natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The solution for the research problem was searched by figuring out the ways of the managing compatibilities and from what compatibility consist of in this certain company.
Ongelmaan haettiin ratkaisua selvittämällä, millaisia yhteensopivuuden hallintakeinoja on olemassa ja mistä yhteensopivuus koostuu kohdeyrityksessä.
The goal of this thesis was to develop the working methods in productization process of attachment while the main emphasis was in managing compatibilities.
Työn tavoitteena oli kehittää toimintatapoja työlaitteiden tuotteistamisprosessissa pääpainon ollessa yhteensopivuuksien hallinta.
After that, the managing ways of interfaces found from the literature were applied to the target company’s processes.
Tämän jälkeen sovellettiin kirjallisuudesta löytyneitä rajapintojen hallintatapoja kohdeyrityksen tilanteeseen.
For the result of this study, a list of suggestions for improving of the productization process of the attachments were given.
Tutkimuksen tulokseksi saatiin lista kehitysehdotuksia työlaitteen tuotteistamisprosessiin.
The researched subjects were flow model, managing ways of interfaces and productization of CE marked attachment.
Tutkitut aihepiirit olivat virtausmalli, rajapintojen hallintatavat sekä CE-merkityn työlaitteen tuotteistaminen.
The focus of this thesis was to develop attachment designing.
Tässä työssä keskityttiin kehittämään työlaitesuunnittelua.
The research problem was how to improve the managing of compatibilities between attachment and loader in productization process.
Tutkimusongelmana oli miten työlaitteen ja kuormaajan yhteensopivuuden hallintaa saadaan parannettua tuotteistamisprosessissa.
The present state of the productization process of the attachments was modelled with flow model in the beginning of the case study.
Tapaustutkimuksen aluksi mallinnettiin työlaitteiden tuotteistamisprosessin nykytila virtausmallilla.
The case study on the target company was started after the literature check.
Kirjallisuuskatsauksen jälkeen aloitettiin tapaustutkimus kohdeyrityksen tilanteesta.
Results: The overall sensitivity of the NAA assay in detecting M. tuberculosis complex from sputum specimens was 83% compared to culture; the specificity, PPV and NPV were 99%, 97% and 95%, respectively.
Kokonaisuutena NAA-testin herkkyys ja tarkkuus Mycobacterium tuberculosis -kompleksin osoittamisessa yskösnäytteistä olivat hyvällä tasolla (83 % ja 99 %) viljelyyn verrattuna.
It may also be applied to smear-negative patients with high clinical suspicion of TB, and testing of multiple specimens is recommended.
Värjäysnegatiivisia potilaita voidaan tutkia NAA-testillä, mikäli on vahva epäily keuhkotuberkuloosista, tällöin suositellaan usean näytteen testausta.
NAA test results proved inconsistent in TB patients during chemotherapy and no clinically significant difference between the two different types of NAA assay was found.
Hoidon aikana NAA-testin tulokset olivat potilaiden kliiniseen ja mikrobiologiseen tilanteeseen nähden epäjohdonmukaisia, eikä kahden erityyppisen NAA-testin välillä todettu merkittävää kliinistä eroa.
Subjects and methods: The study population, altogether 386 subjects and 34 controls, included 327 patients with suspicion of TB, 44 patients with past TB and 15 patients receiving chemotherapy for TB.
Tutkituista 327:lla oli alkutilanteessa epäily tuberkuloosista (72:lla oli tuberkuloosi), 44 oli aikaisemmin sairastanut tuberkuloosin ja hoidon seurantaryhmässä oli 15 potilasta.
A positive NAA test result is indicative of active TB, but in smear-negative patients TB cannot be excluded by negative NAA results.
Positiivinen NAA-testitulos on ensisijaisesti osoitus aktiivista taudista, mutta negatiivinen testitulos värjäysnegatiivisista näytteistä ei sulje pois tuberkuloosin mahdollisuutta.
However, in clinical evaluation the median NAA test result delay was one week, and NAA testing was of value in only part of the smear-positive cases.
Kliinisessä potilastyössä testin tulos saatiin keskimäärin seitsemässä päivässä ja testauksesta oli hyötyä vain osalle värjäyspositiivisista potilastapauksista.
No false positive NAA results were detected in patients who had residual lung lesions due to previous TB.
NAA-testillä ei todettu vääriä positiivisia tuloksia henkilöillä, joilla oli arpia keuhkojen röntgenkuvassa sairastetun tuberkuloosin jäljiltä.
Both laboratory and patient records were reviewed retrospectively.
Tutkimusaineisto kerättiin sairauskertomuksista ja laboratoriotulosteista.
Conclusions: The NAA assay is recommended for use in smear-positive patients with TB suspicion, particularly when distinguishing TB from NTM or other disease is difficult.
Tutkimuksen perusteella NAA-testausta suositellaan värjäyspositiivisille potilaille, kun kliinisen tilanteen perusteella keuhkotuberkuloosin erottaminen ei-tuberkuloottisen mykobakteerin aiheuttamasta taudista tai muusta sairaudesta on ongelmallista.
The nucleic acid amplification (NAA) assay is sensitive and rapid, but its role as an additive test in the diagnosis of TB has remained undefined.
Nukleiinihapon monistustesti (NAA-testi) on nopea ja herkkä, mutta se ei pysty kaikilta osin korvaamaan perinteisiä testejä.
Aims: The objective was to estimate the specimen- and patient-based performance of the NAA assay in detecting Mycobacterium tuberculosis (M. tuberculosis) complex from sputum specimens, and to assess its usefulness in monitoring treatment response of pulmonary TB patients.
Tutkimuksen tarkoituksena oli määrittää NAA-testin herkkyys ja tarkkuus värjäys- ja viljelytesteihin verrattuna sekä selvittää testin roolia ja kustannustehokkuutta perinteisten testien lisänä keuhkotuberkuloosin diagnostiikassa matalan tuberkuloosi-ilmaantuvuuden alueella.
Routine testing of all TB suspects by the NAA assay was not cost-effective, whereas testing of smear-positive patients was less costly and resulted in more appropriate treatment decisions.
Sen sijaan värjäyspositiivisten potilaiden lisätestaus tuli varhaishoidon kustannukset huomioiden halvemmaksi kuin yksinomainen perinteisten testien käyttö ja johti useammin oikeaan hoitopäätökseen.
Moreover, qualitative NAA tests were not found useful in monitoring response to TB treatment.
Lisäksi tutkittiin NAA-testin käyttökelpoisuutta keuhkotuberkuloosia sairastavien potilaiden hoidon seurannassa.
They were tested by smear, culture and NAA tests.
Värjäys-, viljely- ja NAA -testit tehtiin 386 tutkittavalle ja 34 kontrollihenkilölle.
In addition, the cost-effectiveness of the NAA assay and its impact on clinical TB practice was evaluated.
NAA-testin kustannustehokkuutta arvioitiin päätösvuokaavion avulla.
A nucleic acid amplification assay in the diagnosis and management of tuberculosis in a low-incidence area
Tuberkuloosibakteerin hidaskasvuisuus vaikeuttaa taudin laboratoriodiagnostiikkaa.
Background: Smear is insensitive and culture is slow, but both methods are essential in tuberculosis (TB) diagnostics.
Viljelytutkimus on herkkä ja antaa lopullisen mikrobiologisen varmistuksen tuberkuloosista, mutta tulos valmistuu vasta 2-4 viikon kuluessa.
In this dissertation, several key characteristics of LESCs were examined.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa tarkasteltiin useita solujen ominaisuuksia.
This vision-threatening condition varies in its severity, but commonly causes severe symptoms and is difficult to treat.
Tämän sairauden oireet ja laajuus vaihtelevat hyvinkin paljon, mutta siihen yleensä liittyy voimakkaita oireita ja sen hoito on hankala toteuttaa.
Cell transplantation to the ocular surface would require a transparent, mechanically durable, yet elastic carrier biomaterial.
Jotta solut olisivat siirrettävissä silmän pinnalle, tarvitaan läpinäkyvä, mekaanisesti kestävä, mutta elastinen tukimateriaali.
Conventional corneal transplantation is not a feasible treatment option, as it only replaces the central corneal epithelium, and not the damaged limbus.
Perinteinen sarveiskalvon siirto ei ole käyttökelpoinen hoitomenetelmä näissä sairauksissa, sillä siirre korvaa vain sarveiskalvon keskiosaa, eikä vaurioitunutta limbusta.
Although there was a certain degree of variation in differentiation efficiency between the studied cell lines, the method was consistent and reproducible overall.
Vaikka eri solulinjojen erilaistustehokkuuksissa esiintyi vaihtelua, menetelmä kokonaisuudessaan osoittautui erittäin toistettavaksi.
Therefore, various strategies aimed at replacing damaged LESCs have been explored.
Näin ollen, viime vuosikymmenien aikana on tutkittu useita erilaisia lähestymistapoja tuhoutuneiden limbaalisten kantasolujen korvaamiseen.
The fabrication of this biomaterial is standardized, it is suitable for clinical use, and has shown promise in earlier biocompatibility studies using an animal model.
Kyseisen biomateriaalin valmistus on standardoitu, se soveltuu kliiniseen käyttöön, ja sen on osoitettu olevan kudosyhteensopiva.
Tissue Engineering for Ocular Surface Reconstruction: Differentiation of human pluripotent stem cells towards corneal epithelium
Kudosteknologia sarveiskalvovaurioiden hoitoon: Ihmisen erittäin monikykyisten kantasolujen erilaistaminen sarveiskalvon epiteeliksi
Such factors are subject to biologic variation and pathogen transmission, and thereby require a thorough quality control to ensure the safety of transplantable cell populations.
Tämäntyyppisten tekijöiden käyttö altistaa erilaistusta biologiseen vaihteluun ja taudinaiheuttajien siirtoon, joten tarkka laadunvalvonta on hyvin tärkeä turvallisuuden takaamiseksi.
Human pluripotent stem cells (hPSC) are capable of virtually unlimited self-renewal and can differentiate into any cell type, including LESCs and corneal epithelial cells.
Ihmisen erittäin monikykyisillä kantasoluilla on lähes rajaton uusiutumiskyky, ja ne kykenevät erilaistumaan kehon kaikiksi solutyypeiksi, mukaan lukien limbaaliset kantasolut ja sarveiskalvon epiteelisolut.
To date, only a few studies have demonstrated successful differentiation of corneal epithelial cells from hPSCs, and these methods rely on the use of chemically undefined and xenogeneic culture components.
Tähän mennessä, vain muutamissa tutkimuksissa on onnistuttu erilaistamaan sarveiskalvon epiteelisoluja ihmisen erittäin monikykyisistä kantasoluista, ja nämä menetelmät hyödyntävät eläinperäisiä ja määrittelemättömiä komponentteja erilaistuksen aikaansaamiseksi.
Thorough characterization of hPSC-derived cells is crucial to confirm their authenticity.
Erilaistettujen solujen kattava karakterisointi on erittäin tärkeä niiden laadun takaamiseen.
This dissertation aimed to investigate differentiation of LESCs and corneal epithelial cells from hPSCs under conditions that would allow for a smooth transition to clinical applications.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli kehittää sarveiskalvon epiteelisolujen erilaistamista olosuhteissa, jotka helpottaisivat menetelmän tuomista kliinisiin sovelluksiin.
Currently, human amniotic membrane is the gold-standard material commonly used to transplant donor LESCs, despite its limitations.
Tällä hetkellä käytetyin biomateriaali luovutettujen limbaalisten kantasolujen siirtoon on ihmisen amnionkalvo, sen monista puutteista huolimatta.
Extensive trauma to the limbus, or LESC dysfunction as a result of certain chronic inflammatory diseases may lead to limbal stem cell deficiency (LSCD), characterized by the spread of the vascularized conjunctival tissue over the damaged ocular surface.
Laajat vauriot limbaalisella alueella tai limbaalisten kantasolujen vajaatoiminta kroonisen taudin seurauksena saattavat johtaa kantasolupuutokseen, missä sidekalvo verisuonineen leviää ja korvaa sarveiskalvon epiteelin.
Differentiation was carried out in close to chemically-defined and xeno-free conditions, and several modifications could be explored further.
Menetelmä on lähes täysin vapaa eläinperäisistä tai määrittelemättömistä aineista, ja sitä on mahdollista edelleen kehittää.
The final aim of this dissertation was to evaluate the suitability of a bioengineered collagen matrix for the culture and transplantation of hPSC-derived LESCs.
Tämän väitöskirjatutkimuksen viimeisenä tavoitteena oli tutkia kollageenista valmistetun tukimateriaalin soveltuvuutta erittäin monikykyisistä kantasoluista erilaistettujen limbaalisten kantasolujen kasvatukseen ja transplantaatioon.
They were also able to self-renew and proliferate in culture, and terminally differentiate towards mature corneal epithelial cells.
Niillä oli kyky uusiutua ja jakaantua viljelyssä, sekä kypsyä sarveiskalvon epiteelisoluiksi.
These results have contributed to increasing the knowledge of hPSC differentiation towards LESCs, their characteristics, and potential for use in cell-based therapy.
Nämä tulokset ovat edistäneet tietoa erittäin monikykyisten kantasolujen erilaistuksesta sarveiskalvon epiteelisoluiksi, näiden solujen ominaisuuksista, sekä soveltuvuutta soluterapiaksi.
In conclusion, this dissertation as a whole describes a novel tissue engineering approach to ocular surface reconstruction.
Kaiken kaikkiaan tässä tutkimuksessa on kehitetty uudenlainen kudosteknologiaan perustuva menetelmä sarveiskalvovaurioiden hoitoon.
It was demonstrated that hPSC-derived LESCs possess the appropriate cell morphology, as well as gene and protein expression profiles.
Erilaistetuilla soluilla oli oikeanlainen morfologia, ja ne ilmensivät limbaalisille kantasoluille tyypillisiä geenejä ja proteiineja.
However, patients suffering from LSCD in both eyes are common and donor corneal tissue is scarce.
Limbaalisten kantasolujen vajaatoiminta esiintyy usein potilaan molemmassa silmässä, ja näiden potilaiden hoitoa rajoittaa luovuttajakudosten riittämättömyys.
In addition, hPSC-derived LESCs could be applied to studying corneal development and modelling corneal tissue as a testing platform for in vitro drug development.
Tämän lisäksi näitä soluja voidaan hyödyntää ihmisen sarveiskalvon kehityksen tutkimukseen ja tautimallintamiseen, sekä lääkekehitykseen laboratorio-olosuhteissa.
Corneal epithelium, the outermost layer of the transparent and avascular cornea, is renewed by tissue-specific stem cells, termed limbal epithelial stem cells (LESC).
Sarveiskalvon epiteeli on läpinäkyvän ja verisuonettoman sarveiskalvon uloin kerros, jonka uusiutumisesta huolehtivat kudosspesifiset limbaaliset kantasolut.
In this study, the bioengineered collagen matrix supported the attachment and growth of hPSC-derived LESCs in vitro, and could therefore be applied to clinical use in the future.
Tässä työssä biomateriaali näytti tukevan erittäin monikykyisistä kantasoluista erilaistettujen limbaalisten kantasolujen kiinnittymistä sekä kasvua, ja näin ollen voisi soveltua siirtomateriaaliksi soluterapiaa varten.
Moreover, hPSC-derived LESCs were similar to native ocular surface epithelial cells, as verified using relative mass spectrometry-based proteomics.
Lisäksi, massaspektrometriaan perustuva proteomiikkatutkimus osoitti, että erilaistetut limbaaliset kantasolut ovat samanlaisia kuin ihmisen silmän pinnan solut.
A directed and efficient two-stage differentiation method was developed, generating LESC-like cells capable of self-renewal and terminal differentiation towards mature corneal epithelial cells.
Tällä menetelmällä erilaistetut limbaaliset kantasolut osoittautuivat uusiutumiskykyisiksi, ja kykenivät kypsymään sarveiskalvon epiteelisoluiksi.
Alternative approaches for ocular surface reconstruction are therefore needed.
Täten uusia hoitomenetelmiä tarvitaan sarveiskalvovaurioiden hoitoon.
Nevertheless, hPSC-derived LESCs could provide an alternative cell source for cell-based therapy of severe ocular surface disorders.
Menetelmiä on tärkeä edelleen kehittää, sillä kantasoluista erilaistetut limbaaliset kantasolut voivat tulevaisuudessa tarjota vaihtoehtoisia hoitomenetelmiä vakaville sarveiskalvovaurioille.
A total of 1,633 mothers and 961 fathers participated in the study.
Tutkimukseen kahteen vaiheeseen osallistui yhteensä 1633 äitiä ja 961 isää vuosina 2006-2008 kahdessa eteläsuomalaisessa synnytyssairaalassa.
If professionals can identify parents, especially mothers, who are afraid or concerned or who feel insecure during pregnancy, extended support can be provided even before the child is born.
Tunnistamalla odotusaikana vanhemmuuteen pelokkaasti, huolestuneesti tai epävarmana suhtautuvat vanhemmat, voidaan heille tarjota tehokkaampaa tukea jo ennen lapsen syntymää.
Interventions in infant behaviour and sleep may also offer strong support for parenting.
Vauvan käyttäytymiseen ja uneen keskittyvät interventiot ovat kannatettavia vanhemmuuden tukemiseksi.
Affective skills related PSE improved more than cognitive and behavioural skills.
Emotionaaliset valmiudet paranivat eniten verrattuna tiedollisiin ja käyttäytymiseen liittyviin valmiuksiin.
Mothers experiencing breastfeeding difficulties should have ready access to more intensive support.
Lisäksi imetysongelmista kärsiville äideille tulisi tarjota tehostettua tukea.
It comprised an information database, a peer discussion forum and expert advice.
Verkkopalvelun osa-toiminnot olivat tiedonhakupalvelu, vertaiskeskustelu ja mahdollisuus kysyä asiantuntijalta sähköpostitse.
Parents had a weaker assessment of their affective skills related to PSE than of their cognitive and behavioural skills.
Vanhemmat arvioivat vauvanhoitoon liittyvät emotionaaliset valmiudet heikommiksi kuin tiedolliset ja käyttäytymiseen liittyvät valmiudet.
The results indicate that parents, and fathers in particular, may benefit from more family-focused care and sound advice.
Vanhemmat, erityisesti isät, saattavat hyötyä aikaisempaa perhekeskeisemmästä hoidosta ja hoitajien vankemmista ohjeista.
Comparisons were made between the parents in the intervention and control hospitals.
Vertailut tehtiin koe- ja kontrollisairaaloissa äideille ja isille erikseen.
Family functioning, family health and advice from nursing professionals were major contributory factors to parenting satisfaction and PSE.
Perheen toimivuus, perheen terveys ja synnytysvuodeosaston hoitajien ohjeet olivat yhteydessä sekä vanhempien tyytyväisyyteen että vauvanhoitovalmiuksiin.
Parenting attitude during pregnancy contributed significantly to mothers´ parenting satisfaction.
Suhtautuminen tulevaan vanhemmuuteen odotusaikana oli yhteydessä äitien tyytyväisyyteen lapsen syntymän jälkeen.
This dataset was used to evaluate parenting satisfaction and PSE and the effectiveness of the intervention six to eight weeks postpartum.
Lisäksi tutkimuksessa arvioitiin vanhempien tyytyväisyydessä ja vauvanhoitovalmiuksissa tapahtuvaa muutosta 6-8 viikkoa lapsen syntymän jälkeen.
Mothers had a more positive assessment of their parenting satisfaction and PSE than fathers.
Äidit olivat isiä tyytyväisempiä vanhemmuuteen ja vauvanhoitovalmiuksiinsa.
Infant centrality contributed to parenting satisfaction, but not to PSE.
Lasten määrä oli yhteydessä vauvanhoitovalmiuksiin ja äitien tyytyväisyyteen, mutta sillä ei ollut vaikutusta isien tyytyväisyyteen.
Self-concept, depressive symptoms, state of mind on discharge and perception of infant contributed significantly to both mothers´ and fathers´ parenting satisfaction and PSE.
Minäkuva, masennusoireet, kotiutusmieliala ja vanhemman näkemys vauvasta olivat yhteydessä vanhempien tyytyväisyyteen.
Both mothers and fathers showed similar changes in their parenting experience, although the timing of those changes was different The positive changes seen in parenting experience were greater in measurements of PSE than in measurements of parenting satisfaction.
Vauvanhoitoon liittyvässä pystyvyyden tunteessa tapahtunut myönteinen muutos oli suurempi kuin muutos tyytyväisyydessä vanhemmuuteen.
Parenting satisfaction and PSE scores became more positive during the postpartum period.
Sekä äitien että isien tyytyväisyys vanhemmuuteen ja vauvanhoitovalmiudet paranivat lapsivuodeaikana.
and fathers´ parenting satisfaction and parenting self-efficacy (PSE) after childbirth and to identify contributing factors.
Tutkimuksessa arvioitiin vauvaperheiden äitien ja isien tyytyväisyyttä vanhemmuuteen ja vauvanhoitovalmiuksia sekä niihin yhteydessä olevia tekijöitä.
The intervention was designed to offer online support for parenting, breastfeeding and infant care beginning from midway through pregnancy.
Tutkimus oli osa laajempaa Urbaani vanhemmuus -hanketta, jossa kehitettiin vauvaperheiden vanhemmille tarkoitettu verkkopalvelu (www.vauvankaa.fi).
The aims of this study were to evaluate Finnish mothers?
Tässä tutkimuksessa arvioitiin myös kehitettyä verkkopalvelua vauvaperheiden äitien ja isien näkökulmasta.
In Finland 68 % of the patients with pancreatitis were heavy alcohol consumers.
Suomessa 68 % haimatulehdukseen sairastuneista on alkoholin suurkuluttajia.
Younger patients were at the highest risk for recurrence.
Nuoremmilla potilailla riski oli suurin.
Overall 46% developed recurrent disease.
Yhteensä 46 %:lle kehittyi uusi äkillinen haimatulehdus.
The incidence of acute alcoholic pancreatitis in Finland is one of the highest in the world, the hospitalizations for acute pancreatitis increasing from 47 to 102 / 100 000 / year during last 30 years.
Sairaalahoitojaksojen määrä on lisääntynyt 47 - 102 / 100 000 / vuosi viimeisten 30 vuoden aikana.
This may suggest that they do not play a major role as risk factors for acute alcoholic pancreatitis or its recurrence.
Tällaista yhteyttä ei todettu, joten tämä saattaa osoittaa, etteivät nämä ole merkittäviä riskitekijöitä äkilliselle alkoholihaimatulehdukselle ja sen uusiutumiselle.
There has also been an increase of annual alcohol consumption from 4.2 to 9.0 liters / inhabitant respectively.
Haimatulehdusten sairaalahoitojaksojen lisääntymisen ja alkoholin kulutuksen lisääntymisen (4.2 - 9.0 litraa / asukas / vuosi) välillä on ollut positiivinen yhteys näinä vuosina.
In this study it has been demonstrated that the patients who have high dependency on alcohol or develop a pseudocyst after the first acute alcoholic pancreatitis are in the highest risk of developing the recurrent pancreatitis.
Tässä tutkimuksessa todettiin, että nuoret ja voimakkaimmin alkoholin käytöstä riippuvaiset potilaat ja ne, joilla todettiin haiman pseudokysta ensimmäisen äkillisen alkoholin aiheuttaman haimatulehduksen jälkeen, olivat suurimmassa riskissä sairastua uudestaan.
The aim of this study was to investigate the recurrence rate, risk factors and behaviors associated with recurrent acute pancreatitis.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää alkoholin aiheuttaman äkillisen haimatulehduksen uusiutumisen yleisyys ja siihen yhteydessä olevat riskitekijät.
Chronic pseudocyst seen in SMRP at two years was a significant risk factor for recurrent pancreatitis later on, which is why their therapy needs to be studied even in asymptomatic patients.
Jos magneettikuvauksessa todettiin krooninen haiman pseudokysta kahden vuoden kuluttua, niin tämä oli riskitekijä uusivalle äkilliselle haimatulehdukselle myöhemmin.
The recurrence rate and pattern were analyzed retrospectively in 1972 ­ 1991 when altogether 562 patients out of 1555 alcoholic pancreatitis patients had their first episode of acute alcoholic pancreatitis in Tampere University Hospital.
Uusimisen yleisyyttä ja riskitekijöitä arvioitiin takautuvasti (1972 - 1991) 562 potilaalta ensimmäisen äkillisen alkoholihaimatulehduksen jälkeen.
Patients, whose first episode of alcoholic pancreatitis was mild, were at a higher risk in developing multi recurring pancreatitis.
Jos ensimmäinen äkillinen alkoholin aiheuttama haimatulehdus oli lievä, olivat nämä potilaat suurimmassa riskissä kehittää useita uusia äkillisiä haimatulehduksia.
Preventing acute alcoholic pancreatitis from recurring has not been effective partly due to the lack of recognizing the patients that are at highest risk.
Hyviä keinoja äkillisen alkoholihaimatulehduksen uusiutumisen ehkäisemiseksi ei ole, osin koska uusimisen riskitekijöitä ei ole todettu.