan julkiselle muistamiselle.
Instead of dealing with the manipulative and elite-centered grandiose commemoration projects, the study focuses on the more modest local level and emphasizes the significance of local memory agents and narrative templates of collective memory.
Valtakunnallisten muistojuhlien ja monumenttien sijaan tutkimus nostaa keskiöön vuosittaiset paikalliset vapausjuhlat ja paikallisuutta korostavat vaatimattomat muistomerkkihankkeet.
At the same time the experiences of the defeated were hindered from becoming a part of the official history of Finland.
Sodan voittajien vapaussotamyytistä tuli julkisen muistamisen kohde, kun taas hävinneen osapuolen kokemukset eristettiin tehokkaasti virallisesta historiasta.
Although the idea of the commemoration was to form a unifying non-political scene for the nation, the remembrance of the Liberation War rather continued than sought to reconcile to the conflict of 1918.
Vaikka vapaussodan muistaminen haluttiin porvarillisessa Suomessa nähdä poliittisista riidoista vapaana kansallisen eheyden näyttämönä, pysyi ilmiö lukkiutuneena sisällissotaan liittyneeseen vastakkainasetteluun.
The new myth of the Miracle of the Winter War, which referred to the unity shown by the people, required a marginalization of controversial memory of the Liberation War.
Uuden sodan ympärille luotu kertomus kansallisesta yhtenäisyydestä vaati vapaussodan muistamisen alasajoa ja sen aktiivista unohtamista.
They effectively linked both local memory with official memory and the civic society with the state level.
Liike yhdisti tehokkaasti virallisen ja paikallisen muistamisen tason ja loi ilmiölle yhtenäisen muodon ja ideologisen kehyksen.
The outbreak of the war between the Soviet Union and Finland in 1939 immediately affected the memory culture.
Suomessa ilmiö perustui vuoden 1918 sisällissodan kokemuksiin.
The study shows the diversity of the commemoration movement of the Liberation War.
Väitöskirja tarkastelee keskeisiä syitä vapaussodan muistamisen muodostumiselle, kehitykselle ja marginalisoitumiselle.
The war was named by the winners as the Liberation War and its legacy became a central theme for public commemorations during the interwar period.
Tästä huolimatta vapaussodan muistamisesta muodostui sotien välisen aikakauden merkittävimpiä tunnusmerkkejä.
The guards, who identified themselves trough the memories and the threats of civil war, formed a huge network of memory agents in every corner of the country.
Siinä missä suojeluskunnat mukautuivat uuteen tilanteeseen ja olivat itse toteuttamassa muutosta, ryhtyi Vapaussodan rintamamiesten liitto aktiivisesti taistelemaan vapaussodan julkisen muistamisen puolesta.
This study examines from the concepts of public memory and narrative templates how the problematic experience of a civil war developed to a popular public commemoration.
Liike kehittyi kriisi-ajan hätäratkaisusta suosituksi kansalaisjärjestöksi ja profiloitui sodan muistojen ja sodanaikaisten uhkakuvien kautta.
Only with the emergence of the right wing veteran movement in the 30ies did the tensions grow between the two levels of public memory.
1930-luvulla vapaussodan muistaminen politisoitui veteraaniliikkeen kehityksen myötä entisestään.
Equal Early Childhood Education?
Tasa-arvoinen varhaiskasvatus?
Previous studies (Eidevald 2009, Lappalainen 2006, Odenbring 2010, Värtö 2000 and Ylitapio-Mäntylä 2009) have shown that early childhood educators have different attitudes towards girls than towards boys.
Aikaisemmat tutkimukset varhaiskasvatuksesta (Eidevald 2009, Lappalainen 2006, Odenbring 2010, Värtö 2000 ja Ylitapio-Mäntylä 2009) ovat osoittaneet, että kasvattajat asennoituvat eri tavalla tyttöjä ja poikia kohtaan ja odottavat heiltä eri asioita.
The girls were expected to be more independent in, for example, dressing and undressing situations.
Tytöiltä edellytettiin poikia itsenäisempää suoriutumista muun muassa pukemis- ja riisumistilanteissa.
I also examined which gendered expressions were used.
Tarkastelin myös kasvattajien käyttämiä sukupuolistuneita ilmauksia.
The results confirmed earlier research findings on gendered practices in early childhood education.
Tulokset noudattivat aikaisemmissa tutkimuksissa tehtyjä havaintoja sukupuolittuneista käytännöistä varhaiskasvatuksessa.
The interactions strengthened the view that technology belongs to boys.
Vuorovaikutustilanteissa vahvistui käsitys tekniikasta poikien elämänalueeseen kuuluvana.
It has been conducted using content analysis as well as aspects of ethnographical research, conversation analysis and discourse analysis.
Tutkimus on saanut vaikutteita myös etnografisesta tutkimuksesta, keskustelunanalyysista ja diskurssianalyysista.
The analysis shows that the educators praise boys more than girls.
Tutkimustulosten perusteella kasvattajat kehuvat poikia enemmän kuin tyttöjä.
Praise content and structure were also different when praising boys than when praising girls.
Myös kehujen sisältö ja rakenne olivat erilaisia tyttöjä ja poikia kehuttaessa.
Although the educators opinion was that the nursery school promotes equality, a detailed analysis shows that equality doesn’t exist in all early childhood practices.
Vaikka kasvattajat myös kertoivat pitävänsä päiväkotikasvatusta tasa-arvoisena, yksityiskohtainen analyysi päiväkodin arjesta kuitenkin osoittaa, että varhaiskasvatus ei ole sukupuolen kannalta kaikilta osin tasa-arvoista.
The research material was collected in a Helsinki nursery school where I spent three days observing and videotaping three educators working with a group of children aged 3–5 years.
Keräsin tutkimusaineiston videohavainnoimalla pääkaupunkiseutulaisen päiväkotiryhmän toimintaa kolmena aamupäivänä ja teemahaastattelemalla kolmea kasvattajaa, jotka työskentelivät kyseisessä 3–5-vuotiaiden lapsiryhmässä.
In verbal communication I paid particular attention to the way the educators praised the girls and boys.
Sanallisesta vuorovaikutuksesta tarkastelin, miten kasvattajat kehuivat tyttöjä ja poikia.
They mentioned also that nowadays fathers get more involved in the collaboration with the nursery school than before.
Lasten vanhemmista he kertoivat, että isät osallistuvat nykyään aikaisempaa enemmän yhteistyöhön päivähoidon kanssa.
In addition, I analysed two phenomena which were shown in the empirical material: boys and technology and a girl who on a few occasions was left almost entirely without attention.
Lisäksi nostin analyysin kohteeksi kaksi havainnointiaineistossa esiintynyttä tutkimusaiheen kannalta kiinnostavaa ilmiötä: pojat ja tekniikan sekä tytön huomiotta jättämisen.
In the interviews the educators described boys more active and girls as more skillful in tasks requiring precision.
Haastatteluissa kasvattajat kuvasivat pojat toiminnallisemmiksi ja tytöt hienomotorisesti taitavammiksi.
Further studies on gender and equality are definitely needed in the field of early childhood education.
Jatkossa tarvitaan ehdottomasti vielä lisää tutkimusta varhaiskasvatuksesta sukupuolinäkökulmasta.
I was also interested in finding out the educators' opinion of the way the children's parents collaborate with the nursery school.
Selvitin myös, miten kasvattajat kokivat lasten äitien ja isien osallistuvan kasvatuskumppanuuteen.
: A Case Study on Gender and Equality in the Every Day Life of a Finnish Nursery School
: Tapaustutkimus sukupuolesta ja tasa-arvosta päiväkodin arjessa
The analysis focuses on the educators’ verbal interaction with the children and their thoughts on gender and equality and how these have been taken into account in the early childhood education practices.
Analyysissa keskityin tarkastelemaan kasvattajien sanallista vuorovaikutusta lasten kanssa ja kasvattajien käsityksiä sukupuolesta, tasa-arvosta ja niiden huomioimisesta kasvatuksessa.
I divide the data from the interviews into two themes: the educators’ thoughts on girls and boys, and their views on the nursery school’s gendered and equality practices.
Haastattelujen analyysissa keskityin kasvattajien käsityksiin tytöistä ja pojista sekä käsityksiin päiväkotitoiminnasta sukupuolen ja tasa-arvon näkökulmasta.
In this study I examine gender and equality in child day care in Finland.
Tutkimuksessa tarkastelen sukupuolta ja tasa-arvon toteutumista päiväkodissa monimetodisen tapaustutkimuksen keinoin.
The study is a multimethodic feminist and educational study.
Tutkimus on feministinen kasvatustieteellinen tutkimus, jossa käytin tutkimusmenetelmänä sisällönanalyysia.
Perspectives on knowledge creating inquiry in higher education
Tietoa luovaa oppimista korkeakoulutuksessa
Database materials from the courses virtual learning environment constituted the main body of data, with additional data from students self-reflections and student and teacher interviews.
Keskeisen tutkimusaineiston muodostivat kursseilla käytettyjen virtuaalisten oppimisympäristöjen tietokantojen materiaalit, muuna aineistona olivat opiskelijoiden itsearvioinnit sekä tiimi- ja opettajahaastattelut.
Overall, 20 student teams collaboration processes and productions were investigated in detail.
Kaikkiaan 20 tiimin käytäntöjä ja tuotoksia tutkittiin yksityiskohtaisesti laadullisen sisällönanalyysin menetelmällä.
Design-based research methodology was employed in combination with case study as the research design.
Tutkimuksen lähestymistapana on ollut tapaustutkimus yhdistettynä suunnitteluperustaiseen tutkimukseen.
Higher education is faced with the challenge of strengthening students competencies for the constantly evolving technology-mediated practices of knowledge work.
Korkeakoulutuksen haastava tehtävä on valmistaa opiskelijoita tietotyön muuttuvien käytäntöjen osaajiksi.
The involvement of the customers was observed to provide a strong motivation for the teams.
Asiakkaiden osallistumisen prosessiin havaittiin kannustavan opiskelijoita tiiviimpään yhteiskehittämiseen.
At the institutional level, educators do well to explore ways of developing collaboration with external customers, public organizations or companies, and between educational units in order to enhance educational practices of knowledge creating inquiry.
Institutionaalisella tasolla tulisi toimia yhteistyötä rajoittavien käytäntöjen tunnistamiseksi ja tehdä mahdolliseksi yliopiston, yritysten ja/tai julkisen sektorin yhteistyö tiedonluomisen kurssien keinoin.
Students faced challenges of establishing a collective commitment, devising practices to co-author and advance their reports, dealing with confusion, and managing culturally diverse teams.
Opiskelijoiden esittämät haasteet liittyivät osallistumiseen ja sitoutumiseen, käytännön koordinoimiseen ja yhteisten tietokäytäntöjen kehittämiseen.
The knowledge creation approach to learning (Paavola et al., 2004; Hakkarainen et al., 2004) provides a theoretical tool to address learning and teaching organized around complex problems and the development of shared knowledge objects, such as reports, products, and new practices.
Työelämässä tietotyötä tehdään tyypillisesti tiimeinä moniammatillisissa työyhteisöissä ja -verkostoissa, joissa ratkaistaan monimutkaisia ongelmia ja kehitetään jaettuja kohteita kuten tuotteita, teorioita, työprosesseja tai suunnitelmia.
Two pedagogical models were employed to provide heuristic guidance for the inquiry processes: the progressive inquiry model and the distributed project model.
Tällaista tietoa luovaa oppimista on tutkituilla kursseilla mallinnettu kahdella tavalla: tutkivan oppimisen ja hajautetun virtuaalisen projektityön malleilla.
Study IV examined how the arranged concept-development project for external customers promoted practices of distributed, partially virtual, project work, and how the students coped with the knowledge creation challenge.
Osatutkimus IV tarkastelee hajautetun projektityön mallin soveltamista yliopistokontekstissa, opiskelijoiden näkemyksiä tiedonluomisen haasteista sekä asiakkaan roolia.
Study III examined the design of two courses and how the elaboration of shared objects unfolded based on the two pedagogical models.
Osatutkimus III vertailee kahta kurssia, joissa pienryhmät työstivät yhteisiä loppuraportteja tutkivan oppimisen tai hajautetun virtuaalisen projektityön mallin mukaisesti.
The progressive inquiry model, together with tutoring and technology, facilitated asking questions, generating explanations, and refocusing lines of inquiry.
Suunnittelu- ja tutkimuskierrosten perusteella tarkennettiin tutkimuskysymyksiä, aineistonkeräystä ja analyysitapoja.
The research investigated how the scale of scaffolding related to the nature of knowledge produced and the deepening of the question explanation process.
Osatutkimus I tarkastelee tutkivan oppimisen etenemistä ja tuotetun tiedon luonnetta.
Overall, important indicators of knowledge creating inquiry were the following: new versions of knowledge objects and artifacts demonstrated a deepening inquiry process; and the various productions were co-created through iterations of negotiations, drafting, and versioning by the team members.
Jaettujen tietokohteiden työstäminen tiimeissä sisälsi tutkimuskysymysten, ideoiden, suunnitelmien ja raporttien tuottamista, käsitteiden tarkentamista ja vertaiskommentointia.
The studies of the thesis examine what kinds of practices are observed when student teams engage in knowledge creating inquiry processes, how the students themselves perceive the process, and how to facilitate inquiry with technology-mediation, tutoring, and pedagogical models.
Keinoina tukea tietoa luovaa oppimista esitettiin tiimikohtainen ohjaus, tietotyön asiantuntijamallit, episteeminen, rakenteellinen ja käytännöllinen mallintaminen sekä erilaiset tuotospohjat.
On the evidence, providing team-specific guidance, exposing students to models of scientific argumentation and expert work practices, and furnishing templates for the intended products appear to be fruitful ways to enhance inquiry processes.
Lisäksi on tarkasteltu niitä monitasoisia taitoja, joita yksilön työskentelyn, yhteisön sosiaalisten käytäntöjen ja jaetun kohteen edistämisen seuraaminen ja ohjaaminen näyttävät edellyttävän sekä opiskelijoilta että ohjaajilta eli metataitoja.
In Study II, the metaskills of knowledge-creating inquiry were explored as a challenge for higher education: metaskills refers to the individual, collective, and object-centered aspects of monitoring collaborative inquiry.
Osatutkimus II käsittelee yhteisöllisen työskentelyn metataitoja tietoa luovassa oppimisessa.
Specific binding of the cetuximab antibody to EGF -receptor was noticed in competition studies.
Setuksimabi-vasta-aineen spesifinen sitoutuminen EGF-reseptoriin todettiin kilpailutuskokeilla.
The major problem in cancer treatment is toxic side effects of the chemotherapy.
Suurin ongelma syöpätautien lääkehoidossa on sen aiheuttamat toksiset sivuvaikutukset.
Toxic side effects often limit dose escalation of anticancer drugs which leads to incomplete tumor response, early disease relapse and possible the development of drug resistance.
Toksiset sivuvaikutukset rajoittavat lääkehoidon annoksen nostamista elimistössä riittävälle pitoisuudelle, mikä johtaa usein sairauden ennenaikaiseen pahenemiseen ja mahdollisen lääkeaineresistenssin kehittymiseen.
Typically less than 1 % of the administered free drug reaches target cells while the rest damages non-diseased cells.
Tyypillisesti vain noin 1 % elimistöön annostellusta lääkeaineesta saavuttaa hoitoa tarvitsevat syöpäsolut, loppuosa lääkeaineesta jää vahingoittamaan elimistön terveitä soluja.
The in vitro cytotoxicity of doxorubicin containing immunoliposomes was studied with Alamar Blue® cell viability assay.
Doksorubisiinia sisältävien immunoliposomien sytotoksisuutta selvitettiin Alamar Blue™ -elävyystestillä.
HER1 -protein is frequently expressed in high levels in human carcinomas (for example in lung and colorectal cancers, head, neck and breast cancers and in pancreatic, ovarian, prostate and bladder carcinomas).
Liposomit kohdennettiin setuksimabi (C225, Erbitux®) vasta-aineella, jonka on todettu olevan tietyissä syöpätyypeissä (mm. keuhko- ja kolorektaalisyövissä, pään ja kaulan syövissä sekä rinta-, munuais-, eturauhas-, haima- ja munasarjasyövissä) yli-ilmentyneen epidermaalisen kasvutekijäreseptoriperheen HER1-proteiinin (ErbB-1, EGFR, epidermal growth factor receptor) spesifinen ja selektiivinen inhibiittori.
Non-targeted pegylated liposomes were used as control liposomes.
Kohdennettujen liposomien soluunottoa tutkittiin soluunottokokeilla, joissa käytettiin kontrollina kohdentamattomia pegyloituja liposomeja.
In contrast, antibody targeted liposomes did not show specific cellular uptake or cytotoxicity in CV-1 control cell line.
Suurentunutta soluunottoa ja sytotoksista vaikutusta ei havaittu CV-1 solulinjassa.
In conclusions, antibody targeted immunoliposomes showed greater cellular uptake and cytotoxicity in EGFRoverexpressing target cells (SKOV-3) than the corresponding non-targeted liposomal drug.
Setuksimabi-vasta-aineella kohdennettujen liposomien soluunotto oli huomattavasti suurentunut SKOV-3 syöpäsoluissa ja doksorubisiinia sisältävät kohdennetut liposomit aiheuttivat voimakkaamman sytotoksisen vaikutuksen kuin kohdentamattomat liposomit.
Liposome size was determined at intervals of about two weeks during the experimental part.
Lisäksi immunoliposomien säilyvyyttä seurattiin mittaamalla liposomien keskimääräinen halkaisija noin kahden viikon välein.