natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The respiratory and intrathoracic organs (22% of all SPCs), and digestive organs (21%) were the commonest sites for SPCs.
Hengitys- (22 % kaikista uusista syövistä) ja ruuansulatuselimet (21 %) olivat elimistön yleisimmät sekundaaristen primaarikasvainten sijainnit.
Regarding patients treated with non-curative intent, survival is decimal (median survival 72 days following the decision of non-curative treatment), and one can consider long the treatment delay (average 19–25 days).
Ei-kuratiivisesti hoidetuilla OTSCC-potilailla elossaoloaika jäi lyhyeksi (mediaani elossaoloaika 72 päivää ei-kuratiivisesta hoitopäätöksestä), ja hoitoviive oli suhteellisen pitkä (keskimäärin 19–25 päivää).
During 2005–2009, OTSCC diagnosis typically occurred at an early stage (78% were clinically T1 or T2 tumors), which undeniably eventuates in better outcomes.
Vuosina 2005–2009 kielisyöpä diagnosoitiin yleensä varhaisessa vaiheessa (78 % oli kliinisesti T1- tai T2-kasvaimia).
Overall survival (OS) and disease-specific survival (DSS) rates for patients treated with curative intent were 61% and 76%.
Viiden vuoden kokonaiselossaolo-osuus (overall survival, OS) ja viiden vuoden tautispesifinen elossaolo-osuus (disease-specific survival, DSS) olivat 61 % ja 76 %.
In Studies I and II, we investigated the treatment modalities and outcomes for 360 oral tongue squamous cell carcinoma (OTSCC) patients treated at the five Finnish University hospitals from 2005 to 2009 and compared results with the earlier cohort from 1995 to 1999.
Osatöissä I ja II selvitettiin vuosina 2005–2009 kaikkien 360:n Suomen yliopistollisissa sairaaloissa hoidetun kielen levyepiteelikarsinoomaan (oral tongue squamous cell carcinoma, OTSCC) sairastuneen potilaan kliiniset piirteet, hoito ja ennuste.
In this patient cohort, over 97% of HNC cases were sporadic.
Aineistossa yli 97 % pään ja kaulan alueen syövistä oli satunnaisia.
We detected no increased risk of HNC or other malignancies in first‐ or second‐degree relatives of a proband diagnosed with early‐onset HNC when compared with the general population’s cancer risk.
Probandien ensimmäisen tai toisen asteen verisukulaisilla ei havaittu suurentunutta syöpäriskiä verrattuna normaaliväestöön.
In Study IV, we aimed to elucidate the proportion of HNC cases revealing familial clustering and estimate the relative risk of HNC for family members and spouses of a proband diagnosed with early‐onset HNC.
Osatyössä IV pyrittiin selvittämään pään ja kaulan alueen syöpien osuus, johon liittyy sukukertymää, ja arvioimaan verisukulaisten ja puolisoiden riski sairastua johonkin pään ja kaulan alueen syöpään.
Five-year-recurrence-free survival (RFS) for OTSCC has improved from 47% in our previous series to 65% in the current series (P < .001).
Potilaiden viiden vuoden uusiutumisvapaa elossaolo-osuus (recurrence-free survival, RFS) on parantunut 47 %:sta 65 %:iin.
Additionally, we assessed the non-curative treatment regimens and survival among 82 OTSCC patients treated at the HUS Helsinki University Hospital from 2005 to 2016.
Tämän lisäksi analysoitiin erikseen Helsingin yliopistollisessa sairaalassa vuosina 2005–2016 palliatiivisesti hoidettujen OTSCC-potilaiden kliinisiä piirteitä ja myös elinaikaennustetta.
The disease recurrence rate for OTSCC patients diagnosed during 2005–2009 was 27%.
Taudin uusiutumisaste viiden vuoden seuranta-aikana oli 27 %.
We retrieved from the FCR a total of 923 probands diagnosed with early-onset HNC (≤ 40-year-old) from 1970 to 2012.
Havaintoaineisto vuosilta 1970–2012 koostui 923:sta nuoruudessaan (ikä ≤ 40 vuotta) pään ja kaulan alueen syöpään sairastuneesta probandista (ts. perheen ensimmäinen yksilö, joka sairastunut pään ja kaulan alueen syöpään).
Patients with a primary tumor in the floor of mouth had the highest standardized incidence ratio (SIR) for SPC (SIR 2.38, 95%-CI: 2.04–2.77, P < .001) when compared to the general population.
Potilailla, joiden primaarikasvain oli esiintynyt suunpohjassa, oli korkein riski sairastua uuteen syöpään (vakioitu ilmaantuvuussuhde eli SIR-luku 2.38).
We confirmed that OSCC patients carry an 85% excess risk of developing a second primary cancer (SPC) compared with the cancer incidence rates in the Finnish population and the risk persisted even after five years.
Osatyön III havaintoaineisto koostui vuosina 1953–2015 diagnosoidusta 6,602:sta suusyöpäpotilaasta, joilla todettiin 85 % korkeampi riski sairastua johonkin uuteen syöpään verrattuna normaaliväestön riskiin sairastua ensimmäiseen syöpään.
The aim of this study was to investigate and compare the radiographic outcome of non-surgical RCT in two distinct treatment settings and operators: RCTs by dental students in the University Dental Clinic of the City of Helsinki in 2008–2011 and by general dental practitioners (GDPs) in Health Centres of the City of Helsinki in 2010–2011.
Tutkimuksen tavoitteena oli arvioida ja verrata hammaslääketieteen opiskelijoiden vuosina 2008-2011 Helsingin kaupungin yliopistohammasklinikalla ja terveyskeskushammaslääkäreiden vuosina 2010-2011 Helsingin terveyskeskuksissa tekemien juurihoitojen onnistumista.
Other systemic diseases seemed to have no impact on the outcome.
Muilla yleissairauksilla ei ollut merkitystä juurihoidon onnistumiselle.
Furthermore, the study aimed to assess the impact of various factors, such as tooth type, quality of root filling, and systemic diseases on the outcome of RCT.
Lisäksi tavoitteena oli tutkia useiden tekijöiden, kuten hammastyypin, juurentäytteen laadun ja yleisterveyden vaikutusta juurihoidon onnistumiseen.
The follow-up periods were 6–71 months and 6–105 months for RCTs by dental students and GDPs, respectively.
Seuranta-aika opiskelijoiden tekemille juurihoidoille oli 6-71 kuukautta ja hammaslääkäreiden 6-105 kuukautta.
Type of tooth influenced the outcome of RCT; success was more likely in non-molars than molars.
Hammastyyppi vaikutti hoidon onnistumiseen; onnistuminen oli todennäköisempää muissa hampaissa kuin poskihampaissa.
This study is based on patient records, including digital radiographs.
Tutkimus perustui potilasasiakirjoihin.
Diabetic patients experienced poorer RCT outcomes than healthy patients, especially in teeth with apical periodontitis prior to treatment.
Diabeetikoiden juurihoidot onnistuivat harvemmin kuin muiden, erityisesti jos hampaassa oli juurenpään tulehdus ennen hoitoa.
Root fillings by dental students were more often optimal than root fillings by GDPs.
Opiskelijoiden tekemät juurentäytteet olivat useammin hyvälaatuisia kuin hammaslääkäreiden tekemät.
The success rate of RCTs was favourable and comparable to previous studies for RCTs by dental students; 84% of cases were successful.
Opiskelijoiden tekemät juurihoidot onnistuivat hyvin (84%) ja vastaavasti kuin aiemmissa tutkimuksissa.
The outcome of RCT varies according to tooth-based and patient-related factors, thus the prognosis should be estimated separately for each tooth and patient.
Juurihoidon tulos vaihteli hammas- ja potilaskohtaisesti, joka tulisi huomioida hoitopäätöksiä tehdessä.
The first dataset consisted of 640 permanent teeth, root-canal-treated by dental students, in 504 patients.
Aineistot käsittivät 640 opiskelijoiden ja 426 terveyskeskushammaslääkäreiden juurihoitamaa hammasta.
These treatments followed a strict protocol and were supervised by specialised endodontists.
Opiskelijoiden tekemät juurihoidot noudattivat tarkasti hoitosuosituksia, ja hoitoja ohjasivat erikoishammaslääkärit.
RCTs are successful when performed following guideline standards, consequently reinforcing the necessity of the continuous education of dentists, and the option of referral of more complex cases, such as molars, to endodontic specialists.
Hammaslääkäreiden jatkuva täydennyskoulutus ja mahdollisuus lähettää vaikeampia hoitoja, kuten poskihampaiden juurihoitoja, erikoishammaslääkärin hoitoon on suositeltavaa.
The quality of root fillings varied by type of tooth; adequate root fillings were least frequent in molars.
Juurihoidon tulos vaihtelee Juurihoitoon päädytään tavallisimmin pitkälle edenneen hammaskarieksen takia.
Root canal treatment (RCT) is a common procedure in dentistry that aims to heal and prevent a root canal infection.
Juurihoidon tavoitteena on tulehdusvapaa, toimiva ja oireeton hammas.
The evidence on the outcome of RCT is primarily based on studies from controlled settings, such as teaching clinics, but little is known about the outcome in general dental practice.
Juurihoitojen onnistumista on kansainvälisesti tutkittu eniten valvotuissa olosuhteissa tehtyinä, kuten opetusklinikoilla.
Only the latest follow-up radiograph was included for each case.
Onnistuminen määritettiin röntgenkuvista.
In conclusion, the outcome of RCT achieved by dental students was up to par, whereas the outcome by GDPs was unsatisfactory, especially in molars.
Terveyskeskushammaslääkäreiden tekemät juurihoidot, erityisesti poskihampaissa, menestyivät heikosti.
For RCTs by GDPs, success was achieved in 67% of cases, thus less often than when performed by dental students.
Hammaslääkäreiden juurihoidoista onnistui 67%.
Keywords: phosphorus, erosion, grassland, ley rotation, nutrient loading, surface runoff, winter
Asiasanat: fosfori, eroosio, nurmet, nurmiviljely, pintavalunta, ravinnekuormitus, talven olosuhteet
The proportion of this TP load transported as dissolved reactive P (DRP) averaged 44% (range 32−56%) for the agricultural sub-catchment and 34% (28−38%) for the whole catchment area, reflecting low erosion rate under the protective grass cover.
Liukoisen fosforihuuhtouman osuus kokonaisfosforihuuhtoumasta oli peltovaltaisella osavaluma-alueella keskimäärin 44 % (32−56 %) ja koko tutkimusvaluma-alueella 34 % (28−38 %).
The results showed that grasslands can release substantial amounts of plant-derived P when exposed to frost, freezing and thawing.
Tulokset osoittivat, että monivuotisesta nurmikasvustosta voi potentiaalisesti vapautua valumaveteen huomattavia määriä fosforia, kun maanpäällinen biomassa altistuu kasvukauden jälkeen pakkaselle sekä toistuvalle jäätymiselle ja sulamiselle.
Thus when quantifying P loads to waters from short-term grass leys, erosion and nutrient losses within the whole ley cycle should be considered, including the ley establishment and renewal year.
Koska muutokset viljely- ja muokkauskäytännöissä vaikuttavat nurmiviljelyn ravinne- ja kiintoaineshuuhtoumiin, tulisi niitä tarkastella koko nurmikierron osalta, joka sisältää myös uusimis- ja perustamisvaiheita.
The results also suggested that P losses were partly associated with loss of organic material.
Tulokset myös osoittivat, että nurmivaltaisilta alueilta peräisin oleva fosforihuuhtouma kytkeytyy osin orgaanisen aineksen huuhtoumaan.
Five-year annual soil erosion rate from the agricultural sub-catchment was only 46−287 kg ha-1 (mean 115 kg ha-1 yr-1).
Kiintoainekuormitus oli keskimäärin vain 115 kg ha-1 v-1 (46−287 kg ha-1 v-1) peltovaltaiselta osavaluma-alueelta ja 80 kg ha-1 v-1 (26−192 kg ha-1 v-1) koko tutkimusvaluma-alueelta.
Higher P concentrations were also occasionally measured in early spring runoff at small catchment scale.
Keväällä lumen sulamisen alkuvaiheessa myös valuma-alueen sulamisvesistä mitattiin ajoittain kohonneita liukoisen fosforin pitoisuuksia.
In five-year monitoring of an agricultural sub-catchment with short-terms leys, where some fields were under grassland and others under cereals, mean annual total P (TP) losses were 1.0 kg ha-1 (range 0.6−1.5 kg ha-1).
Viiden vuoden seurantajaksolla kokonaisfosforia huuhtoutui peltovaltaiselta osavaluma-alueelta keskimäärin 1,0 kg ha-1 v-1 (vaihteluväli 0,6−1,5 kg ha-1 v-1) ja koko tutkimusvaluma-alueelta 0,8 kg ha-1 v-1 (0,3−1,1 kg ha-1 v-1).
Grasslands occupy 45% of agricultural land in Finland, but in provinces characterised by grassland-based dairy production the proportion can be 67%.
Suomessa nurmikasveja viljellään keskimäärin 45 prosentilla käytössä olevan maatalousmaan pinta-alasta (sisältää myös kesantoalan).
Elevated P concentrations and losses of up to 0.69 kg ha-1 were detected in simulated snowmelt-induced runoff outflow.
Kun syksyllä nostetuilla nurmilaatoilla toteutettiin lumensulannan aiheuttama pintavalunnan simulointi, suurimmat kasvustomassat sisältäviltä nurmilaatoilta huuhtoutui fosforia jopa 0,69 kg ha-1.
This thesis examined the role of perennial grass vegetation in P dynamics in the soil-plant-water continuum and quantified P losses from grasslands under boreal conditions.
Tämän tutkimuksen yleisenä tavoitteena oli tuoda lisätietoa nurmiviljelyn aiheuttamasta vesistökuormituksesta boreaalisissa olosuhteissa.
These approaches were complemented with five-year monitoring of a small (3.2 km2) agricultural and forested catchment, representing grassland-based dairy production areas in east-central Finland.
Tutkimusvaluma-alue (3,2 km2) edusti kokonaisuudessaan tyypillistä pohjoissavolaista karjatalousaluetta (metsä-% 50, pelto-% 32, suo-% 18), jossa merkittävällä osalla pelloista viljellään nurmea.
Surface runoff is generated by limited infiltration of snowmelt water into partially frozen soil in spring, which is a crucial period for dissolved nutrient and soil particle transport, especially in central and northern Finland.
Vähäluminen ja ilman pysyvää lumikerrosta oleva talvi altistaa kasvuston toistuvalle jäätymiselle ja sulamisella ja voi tehostaa kasvustoperäisen fosforin vapautumista valumaveteen.
Grasslands are prone to DRP losses, but substantially less susceptible to erosion than arable fields during harvest years.
Tämä työ vahvisti, että nurmipeitteisestä maasta eroosio on vähäistä, mutta leville suoraan käyttökelpoisena pidetty liukoinen fosfori muodostaa huomattavan osan valumaveden kokonaisfosforista.
Phosphorus (P) loads from grasslands to inland waters have received relatively little research attention.
Nurmi- ja metsävaltaisilla ja karkeampia maalajeja edustavilla valuma-alueilla, joissa liukoinen fosfori muodostaa merkittävän osan kokonaisfosforihuuhtoumasta, on laboratoriossa analysoitavilla vesinäytteillä keskeinen merkitys fosforikuormituksen seurannassa.
Four patients were symptomatic at the time of diagnosis, three had multiple meningiomas, and two had recurrent disease.
Neljällä potilaista oli oireita diagnoosihetkellä, kolmella meningioomia oli useita ja kahdella meningiooma uusiutui.
In the first study, acute CNS symptoms occurred in 86 patients (13%) during the first two months of the treatment.
Oireita esiintyi 86:lla eli 13%:lla potilaista ja ne painottuivat ensimmäisen kahden kuukauden ajalle.
Of these leukaemia survivors, eleven (22%) developed a meningioma after an exceptionally long latency period, mean 25 years (range 14–34 years).
Meningiooma kehittyi poikkeuksellisen pitkän, keskiarvoltaan 25 vuoden (vaihteluväli 14-34 vuotta) latenssiajan jälkeen niin, että ilmaantuvuus kasvoi 20 vuotta pään sädehoidon jälkeen.
Eight meningiomas were operated on, with a World Health Organization (WHO) I histology in seven patients and WHO II (atypical) in one patient.
Kahdeksalla potilaalla meningiooma operoitiin, ja histologialtaan ne olivat yhtä lukuun ottamatta matala-asteisia.
Accurate diagnostics of symptoms is crucial for proper treatment.
ALL:n tehokas hoito edellyttää keskushermostoon kohdistettua hoitoa.
For the first and second study, data were gathered on 643 children treated in Finland in accordance with the protocols of the Nordic Society of Paediatric Haematology and Oncology (NOPHO ALL 1992 and NOPHO ALL2000).
Tutkimme 643:lla Suomessa vuosina 1992 – 2008 ALL:aan sairastuneella lapsella äkillisten keskushermosto-oireiden esiintymistä sairauskertomuksista.
Cerebrovascular events occurred in 10 patients (1.6%), hypertensive encephalopathy in six (1.0%), and methotrexate-related stroke-like syndrome in one (0.2%).
Seuraavaksi yleisimmät keskushermoston haittavaikutukset olivat aivoverenvuodot, aivojen sinuslaskimoiden tukokset tai muut aivoverenkiertohäiriöt, joita esiintyi kymmenellä potilaalla (1.6%).
No other brain tumours were seen.
Tästä huolimatta keskushermoston oireilua ei todettu yhdelläkään potilaalla.
In over half (n = 181) of the 351 high-dose methotrexate courses, methotrexate clearance was fast, leading to low dosing of folinic acid.
Metotreksaatin pitoisuus veressä laski nopeasti 51% hoitokuureista, jolloin foliinihapon annos jäi yhteen tai kahteen annokseen.
Acute central nervous system complications and secondary meningiomas in childhood acute lymphoblastic leukaemia
Lapsuusiän akuutti lymfoblastileukemia (ALL) on yleisin lapsilla esiintyvä syöpä.
In the fourth study, all cranially irradiated adult leukaemia survivors (with a minimum of 10 years after end of therapy) from Oulu University Hospital were invited to a follow-up brain MRI, if not recently imaged due to neurologic symptoms.
Selvitimme lapsuusiän leukemiahoidon aikana pään sädehoidon saaneiden leukemiasta selviytyneiden aikuisten riskiä saada myöhemmin sädehoitoon liittyvä aivokasvain yli 10 vuotta sädehoidon jälkeen.
Cranially irradiated leukaemia survivors are at risk of brain tumours, but the incidence rates of brain tumours after long latency periods need to be defined.
Aiemmin käytetty keskushermoston sädehoito lisää riskiä myöhemmin kehittyville aivokasvaimille.
It was observed that meningiomas developed with a long latency, which is today a known feature of radiation-induced meningiomas.
Aiemmin käytetty sädehoito on vähitellen korvattu selkäydinnestetilaan ja suurina annoksina verenkiertoon annettavilla lääkkeillä, erityisesti metotreksaatilla.
In this thesis, the occurrence and spectrum of CNS symptoms, clinical characteristics and impact on prognosis and neurological outcome were determined during and after ALL therapy, as well as the significance for neurotoxicity of low dosing of folinic acid after high-dose methotrexate.
Keskushermosto-oireet, kuten päänsärky, näköhäiriöt, tajunnantason muutokset, sekavuus ja kouristelu ovat merkittäviä komplikaatioita lapsuusiän hoidon aikana.
PRES was associated with long-term neurological morbidity, as one third of the patients with PRES developed epilepsy.
PRES potilaista kolmasosalle kehittyi epilepsia, lisäksi leukemia uusiutui heillä merkittävästi useammin kuin verrokeilla, ja elinajan odote oli huonompi.
In the second study, a total of 29 (4.5%) patients developed PRES, almost exclusively during the induction treatment.
Keskushermostokomplikaatioista tavallisin oli posteriorinen reversiibeli enkefalopatia syndrooma (PRES), jota esiintyi 29 lapsella (4,5 %).
Posterior reversible encephalopathy syndrome (PRES) and other central nervous system (CNS) toxicities not only complicate the treatment of acute lymphoblastic leukaemia (ALL) in children, but may lead to treatment modifications and long-term effects which increase morbidity and even mortality.
Oireilu voi johtaa muutoksiin leukemiahoidossa tai aiheuttaa pitkäaikaishaittoja, jotka voivat lisätä myöhempää sairastavuutta.
In patients with fast clearance, a low dose of folinic acid after high-dose methotrexate was sufficient to prevent neurotoxicity.
Korkea-annos metotreksaattihoidon yhteydessä käytettävä foliinihappo neutraloi metotreksaatin vaikutusta ja suojaa terveitä soluja hoidon jälkeen.
CNS leukaemia was an independent risk factor for defined CNS complications in a multivariable logistic regression analysis.
Keskushermostoleukemia diagnoosivaiheessa lisäsi merkitsevästi keskushermostokomplikaatioiden riskiä.
No CNS symptom was characteristic for specific CNS complications and diagnosis in most cases required a combination of imaging, laboratory tests, and clinical judgement.
Oireet kehittyivät yhtä potilasta lukuun ottamatta alkuhoidon aikana, tyypillisimmät oireet olivat kouristelu (100%), näköhäiriöt ja vatsakipu.
The role of hyponatremia in the pathogenesis of PRES requires further studies.
Foliinihappo voi kerääntyä elimistöön ja vähentää myöhempien metotreksaattihoitojen tehoa, minkä vuoksi liiallista annostelua pyritään välttämään.
Despite low folinic acid previously having been suggested to associate with increased neurotoxicity, no neurotoxicity was seen in a cohort of forty-four patients.
Sen sijaan metotreksaattihoitoon liittyvä keskushermosto-oireilu oli odotettua harvinaisempi esiintyen vain yhdellä potilaalla.
The NOPHO leukaemia registry provided data on patient and treatment characteristics.
Muita keskushermosto-oireita liittyi infektioihin ja muihin yleissairauksiin.
In the third study, data on high-dose methotrexate treatment were gathered from patients treated with NOPHO ALL2000 standard or intermediate risk protocols at Oulu and Kuopio University Hospitals.
Tutkimme 44 potilaan aineistossa foliinihapon annostelua 351 metotreksaattihoitokuurin yhteydessä.
The SALM family proteins include five members, SALM1-5.
SALM proteiineja on karakterisoitu viisi (SALM1-5).
Dysfunction of the synaptic adhesion molecules is linked to cognitive disorders, such as autism spectrum disorders and schizophrenia.
Synaptisten adheesioproteiinien toiminnan häiriöt liittyvät geneettisesti kogntiivisiin häiriöihin, kuten esimerkiksi autismikirjon häiriöihin ja skitsofreniaan.
Several families of leucine-rich repeat (LRR) domain containing synaptic adhesion molecules have been characterized, including synaptic adhesion-like molecules (SALMs), and the LRR transmembrane (LRRTM) proteins.
Useita leusiiinirikkaita (LRR) toistodomeeneja sisältäviä adheesioproteiiniryhmiä on karakterisoitu, kuten LRRTM ja SALM proteiinit.
These proteins localize mostly in postsynaptic neurons in excitatory synapses and interact with presynaptic adhesion protein families; neurexin (NRXN) and leukocyte common antigen-related protein tyrosine phosphatases (LAR-RPTPs).
Nämä proteiinit paikantuvat useimmiten postsynaptisiin neuroneihin eksitatorisissa synapseissa ja sitoutuvat presynaptisiin reseptoreihin kuten neureksiineihin ja proteiini tyrosiini fosfataaseihin (PTP) muodostaen hermosoluliitoksen ja edistäen presynaptista erillaistumista.
Synaptic adhesion molecules play a key role in the regulation of synapse development and maintenance.
Synapsien ahdeesiomolekyylit ovat keskeisiä aivojen hermosolujen välisten liitosten kehityksessä ja ylläpidossa.
We have solved the crystal structures of the mouse SALM5 LRR-Ig, and SALM3 LRR constructs at 3.1 Å and 2.8 Å resolution, respectively.
Tässä tutkimuksessa on määritetty SALM3 ja SALM5 proteiinien solunulkoisten domeenien molekyylikiderakenteet 3.1 Å ja 2.8 Å resoluutiolla.
In addition, this thesis includes the work on the development of an inhibitory screening assay for synaptic adhesion molecules interactions, here targeting the LRRTM2-NRXN interaction.
Lisäksi väitöstyössä on kehitetty inhibiittoriseulontamenetelmä synapsin adheesiointeraktioille, erityisesti kemiallisten yhdisteiden löytämiseksi LRRTM2-neureksiini vuorovaikutuksen inhiboimiseksi bioteknologisia sovelluksia varten.
The studies conducted in this thesis and the results have contributed to a better understanding of the role of SALM proteins in synapse formation, and possibly these structure-based studies will help to understand their implications in disease.
Kaikkiaan tehty tutkimus ovat antanut laajemman käsityksen SALM ja PTP adheesioproteiinien toiminnasta.
The inhibitor screening assay developed can be adapted towards other synaptic adhesion interactions, and the inhibitors obtained could be used for functional studies, or towards drug discovery.
LRRTM2-neureksiini vuorovaikutuksen inhibitiomenetelmän kehitys luo pohjaa tuleville pienmolekyyliseulontatutkimuksille neureksiiniligandeja vastaan, mahdollistaen kemiallisen intervention in vivo tutkimuksissa esimerkiksi hiirimalleissa, ja mahdollisesti avaten uusia reittejä neurologisten häiriöiden lääkekehitykseen.
This thesis work comprises the structural and functional study of SALM3 and SALM5 proteins from the SALM family, and their interaction with PTPσ from the LAR-RPTPs family.
Keskeinen havainto on LRR domeenien tärkeä rooli proteiinien järjestäytymisessä funktionaalisiksi dimeereiksi, tutkimuksessa on myös määritetty affiniteetit SALM3-PTP ja SALM5-PTP vuorovaikutuksilla.