natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By using the profitability calculations, profitability of the demand response system could be assessed.
Kannattavuuslaskelmien perusteella voitiin arvioida kysynnän jouston kannattavuutta.
In addition, another possible demand response business model which combines several customers into bigger pools has been presented.
Lisäksi työssä esitellään myös toinen mahdollinen liiketoimintamalli, jossa kysynnän joustoa toteutetaan yhdessä usean asiakkaan kanssa.
The second part will also describe the outcome of profitability analysis, calculations and conclusions.
Tämän jälkeen esitetään kannattavuuslaskelmien tulokset sekä niiden perusteella tehdyt päätelmät.
Additionally, demand response service and cost component calculation tools will be introduced.
Lisäksi esitellään kysyntäjousto palvelu sekä laskentatyökalu, jolla kannattavuuslaskelmat suoritetaan.
The need of flexible energy production can be reduced by the using demand response system (DR) aiming to cut down consumption peaks and to shift them to other times.
Kysynnän joustolla voidaan leikata kulutushuippuja ja siirtää niitä toisiin ajankohtiin.
Based on the study results produced by simulator building, it has been demonstrated that when the demand response system is generated by microgrids while electricity is produced by solar panels, a reasonable payback period as well as a profit can be achieved.
Kun kysynnän jousto on toteutettu mikroverkoilla ja sähköä tuotetaan aurinkopaneeleiden avulla, voidaan mallinnusten avulla löydetyissä optimaalisimmissa tapauksissa saavuttaa kohtuullinen takaisinmaksuaika sekä tuotto.
The second part of this thesis will present an example of a building used as a simulator for studies, calculations and used parameters.
Toisessa osassa esitellään esimerkkinä toimiva kohdekiinteistö, jolle kannattavuuslaskelmat suoritetaan, sekä käydään läpi tarvittavat lähtöarvot kysynnän jouston mallinnusta varten.
The first part will present an overview of demand response system benefits and energy transmission methods.
Työn rakenne on jaettu kahteen osaan niin, että ensin tarkastellaan kysynnän jouston mahdollisuuksia ja toteutustapoja.
Older people with a dementia diagnosis were more than nine times more likely to use long-term care than people without a dementia diagnosis.
Dementiaa sairastavat vanhat ihmiset käyttivät pitkäaikaishoitoa yli yhdeksän kertaa todennäköisemmin kuin ne, joilla ei ollut dementiadiagnoosia.
Special consideration was given to how age, closeness of death, municipality of residence and dementia diagnosis are associated with service use and to how service use in the last two years of life has changed from 1996 to 2003.
Kiinnostuksen kohteena oli se, miten ikä, kuoleman läheisyys, kotikunta ja dementiadiagnoosi ovat yhteydessä palvelujen käyttöön, ja miten käyttö on muuttunut vuodesta 1996 vuoteen 2003.
The use of university hospital and long-term care increased during the study period from 1996 to 2003, while the use of general hospital and home care decreased.
Yliopistosairaalan ja pitkäaikaishoidon käyttö kahtena viimeisenä elinvuotena yleistyi vuodesta 1996 vuoteen 2003, kun taas yleissairaalan ja kotihoidon käyttö väheni.
The number of days in care increased on health centre inpatient wards and in long-term care, but decreased in general hospitals.
Hoitopäivien määrä terveyskeskuksen vuodeosastolla ja pitkäaikaishoidossa kasvoi, mutta hoitopäivien määrä yleissairaalassa väheni.
Municipal level variables did not explain much of the differences.
Kuntien väkiluku tai taloustilanne eivät selittäneet eroja palvelujen käytössä.
The aim of this study was to shed light on health and social service use among older people living their last two years of life and among controls who lived longer.
Väitöskirjatutkimuksessa tarkasteltiin yli 70-vuotiaiden ihmisten sosiaali- ja terveyspalvelujen käyttöä kahtena viimeisenä elinvuotena.
Age was also an important determinant of service use.
Myös ikäryhmien välillä oli eroja palvelujen käytössä.
The use of hospital care, on the other hand, was more common among older people without dementia, even when comorbidity was adjusted for.
Sairaalan käyttö sen sijaan oli yleisempää niillä, joilla ei ollut dementiaa.
Use of university hospital varied most, and there was also much variation in the use of general hospital services.
Sairaalan käyttö oli suunnilleen yhtä yleistä kaikissa kunnissa, mutta se, minkä tyyppistä sairaalaa käytettiin, esim. yliopisto- vai yleissairaalaa, vaihteli paljon.
The study population consisted of all persons in Finland who died in 1998, 2002 or 2003 at the age of 70 years or over and a 40% random sample of those who died in 1999-2001 at the age of 70 years or over.
Kuoleman läheisyyden vaikutus oli kuitenkin erilainen eri palveluissa ja eri ikäryhmissä; nuorempien (70 79 vuotta) joukossa vaikutus oli voimakkaampi kuin vanhimmilla (90-vuotiaat ja vanhemmat).
In conclusion, closeness of death is an important determinant of health and social service use among older people.
Kuoleman läheisyys on tärkeämpi hoidon käyttöä määrittävä tekijä kuin ikä, mutta myös iällä on suuri vaikutus.
Younger people used hospital care more often than older people, but older people used long-term care more often.
Pitkäaikaishoidon käyttö sen sijaan oli yleisintä vanhimmassa ikäryhmässä.
The data were derived from registers of Statistics Finland, National Institute for Health and Welfare and Social Insurance Institute.
Tutkitut palvelut olivat erityyppiset sairaalat, pitkäaikainen laitoshoito ja kotihoito.
It is well known that older people use more health and social services than younger people, but the exact determinants of service use still remain unclear.
Tutkimus osoitti, että vanhat ihmiset, jotka elävät viimeisiä elinvuosiaan, käyttävät sosiaali- ja terveyspalveluja paljon enemmän kuin samanikäiset ihmiset, joilla on enemmän elinvuosia jäljellä.
The use of long-term care and home care did not vary between hospital districts.
Palvelujen käyttöä kahtena viimeisenä elinvuotena vertailtiin kuntien ja sairaanhoitopiirien kesken.
Long-term care included care in residential homes for older people, sheltered housing with 24-hour assistance and health centre inpatient wards if length of stay was 90 days or over.
Pitkäikäisyyden yleistyessä viimeiset elinvuodet eletään yhä korkeammassa iässä, mikä saattaa muuttaa viimeisinä elinvuosina käytettäviä palveluja enemmän pitkäaikaishoidon ja erilaisten asumispalvelujen suuntaan.
Closeness of death was a strong determinant of hospital and long-term care use.
Tutkimus osoitti, että vanhat ihmiset tarvitsevat sairaalahoitoa ja pitkäaikaishoitoa paljon juuri viimeisinä elinvuosinaan.
The proportion of service users varied more than the number of days in care among users.
Myös pitkäaikaisessa laitoshoidossa olevien määrä vaihteli merkittävästi kuntien välillä.
In all age groups decedents used these services more often than their matched survived controls.
Nuoremmat käyttivät enemmän sairaalapalveluja kuin vanhemmat.
It contributes to the literature both theoretically and empirically.
Sen kontribuutio aiempaan kirjallisuuteen on sekä teoreettinen että empiirinen.
Turkey's Energy Security vis-à-vis Integration with the EU: A Narrative Policy Analysis from the English School Perspective
Turkin energiaturvallisuus ja EU-integraatio: narratiivinen politiikka-analyysi englantilaisen koulukunnan näkökulmasta
Drawing on the English School, particularly Barry Buzan’s international society approach, the research applies the concept of energy security society to Turkey-EU energy relations.
Perustuen niin kutsuttuun englantilaiseen koulukuntaan ja erityisesti Barry Buzanin kansainvälisen yhteisön lähestymistapaan tutkimuksessa sovelletaan energiaturvallisuusyhteisön käsitettä EU:n ja Turkin välisiin suhteisiin.
Accordingly, the research analyses what kind of integration the EU and Turkish actors have sought to establish with each other.
Työssä analysoidaan, millaiseen keskinäiseen integraatioon EU:n ja Turkin toimijat ovat pyrkineet.
It aims to further develop the understanding of such a society by referring to the concept of primary institutions and the interlinkages between them, and by examining primary institutions in EU and Turkish narratives during 2001-2014.
Tutkimus pyrkii edelleen laajentamaan ymmärrystä tällaisesta yhteisöstä perusinstituutioiden käsitteen ja näiden instituutioiden välisten kytkentöjen avulla sekä tarkastelemalla perusinstituutioiden näkymistä EU:ssa ja Turkissa esitetyissä kertomuksissa eli narratiiveissa vuosina 2001 – 2014.
Ensuring Turkey’s security of supply was the main goal, which would be achieved via pipelines.
Tärkein tavoite oli Turkin oman toimitusvarmuuden takaaminen, joka saavutettaisiin uusien kaasuputkien avulla.
Emery Roe’s narrative policy analysis is used to classify the narratives and Pertti Alasuutari’s approach to examine each of them.
Kertomuksia luokitellaan Emery Roen narratiivisen politiikananalyysin avulla ja tutkitaan käyttäen Pertti Alasuutarin esittämää lähestymistapaa.
This further exemplifies the interrelationship between primary institutions, including the harmonisation of legislation within the scope of the market institution paving the way for new regulative rules, such as legitimate intervention, which is applicable when contemporary sovereignty is involved.
Tämä havainnollistaa myös osaltaan perusinstituutioiden välisiä kytkentöjä; yksi näistä on markkinainstituutioon vaikuttavan lainsäädännön yhtenäistäminen, jolla varauduttiin uusiin sääntelykäytäntöihin, esimerkiksi tämänhetkistä itsemääräämisoikeutta sivuavissa kysymyksissä sovellettavaan oikeutettuun väliintuloon.
However, all EU actors considered the Energy Community a feasible means and agreed to embark on intense co-operation in the field of energy, which would yield mutual benefits for Turkey and the EU.
Kaikki EU-toimijat kuitenkin pitivät Unionin omaa Energiayhteisö-aloitetta toteutuskelpoisena keinona ja päättivät aloittaa energia-alalla tiiviin yhteistyön, joka hyödyttäisi sekä Turkkia että EU:ta.
Turkey became involved owing to its geographical proximity to these regions.
Turkki on osa tätä prosessia, koska se sijaitsee maantieteellisesti niiden läheisyydessä.
The main dividing line between the different narratives was the state’s role in the market.
Tärkein kertomusten välinen ero koski valtion roolia markkinoilla.
Therefore, in the case of Turkey, the type of integration sought changed according to the actors.
Siten Turkissa toivottu integraation tyyppi vaihteli toimijan mukaan.
The private sector’s position enabled converging energy security society, as they aimed at full harmonisation with the EU including the transit segment.
Yksityissektorin kanta mahdollistaisi energiaturvallisuusyhteisön yhdentymisen, koska se pyrkii täyteen yhdenmukaisuuteen EU:n kanssa ja koskisi myös transit-segmenttiä.
Extending market values aimed to contribute to the creation of a wider energy market to increase competitiveness, reduce prices and ensure security of supply.
Markkina-arvojen levittämisellä pyrittiin luomaan laajemmat energiamarkkinat, mikä olisi lisännyt kilpailua, laskenut hintoja ja parantanut toimitusvarmuutta.
Diversification of suppliers refers to how to access Caspian and Middle Eastern sources.
Toimittajien määrän lisäämisellä tarkoitetaan pääsyä Kaspianmeren ja Lähi-idän energialähteille.
The research shows that the significance of transit for many Turkish actors has the potential to delay harmonisation on this issue until accession, even if negotiations start on the energy chapter.
Tutkimus osoittaa, että transit-liikenteen merkitys monille turkkilaisille toimijoille saattaa hidastaa yhdenmukaistamista siihen asti, että Turkista tulee EU:n jäsen, vaikka energia-alaa koskevat neuvottelut aloitettaisiinkin.
From an empirical perspective, it examines the positions of EU actors on the role of Turkey in the European energy security and explores to what extent the positions of Turkish actors on energy security in the field of natural gas constrain/enable integration with the EU.
Empiirisestä näkökulmasta tarkastellaan, millaisia kantoja EU:n toimijoilla on ollut suhteessa Turkin rooliin Euroopan energiaturvallisuudessa sekä missä määrin Turkin toimijoiden energiaturvallisuuteen ja erityisesti maakaasuun liittyvät kannat rajoittavat tai mahdollistavat EU:n kanssa tapahtuvaa integraatiota.
The positions of different narrators on the Natural Gas Law, the Draft Law amending the Natural Gas Law and the Transit Law were examined.
Työssä tarkastellaan eri kertojien kantoja maakaasulakiin, maakaasulain muutosehdotukseen ja transit-lakiin.
Furthermore, differences emerged among the Turkish narratives as regards the perception of public service, positions on a vertically integrated but legally unbundled body in the market, on how to restructure the state company and the Transit Law.
Lisäksi turkkilaiset kertomukset erosivat toisistaan siinä, millaisena nähtiin julkisen palvelun rooli, miten suhtauduttiin vertikaalisesti integroituun, mutta juridisesti erilliseen markkinoilla toimivaan tahoon sekä miten valtion energiayhtiötä ja transit-lakia tulisi uudistaa.
The primary institutions of the market, state capitalism and modern sovereignty played decisive roles in determining the types of integration envisaged by the Turkish narrators.
Markkinoiden perusinstituutiot, valtiokapitalismi ja valtion moderni itsemääräämisoikeus vaikuttivat merkittävästi siihen, millaista integraatiota turkkilaiset kertojat tavoittelivat.
One significant finding of this research was that, despite the large amount of geopolitically dominated literature on Turkey-EU relations in the field of energy, the domestic discussions in Turkey were mainly driven by discussions on energy economics.
Yksi tämän tutkimuksen merkittävimmistä tuloksista oli se, että Turkin ja EU:n energiasuhteista on olemassa runsaasti geopolitiikkaan keskittyvää kirjallisuutta, mutta aiheeseen liittyvä Turkin sisäinen keskustelu koski pääasiassa energiataloutta.
The position of the Justice and Development Party, which formed the government for most of the period researched, and the positions of other market oriented narrators continued to favour a co-operative energy security society, meaning shared values such as security of supply and competitiveness.
Suurimman osan tutkimuksen kattamaa ajanjaksoa Turkin hallituksen muodosti Oikeus- ja kehityspuolue, ja sen sekä muiden markkinasuuntautuneiden kertojien kannat tukivat edelleen yhteistoiminnallista energiaturvallisuusyhteisöä, jolla tarkoitettiin yhteisiä arvoja, esimerkiksi toimitusvarmuutta ja kilpailua.
Although the EU actors agreed on the goal of extending market values, they did not reach consensus on whether the accession process could be a tool for this.
Vaikka EU-toimijat pitivät markkina-arvojen levittämistä tärkeänä, ne eivät olleet yksimielisiä edesauttaisiko Turkin jäsenyysprosessi tätä tavoitetta.
The difference between these narratives was in the ways envisaged to achieve security of supply and strengthen Turkey’s role in the existing distribution of power.
Narratiivit poikkesivat toisistaan siinä, millä tavoin toimitusvarmuutta haluttiin parantaa ja miten vahvistaa Turkin roolia nykyisen valtatasapainon vallitessa.
The fact that the type of integration desired changed according to actors in Turkey was also apparent in the actors’ positions on the pan-European energy community, which refers to a regulatory area around Europe with common rules in the field of energy.
Turkissa toivotun integraation laatu vaihteli tarkasteltavan toimijan mukaan, ja tämä näkyi myös siinä, miten toimijat suhtautuivat yleiseurooppalaiseen energiayhteisöön eli eurooppalaiseen sääntelyalueeseen, jolla on yhteiset energia-alaa koskevat säännöt.
The expectation of the EU when Turkey is not a member is as the same as in the event of Turkey’s EU membership.
EU:n Turkkiin kohdistamat odotukset pysyvät samoina riippumatta Turkin EU-jäsenyydestä.
However, the EU actors disagreed on the content of the Southern Corridor, which was the means to achieve the goal.
EU-toimijat olivat kuitenkin erimielisiä siitä, millainen olisi niin sanottu eteläinen käytävä, jonka kautta olisi päästy Kaspianmerelle ja Lähi-Itään.
The benefits were reciprocal as the Turkish actors’ various approaches to the establishment of an energy hub/energy terminal, and transit status supported the EU’s goal.
Hyödyt olisivat molemminpuoliset, koska turkkilaisten toimijoiden erilaiset pyrkimykset perustaa energiakeskus/energiaterminaali ja kehittää transit-roolia tukivat EU:n tavoitteita.
Accordingly, the type of integration the EU preferred to have with Turkey was that of converging energy security society, meaning convergence of internal markets but no transfer of competence to any superior authority in external energy issues.
EU siis toivoi Turkin kanssa integraatiotyyppiä, jota työssä kutsutaan yhdentyväksi energiaturvallisuusyhteisöksi – tällöin sisäiset markkinat yhdentyisivät, mutta ulkoisia energiakysymyksiä koskevaa päätösvaltaa ei siirrettäisi valtiotason yläpuolelle.
Regarding restructuring the market, although the narrators were unanimous on the goal of securing supply, bearing in mind Turkey’s heavy external dependence, they differed on how to ensure secure and competitive/low-cost energy.
Markkinoiden uudelleenorganisoinnista puhuessaan kaikki kertojat kannattivat toimitusvarmuuden lisäämistä, mihin vaikutti Turkin suuri riippuvuus ulkoisista lähteistä, mutta olivat eri mieltä siitä, miten energia-asioissa saavutettaisiin toimitusvarmuus ja kilpailukykyiset/alhaiset hinnat.
Overall, the empirical analysis shows that it makes no difference from the EU’s point of view in relation to energy whether Turkey is a member of the EU or not, as long as it is a member of the Energy Community.
Empiirinen analyysi osoittaa, että EU:n kannalta Turkin EU-jäsenyydellä ei ole merkitystä energia-asioissa, kunhan Turkki kuuluu EU:n perustamaan Energiayhteisöön.
To understand how Turkish narrators perceived the EU’s narratives on diversification and extending market values, the research examines the Turkish narratives on pipelines and restructuring the market.
Tutkimuksessa tarkastellaan, miten turkkilaiset tahot ymmärsivät EU:n kertomukset toimittajien määrän lisäämisestä ja markkina-arvojen levittämisestä tarkastelemalla turkkilaisia kertomuksia suunnitelluista kaasuputkista ja markkinoiden uudelleenorganisoinnista.
The EU’s goal to diversify suppliers was consonant with Turkish actors’ goals to secure supply by means of an energy corridor and by establishing an energy hub/energy terminal.
EU:n tavoite lisätä toimittajien määrää oli yhteinen sen kanssa, että turkkilaiset toimijat pyrkivät takaamaan toimitusvarmuuden luomalla energiakäytävän ja perustamalla eräänlaisen energiakeskuksen/energiaterminaalin.
The primary institutions of the market and contemporary sovereignty played decisive roles in determining the type of integration for the EU actors.
Markkinoiden perusinstituutiot ja osapuolten itsemääräämisoikeus olivat ratkaisevassa osassa EU-toimijoiden määritellessä toivotun integraation tyyppiä.
As regards the findings on Turkey’s role in European energy security, there was a consensus among the EU actors on diversification of suppliers and extending market values.
Turkin roolista Euroopan energiaturvallisuudessa työssä todetaan EU-toimijoiden halunneen yksimielisesti lisätä energiantoimittajien määrää ja samalla levittää markkina-arvoja EU:n ympäristöön.
Accordingly, while the private sector narrative was in line with the pan-European energy community and the unions’ narrative was outside it, other market oriented narrators’ narratives concurred with some parts of the pan-European energy community.
Yksityissektorin kertomus kannatti yleiseurooppalaista energiayhteisöä, ammattiliitot taas halusivat pysyä sen ulkopuolella, ja muiden markkinasuuntautuneiden kertojien kertomuksissa hyväksyttiin ajatus yleiseurooppalaisesta energiayhteisöstä joiltain osin.
In spite of congruence between the EU’s narratives on diversification and Turkey’s narratives on pipelines, no such harmony prevailed among the narratives, except those of the private sector, on extending market values and restructuring the market.
Vaikka EU:ssa esitetyt kertomukset toimittajien määrän lisäämisestä ja Turkissa esitetyt kaasuputkia koskevat kertomukset olivatkin yhteneväisiä, samanlaista yhtenäisyyttä ei esiintynyt kertomuksissa markkina-arvojen levittämisestä ja markkinoiden uudelleenorganisoinnista; poikkeuksena olivat vain yksityissektorin kertomukset.
The narrators were unanimous on the need to diversify suppliers, given Turkey’s geographical location.
Kertojat olivat yksimielisiä siitä, että Turkin maantieteellisen sijainnin vuoksi toimittajien määrää tulisi lisätä.
As for the unions, their recommendation for the state to be the leading economic actor and to be decisive in the market, and their opposition to any foreign involvement in the transit segment prevented them from being co-operative and necessitated a coexistent type of energy security society, which does not necessitate shared values, thereby constraining any further integration.
Koska liike vastusti ulkomaisten toimijoiden osallistumista transit-liikenteeseen, se ei ollut halukas yhteistyöhön ja kannatti näin rinnakkaiseloon perustuvaa energiaturvallisuusyhteisöä, joka ei edellytä yhteisiä arvoja.
The aim of this study was to assess the prevalence of chronic respiratory symptoms and spirometric lung function impairment among Finnish pig farmers in comparison to the population in general.
Väitöskirjatutkimuksessa kartoitettiin pitkäaikaisten hengityselinoireiden ja keuhkojen toimintahäiriön esiintymistä satakuntalaisilla sikatalouden harjoittajilla työikäiseen vertailuväestöön verrattuna.
Pig farmers had nearly twice as much work-related symptoms than the population in general as well as an accelerated decline in lung function within a period of two years.
Sikatalouden harjoittajilla oli kaksi kertaa enemmän pitkäaikaisen keuhkoputkitulehduksen oireita kuin vertailuväestössä, vaikka he tupakoivat vähemmän kuin vertailuväestö.
The pig farmers had a higher prevalence of chronic bronchitis (16%) and work related respiratory symptoms (48%) than the control subjects (9%, p=0.019, and 25%, p In conclusion, the prevalence of chronic bronchitis among Finnish pig farmers was two times higher than among the population in general.
Niillä sikatalouden harjoittajilla (16 %), jotka vaihtoivat maatilan päätuotantosuuntaa tai jäivät eläkkeelle tutkimuskäyntien välisen kahden vuoden jakson aikana, oli edeltävän vuoden aikana enemmän työhön liittyviä oireita kuin niillä, jotka jatkoivat sikatalouden harjoittamista.
The control subjects were matched to the farmers by grouping gender, age and smoking habits.
Maanviljelijät altistuvat työssään monenlaisille eloperäisille pölyille ja kaasuille, jotka ovat peräisin tuotantoeläinten ravinnosta ja kuivikkeista sekä itse eläimistä ja niiden eritteistä.
The aim was also to analyse the associations of work environment and work practices in pig farming with respiratory symptoms and spirometric lung function.
Sikataloutta harjoittavien maanviljelijöiden keuhkojen toimintaa tulee seurata säännöllisin spirometriamittauksin.
Two trained nurses performed the spirometries of 219 farmers during farm visits at 180 farms and that of 83 control subjects at local health care centres.
Postitettuun kyselylomakkeeseen vastasi 383 sikatalouden harjoittajaa ja 247 vertailuhenkilöä.
The main pig farming activity was piglet production or with combination with pigmeat production.
Sikalatyyppi, sikalan pinta-alaan suhteutettu eläinten määrä tai ruokintamenetelmät eivät olleet yhteydessä oireiden esiintymiseen.
The spirometry of the pig farmers was performed before and after a working shift in the swinery, and that of controls twice within two hours.
Sikatalouden harjoittajilla pitkäaikaista keuhkoputkitulehdusta oli enemmän niillä, jotka työskentelivät sikalassa vähintään kuusi tuntia päivittäin tai olivat harjoittaneet sikataloutta vähintään 20 vuotta.