natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This could be useful information when thinking about the follow-up treatment, especially in the case of surgical operation.
Tällä voisi olla vaikutusta hoitoa mietittäessä ja jos potilaan kohdalla päädytään kirurgiseen korjausoperaatioon.
The chylous leakage means a pathologic condition, where the lymphatic liquid (chyle) leaks out from the vessels of the lymphatic system in intra-abdominal space.
Lymfanestevuoto eli kyluslekaasi tarkoittaa elimistön patologista tilaa, jossa lymfanestettä (kylus) pääsee virtaamaan ulos lymfanestekierron järjestelmästä esimerkiksi vatsa-onteloon.
Tissues with greater density, like iodine, make the attenuation stronger and they can be used to improve the contrast in the image.
Suuritiheyksiset aineet, kuten jodi, lisäävät säteilyn vaimentumista ja niiden avulla voidaan kontrastia parantaa.
Iodinated contrast enhancing agent Lipiodol was chosen for this study for increasing contrast in the CT images of the intestines.
Jodipitoinen kontrastiaine Lipiodol valittiin tutkimukseen lisäämään suoliston kontrastia TT-kuvissa.
The CT images were taken with head and torso phantoms, including different mixing ratios of Lipiodol–oil mixtures.
TTkuvasarjat tuotettiin head- ja bodyfantomeista, jotka sisälsivät eri suhteissa sekoitettuja Lipiodol-öljy -seoksia.
The right ratio of the Lipiodol–oil mixing was searched so that the agent would end up in the lymphatic system.
Lipiodolille etsittiin sopivaa sekoitussuhdetta öljyn kera, jotta kontrastiaine hakeutuisi lymfanestekiertoon.
The leakage point could not be localized from the CT images.
Lymfaattisen järjestelmän vuotokohtaa ei potilailta kuvien perusteella voitu paikallistaa.
She might have an exceptional rate of fat metabolism, because of her inborn malformations of the intestines.
Lapsipotilaan kohdalla syynä saattoi olla TT-kuvauksen väärä ajoitus, sillä rasva-aineen vaihdunnan nopeus saattoi olla poikkeava johtuen suoliston synnynnäisistä malformaatioista.
The idea was to visualize the lymphatic system and spot the leakage point.
Täten testattiin saadaanko lymfanestejärjestelmä ja siinä esiintyvä vuotokohta näkyviin.
Optimization of contrast enhanced CT (computed tomography) of the intra-abdominal lymphatic system in the case of a chylous leakage is the subject of the study.
Työ käsittelee kontrastiainekorostetun tietokonetomografiakuvantamisen optimointia vatsa-alueen sisäisen lymfanestevuototaudin yhteydessä.
The most suitable mixing ratio of Lipiodol and oil was then estimated from the taken phantom pictures.
Kuvista arvioitiin soveltuvin Lipiodol–öljy -sekoitussuhde kontrastin optimoimiseksi.
The basic principle of Lipiodol as the contrast enhancing agent has now been tested and the properties of it have been found suitable for similar visualization examinations.
Menetelmän perustoiminta kontrastin lisääjänä on kuitenkin testattu ja hyväksi havaittu.
Ferroelectric materials show many promising features for applications in tomorrow's electronics.
Ferrosähköisillä aineilla on monia lupaavia ominaisuuksia tulevaisuuden elektroniikan sovellusten kannalta.
In this work, the ferroelectric properties of a ceramic solid state compound 0.80[BiFe 0.95 Mn 0.05 O 3 ]–0.20[BaTiO 3 ], or BFBT(Mn), were investigated under various electrical measurements.
Tässä opinnäytetyössä tutkittiin 0.80[BiFe 0.95 Mn 0.05 O 3 ]–0.20[BaTiO 3 ]-, eli BFBT(Mn)-materiaalin ferrosähköisiä ominaisuuksia erilaisten sähköisten mittausten avulla.
The ability to use polarization to store information in a dense space and good endurance make them one of the top contestants for the next generation memory applications, such as Ferroelectric or Resistive Random-Access Memory elements (FeRAM / ReRAM).
Polarisaation hyödyntäminen informaation tallentamiseen tiheään tilaan sekä hyvä kestävyys tekevät niistä yhden kärkiehdokkaista seuraavan sukupolven muistisovelluksille, kuten ferrosähköisille tai resistiivisille muisteille (FeRAM / ReRAM).
The results show that the material is ferroelectric.
Tulokset osoittavat aineen olevan ferrosähköinen.
Some materials also exhibit simultaneous ferroelectric polarization and magnetization.
Jotkut materiaalit voivat myös olla yhtä aikaa ferrosähköisiä ja -magneettisia.
The ReRAM elements are also a promising type for the missing circuit element, memristor, which links together the magnetic induction flux and the electric charge.
ReRAM-elementit ovat myös lupaava tyyppi puuttuvalle passiivikomponentille, memristorille, joka liittää yhteen käämivuon ja ja sähkövarauksen.
These are called multiferroics and could be a key towards magnetoelectric memories and a realization of four-state logic in a single device.
Näitä materiaaleja kutsutaan multiferriiteiksi ja niiden tutkiminen voi johtaa magnetosähköisten muistien ja neljän tilan logiikkaelementtien kehittämiseen.
The phenomenon is expected to be linked to migration of oxygen vacancies inside the sample and formation of conductive filaments.
Johtavuuden arvioitiin olevan yhteydessä happivakanssien liikkeisiin sekä johtavien filamenttien muodostumiseen.
Other materials with similar unit cell structure have been mixed with the material to successfully improve the properties.
BoFeO 3 :n ja toisen samankaltaisen rakenteen materiaalin yhdisteiden on onnistuneesti todettu parantavan materiaalin ferrosähköisiä ominaisuuksia.
A solid state ceramic, BiFeO 3 , has been under recent interest for such a multiferroic material since it exhibits large polarization simultaneously with magnetization.
Kiinteän olomuodon keraaminen BiFeO 3 on ollut viime vuosina lupaava multiferriittinen yhdiste.
They also show that the conduction mechanism inside the material varies with the applied electric field, hinting to Space Charge Limited Conduction mechanism and Resistive Switching.
Ne näyttävät myös, että sähkönjohtavuusmekanismi aineen sisällä muuttuu eri sähkökentillä.
The challenges of BiFeO 3 include its high conductivity for an insulator and poor phase stability.
Yhdisteen ongelmina on sen suuri sähkönjohtavuus eristeeksi sekä faasien epävakaus.
The first order phase transition, the nucleation process, of a thermodynamic system is one of the basic physical phenomena and it has significant relevance on several scientific fields.
Termodynaamisen systeemin olomuodon muutos eli nukleaatio on yksi fysiikan perusilmiöistä, jolla on huomattavaa merkitystä monille tieteenaloille.
Despite the importance of the nucleation process, the theoretical understanding is still imperfect.
Tästä huolimatta, nukleaatiotapahtuman teoreettinen ymmärrys on puutteellista.
The main tools in this work are computational: both Monte Carlo (MC) and molecular dynamics (MD) simulations have been used to simulate the homogeneous nucleation processes of Lennard-Jones argon.
Tässä työssä on pääasiallisesti käytetty laskennallisia menetelmiä: Monte Carlo- (MC) ja molekyylidynaamisillä (MD) simulaatioilla on mallinnettu Lennard-Jones -argonin homogeenistä nukleaatiota.
This thesis examines one of the key assumptions behind CNT, the constrained equilibrium hypothesis, by approaching it from statistical mechanics and thermodynamic point of view.
Tämän tutkielman kohteena on yksi klassisen nukleaatioteorian tärkeimmistä oletuksista, pakotetun tasapainon hypoteesi, jota tutkitaan sekä statistisen mekaaniikan että termodynamiikan keinoin.
The failure of describing the nucleation event by CNT has shifted the theoretical focus on molecular-level nucleation studies to improve the prediction and understanding of the origin of the failure.
Useimmiten klassinen nukleaatioteoria kuitenkin epäonnistuu ennustamaan nukleaatiotapahtuman piirteitä, ja tämän johdosta ilmiön teoreettinen tutkiminen on siirtynyt molekyylitasolle.
The emergence of a new phase, liquid or solid cluster, in the metastable gas phase is mainly treated with classical nucleation theory (CNT) by using known macroscopic thermodynamic properties of the studied substance, but the theory often fails in predicting the nucleation process adequately.
Yleisesti klassista nukleaatioteoriaa on käytetty kuvaamaan uuden olomuodon, nestemäisen tai kiinteän hiukkasryppään, syntymistä käyttämällä tutkittavan aineen makroskooppisia, termodynaamisia ominaisuuksia.
Nevertheless, a detailed examination of this approach is left to future studies.
Tämän metodin tarkempi tarkastelu ja hyödyntäminen on kuitenkin jätetty tuleville tutkimuksille.
Since this development is still going on, no-one has yet combined these new kinds of measurements with perturbative Quantum Chromodynamics (pQCD) calculations, for example.
Koska nämä havaintomenetelmät ovat vieläkin kehitysasteella, kukaan ei ole aktiivisesti pyrkinyt yhdistämään näillä menetelmillä saatuja mittaustuloksia, esimerkiksi, korkean tiheyden kvanttiväridynamiikkalaskelmiin (engl.
This kind of research is possible because the mass-radius behavior of the neutron star population depends strongly on the equation of state of neutron star matter.
Tällaisen aineen tutkiminen on mahdollista, koska neutronitähtipopulaation massa-säde käytös riippuu voimakkaasti neutronitähtien sisältämän aineen tilanyhtälöstä.
This thesis has two main functions: Firstly, we want to present the current knowledge about neutron stars and cold dense matter.
Tällä tutkielmalla on kaksi päätarkoitusta: ensinnäkin on haluttu valottaa neutronitähtiin ja kylmään tiheään aineeseen liittyvän tutkimuksen nykytilaa.
At the moment, neutrons stars are some of the few objects in the Universe which allow us to study the physics of cold dense matter.
Neutronitähdet kuuluvat niihin harvoihin kohteisiin, joiden avulla kylmän tiheän aineen fysiikkaa voidaan tutkia.
Unfortunately, precise enough radius measurements have not been available until very recently when simultaneous mass-radius measurements were developed.
Vaikka neutronitähtien massoja on pystytty mittaamaan hyvinkin tarkasti, tarpeeksi tarkkoja sädemittauksia ei ole ollut mahdollista tehdä kuin vasta muutamia vuosia uudenlaisten mittausmenetelmien yleistyttyä.
This matter is denser than atomic nuclei and the thermal energy of its particles is much smaller than their Fermi energy.
Tässä yhteydessä kylmällä tiheällä aineella tarkoitetaan materiaa, joka on atomin ytimiä tiheämpää ja jonka sisältämien hiukkasten lämpöenergia on paljon fermienergiaa pienempää.
Secondly, we want to introduce a Bayesian method which connects astronomical observations and current pQCD results by using polytropes.
Toisaalta tässä työssä myös esitellään tapa yhdistää tähtitieteellisistä havainnoista saadut tulokset teoreettisiin QCD-laskelmiin polytrooppien avulla hyödyntäen bayesilaista päättelyä.
In this fashion, it should be possible to further restrict the behavior of the equation of state of cold dense matter at neutron star densities.
Tämän menetelmän pitäisi entisestäänkin rajoittaa kylmän tiheän aineen tilanyhtälön käytöstä neutronitähdille tärkeillä tiheyksillä.
The proposed method improves quality assurance of display manufacturing.
Esitetty kuvantamismenetelmä mahdollistaa nykyistä tehokkaamman laadunvalvonnan mobiililaitteiden näyttöjen valmistukseen.
As a practical example 3D images of a mobile device display revealed 0.92 ± 0.02 um height variation in the top glass assembly.
Rakenteellinen kuvaus paljasti 0.92 ± 0.02 um päälilasin korkeusvaihtelun näytön kokoonpanossa.
Scanning White Light Interferometry (SWLI) imaging offers fast and non-destructive QC. Relying on optical compensation and image stitching one can rapidly and cost-effectively produce sharp 3D-images of a display's inner structures with a few nanometers accuracy along the z-direction.
Käyttämällä optista kompensointia menetelmällä voidaan tuottaa 3D-kuvia näytön sisäisistä rakenteista muutamien nanometrien korkeustarkkuudella.
The simulations are done in idealized conditions with Weather Research and Forecasting (WRF) model where the surface is only water.
Simulaatiot tehtiin ideaalisoiduissa olosuhteissa Weather Research and Forecasting (WRF) mallilla, missä pintana käytettiin vesipintaa.
The sensitivity studies are conducted by changing the sea surface temperature (SST) homogeneously throughout the domain and changing the surface roughness length which depends on the wind speed.
Tutkimukset suoritettiin muuttamalla merenpintalämpötilaa homogeenisesti koko alueelta ja pintarosoisuusparametria muutettiin niin, että se riippui tuulen nopeudesta.
The effect of increasing SSTs and roughness on the meridional moisture flux (MMF) and precipitationn of extratropical cyclones are studied with idealized baroclinic wave simulations.
Merenpinnan lämpötilan ja rosoisuuden vaikutus matalapaineen meridionaaliseen kosteuden vuohon (MKV) ja sateeseen tutkittiin idealisoidulla barokliinisen aallon simulaatioilla.
The main objective is to quantify MMF, precipitation and several other factors of extratropical cyclones as the SSTs and roughness length are increased.
Päätarkoituksena oli kvantifioida MKV, sade ja muita matalapaineen ominaisuuksia, kun merenpintalämpötilaa ja rososuutta kasvatetaan.
The largest effect of SSTs and roughness had on the LHF and convective precipitation and the smallest on the minimum surface pressure.
Merenpinnanlämpötilan ja rosoisuuden suurin vaikutus oli LLV:ssä ja konvektiivisessa sateessa ja pienin pintapaineessa.
Increasing SSTs caused MMF and precipitation to increase, as well as, e. g. latent heat flux (LHF) increased and minimum surface pressure decreased.
Nouseva merenpintalämpötila kasvatti MKV:ta ja sademääriä, sekä mm. latentin lämmön vuota (LLV), ja toisaalta pienensi pintapaineen minimiarvoja.
On the other hand, increasing roughness length caused MMF and precipitation to decrease, additionally, LHF decreased and minimum surface pressure increased.
Voimistuva rosoisuus hekensi MKV:ta ja sademääriä, sekä mm. LLV:ta, ja toisaalta suurensi pintapaineen minimiarvoja.
This kind of remanent magnetization is most likely formed during a reversed polarity period of geomagnetic field.
Tällainen pysyvä magnetoituma on luultavasti muodostunut kiveen sellaisena aikana, jolloin geomagneettisessa kentässä on vallinnut käänteinen polariteetti.
The average Königsberger ratio in the samples from this layer is 4.2 and the average inclination of remanent magnetization is -42.4 degrees.
Kyseisestä kerroksesta mitatuilla näytteillä Königsbergerin suhde on keskimäärin 4.2 ja pysyvän magnetoituman inklinaatio -42.4 astetta.
Declination of remanent magnetization stays unknown, because none of the samples were directional.
Magnetoituman deklinaatiota ei kyetty määrittämään, sillä käytössä ei ollut suunnattuja näytteitä.
Both of these layers are strongly magnetized, but only the upper one has a strong remanent magnetization.
Molemmat kerroksista ovat voimakkaan magneettisia, mutta vain ylemmässä kerroksessa havaitaan voimakas pysyvä magnetoituma.
However, the samples from the drill hole KV200 have a strong magnetic susceptibility.
Kairareiän KV200 näytteillä havaitaan kuitenkin voimakas magneettinen suskeptibiliteetti.
An approximately 55 meters thick layer of strong remanent magnetization can be observed in drill hole KV297, which is located on the negative surface-magnetic anomaly.
Petrofysikaalisissa mittauksissa havaitaan noin 55 metriä paksu voimakkaan pysyvän magnetoituman kerros kiarareiässä KV297, joka sijaitsee maanpinnalla havaitun magneettisen minimianomalian kohdalla.
The first approximation is that the negative magnetic anomaly is caused by a strong remanent magnetization which has a direction that opposes geomagnetic field and induced magnetization.
Lähtöoletuksena on se, että havaitun minimianomalian aiheuttajana on kallioperässä oleva voimakas pysyvä magnetoituma, joka on suunnaltaan sellainen, että se se vastustaa geomagneettista kenttää sekä kallioperän indusoitunutta magnetoitumaa.
This layer of strong remanent magnetization is the cause of negative magnetic anomaly observed on the surface.
Tämä voimakkaan pysyvän magnetoituman kerros aiheuttaa maanpinnalla havaitun magneettisen minimianomalian.
This thesis concentrates mainly on petrophysical measurements made from drill hole samples, but also previous geophysical measurements from the study area are used.
Tutkimuksissa pääpaino on kairareikänäytteiden petrofysikaalisissa mittauksissa, mutta lisäksi käytetään hyväksi olemassa olevia geofysikaalisia anomaliakarttoja.
In drill hole KV200 one cannot observe a strong remanent magnetization, but this drill hole is not located on the negative surface-magnetic anomaly either.
Kairareiässä KV200, toisessa tutkituista kairareiästä, ei havaita voimakasta pysyvää magnetoitumaa, mutta kyseinen kairareikä ei myöskään sijaitse magneettisen minimianomalian kohdalla.
Based on these observations one can conclude that the dunite layer of the Kevitsa intrusion is overall strongly magnetic, but only the center part of it has a strong remanent magnetization.
Näiden tulosten sekä alueella suoritetun maanpinta magnetometrauksen perusteella Kevitsan intruusion duniittikerrosta voidaan pitää kokonaisuudessaan voimakkaan magneettisena, mutta ainoastaan duniitin keskellä havaitaan voimakkaan pysyvän magnetoituman kerros.
Magnetic properties of Kevitsa intrusion are studied in this thesis.
Tässä työssä tutkitaan Kevitsan intruusion magneettisia ominaisuuksia.
The goal is to find a reason for a negative magnetic anomaly observed in the center of dunite layer of the Kevitsa intrusion.
Tavoitteena on löytää syy Kevitsan intruusiossa duniittikerroksen keskellä havaitulle magneettiselle minimianomalialle.
The direct mathematical models, which are based on the measured petrophysical data, are consistent with the magnetic anomaly observed on the surface.
Suorassa matemaattisessa mallinnuksessa saavutetaan hyvä yhteensopivuus petrofysikaalisen mittausdatan sekä maanpinnalla havaitun magneettisen anomalian välillä, kun kairareiässä KV297 havaitulle voimakkaalle pysyvälle magnetoitumalle asetetaan deklinaation arvoksi 240 astetta.
One can also observe two distinct magnetic layers in the dunite layer of drill hole KV297.
Kairareiässä KV297 havaitaan myös kallioperän jakautuminen kahteen magneettisesti toisistaan poikkeavaan kerrokseen, joista alempi ulottuu duniittikerroksen alapinnalle noin 160 metrin syvyyteen.
The lower the AO-index is the bigger the particles are.
Mitä matalampi AO-indeksi on sitä suurempia hiukkaset ovat.
Differences between AO- and AO+ situations were small.
Eroavaisuudet AO- ja AO+ tilanteiden välillä ovat pieniä.
Seasonality was clearly important.
Vuodenaikaisvaihtelu on selvästi tärkeää.
We divided the data into four sectors and three seasons (spring, summer, and autumn and winter).
Data jaettiin neljään sektoriin ja kolmeen ajanjaksoon (kevät, kesä sekä syksy ja talvi).
The total number concentration is smaller over open sea (less than 60 cm-3) than over ice (range from 14 to 120 cm-3).
Kokonaislukumääräpitoisuus on pienempi avoimen meren päällä (alle 60 cm-3) kuin jään päällä (14-120 cm-3).
This has also most probably caused changes in airmass routes and lead to unusually negative Arctic Oscillation (AO) index especially in winter.
Tämä on myös todennäköisesti aiheuttanut muutoksia ilmamassojen reiteissä ja johtanut Arktisen Oskillaation (AO) tavallista negatiivisempiin arvoihin erityisesti talvisin.
During summer the number concentration distribution is complete different than during autumn and winter.
Kesän aikana lukumääräpitoisuusjakauma on täysin erilainen kuin syksyn ja talven aikana.
In the Arctic Ocean both the sea ice extent and the sea ice thickness have decreased dramatically during recent years.
Pohjoisella jäämerellä sekä merijään laajuus että paksuus ovat pienentyneet dramaattisesti viimeisten vuosien aikana.
In this study we used a five-year of the aerosol size distribution measurements from the Zeppelin station in Ny-Ålesund, Svalbard.
Tässä tutkimuksessa on käytetty viiden vuoden aerosolikokojakaumamittauksia Zeppelin –havaintoasemalta Ny-Ålesundista, Huippuvuorilta.
During autumn and winter the number concentration distribution is clearly different over open sea than over sea ice.
Syksyn ja talven aikana lukumääräpitoisuusjakauma on selvästi erilainen avoimen meren päällä kuin jään päällä.
We compared trajectory-, sea ice- and Arctic Oscillation-index (AO-index) data to find out if aerosol size distribution properties over sea ice differ from properties over open sea and also if there are differences between negative AO-index (AO-) and positive AO-index (AO+).
Tutkimuksessa on vertailtu trajektori-, merijää- ja AO- dataa toisiinsa, jotta löydettäisiin mahdolliset aerosolienkokojakaumanominaisuuksissa esiintyvät erot merijään ja avoimen meren tapauksissa ja myös negatiivisen AO-indeksin (AO-) ja positiivisen AO-indeksin (AO+) tapauksissa.
During summer the Aitken mode number concentrations are higher than accumulation mode number concentrations.
Kesän aikana Aitken moodin lukumääräpitoisuudet ovat korkeampia kuin akkumulaatiomoodin pitoisuudet.
During spring, the aerosol number concentration is dominated by the accumulation mode particles.
Kevään aikana aerosolien lukumääräpitoisuutta dominoi akkumulaatiomoodin hiukkaset.
Then it is possible that nucleation mode number concentration increases with the decreasing sea ice.
Tällöin on mahdollista että nukleaatiomoodin lukumääräpitoisuudet tulevat kasvamaan merijään vähetessä.
However the sea ice concentration doesn't have an effect to the number concentration.
Merijään prosentuaalisella osuudella ei kuitenkaan ole vaikutusta lukumääräpitoisuusjakaumaan.
It is clear that sea ice has an effect to the aerosol size distribution properties, but it doesn't seem to matter what kind of ice concentration there is.
On selvää että merijää vaikuttaa aerosolien kokojakauman ominaisuuksiin, mutta merijään prosentuaalisella osuudella ei näyttäisi olevan väliä.
It is likely that the aerosol production in the Arctic will increase with the declining sea ice cover.
On todennäköistä että merijääalueen pienentyessä aerosolituotanto Arktiksella tulee lisääntymään.
Also the AO-index has an effect to the aerosol size distribution, but weather the AO and sea ice together have an effect to the aerosol properties is not so clear than the effect of the sea ice itself.
Myös AO-indeksillä on vaikutusta aerosolien kokojakaumaan, mutta ei ole niin selvää onko AO-indeksillä ja merijäällä yhdessä vaikutusta.Tulevaisuudessa, kun merijään laajuus todennäkoisesti pienenenee, avoimen meren tilanteet tulevat olemaan yleisempiä.
Secondary structure was measured using FT-IR.
Sekundäärirakenne mitattiin käyttämällä FT-IR-menetelmää.
Similar transition was also observed with 1-propanol and DMF, but transition states were also seen.
Vastaava muutos havaittiin 1-propanolilla ja DMF:lla, mutta niiden yhteydessä nähtiin myös sekatiloja.
Polypeptide-surfactant complexes are macromolecules capable of taking similar secondary structures to polypeptides.
Polypeptidi-surfaktantti -kompleksit ovat makromolekyylejä, jotka voivat esiintyä polypeptidien sekundäärirakenteita vastaavissa konformaatioissa.
In this thesis it was shown that it is possible to control the secondary structure of poly(L-lysine)-dodecylbenzenesulfonic acid complexes in nanoparticles by varying solvent and aerosol reactor temperature.
Tässä tutkielmassa osoitetaan, että poly(L-lysiini)-dodekyylibenzeenisulfonihappo -kompleksin sekundäärirakennetta nanopartikkeleissa voidaan säädellä liuottimien ja aerosolireaktorin lämpötilan avulla.
When chloroform was used in the aerosol process, transformation from α-helix to β-sheet occured between 80°C and 100°C.
Käytettäessä kloroformia liuottimena aerosolien valmistuksessa konformaation muutos α-heliksistä β-laskoseen tapahtui välillä 80-100°C.
Lamellar self-assembly was observed with TEM in all the particles, while it was expected only in particles with complexes in β-sheet secondary structure.
Kaikissa partikkeleissa nähtiin TEM-kuvissa lamellaarisia rakenteita, vaikka niitä odotettiin vain partikkeleihin, joissa kompleksin sekundäärirakenteena oli β-laskos.
Using chloroform as the solvent promoted α-helix while 1-propanol promoted β-sheet secondary structure.
Liuottimista kloroformi suosi α-heliksiä ja 1-propanoli suosi β-laskosta.
Dimethylformamide (DMF) seemed to induce random coil.
Dimetyyliformamidi (DMF) vaikutti suosivan järjestäytymätöntä rakennetta.