natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In peatland rich areas organic carbon dominated in lakes but in agricultural areas both organic and inorganic C concentrations were high.
Turvemaavaltaisilla alueilla orgaaninen hiili oli pääasiallinen hiilen muoto järvissä, mutta maatalousvaltaisilla alueilla sekä orgaanisen että epäorgaanisen hiilen pitoisuudet olivat suuria.
The role of lakes in carbon cycling in boreal catchments
Järvien merkitys hiilenkierrossa pohjoisilla valuma-alueilla
Both CO2 emission and the Holocene C pool in sediments per square meter of the lake area were highest in the smallest lakes.
Hiilidioksidi ja metaanipäästöt järvistä sekä hiilen pysyvä va-rastoituminen järvisedimenttiin olivat pinta-alaan suhteutettuina suurimpia pienissä järvissä.
Lakes in different landscapes vary in their carbon quantity and quality.
Erityyppisillä alueilla sijaitsevat järvet poikkesivat toisistaan järviveden hiilen määrän suhteen.
Eutrophic lakes are often small and shallow, enabling high contact between the water column and the sediment.
Rehevimmät järvet ovat usein pieniä ja matalia, mikä tehostaa myös pohjalietteestä vapautuvien kaasujen pääsyä ilmakehään.
Lakes are an important component of ecosystem carbon cycle through both organic carbon sequestration and carbon dioxide and methane emissions, although they cover only a small fraction of the Earth's surface area.
Järvet ovat tärkeä osa ekosysteemin hiilenkiertoa, koska maaekosysteemistä huuhtoutunutta orgaanista ainesta hajoaa järvissä muodostaen ilmastoa lämmittäviä metaani- ja hiilidioksidikaasuja.
The total lake sediment C pool in Finland was estimated to be 0.62 Pg, giving an annual sink in Finnish lakes of 65 Gg C a-1.
Järvisedimetteihin viime jääkauden jälkeen Suomessa varastoitunut hiilimäärän arvioitiin olevan 0.62 Pg, joka on kolmanneksi suurin luonnon hiilivarasto Suomessa soiden ja metsämaiden jälkeen.
How-ever, because the total area of the small lakes on the areal level is limited, the large lakes are important units in C processing in the landscape.
Pienten järvien kokonaispinta-ala Suomessa on kuitenkin suuriin järviin verrattuna pieni, joten kokonaispäästöiksi ja varastoiksi laskettuina myös suuret järvet ovat tärkeitä valuma-alueiden hiilenkierrossa.
In the stagnant periods, especially in the winter, in-lake degradation as a gas source was highlighted due to minimal mixing and limited transport of C from the catchment.
Talvella, kun järven ulkopuolelta tuleva kuormitus on pieni, järven oman hajotustoiminnan tuloksena syn-tyvien kaasujen määrä oli ratkaiseva.
Increase in precipitation enhances DOC export from the catchments and leads to increasing greenhouse gas emissions from lakes.
Tämän tutkimuksen tulosten perusteella järvien rehevöityminen lisää järvien luontaisia hiilidioksidi- ja metaanipäästöjä.
We present carbon concentrations in water, pools in lake se-diments, and carbon gas (CO2 and CH4) fluxes from lakes.
Epäorgaaninen hiili esiintyy järvessä joko liuenneina karbonaatteina, bikarbonaatteina tai kaasumaisessa muodossa hiilidioksidina ja metaanina.
At the landscape level, the lakes in agricultural areas are often eutrophic due to fertile soils and fertilization of the catchments, and therefore they also showed the highest CO2 and CH4 concentrations.
Maatalousalueilla sijaitsevat järvet ovat usein keskimääräistä rehevämpiä pelloilta huuhtoutuvien ravinteiden vuoksi.
The strong relationship between the annual CO2 level of lakes and the annual precipitation suggests that climate change can have a major impact on C cycling in the catchments.
Vuosittaisen sademäärän ja järvien vuosittaisten hiilidi-oksidipäästöjen väliltä löydettiin voimakas riippuvuus, joka todennäköisesti johtui siitä, että sateisina vuosina valuma-alueilta huuhtoutui järviin enemmän orgaanista ainetta.
In inhabited areas both agriculture and habitation in the catchment increase lake TIC concentrations, since in the disturbed soils both weathering and leaching are presumably more efficient than in pristine areas.
Asutuilla alueilla maanviljelys lisää järvien epäorgaanisen hiilen pitoisuuksia, sillä maanviljelys on myös tyypillisesti keskittynyt hienojakoisille maille, joissa rapautuminen on nopeampaa.
High availability of nutrients and the fresh organic matter enhance degradation in these lakes.
Orgaanisen aineen hajotus tehostuu, kun ravinteita on riittävästi saatavilla ja lisäksi rehevät järvet tuottavat runsaasti helposti hajoavaa orgaanista ainetta.
Carbon (C) content (total organic and inorganic carbon) in lakes is highest in agriculture and peatland dominated areas.
Hiilen kokonaismäärä vedessä oli suurin maatalous- tai turvemaavaltaisilla alueilla.
Carbon processing was intensive in the small lakes.
Metsäisillä mineraalimailla sijaitsevat järvet olivat tyypillisesti vähähiilisiä.
Export from the catchments and in-lake degradation were suggested to be equally important sources of CO2 and CH4 in fall when the lake water column was intensively mixed and the transport of sub-stances from the catchment was high due to the rainy season.
Yläpuolisissa järvissä tapahtuva orgaanisen aineen pidättyminen hajoamisen tai sedimentoitumisen myötä oli etenkin eteläisessä Suomessa keskeinen järvien orgaanisen hiilen määrää säätelevä tekijä, mikä johtui valuma-alueiden pohjoista monipuolisemmasta maankäytöstä (maatalous, asutus) ja orgaanisen aineen hajoamiselle suotuisemmista olosuh-teista.
Retention as a regulator of the TOC concentrations dominated in southern Finland, whereas the peatland sources were important in northern Finland.
Tutkimustulosten perusteella voitiin havaita että järvien orgaanisen hiilen pitoisuudet määräytyivät järveä ym-päröivältä valuma-alueelta, lähinnä turvemailta, tulevan kuormituksen perusteella etenkin Pohjois-Suomessa.
-- The present study provides a large-scale view on carbon sources and fluxes in boreal lakes situated in different landscapes.
Laaja aineisto mahdollistaa tulosten yleistämisen Suomen ja koko boreaalisen alueen mittakaavassa.
Both CO2 and CH4 concentrations and emissions were high in eutrophic lakes.
Valuma-alueen kallioperä ja maaperä vaikuttivat järvien epäorgaanisen hiilen pitoisuuksiin.
Lake sediments are considered to be one of rather perma-nent sinks of carbon in boreal regions and furthermore, freshwater ecosystems process large amounts of carbon originating from terrestrial sources.
Orgaaninen hiili voi olla peräisin järvessä tapahtuvasta perustuotannosta tai huuhtoutua järveen ympäröivän valuma-alueen kasvillisuudesta tai maaperästä.
Fungi have a fundamental role in carbon and nutrient transformations in the acids soils of boreal regions, such as peatlands, where high amounts of carbon (C) and nutrients are stored in peat, the pH is relatively low and the nutrient uptake of trees is highly dependent on mycorrhizae.
Sienillä on tärkeä tehtävä hiilen ja ravinteiden kierrossa turvemailla, missä suuri määrä hiiltä ja ravinteita on sitoutuneena osittain maatuneeseen kasvibiomassaan, pH on alhainen ja puiden ravinteiden otto riippuu mykorritsasta.
It was also observed that fungi can alter N mineralization processes in the rhizosphere but variously depending on fungal species and fertility level of peat.
Sienten havaittiin vaikuttavan typen kiertoon mutta eri tavoin riippuen sienilajista ja turpeen ravinteisuudesta.
In this thesis, the aim was to examine nitrogen (N) transformations and the availability of dissolved N compounds in forestry-drained peatlands, to compare the fungal community biomass and structure at various peat N levels, to investigate the growth of ectomycorrhizal fungi with variable P and K availability and to assess how the ectomycorrhizal fungi (ECM) affect N transformations.
Väitöskirjassani selvitän typen kiertoa ojitetuilla turvemailla, turpeen typpipitoisuuden vaikutusta maaperän sieniyhteisön biomassaan ja rakenteeseen, puuston ravinnetilan vaikutusta mykorritsasienen kasvuun sekä mykorritsasienen vaikutusta typen kiertoon.
Gross N immobilization also significantly increased when the peat N concentration increased.
Lisäksi joillakin sienikumppaneilla osoitettiin olevan jopa enemmän merkitystä männyntaimien kasvuun kuin turpeen kokonaistyppipitoisuudella.
Phosphorus (P) and potassium (K) deficiency of the trees as well as the degree of decomposition and dissolved organic nitrogen (DON) concentration of the peat were shown to affect the fungal community structure and biomass of ECMs, highlighting the complexity of the below ground system on drained peatlands.
Puuston fosforin- ja kaliuminpuutos lisäsi mykorritsasienten ulkopuolisen rihmaston määrää lisäten näin hiilen siirtymistä puulta sieniosakkaalle.
The peat N concentration did not affect the soil fungal community structure within a site.
Edellä mainitut tekijät vaikuttavat sieniyhteisön kautta typen kiertoon.
During the growing season, dissolved inorganic N (DIN) fluctuated much more than the relatively stable DON. Special methodological challenges associated with sampling and analysis in microbial studies on peatlands are discussed.
Boreaalisissa metsissä sienillä on kaksijakoinen tehtävä; lahottajat hajottavat kuollutta orgaanista ainesta vapauttaen ravinteita kasvien käyttöön ja mykorritsasienet muodostavat symbioottisen vuorovaikutussuhteen (sienijuuri eli mykorritsa) kasvien kanssa.
Mycorrhizal fungi and nitrogen dynamics in drained peatland
Sienillä ja erityisesti mykorritsasienillä havaittiin olevan tärkeä merkitys turvemailla.
The ecology of the mountain hare (Lepus timidus L.) in managed boreal forests: habitat associations at different forest scales
Metsäjäniksen ekologiaa boreaalisissa talousmetsissä: habitaatin käyttö metsän eri kerroksissa
Ecological knowledge of the mountain hare is vital to create habitat structure more suitable for the species.
Metsäjänikselle soveltuvan yleisen habitaattirakenteen tiedostaminen on kuitenkin ensisijaisen tärkeää.
The intensive clearing of young sapling stands and especially the removal of deciduous shrubs and trees reduces the quality of habitats for the mountain hare.
Metsästyksellä säädetään riistakantoja, mutta esim. pienriistan kuten myös jäniksen osalta Suomen metsät voisivat ylläpitää korkeampaakin populaatiotiheyttä ilman että siitä on näkyvää haittaa esim. metsätaloudelle.
Aims of this thesis This study is part of a larger hare project in Finland, which provides answers to basic ecological questions regarding the mountain hare.
Metsäjäniksen ekologiaa boreaalisissa talousmetsissä: habitaatin käyttö metsän eri kerroksissa Tässä tutkimustyössä liikutaan ekologisella tasolla ja tutkimuksen tavoitteena olikin tuottaa perusbiologista tietoa jota voitaisiin hyödyntää käytännön tasolla niin metsätalouden suunnittelussa kuin metsästysseurojen käytännön riistanhoidossa.
Mountain hares primarily live in forest habitat and it is possible that changes in the forest structure play a crucial role in mountain hare habitat preference.
Tutkimus on luonut peruspohjaa ajatukselle, että metsälötasolla sekapuuston suosiminen olisi ehkä parempi vaihtoehto monokulttuurin sijaan.
Food and shelter are vital for hares and the preference for particular habitats may also affect the population dynamics of the mountain hare.
Riistanhoito ja elinympäristöjen parantaminen ei voi pohjautua pelkästään metsästykseen.
More deciduous trees should be saved in managing forests and the mechanical clearing of the shrub layer should be done carefully.
Tämä luo pohjan, jota on mahdollista toteuttaa metsätaloussuunnittelussa ja ohjata metsätaloutta entistä enemmän riistaystävälliseen suuntaan.
At a local level it is also possible to add supplementary food for hares through the winter period.
Elinpiirialueen hahmottaminen on myös tärkeää jotta pystytään paikallistamaan yksittäisten jänisten ydinalueen kasvirakenne kuten tässä työssä on tehty.
Finally, the productivity and survival rate of mountain hare populations were also studied (discussion e.g. predator effects on hare populations).
Jäniksen populaatiodynamiikan tarkastelu puoltaa myös paikkansa kun tutkitaan nimenomaan jäniksen perusekologiaa.
The use of the environment by hares at the landscape level was examined (forest patch structures), and the home ranges of mountain hares were studied.
Sensijaan metsäkuviotasolla tapahtuvaa habitaatin eli elinympäristön valintaa ei Suomessa ole juurikaan tutkittu.
A shortage of suitable food species may be problematic for hares, especially during the winter period.
Tosin hieman orastavaa vihreää valoa on ollut havaittavissa myös riistan elinympäristöjen hoidossa.
This study of the ecology of the mountain hare focuses in particular on different levels of managed boreal forest.
Sekä yhtiöiden että yksityisten metsätaloudessa on käytössä ajan tasalla olevat metsätaloussuunnitelmat mutta ne pohjautuvat useimmiten puuntuotollisiin arvoihin.
The most frequent chromosomal alterations included gains at 7q, 8q, 17q, 19q, and 20q and losses at 9p, 18q, and 21q.
Yleisimpiä mahasyöpäsoluissa esiintyviä muutoksia olivat monistumat kromosomialueilla 7q, 8q, 17q, 19q ja 20q sekä häviämät alueilla 9p, 18q ja 21q.
Gastric cancer is the fourth most common cancer and the second most common cause of cancer-related death worldwide.
Mahasyöpä on maailmanlaajuisesti neljänneksi yleisin syöpä ja toiseksi yleisin syöpäkuolemien aiheuttaja.
By combining the information from the DNA- and RNA-level analyses many novel gastric cancer-related genes, such as ALPK2, ENAH, HHIPL2, and OSMR, were identified.
Yhdistämällä tieto mahasyöpäsolujen DNA- ja RNA-tasojen muutoksista tunnistettiin lukuisia uusia mahasyövän kehittymiseen liittyviä geenejä kuten ALPK2, ENAH, HHIPL2 ja OSMR.
Altogether 192 clinical gastric tissue samples and 7 gastric cancer cell lines were included in this study.
Tutkimusaineistoon kuului yhteensä 192 kliinistä mahakudosnäytettä sekä 7 mahasyöpäsolulinjaa.
Overexpression of one of these genes, CXCL1, was associated with an improved survival of gastric cancer.
Yksi näistä geeneistä, CXCL1, vaikutti positiivisesti potilaan ennusteeseen.
Distinctive patterns of copy number alterations were detected for different histological subtypes (intestinal and diffuse) and for cancers located in different parts of the stomach.
Lisäksi geenien kopioluvun muutokset mahasyövän kahdessa histologisessa alatyypissä (intestinaalinen ja diffuusi) sekä mahalaukun eri osissa esiintyvissä syövissä poikkesivat toisistaan.
Gene copy number alterations play a key role in the development of gastric cancer, and a change in gene copy number is one of the fundamental mechanisms for a cancer cell to control the expression of potential oncogenes and tumor suppressor genes.
Syöpäsoluissa DNA-tasolla tapahtuva geenin kopioluvun muutos on yksi tärkeimpiä mekanismeja, joilla solu kontrolloi syövän etenemiselle tärkeiden geenien RNA- ja proteiinitason ilmentymistä.
Results were validated using immunohistochemistry, real-time qRT-PCR, and affinity capture-based transcript (TRAC) assay.
Mikrosiruilla saadut tulokset varmennettiin mm. immunohistokemian ja reaaliaikaisen polymeraasiketjureaktion avulla.
The impact of copy number alterations on gene expression was significant, as 6-10% of genes located in the regions of gains and losses also showed concomitant alterations in their expression.
Noin 10 % kaikista kopiolukumuutoksista aiheutti muutoksen myös geenin ilmentymisessä.
Due to lack of early symptoms, gastric cancer is characterized by late stage diagnosis and unsatisfactory options for curative treatment.
Mahasyövän syntymiseen ja etenemiseen vaikuttavat tekijät tunnetaan puutteellisesti, ja suurin osa mahasyövistä diagnosoidaan vasta pitkälle edenneessä vaiheessa, jolloin parantavaa hoitoa ei ole enää saatavilla.
Independent genome-wide gene expression analysis of Finnish and Japanese gastric tumors revealed an additional set of genes that was differentially expressed in cancerous gastric tissues compared with normal tissue.
Lisäksi löydettiin mahasyövälle ominainen 37 geenin ryhmä, jonka ilmeneminen poikkesi normaali- ja syöpäsolujen välillä sekä suomalaisessa että japanilaisessa mahakudosaineistossa.
This thesis aims at clarifying the complex genomic alterations of gastric cancer to identify novel molecular biomarkers for diagnostic purposes as well as for targeted treatment.
Tämän väitöskirjatyön tarkoituksena on kuvata koko genomin laajuisesti mahasyövälle ominaisia poikkeamia geenien kopiomäärissä ja ilmenemisessä, ja siten tunnistaa geenejä, joiden rooli on mahasyövässä keskeinen.
Further studies of these genes may lead to novel biomarkers for gastric cancer diagnosis and targeted therapy.
Tässä väitöskirjatyössä tunnistettuja syövässä poikkeavasti käyttäytyviä geenejä voitaisiin tulevaisuudessa käyttää mahdollisesti apuna mahasyövän diagnostiikassa, ennusteen määrittämisessä sekä uusien hoitomuotojen kehittämisessä.
To highlight genes of potential biological and clinical relevance, we carried out a systematic microarray-based survey of gene expression and copy number levels in primary gastric tumors and gastric cancer cell lines.
Genomisten muutosten kartoittamiseen käytettiin geenien kopiolukua ja ilmenemistä mittaavia mikrosiruja, jotka mahdollistavat tuhansien geenien tutkimisen yhdestä biologisesta näytteestä samanaikaisesti.
Multiple chromosomal regions with recurrent copy number alterations were detected.
Väitöstyössä löydettiin useita mahasyöpään liittyviä yksittäisten geenien ja koko kromosomialueiden monistumia ja häviämiä.
Furthermore, a new method for deriving charge parameters for classical simulations of complex metalloenzymes was developed.
Tutkimuksessa kehitettiin lisäksi uusi menetelmä, jonka avulla voidaan mallintaa entsyymien monimutkaisia metallikeskuksia käyttämällä kevyempiä klassisia laskuja ja raskaista kvanttikemiallista laskuista johdettuja parametreja.
By building both classical and quantum mechanical model systems based on the X-ray structure of CcO from Bos taurus, the dynamics and energetics of the system were studied in different intermediate states of the enzyme.
Olen tutkinut CcO:n dynamikkaa, energetiikkaa ja rakennetta entsyymin katalyyttisen kierron eri välitiloissa käyttäen sekä klassista mekaniikkaa että kvanttimekaniikkaa ja suuren tehon supertietokoneita.
The use and activation of two proton conducting channels were also enlightened together with a mechanism by which CcO sorts the chemical protons from pumped protons.
Tutkimuksessa ehdotettiin myös mekanismia, jota CcO käyttää kahden eri protoninjohtokanavan aktivoimiseen ja vuorotteluun.
This gradient is used for energy-requiring reactions such as synthesis of ATP by F0F1-ATPase and active transport.
Aivan kuten sormiparistossa, mitokondrion kalvon yli syntyy jännite, jota hyödynnetään energiaa vaativissa prosesseissa esimerkiksi solun energiamolekyyli ATP:n tuottamisessa.
A reduction in sneaking by nesters contributed to this.
Muutokset hiiviskelykäyttäytymisessä voivat osaltaan vaikuttaa tähän.
My results show this was not the case, likely because sneaking is an opportunistic tactic shown by both nesters and non-nesters.
Vaikutusta ei löytynyt, sillä hiiviskely on kolmipiikeillä opportunistinen taktiikka, jota harjoittavat sekä pesivät että pesättömät koiraat.
In a separate experiment we addressed if such changes in the proportion of nesters and non-nesters, without changes in visibility, affected the incidence of sneak fertilisation.
Erillisessä kokeessa tutkin, miten pesivien ja pesättömien koiraiden määrän vaihtelu vaikuttaa hiiviskelyn todennäköisyyteen.
The results show that turbidity might have weak negative effects on the frequency of sneaking behaviour, although this behaviour was rather infrequent in these experiments, which complicates firm conclusions.
Tulokseni osoittavat, että veden sameus voi vähentää hiiviskelyn todennäköisyyttä, mutta vaikutus ei ole kovin voimakas.
Furthermore, amongst the nesting males that sneaked, the amount of eggs sneak fertilised correlated positively with courtship success.
Keräsin myös geneettistä aineistoa, jonka avulla selvitin kuka hedelmöitti naaraan munat ja kuinka menestyksekkäitä tunkeilijat olivat.
I used a combination of behavioural observations in microcosms, where I manipulated underwater visibility, with collection of genetic material to reconstruct parentage of broods, and thus identify sneak fertilisations.
Tein useita allas- ja akvaariokokeita näillä kaloilla muunnellen veden sameutta ja tarkkaillen kalojen käyttäytymistä.
One of its effects is decreased underwater visibility due to increases in both turbidity and vegetation density.
Rehevöitymisen syynä ovat lisääntyneet ravinnemäärät vedessä.
When organisms compete for mates and fertilisations, the process of sexual selection drives the evolution of traits that increase reproductive success.
Niin kutsutut vaihtoehtoiset lisääntymistaktiikat mahdollistavat lisääntymismenestyksen eri reittiä.
In dense vegetation the number of sneak fertilisations decreased slightly, as fewer nesting males sneaked, while the number of non-nesting males sneaking remained constant.
Lisääntyminen muuttui tilanteesta, jossa harvat koiraat rakensivat pesän ja samalla hankkivat lisää jälkeläisiä hiiviskelemällä muiden pesille, tilanteeseen, jossa useilla koirailla on pesä, mutta hiiviskelyn osuus vähenee.
Fish show a bewildering diversity of ARTs, which make them good model organisms to answer these questions.
Useilla kalalajeilla koiraat valtaavat reviirin, rakentavat pesän ja houkuttelevat naaraita paikalle kutemaan.
The aims of this thesis were to investigate the effects increased turbidity and vegetation density have on an ART in sticklebacks, a fish common to marine and fresh water bodies of the Northern hemisphere.
Tutkin vaihtoehtoisia lisääntymistaktiikoita kolmipiikillä, joka on yleinen Itämeren pikkukala.
The traits targeted by selection, and the extent to which they change, are constrained by the local environment.
Lisääntymismenestykselle ja vaihtoehtoisille taktiikoille tärkeät ominaisuudet ovat alttiita ympäristönmuutoksille.
A reduction in sneaking by these males under dense vegetation equalised the distribution of fertilisation success, in turn contributing to a decrease in the opportunity for selection.
Jos hiiviskelyn määrä rehevissä elinympäristöissä vähenee, mihin tulokseni viittaavat, tämä tarkoittaisi naaraan valinnan merkityksen voimistumista.
The paternity analyses revealed that a significantly smaller fraction of eggs was sneak fertilised under dense vegetation.
Leväkasvillisuuden lisääntyminen vähensi myös hiiviskelyllä hedelmöitettyjen munien määrää ja erityisesti pesivien koiraiden hiiviskelyn osuutta.
As nesters can only attack one intruder at a time, the costs and risks per sneaker will decrease as the number of sneakers increases.
Hiiviskely antaa koiraille mahdollisuuden vähentää naaraiden valinnan merkitystä: vähemmän suositut koiraat pääsevät hiiviskelemällä myös lisääntymään.
It could also indicate that the risks associated with aggressive behaviours decrease when there are fewer fellow nesters, as other studies indicate nesters are competitive and aggressive individuals.
Rehevöitymisen aiheuttama huonontunut näkyvyys voi siis vähentää naaraan valinnan vaikutusta, sillä yhä harvempi suosittu koiras enää panostaa tuleviin sukupolviin.
Under turbid conditions I did not detect changes in the opportunity for selection, based on fertilisation success, nor was male size under significant selection under clear or turbid conditions.
Lisätutkimukset aiheen piirissä ovat tarpeen vahvistamaan jo saamiani tuloksia, etenkin kenttäolosuhteissa, jotta havaitsemieni käyttäytymismuutosten paikkansapitävyys voitaisiin todeta myös luonnonolosuhteissa.
Non-nesters did sneak proportionately more when there were many of them, which could be due to changes in the cost-benefit ratio of sneaking.
Tiheässä kasvillisuudessa yhä useampi koiras kykeni rakentamaan pesän, mikä todennäköisesti johtuu siitä, että lisääntynyt leväkasvillisuus vähentää koiraiden kohtaamisia ja siten kilpailun määrää.
However, the forest at shooting ranges usually shows no visible sign of stress compared to nearby clean environments.
Metsittyneet ampumaradat eivät kuitenkaan usein erotu ulkonäöltään läheisistä terveistä ympäristöistä.
The studies forming this thesis investigated a shooting range site at Hälvälä in Southern Finland, which is heavily contaminated by lead pellets.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin Hälvälän ampumarata-aluetta Etelä-Suomessa.