natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This will be achieved by using a 3D silicon detector design, which in addition to the radiation hardness of up to 5×10^15 neutrons/cm2, offers properties such as a high signal-to- noise ratio, fast signal response to radiation and sensitivity close to the very edge of the detector.
Tänä vuonna valmistuvalla hadroni-kiihdyttimellä, LHC:llä, törmäytetään protoneja hyvin suurella energialla törmäyksessä vapautuvasta energiasta muodostuu uusia hiukkasia, jotka voivat hajota toisiksi hiukkasiksi.
Search for a Light Higgs Boson in Central Exclusive Diffraction : Method and Detectors
Työssä on esitetty analysointimenetelmä keskeisdiffraktiossa syntyneille hiukkasille ja erityisesti kevyelle Higgs:in bosonille.
The exclusive central diffractive process makes possible precision studies of gluons at the LHC and complements the physics scenarios foreseen at the next e+e− linear collider.
Nämä, niin sanotut keskeisdiffraktiiviset törmäystapahtumat sallivat myös muiden kuin Higgs:in bosoniin perustuvien teorioiden tutkimisen.
In this initial analysis, the scattered protons are tracked along the LHC beam line and the uncertainties expected in beam transport and detection of the scattered leading protons are accounted for.
LHC-kiihdyttimen rankassa säteily-ympäristössä perinteiset anturit eivät toimi halutusti ja uusien innovatiivisten rakenteiden suunnittelu on välttämätöntä.
This requires less approximations in the model equations, more complex treatment of physical processes and, furthermore, more computing power.
Tavoite vaatii malliyhtälöiden sisältämien yksinkertaistuksien vähentämistä, fysikaalisten prosessien monimutkaisempaa kuvaamista sekä enemmän laskentatehoa.
The LLJ is further enhanced by the sea-breeze circulation.
Suihkuvirtaus voimistuu entisestään merituulikiertoliikkeen vaikutuksesta.
The evolving state of the atmosphere with time can be numerically predicted by solving a set of hydrodynamic equations, if the initial state is known.
Ilmakehän tila voidaan ennustaa ratkaisemalla numeerisesti ilmakehää kuvaava yhtälöryhmä, kun alkutila tunnetaan.
Idealised high-resolution two-dimensional meso-scale model experiments suggest that the reason for the observed formation of the afternoon low level jet (LLJ) over the Gulf of Finland is an inertial oscillation mechanism, when the large-scale flow is from the south-east or west directions.
Kaksiulotteiset mesoskaalan mallikokeet osoittavat, että matalan suihkuvirtauksen muodostuminen Suomenlahden ylle johtuu inertiaalivärähtelymekanismista, kun laajan skaalan tuulen suunta on joko kaakosta tai lännestä.
Recently, the aim has been to reach operationally to scales of 1 4 km.
Lähitulevaisuuden tavoite on saavuttaa 1 4 km erotuskyky operatiivisissa sääennustusjärjestelmissä.
However, with further improved model resolution, the tendency of the model to overestimate strong precipitation intensities increases in all the experiment runs.
Kun erotuskykyä tarkennetaan tätä paremmaksi, mallin taipumus yliarvioida voimakkaita sateita kuitenkin kasvaa.
However, such a modelling approach always contains approximations that by and large depend on the purpose of use and resolution of the models.
Ilmakehämallit sisältävät kuitenkin enemmän tai vähemmän yksinkertaistuksia riippuen mallien erotuskyvystä ja käyttötarkoituksesta.
Overall, even the complex radiation parameterization schemes used in NWP-models seem to be slightly too transparent for both long- and shortwave radiation in clear-sky conditions.
Tutkimuksessa havaittiin, että sääennustusmalleissa käytettävien säteilyn laskentamenetelmien kuvaama ilmakehä on hieman liian läpinäkyvä sekä pitkä- että lyhytaaltosäteilylle pilvettömissä olosuhteissa.
For the clear-sky longwave radiation parameterization, schemes used in NWP-models provide much better results in comparison with simple empirical schemes.
Sääennustusmalleissa käytetyt pitkäaaltoisen säteilyvuon laskentamenetelmät tuottavat pilvettömissä tilanteissa selvästi parempia tuloksia kuin yksinkertaiset kokeelliset laskentamenetelmät.
The main emphasis is on the validation of the grid-size-dependent convection parameterization in the High Resolution Limited Area Model (HIRLAM) and on a comprehensive intercomparison of radiative-flux parameterizations.
Päähuomio kohdistuu sääennustusjärjestelmä HIRLAMin (High Resolution Limited Area Model) konvektiivisten ilmiöiden (mm. ukkospilvet) laskentamenetelmiin sekä maan pinnalle tulevien säteilyvoiden arvioimiseen usean eri laskentamenetelmän avulla.
Results show that the current convection scheme in HIRLAM is still applicable down to a 5.6 km grid size.
Tulokset osoittavat, että kyseisen riippuvuuden sisältävä HIRLAMin laskentamenetelmä parantaa sade-ennusteita 5.6 km hilaväliä käytettäessä.
Present-day NWP systems operate with horizontal model resolutions in the range from about 40 km to 10 km.
Nykyään operatiivisten sääennustusjärjestelmien vaakasuuntainen erotuskyky eli hilaväli on noin 10 40 km.
Modern-day weather forecasting is highly dependent on Numerical Weather Prediction (NWP) models as the main data source.
Sään ennustaminen perustuu suurelta osin numeerisen sääennustusjärjestelmän tuottamaan aineistoon.
A three-dimensional HIRLAM experiment, with a 7.7 km grid size, is able to generate a similar LLJ flow structure as suggested by the 2D-experiments and observations.
Tutkimuksessa havaittiin, että erotuskyky (hilaväli 7.7 km), joka jo lähes vastaa nykyisten operatiivisten sääennustusmallien hilaväliä, on riittävä muodostamaan samankaltaisen matalan suihkuvirtauksen kuin kaksiulotteiset mallikokeet ja havainnot osoittavat.
In addition, the problems related to wind prediction near the coastline are addressed with high-resolution meso-scale models.
Väitöskirjassa tutkitaan lisäksi tuulen ennustamista tarkan erotuskyvyn ilmakehämalleilla rannikon läheisyydessä.
This thesis concentrates on the physical parameterization methods used in high-resolution NWP models.
Tässä väitöskirjassa tarkastellaan fysikaalisten prosessien laskentamenetelmiä tarkan erotuskyvyn sääennustusmalleissa.
The grid-size-dependent convection parameterization is clearly beneficial for NWP models operating with a dense grid.
Tutkimuksessa havaittiin, että tarkan erotuskyvyn sääennustusmalleille on selvästi hyötyä hilavälistä riippuvasta konvektion laskentamenetelmästä.
On the other hand, for the shortwave part of the spectrum, the empirical schemes are more competitive for producing fairly accurate surface fluxes.
Sen sijaan lyhytaaltoisen säteilyvuon laskennassa myös kokeelliset menetelmät osoittautuvat kilpailukykyisiksi monimutkaisiin menetelmiin verrattuna.
It is also pointed out that improved model resolution does not necessary lead to better wind forecasts in the statistical sense.
Työssä tarkastellaan erityisesti sitä, miten nykyisiä laskentamenetelmiä tulisi parantaa, jotta ne soveltuisivat myös tarkan erotuskyvyn sään ennustamiseen.
Hence, sleepiness is a major risk factor in transportation and occupational accidents.
Tästä syystä väsymys on vakava onnettomuustekijä mm. liikenteessä.
Analytical results show that the test length has a marked effect on estimation accuracy: 18 s tests suffice to identify sleepiness related balance changes, but trades off some of the accuracy achieved with 30 s tests.
Tehtyjen tasapainomittausten kesto oli 30 s. Mittauskeston analyyttinen lyhentäminen osoitti, että 18 s:n mittaus riittää tunnistamaan valveillaoloajan aiheuttamat tasapainomuutokset, mutta heikentää valveillaoloajan estimointitarkkuutta.
Sleepiness ensuing from staying awake merely 17 h impairs our performance as much as the legally proscribed blood alcohol concentration 0.5 does.
Jo 17 h:n yhtäjaksoinen valvominen vaikuttaa 0.5 :n humalatilan tavoin, ja 20 h:n valvominen vaikuttaa 1 :n tavoin.
Empirical results from 63 subjects for whom we tested balance with a force platform during wakefulness for maximum 36 h show that sustained wakefulness impairs balance.
Mittasimme heidän tasapainoa 2 h:n välein, enimmillään 36 h:n yhtäjaksoisen valvomisen aikana.
The issue is relevant to policymakers concerned with traffic- and occupational safety; such testing provides a tool for safety legislation and -surveillance.
Tapaturmaehkäisyä varten tasapainotestillä tehty valveillaolomittaus soveltuisi riskiryhmien, kuten kirurgien, lentäjien, lennonjohtajien, bussi- ja junakuljettajien, ydin- ja vesivalvomoiden, viranomaisvalvontaan.
Empirical results showed that sustained wakefulness explains 60% of the diurnal balance variations, whereas the time of day explains 40% of the balance variations.
Valvominen heikensi tasapainoa, ja lineaarinen regressioanalyysi selitti 60 % valveillaoloajan aikana tapahtuvista tasapainomuutoksista.
Relying on this hypothesis this thesis examines posturographic sleepiness testing for instrumentation purposes.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin voidaanko ihmisen valveillaoloaikaa mitata tasapainolevyllä.
The lack of convenient, commercial sleepiness tests precludes testing impending sleepiness levels contrary to simply breath testing for alcohol intoxication.
Tämän toteuttamiseksi valvontaviranomaiset tarvitsevat uuden mittarin, sillä toisin kuin humalatilan mittaaminen puhallusalkometrillä, vastaavanlaista nopeaa ja helppoa väsymystestiä ei ole.
The results show that time awake is posturographically estimable with 88% accuracy and 97% precision which validates our hypothesis.
Käyttämällä lineaarista tasapaino-valveillaoloaikakorrelaatiota, samalla huomioiden vuorokausirytmin vaikutus tasapainoon, estimoitiin henkilöiden hetkellinen valveillaoloaika 88 %:n tarkkuudella.
The procedure to estimate time awake relies on equating the subject s test score to a reference table (comprising balance scores tested during sustained wakefulness, regressed against time awake).
Loput muutoksista johtuivat lähinnä vuorokausirytmistä; väsymyksellä on huippu sekä iltapäivällä (klo 14-17) että aamuyöllä (klo 2-7) huolimatta siitä onko valvottu vai ei. Mittasimme myös henkilöitten tasapainoa kerran päivässä viikon aikana joka päivä eri valveillaoloajalla.
Exploiting ground-based measurements of the Global Positioning System for numerical weather prediction
Maanpäällisten satelliittipaikannusmittausten hyödyntäminen numeerisessa säänennustuksessa
This analysis consists of pressure, temperature, wind, and humidity on a three-dimensional NWP model grid.
Väitöskirjassa kehitetyillä menetelmillä on merkitystä mm. pilvisyyden ja sateen ennustamisessa yhteispohjoismaista HIRLAM-ennustusmallia käytettäessä.
These observations can be processed either for vertical columns at each GPS receiver station, or for the individual propagation paths of the microwave signals.
Satelliittipaikannus perustuu etäisyyden mittaamiseen mikroaaltosignaalien avulla.
Moreover, the impact of real SD observations on humidity analysis is comparable to that of other observing systems.
Ilmakehän vesihöyrypitoisuuden mittaaminen tarkkojen geodeettisten mittausten sivutuotteena on yksi paikannusjärjestelmien sovellutuksista.
The relatively low density of radiosonde observing stations limits the ability of the proposed estimation method to resolve the shortest length-scales of error covariance.
Kiinteitä maanpäällisiä vastaanottimia sekä geodeettisia laskentaohjelmistoja käyttämällä ilmakehän vaikutus paikannussignaaliin pystytään määrittämään lähes tosiaikaisesti.
It is demonstrated that the ZTD observation error covariance is relatively large in station separations shorter than 200 km, but non-zero covariances also appear at considerably larger station separations.
Mittausmenetelmä antaa tietoa vesihöyryn jakautumisesta troposfäärissä, eli maanpintaa lähinnä olevassa noin kymmenen kilometrin korkuisessa ilmakerroksessa.
The objective of this thesis is to describe methodological development carried out in order to allow data assimilation of ground-based measurements of the Global Positioning System (GPS) into the High Resolution Limited Area Model (HIRLAM) NWP system.
Esitettyjen menetelmien avulla on lisäksi mahdollista vähentää satelliittipaikannukseen liittyvää mittauskohinaa, mikä on eduksi mm. jääkauden jälkeistä maannousua seurattaessa.
The experiments made show that the data assimilation system is able to retrieve the asymmetric information content of hypothetical SD observations at a single receiver station.
Väitöskirjassa tarkastellaan, miten paikannussignaaleja voidaan hyödyntää myös säähavaintoina sääennustusmalleissa.
Data assimilation provides an initial atmospheric state, called the analysis, for Numerical Weather Prediction (NWP).
Väitöskirjatyö luo edellytykset ilmakehän kolmiulotteisen vesihöyryjakauman entistä tarkempaan määrittämiseen ja ennustamiseen.
Data assimilation blends meteorological observations with the NWP model in a statistically optimal way.
Väitöstyössä tarkasteltavat menetelmät perustuvat tilastolliseen matematiikkaan.
SD observation modelling is described in detail, and other issues relating to SD data assimilation are also discussed.
Paikannusjärjestelmiä hyödynnetään tieteellisessä työssä monin tavoin.
Student learning was mostly assimilative.
Opiskelijoiden oppiminen oli pääsääntöisesti assimilaatiota.
However, teachers’ active learning in their professional community was rarely mentioned in their descriptions.
Sen sijaan opettajan aktiivista oppimista ammatillisessa yhteisössä kuvattiin harvoin.
The results showed that the majority of the experiences were positive, and the first years were emphasised in students’ descriptions.
Tulokset osoittivat, että suurin osa opiskelijoiden oppimiskokemuksista oli positiivisia ja ne painottuivat ensimmäisille opintovuosille.
The results showed also that especially the skill dimension of active learning was challenging for every learning pattern.
Tulokset osoittivat myös, että erityisesti aktiivisen oppimisen taito -ulottuvuuden oppimisessa oli haasteita kaikkien profiilien kohdalla.
This study included data gathered from 68 teachers and 19 student teachers.
Aineisto koostui 68 perusopetuksen opettajan haastattelusta ja 19 opettajaksi opiskelevan haastatteluista.
Four different kinds of patterns were identified: meaning-directed actor, undirected-inconsistent, disengaged passer-by and meaning-directed conformist.
Opettajaksi opiskelevilla tunnistettiin neljä profiilia: merkitysorientoitunut aktiivinen, jäsentymätön, strateginen ja merkitysorientoitunut sopeutuva.
Visual methods, retrospective narration and Critical Incident Technique were used inside the semi-structured interviews.
Teemahaastatteluissa hyödynnettiin visuaalista menetelmää, retrospektiivistä narraatiota ja critical incidents -tekniikkaa.
In this study, active learning was defined as the will, skill and understanding of the teacher that leads to intentional transformation of behaviour and/or thinking.
Tutkimuksessa aktiivista oppimista jäsennettiin opettajan tahtona, taitona ja ymmärryksenä toiminnan ja ajattelumallien tavoitteelliseen ja uutta luovaan muokkaamiseen.
Experiences were typically situated in Multidisciplinary studies in subjects, theoretical courses of the major subject and the teaching practise.
Kokemukset sijoittuivat erityisesti monialaisiin opintoihin, opetusharjoitteluun ja pääaineen teoriaopintoihin.
The results showed that even though active learning is a part of teachers’ pedagogical thinking and the learning of it , it’s the manifestation is still quite limited, and it is not yet systematically used in teachers’ and student teachers’ learning.
Tulokset osoittivat, että aktiivinen oppiminen sisältyi opettajien pedagogiseen ajatteluun ja opiskelijoiden pedagogiseen ajattelun oppimiseen, mutta melko rajautuneesti, eikä se vielä ole jäsentynyt systemaattiseksi toimintatavaksi heidän omassa oppimisessaan.
The data was content analysed by using an abductive strategy.
Analyysi toteutettiin laadullisena sisällönanalyysinä.
The manifestation of active learning was dependent on the situation, the goal of the activity and persons involved.
Aktiivisen oppimisen ilmeneminen oli vahvasti sidoksissa toimintaympäristöön ja toiminnan kohteeseen eli siihen, keiden kanssa opettaja toimi ja millaisesta toiminnasta oli kyse.
This dissertation explored the role of active learning in Finnish comprehensive school teachers’ pedagogical thinking and in student teachers’ learning processess.
Tutkimuksessa tarkasteltiin aktiivista oppimista suomalaisten opettajien pedagogisessa ajattelussa ja opettajaksi opiskelevien pedagogisen ajattelun oppimisprosessissa.
The Bachelor’s or Master’s thesis process, volitional courses and informal discussions were less frequently identified as a context of learning.
Opinnäytetyön tekemiseen, sivuaineopintoihin tai informaaleihin tilanteisiin liittyen niitä raportoitiin vähemmän.
As for teachers’, active learning typically occurred in solving socially challenging situations between pupils where the teacher was needed in creating common understanding.
Opettajille aktiivinen oppiminen puolestaan mahdollistui oppilaan kanssa mm. haastavia kasvatuksellisia tilanteita ratkottaessa, jolloin pyrittiin yhteisen näkemyksen rakentamiseen.
There where however differences in how extensively patterns reflected active learning.
Profiilit erosivat toisistaan kuitenkin sen suhteen, missä määrin ne ilmensivät aktiivista oppimista ja niitä voitiin tarkastella oppimisen aktiivisuuden suhteen jatkumona.
For the pupils’, active learning was typically enabled in informal settings of school outside the formal teaching-learning process.
Oppilaille aktiivinen oppiminen mahdollistui tyypillisesti koulun vapaamuotoisemmissa tilanteissa.
The results showed that whilst active learning was included in teachers’ pedagogical thinking it manifested itself somewhat narrowly.
Tutkimuksen tulokset osoittivat, että aktiivinen oppiminen sisältyi opettajan pedagogiseen ajatteluun, mutta melko rajautuneesti.
The results showed that active learning was included in student teachers’ learning.
Tulokset osoittivat, että aktiivinen oppiminen sisältyi opettajaksi opiskelevien pedagogisen ajattelun oppimiseen.
Study III focused on student teachers’ multidimensional learning patterns.
III osatutkimuksessa tarkastelua laajennettiin eri osatekijöistä rakentuvien oppimisprosessiprofiilien tasolle.
The experiences were analysed with regards to their temporal and contextual location, quality and content.
II osatutkimuksessa analysoitiin opettajaksi opiskelevien merkittävien oppimiskokemusten laatua, ajallista sijoittumista, kontekstia ja sitä, minkä suhteen muutos tapahtui.
The majority of the experiences concerned a change in student’s pedagogical practical knowledge.
Kokemusten sisältönä oli vahvimmin praktinen pedagoginen tietäminen.
The context dependency of teachers’ beliefs concerning pupils’ and teachers’ roles in different school interactions was also examined.
I osatutkimuksessa tarkasteltiin aktiivista oppimista perusopetuksen opettajien ajattelussa ja selvitettiin, varioivatko opettajien käsitykset koulun erilaisissa vuorovaikutustilanteissa.
Students also reported changes in pedagogical content knowledge and shifts in identity.
Myös pedagoginen sisältötieto ja identiteetin rakentaminen olivat oppimiskokemusten kohteena.
Active learning was most often described in experiences concerning identity and combining pedagogical practical knowledge and pedagogical content knowledge.
Aktiivista oppimista tapahtui lähinnä tilanteissa, joissa oppimisen kohteena oli identiteetti tai teorian ja käytännön yhdistyminen.
However, the students’ descriptions were less often concerned with combining pedagogical practical knowledge and pedagogical content knowledge.
Sen sijaan oppimisen kohteeksi määrittyi vain harvoin teorian ja käytännön yhdistyminen.
New archeomagnetic field intensity results are presented for Finland, Estonia, Bulgaria, Italy and Switzerland.
Väitöskirjassa esitetään uusia arkeomagneettisia intensiteettituloksia Suomesta, Virosta, Bulgariasta, Italiasta ja Sveitsistä.
The results confirm the earlier preliminary observations that the asymmetry is larger in Arizona than in Lake Superior area.
Tulokset varmistavat aikaisemmat havainnot siitä, että epäsymmetria on suurempi Arizonassa kuin Yläjärven alueella.
The work of this dissertation is based on reliable Proterozoic and Holocene geomagnetic field intensity data obtained from rocks and archeological artifacts.
Tämä väitöskirjatyö perustuu luotettavaan Proterotsooiseen ja Holoseeniseen geomagneettisen kentän intensiteettitietoon, joka on mitattu kivistä ja arkeologisista esineistä.
The data were obtained using sophisticated laboratory setups as well as various reliability checks and corrections.
Mittaamisessa käytettiin uusia, kehittyneitä laboratoriomenetelmiä sekä erilaisia luotettavuustarkistuksia ja korjauksia.
This provided a new tool to independently test the reliability of various techniques and materials used in paleointensity determinations.
Tämän avulla voitiin laajasti testata paleointensiteettimäärityksissä käytettyjen tekniikoiden ja materiaalien luotettavuutta.
In this work new paleomagnetic, paleosecular variation and paleointensity results are reported from coeval diabases from Central Arizona and help understanding the asymmetry.
Tässä työssä esitetään uusia paleomagneettisia, paleosekulaarivaihtelun ja paleointensiteetin tuloksia vastaavan ikäisistä keskisen Arizonan diabaaseista, jotka osaltaan auttavat ymmärtämään havaittua magneettikentän epäsymmetriaa.
Global paleointensity curves during Paleozoic and Proterozoic have several time gaps with few or no intensity data.
Globaaleissa Paleotsooisissa ja Proterotsooisissa paleointensiteettikäyrissä on useita ajanjaksoja, joissa intensiteettitietoa on hyvin vähän saatavilla.
In order to interpret the paleointensity data of the Holocene period, a novel and user-friendly database (GEOMAGIA50) was constructed.
Jotta Holoseenikauden paleointensiteettitietoa pystyttiin paremmin analysoimaan ja tulkitsemaan, kehitettiin ja koottiin uusi käyttäjäystävällinen tietokanta, GEOMAGIA50.
The new intensity results fill up considerable gaps in the master curves for each region investigated.
Uudet intensiteettitulokset täydentävät tutkittujen alueiden intensiteettien peruskäyriä.
The geomagnetic field is one of the most fundamental geophysical properties of the Earth and has significantly contributed to our understanding of the internal structure of the Earth and its evolution.
Maan magneettikentän ymmärtäminen on vaikuttanut merkittävästi käsitykseemme Maan sisäisestä rakenteesta ja kehityksestä.
Inter-laboratory comparisons between three laboratories (Helsinki, Sofia and Liverpool) were performed in order to check the reliability of different paleointensity methods.
Paleointensiteettimenetelmien luotettavuutta testattiin tekemällä vertailumittauksia Helsingin, Sofian ja Liverpoolin laboratorioiden välillä.
The features of the geomagnetic field at 1.1 Ga are not well defined due to problems related to reversal asymmetries observed in Keweenawan data of the Lake Superior region.
Geomagneettisen kentän ominaisuudet n. 1.1 Ga sitten tunnetaan huonosti, koska tämän ikäisten kivien magneettikenttä, erityisesti Yläjärven alueen (Pohjois-Amerikka) kivissä, on epäsymmetrinen.
Paleomagnetic and paleointensity data have been crucial in shaping concepts like continental drift, magnetic reversals, as well as estimating the time when the Earth's core and associated geodynamo processes begun.
Paleomagneettiset ja paleointensiteettitulokset ovat edelleen tärkeässä asemassa muokattaessa mannerlaattojen liikkeiden ja magneettisten napakäännösten käsitteitä.
To define the global intensity behavior of the Earth's magnetic field during these times new rock types (meteorite impact rocks) were investigated.
Tässä työssä tutkittiin myös uusia kivityyppejä (mm. meteoriitin aiheuttamat törmäyskivet), jotta saatiin määriteltyä Maan magneettikentän intensiteetin käyttäytyminen kyseisinä puuttuvina ajanjaksoina.
Two of the mechanisms proposed to explain the asymmetry remain plausible: the plate motion and the non-dipole influence.
Työssä pohditaan mahdollisia mekanismeja, jotka voivat aiheuttaa epäsymmetriaa.
Its incidence is the highest in Finland worldwide.
Suomessa tautiin sairastuvuus on korkeinta koko maailmassa.