natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nowadays stable isotope measurements for various CH4 sources are quite routinely made, but radiocarbon measurements have for long been too expensive and time consuming.
Metaanin lähteiden stabiili-isotooppien arvot tunnetaan maailmalla melko hyvin, mutta radiohiilimäärityksien tekemiseen ei tähän asti ole löytynyt edullista ja tehokasta tapaa.
Measuring the isotopic fractions from various CH4 sources should lead to new knowledge on the processes involving CH4 formation and emission pathways.
Isotooppimittausten avulla on mahdollista kerätä uutta tietoa metaanilähteistä ja niihin liittyvistä prosesseista.
There is, however, a possibility that the lower radiocarbon content from the peatland surface emitted CH4 was due to a significant contribution from old CH4 fixed before bomb effect, and which is diffused from deeper depths of the soil.
Suon emittoiman metaanin matalampi radiohiilipitoisuus voi kuitenkin selittyä myös sillä, että vasta hiljattain muodostuneen metaanin seassa olisi merkittävä osa myös selkeästi vanhempaa, pommipiikkiä edeltävää hiiltä.
Methane(CH4) is a powerful greenhouse gas and even though the CH4 concentrations in the atmosphere have been increasing rapidly since the year 1750, there still remains large uncertainties in the individual source terms to the global CH4 budget.
Metaani(CH4) on voimakas kasvihuonekaasu ja sen määrä ilmakehässä on kasvanut huomattavasti viimeisten satojen vuosien aikana.
For atmospheric samples, for which the sampling times are higher, the sample sieve size and the regeneration time and temperature will have to be further investigated.
Ilmakehästä kerättäessä näytteenkeruuaika kuitenkin kasvaa ja tällöin näytteitä täytyy kerätä suurempiin seuloihin, joissa on suurempi määrä seula-ainetta.
After CH4 is combusted to CO2 it is then collected to molecular sieves and can be later on analyzed using accelerator mass spectrometer.
Hiilidioksidiksi poltettu metaani voidaan tämän jälkeen kerätä näyteseulaan myöhempää analysointia varten.
These results also indicated that during the daytime more of the emitted CH4 is fixed near the surface of the peatland soil.
Lisäksi nämä tulokset viittaisivat siihen, että yön aikana emittoituvassa metaanissa suurempi osa olisi vanhempaa, syvältä maasta diffusoituvaa metaania ja päivänaikana maanpinnan läheisyydessä tapahtuvat prosessit ovat puolestaan voimakkaampia.
This portable system allows an efficient way to collect CH4 samples for radiocarbon analyzes from various locations.
Kuitenkin jo nyt keräyssysteemi tarjoaa edullisen ja tehokkaan tavan mitata eri metaanilähteiden radiohiilipitoisuuksia myös vaikeampi pääsyisistä paikoista.
The laboratory measurements, however, showed that due to adsorption of nitrogen(N2) to the molecular sieves, the 1g of molecular sieve material used in molecular sample sieve tubes was not sufficient for low concentration samples where the sampling times are very long.
Mitatuista laboratorio- ja kenttänäytteistä huomattiin kuitenkin, että näyteseulojen sisältämää 13X-zeoliitti seula-aineen määrää tulee jatkossa lisätä alkuperäisestä 1 g:n määrästä, jos näytteenkeräys kestää hyvin pitkiä aikoja sillä seula-aine adsorboi myös pieniä määriä typpeä(N2).
After the CO and CO2 removal the CH4 in the sample gas is combusted to CO2.
Tämän jälkeen metaani poltetaan hiilidioksidiksi.
This indicated that a larger amount of CH4 emitted from peatland surface was recently fixed near the soil surface and a larger amount of the CH4 emitted from tree-stem surface was from older origin transported via roots from the deeper depths of the soil.
Tämä viittaisi samalla siihen, että puun juuret kuljettavat vanhempaa metaania syvemmältä maasta, kun taas metaanin muodostus suolla tapahtuisi lähempänä maanpintaa.
The CH4 collected from chambers closed around tree-stems had a radiocarbon content had of 113.60 ± 0.37 pMC, which was slightly higher than the 108.71 ± 0.37 pMC measured from soil chambers located in the nearby Siikaneva peatland.
Hyytiälästä kerätyssä puunrungosta emittoituvan metaanin radiohiilipitoisuudeksi mitattiin 113.60 ± 0.37 pMC.
This was mainly due to higher daily ME intake.
Tämän saivat pääasiassa aikaan suurempi ME:n päiväkohtainen saanti.
Intake of TMRs and live weight gain of bulls were monitored through-out the experiment and the feeds were analysed in a laboratory at the end of the experiment.
Rehun syöntiä ja sonnien kasvua seu-rattiin kokeen aikana ja rehut analysoitiin laboratoriossa kokeen päätyttyä.
The fermentation quality of the silages was good.
Rehujen säilöntälaatu oli hyvä.
Barley is considered as the best small grain cereal for whole crop silage due to its good di-gestibility.
Ohraa pidetään tällä hetkellä parhaana kokoviljasäilörehun raaka-aineena sen hyvän sulavuu-den ansiosta.
The experiment showed that grass silage can be replaced with barley whole crop silage with-out negative effects on production, and growth rate was even improved with barley silage.
Kokeella osoitettiin, että nurmirehu voidaan korvata ohrakokoviljalla ilman tuotannon negatii-visia muutoksia ja kasvunopeutta saatiin siten jopa parannettua.
An interesting alternative for barley is triticale which has had significantly higher yield in prior studies compared to barley.
Kiinnostava vaihtoehto ohralle on kevätruisvehnä, jonka satotasot ovat aiem-missa tutkimuksissa olleet huomattavasti suurempia kuin ohran.
Starch concentration (308 g/kg DM) of barley silage was higher than in triticale (172 g/kg DM).
Ohrasäilörehun tärkkelyspitoisuus (308 g/kg ka) oli suurempi kuin ruisvehnän (172 g/kg ka).
The feeding had no effect on animals’ growth rate, but car-cass gain tended to decrease as the proportion of triticale in the diet increased.
Eläinten kasvunopeuteen ruokinnalla ei ollut vaikutusta, mutta nettokasvu hidastui suuntaa-antavasti ruisvehnärehun osuuden lisääntyes-sä.
Furthermore, in barley whole crop silage D-value (659 g/kg DM) was higher than in the triticale whole crop silage (622 g/kg DM).
Ohrakokoviljan D-arvo (659 g/kg ka) oli taas suurempi kuin ruisvehnän (622 g/kg ka).
As triticale replaced grass, intake increased, but that did not affect the rate of live weight gain.
Ruisvehnän korvatessa nurmirehua, syönti lisääntyi, mutta se ei vaikuttanut päiväkasvun nopeuteen.
The results can mainly be explained by lower digestibility and higher iNDF-concentration of triticale silage compared to grass silage.
Heikommat tulokset johtuivat pääosin ruisvehnän huonom-masta sulavuudesta ja suuremmasta iNDF-pitoisuudesta verrattuna nurmirehuun.
D-value (685 g/kg DM) and metabolizable energy content of grass silage was higher than those of the whole crop silages.
Nurmirehun D-arvo (685 g/kg ka) ja muuntokelpoisen energian (ME) pitoisuus olivat suurempia kuin kokoviljojen.
That can increase feed costs depending on the production costs of the roughage.
Kuiva-aineen syönti teuraskiloon suhteutettuna oli suurempi kokoviljoja saaneilla sonneilla, mikä voi lisätä rehukustannuksia riippuen karkearehun tuotantokustannuksista.
Dry matter intake of the mixture of grass and barley silages per kilogram of growth was higher compared to other diets.
Nurmi-ohraseoksen kuiva-aineen syönti kasvukiloa kohden oli muita ruokintoja suurempi.
Feed conver-sion (kg DM/ kg live or carcass weight gain) was less efficient and crude protein conversion improved linearly when grass silage was replaced with triticale.
Rehun muuntosuhde (kg ka/kg elo- tai ruhopainon lisäystä) heikkeni ja RV:n parani suora-viivaisesti korvattaessa nurmea ruisvehnällä.
When grass silage was replaced with barley silage the DM intake, ME, metabolizable protein and starch intake as well as live weight gain increased, and crude protein intake decreased linearly.
Kun nurmirehua kor-vattiin ohrakokoviljalla sonnien kuiva-ainesyönti, ME:n, OIV:n ja tärkkelyksen saanti sekä päi-väkasvu lisääntyivät ja RV:n saanti väheni suoraviivaisesti.
Dry matter concentration of whole crop si-lages were higher and crude protein as well as neutral detergent fibre concentrations were lower than in grass silage.
Kokoviljojen ka-pitoisuus oli suurempi ja raakavalkuais- (RV) sekä NDF-pitoisuudet pienemmät kuin nurmirehun.
Grass silage was replaced with barley or triticale whole crop silage in four other TMRs on two different levels.
Nurmisäilörehua korvattiin ohra- tai kevätruisvehnärehulla neljällä eri koeruokinnalla kahdella eri tasolla, joko 50 % tai 100 % karkearehun kuiva-aineen (ka) määrästä.
Dressing proportion decreased, dry matter conversion rate declined, and crude protein con-version rate improved.
Teuras-% ja ruhokohtainen teurastili pienenivät, kuiva-aineen muuntosuhde heik-keni ja RV:n muuntosuhde parani.
Dry matter and crude pro-tein conversion ratios and fat score changed curvilinearly as proportion of barley silage in-creased.
Kuiva-aineen ja RV:n muuntosuh-teet, rasvaisuuspisteet ja teurastili muuttuivat käyräviivaisesti ohrarehun osuuden lisääntyes-sä.
When replacing grass with triticale, DM as well as starch intakes were increased, and crude protein intake decreased linearly.
Korvattaessa nurmirehua kevätruisvehnällä sonnien kuiva-ainesyönti ja tärkkelyksen saanti lisääntyivät ja RV:n saanti väheni suoraviivaisesti.
This study was conducted to determine the effects of triticale and barley whole crop silages on performance and carcass traits of growing beef bulls compared to grass silage-based diet. Five different total mixed rations (TMR) were compared.
Tässä tutkimuksessa haluttiin selvittää saavutetaanko ohra- ja kevätruisvehnäkokoviljasäilörehuilla liharotuisten sonnien ruokinnassa yhtä hyvät tuotantotulokset ja teurastili kuin nurmisäilörehuruokinnalla.
Also, dressing proportion de-creased linearly when replacing grass with triticale silage.
Myös teurasprosentti ja ruhokohtainen teurastili pienenivät suoraviivaisesti korvattaessa nurmea kevätruisvehnärehulla.
Fat scores were lower with grass silage compared to other silages.
Rasvaisuuspisteet olivat nurmiruokin-nalla muita ruokintoja pienemmät ja teurastili nurmi-ohraruokinnalla muita pienempi.
The sooner the optimum effort level is reached, the shorter is the rebuilding time and the higher is the net present value.
Mitä nopeammin optimaalinen kalastuspanos saavutetaan, sitä lyhyempi on uudelleenrakentamisaika ja suurempi on nettonykyarvo.
Value of food provisioning ecosystem services in the Northeast Atlantic
Ruoantuotannollisten ekosysteemipalveluiden arvo Koillis-Atlantilla
Lack of scientific knowledge of how marine ecosystems relate to each other, how they are producing services and how to quantify ecosystem flows at adequate accuracy, have led to a situation where marine ecosystems are undervalued or even completely ignored in decision-making process.
Tutkitun tiedon puute meriekosysteemien suhteesta toisiinsa, kuinka ne tuottavat ekosysteemipalveluja ja kuinka arvottaa niistä saatavia hyötyjä tarpeeksi tarkasti, on johtanut tilanteeseen, missä meriekosysteemien arvo päätöksentekoprosessissa on alimitoitettu tai jopa täysin sivuutettu.
Seafood production is essential part of the marine provisioning services and the aim of this study is to estimate the potential value of the European Union’s seafood production in the Northeast Atlantic (FAO fishing area 27).
Merenelävät ovat olennainen osa merestä saatavia ekosysteemipalveluja ja tämän tutkimuksen tavoitteena on arvioida Euroopan unionin merenelävätuotannon potentiaalinen arvo Koillis-Atlantilla (FAO kalastusalue 27).
More research is needed from the value of marine ecosystem services in order to better integrate them into decision-making.
Arvottamistutkimusta meren ekosysteemipalveluista tulisi lisätä, jotta ne kyettäisiin ottamaan paremmin huomioon päätöksenteossa.
This study provides quantitative analysis of the potential benefits of the rebuilt fish stocks in the Northeast Atlantic for the EU.
Tämä tutkimus tarjoaa kvantitatiivisen analyysin Koillis-Atlantin uudelleenrakennettujen kalakantojen mahdollisista hyödyistä Euroopan unionille.
Fish stocks are currently managed too short-sightedly in EU and for that reason, EU is unable to take full advantage of the true potential of the stocks.
Nykyisin EU hallinnoi kalakantojaan liian lyhytnäköisesti, jonka takia se ei kykene hyödyntämään merenelävätuotannon koko potentiaalia.
Growth potential of EU’s wild capture production in Northeast Atlantic were calculated by comparing current production and theoretical maximal production, where all fish stocks could provide Maximum Sustainable Yield (MSY) at the same time.
EU:n kalansaaliin kasvupotentiaali Koillis-Atlantilla laskettiin vertaamalla nykyistä tuotantoa teoreettiseen maksimituotantoon, joka saataisiin, kun kaikki kalakannat olisivat suurimman kestävän tuoton tasolla samanaikaisesti.
According to the result of this study, EU fishing fleet would get €4.43 billion more annual profit if every stock in the Northeast Atlantic could produce MSY.
Tulosten perusteella EU:n kalastusalusten vuotuinen voitto kasvaisi 4.43 miljardia euroa jos kaikki Koillis-Atlantin kalakannat kykenisivät saavuttamaan suurimman kestävän tuoton tason.
Besides quantifying potential value of EU landings in Northeast Atlantic, this study also compares different rebuilding pathways to achieve collective MSY.
Koillis-Atlantin kalansaaliin potentiaalisen arvon määrittämisen lisäksi, tämä tutkimus vertaa eri uudelleenrakentamisvaihtoehtoja kollektiivisen enimmäistuotannon saavuttamiseksi.
Total revenue of fishing is maximised when stocks are harvested to a level of Maximum Economic Yield (MEY), where annual profit would be €4.64 billion more than currently while long-term effort level should be dropped by 48%.
Kalastuksesta saatava voitto olisi suurimmillaan, jos kalakannat saalistettaisiin suurimman kestävän taloudellisen tuoton tasolle, jolloin vuotuiset voitot kasvaisivat 4.64 miljardia euroa nykyisestä ja pitkänaikavälin kalastuspanos laskisi 48 prosenttia nykyisestä.
In this study, several management strategies for rebuilding the Northeast Atlantic stocks were compared, and rebuilding time and net present value were calculated for each management strategy.
Tutkimuksessa vertailtiin useampia vaihtoehtoja Koillis-Atlantin kalakantojen uudelleenrakentamiseksi ja kaikille vaihtoehtoisille poluille laskettiin uudelleenrakentamisaika sekä nettonykyarvo.
The results address that it is preferable to decrease effort level as soon as possible to match the effort level of MSY or MEY.
Tulosten perusteella on suositeltavaa laskea kalastuspanos mahdollisimman nopeasti vastaamaan suurinta kestävää tuottoa tai vaihtoehtoisesti suurinta kestävää taloudellista tuottoa.
In order fish stocks to produce MSY, the long-term effort level of EU fleet should be dropped by 38%.
EU:n kalastusalusten tulisi vähentää pitkänaikavälin kalastuspanosta 38 prosenttia, jotta suurimman kestävän tuoton taso olisi mahdollista saavuttaa.
Sourdough baking is a process used for thousands of years and it’s still used to this day.
Hapanleivonta on tuhansia vuosia käytetty prosessi, jota hyödynnetään paljon vielä tänäkin päivänä.
From the enzyme resistant oligosaccharide chromatograms it was seen that there were four different chromatographic profiles so there were four different EPS structures.
Entsyymiresistenttien oligosakkaridien kromatogrammeista nähtiin, että erilaisia kromatografisia profiileita oli neljä, joten erilaisia näytteitä oli myös neljä.
Two samples also had α-(1→2) linked branches.
Kahdessa eksopolysakkaridissa oli lisäksi α-(1→2)-sidoksellisia haarautumia.
The EPS produced by the strains were hydrolyzed enzymatically by dextranase and glucosidase after which their monosaccharides and enzyme resistant oligosaccharides were analyzed by HPAEC-PAD.
Kantojen tuottamia eksopolysakkarideja hydrolysoitiin entsymaattisesti dekstranaasin ja glukosidaasin avulla, minkä jälkeen HPAEC-PAD-menetelmillä analysoitiin niiden monosakkaridit ja entsyymeille resistentit oligosakkaridit.
The structures of the EPS were also analyzed with NMR.
Eksopolysakkaridien rakennetta analysoitiin myös NMR-tekniikan avulla.
All EPS had α-(1→3) linked branches.
Kaikissa eksopolysakkarideissa oli α-(1→3)-sidoksellisia haarautumia.
NMR results confirmed that all EPS were dextrans.
NMR-tulokset varmistivat, että kaikki eksopolysakkaridit olivat dekstraaneja.
The aim of this thesis was to screen the sourdough samples for EPS producing LAB and to analyze the structures of those EPS as accurately as possible.
Tutkielman tavoitteena oli selvittää sisältävätkö näyteraskit eksopolysakkarideja tuottavia maitohappobakteereita sekä analysoida kyseisten eksopolysakkaridien rakenteet mahdollisimman tarkasti.
EPS produced by LAB have been widely studied to have different positive impacts on bread texture.
Maitohappobakteerien tuottamilla eksopolysakkarideilla on tutkitusti erilaisia positiivisia vaikutuksia hapanleivonnassa leivän rakenteeseen.
Based on the HPAEC-PAD results all samples were found to be dextran because the enzymes were able to hydrolyze them.
HPAEC-PAD-monosakkaridianalyysin perusteella kaikkien eksopolysakkaridien todettiin olevan dekstraaneja, sillä käytetyt entsyymit pystyivät pilkkomaan niitä.
The NMR results also confirmed that there were four different structures among the EPS samples.
NMR-tuloksista voitiin myös varmistaa, että yhteensä erilaisia eksopolysakkaridirakenteita oli neljä.
In the experimental part LAB were isolated from the sourdough samples and grown on MRS agar containing sucrose.
Tutkimuksessa näyteraskeista eristettiin maitohappobakteerit ja kasvatettiin niitä sakkaroosia sisältävillä MRS-alustoilla.
All EPS forming colonies were then isolated from the plates and purified to obtain pure strains.
Alustoilta eristettiin kaikki eksopolysakkarideja tuottaneet pesäkkeet ja puhdistettiin ne puhdaskannoiksi.
13 EPS producing strains were isolated from the sourdough samples.
Näyteraskeista saatiin eristettyä yhteensä 13 eksopolysakkarideja tuottavaa kantaa.
This research gave information about the EPS production by the sourdough’s LAB and also the structures of those EPS.
Tutkimuksen avulla saatiin tietoa näyteraskin maitohappobakteerien eksopolysakkaridien tuotosta sekä kyseisten eksopolysakkaridien rakenteista.
Dextran, which consists of α-(1→6) linked glucosyl units is the most common EPS.
Osa raskin maitohappobakteereista tuottaa aineenvaihdunnassaan sakkaroosista eksopolysakkarideja, joista yleisin on dekstraani, jonka perusrunko koostuu α-(1→6)-sidoksellisista glukosyyliyksiköistä.
Sourdough is a mixture of flour and water that has been fermented with lactic acid bacteria (LAB) and yeasts and it’s used to leaven the bread.
Raski eli taikinajuuri on maitohappobakteerien ja hiivojen avulla fermentoitu jauhojen ja veden seos, jonka avulla voidaan nostattaa leipä.
This Master's thesis compares the commercial cooking tests of potatoes in Finland and Europe.
Tämä maisterin tutkielma vertailee perunan kaupallisen keittotyypin määrittämisen testejä Suomessa ja Euroopassa.
The results were examined statistically by means of generalized linear models, correlations and principal component analysis.
Tuloksia tarkasteltiin tilastollisesti yleistetyllä lineaarisella mallilla sekä korrelaatioiden ja pääkomponenttianalyysin avulla.
In general, European descriptor ensembles are strongly built to support the waxy-floury axis.
Yleisesti eurooppalaiset mittaristot ovat vahvasti rakennettuja tukemaan kiinteä – jauhoinen akselia.
In the study, seven varieties with seven different meters and a total of 12 different measuring methods were compared.
Tutkielmassa tehtiin mittarien vertailu seitsemälle lajikkeelle seitsemällä eri mittarilla ja yhteensä 12:lla eri mittaustavalla.
The descriptors were used as unambiguously as possible, such as evaluating flouriness by appearance and by palpation in the mouth.
Mittareita käytettiin mahdollisimman yksiselitteisinä, kuten jauhoisuus ulkonäön perusteella ja jauhoisuus tunnustelemalla suussa.
In sensory comparison, external observation and mouthfeel evaluation produced similar results, except for hardness assessment.
Aistinvaraisessa vertailussa ulkoinen havainnointi ja suutuntumalla arviointi tuottivat keskenään samankaltaisia tuloksia, paitsi kovuuden arvioinnissa.
As the use of descriptors and terminology differ slightly from one country to another, the significance of the differences in the resulting cooking type result was also considered.
Koska mittarien käyttö ja termistö poikkeavat hieman toisistaan eri maissa, työssä pohdittiin erojen merkitystä saatavaan keittotyyppitulokseen.
The key method of the thesis was sensory evaluation by descriptive method.
Tutkielman keskeinen mittausmenetelmä oli aistinvarainen arviointi kuvailevalla menetelmällä.
The instrumental methods distinguished the varieties more clearly than sensory evaluation.
Instrumentaaliset määritykset erottelivat lajikkeet selkeämmin kuin aistivaraiset.
In addition to the descriptor ensembles, the cooking type determination include procedures and calculation methods and cannot be separated from the whole.
Keittotyypin määrittämisen kokonaisuudet sisältävät mittariston lisäksi myös menettely- ja laskentatavat, eikä näitä voi erottaa kokonaisuudestaan.
The thesis concluded that there are some differences between European ways of determining the cooking type, and in borderline cases, different results are possible.
Tutkielmassa havaittiin, että eurooppalaiset tavat määrittää keittotyyppi eroavat jonkin verran toisistaan, ja rajatapauksissa eroavat tulokset ovat mahdollisia.
The purpose of the analysis was to look at the descriptor ensembles, and to observe their dimension on the axis waxy - floury and possible other independent dimensions that would diversify the description of the cooking quality.
Analyysin tavoitteena oli tarkastella mittaristokokonaisuuksia, ja havainnoida kokonaisuuksien ulottuvuuksia akselilla kiinteä – jauhoinen, sekä tästä riippumattomia itsenäisiä ulottuvuuksia, jotka monipuolistaisivat keittotyypin kuvausta.
The results of the study support the fact that hardness/softness is an independent dimension, and hardness determined by the texture analyzer clearly distinguished the varieties.
Tutkielman tulokset tukevat sitä, että kovuus/pehmeys on erillinen itsenäinen ulottuvuus, ja erityisesti rakennemittarilla määritetty kovuus erotteli lajikkeet selkeästi.
In addition to sensory evaluations, experiments with structure analysis, hyperspectral imaging, and color measurement were included in the study.
Aistinvaraisten arvioiden lisäksi testiin otettiin mukaan kokeilut rakennemittarilla, hyperspektrisellä kuvantamisella ja värimittarilla.
The main focus of the thesis was on the survey of European cooking type tests and on the comparative study of descriptors for different varieties.
Tutkielman pääpaino oli eurooppalaisten keittotyyppiä määrittävien keittotestien kartoituksessa ja mittarien vertailevassa testissä eri lajikkeille.
Disintegration analyzed by color measurement and starch content is a viable combination for cooking type determination.
Värimittauksella analysoitu keittohajoaminen yhdistettynä tärkkelyspitoisuustietoon on kehityskelpoinen keittotyypin määrittämisen instrumentaalinen mittariyhdistelmä.
The cooking type comprises the structural properties of potato, which are described e.g. in terms of floury and waxy or types A-D. Other measures of cooking quality, such as color, taste and odor, were excluded from the work.
Keittotyyppi käsittää perunan rakenteelliset ominaisuudet, joita kuvataan termeillä jauhoinen ja kiinteä tai tyypeillä A-D.
Scientific research is needed to determine fertilization levels that ensure good yields while reducing risks to the environment.
Tarvitaan tieteellistä tutkimusta, jotta voidaan selvittää, millaisella lannoitustasolla varmistetaan hyvä sato vähentäen samalla ympäristöriskejä.
Yield was 83-87 t ha-1 on high P soil and 66-69 t ha-1 on low P soil.
Sato oli korkean P-luokan kokeessa 83-87 t ha-1 ja välttävän P-luokan kokeessa 66-69 t ha-1.
The quantities of phosphorus recommended in Finland when cultivating white cabbage are relatively large and excessive fertilization increases the risk of runoff to water systems.
Kaalille suositellut lannoitemäärät ovat verrattain suuria, ja liiallinen lannoitus lisää ravinteiden huuhtoumariskiä.