natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The entire family was included in the study because ADHD affects more than just the individual him/herself.
Tämä valinta liittyy ilmiön luonteeseen: ADHD ei ole pelkästään yksilön ongelma, vaan se koskee yleensä tavalla tai toisella koko perhettä.
In general, a lack of education, fewer chances of finding a job and associated symptoms of ADHD all contributed to social exclusion.
Syrjäytymiskehitykseen on vaikuttanut peruskoulun jälkeisen koulutuksen puute, heikko työllistyminen sekä ADHD-oireiden ja mahdollisten liitännäishäiriöiden yhteisesiintyminen.
The participants stated that social exclusion is a vicious circle from which escape is difficult when no support is available.
Syrjäytymisen kehältä koetaan olevan mahdoton päästä omin voimin pois.
The predictor variables were age, gender, smoking status, duration of operation, general diseases, dimensions of mandibular movement and osteosynthesis supporting material.
Infektioiden esiintyvyyttä verrattiin ikään, sukupuoleen, yleissairauksiin, tupakointiin, leikkauksen kestoon, leuan siirron suuruuteen ja murtumalevyn materiaaliin.
Smoking cessation and surgical planning decrease complications and compromised healing in patients undergoing orthognatic surgery Orthognatic surgery is surgery for the correction of discrepancies in the facial skeleton.
Purennankorjausleikkaus tehdään aikuiselle potilaalle silloin, kun leukojen ja kallon välisissä suhteissa on niin suuri ero, että pelkällä oikomishoidolla ei voida korjata potilaan purentaa toimivaksi.
The main finding was that smoking cessation will reduce infections and the need for removal of osteosynthesis material.
Tupakointi oli ainoa tilastollisesti merkitsevä tekijä, joka lisäsi infektioita ja murtumalevyjen poiston tarvetta.
19.0% of the inserted miniplates were removed in 153 BSSO patients.
Murtumalevy poistettiin levyinfektion tai ruuvien löystymisen takia 19 % potilaista.
For the last two studies patients planned for bilateral sagittal split osteotomy (BSSO) were recruited at the Department before surgery and followed up for one year.
Hoidon yhteydessä potilaat käyvät läpi noin kaksi vuotta kestävän oikomishoidon, jolloin hammaskaaret tasoitetaan toisiinsa sopiviksi sekä ennen että jälkeen leikkauksen.
Complications and compromised healing in mandibular bilateral sagittal split osteotomies
Purenta asetetaan oikeaan asentoon ja alaleuan palaset kiinnitetään murtumalevyillä ja ruuveilla.
Two of these patients (4.9%) had neuropathic pain.
Haavainfektio tai haavan huono paraneminen todettiin 9,1 % potilaalla.
The main aim of the thesis was to identify factors that increase complications and compromised healing in these patients.
Väitöskirjassa osoitettiin, että tupakointi lisää merkittävästi haavakomplikaatioita purennankorjausleikkauksen jälkeen.
Thus BSSO is not a predictable treatment for TMD patients.
Lisäksi luun kiinnitysmateriaalin poiston tarve on suurempi tupakoivien potilaiden keskuudessa.
Main results FINNRESUSCI study included 548 patients, of whom 311 (56.8%) had shockable (VF/VT) and 237 (43.2%) non-shockable (PEA or asystole) as an initial rhythm.
Tulokset FINNRESUSCI tutkimuksen kerättiin yhteensä 548 potilasta, joista 311 (56.8%) oli elvytetty VF/VT- rytmeistä ja 237 (43.2%) muista lähtörytmeistä (PEA/ASY).
TH was induced totally in 311 unconscious patients 85.8% in VF/VT and 31.4% in PEA or asystole group.
Viilennyshoito aloitettiin yhteensä 311 potilaalle, 85.8% VF/VT-potilaalle ja 31.4% muista rytmeistä elvytetyille.
In Study III and IV, biomarkers were measured from patients resuscitated from VF/VT.
Valtimoverinäytteet analysoitiin vain teho-osastolla hengityskonehoidossa olleilta potilaita ja biomarkkerit analysoitiin vain iskettävistä lähtörytmeistä (VF/VT) elvytetyiltä potilailta.
Aims The objectives of this study were to evaluate the incidence and neurological outcomes of out-of-hospital cardiac arrest (OHCA) patients in Finnish intensive care units (ICU).
Tavoitteet Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää sairaalan ulkopuolella sydänpysähdyksen saaneiden potilaiden esiintyvyys suomalaisilla teho-osastoilla ja neurologiset toipumistulokset vuoden kuluttua sydänpysähdyksestä.
Conclusions TH is well implemented in clinical practice in Finnish ICUs.
Johtopäätökset Viilennyshoito on laajasti kliinisessä käytössä teho-osastoilla koko Suomessa ja kammiovärinästä elvytettyjen potilaiden hoitotulokset ovat erittäin hyvät.
The mean PaCO2 tension during the first 24-hour in ICU was an independent predictor of a good outcome with an odds ratio (OR) of 1.054, but the mean PaO2 tension was not.
Normaaliarvoja korkeampi hiilidioksidin (CO2) osapaine valtimoveressä assosioitui hyvään ennusteeseen, vastaavasti hapen (O2) osapaineella ei ollut itsenäistä vaikutusta ennusteeseen ensimmäisen 24 tunnin tehohoidon aikana.
IL-6 and S-100B was associated with time to ROSC and poor neurological outcome (p less than 0.001).
Tulovaiheen interleukiini-6 (IL-6) ja proteiini S100-B arvot assosioituivat sydänpysähdyksen kestoon ja neurologiseen toipumiseen ja korkeat tulovaiheen IL-6 arvot myös ennustivat huonoa neurologista toipumista.
Incidence and outcome of out-of-hospital cardiac arrest patients in Finnish intensive care units
Sydänpysähdyksestä elvytettyjen potilaiden tehohoito Suomessa
Blood samples for biomarker evaluation were collected and neurological outcomes were determined 12 months after CA. All patients were included when evaluated the incidence, the implementation of TH and outcomes.
Verinäytteitä kerättiin neljässä aikapisteessä ja neurologinen toipuminen arvioitiin vuoden kuluttua sydänpysähdyksestä.
This study also investigated the use of therapeutic hypothermia (TH), arterial blood gas (ABG) pressures and different biomarkers association with one-year neurological outcome after OHCA.
Lisäksi selvitettiin viilennyshoidon käyttöä, valtimoverikaasujen ja eri biomarkkereiden yhteyttä neurologiseen toipumiseen tehohoidetuilla sydänpysähdyspotilailla Potilaat ja menetelmät Kansalliseen FINNRESUSCI tutkimukseen osallistui 21 Suomen 22:sta sydänpysähdyspotilaita hoitavista teho-osastoista.
The time spent above PaCO2 45 mmHg was associated with good neurologic outcome and patients with the highest mean PaCO2 and PaO2 values had better neurologic outcome than predicted with an OR of 3.2 (95% CI 1.1-9.2).
Potilailla joiden CO2 ja O2 osapaineet olivat korkeimmat toipuivat paremmin kuin oli ennustemallin mukaan oli odotettavissa.
All adult patients after OHCA who were treated in ICU were included.
Tutkimukseen kerättiin yhden vuoden aikana kaikki sairaalan ulkopuolella sydänpysähdyksen saanet aikuispotilaat, jotka päätyivät teho-osastolle jatkohoitoon.
Good neurologic outcome was achieved in 58.0% patients with shockable rhythms and in 19.4% with non-shockable rhythms after TH treatment.
Näistä potilaista VF/VT-ryhmästä neurologisesti toipui hyvin 58.0% ja PEA/ASY-ryhmästä 19.4%.
The majority of OHCA patients with shockable rhythms survive with good neurology, while the outcome of patients with non-shockable rhythms is poorer despite the TH treatment.
Muista lähtörytmeistä elvytettyjen potilaiden ennuste on selvästi huonompi riippumatta siitä annetaanko viilennyshoitoa vai ei. Hengityskoneen säädöillä, jotka vaikuttavat valtimoveren O2 ja CO2 osapaineisiin, on vaikutusta toipumiseen.
IL-6 was associated with extra-cerebral organ dysfunction and predicted neurological outcome after OHCA-VF/VT, while hs-TnT does not give any additional prognostic information.
Herkkä troponiini-T arvo oli koholla kaikilla potilailla, huonosti toipuneilla merkitsevästi enemmän, mutta se ei tuonut lisäarvoa ennustearvion tekemiseen.
In contrast, alterations in histamine-mediated signal transduction caused only minor alterations in examined circadian rhythms.
Lisäksi, histamiinivälitteisen signaalitransduktion muutokset aiheuttavat vain vähäisiä muutoksia tutkituissa vuorokausirytmeissä.
The circadian regulation of the histaminergic neurons takes place mainly at the level of histamine accumulation and release.
Sitä vastoin vuorokausirytmin sääntely vaikutti merkittävästi histamiinia tuottaviin hermosoluihin, pääasiassa histamiinin akkumulaation ja vapautumisen tasolla.
Based on the acquired results we concluded that the circadian process may affect homeostatic regulation, thus indicating an interaction of these processes.
Loppupäätelmänä voidaan todeta, että vuorokausirytmin säätelyyn liittyvät toiminnot vaikuttavat homeostaattiseen sääntelyyn, mikä viittaa näiden prosessien väliseen vuorovaikutukseen.
It has predominantly inhibitory reciprocal connections to their sleep-active counterparts, which enables an efficient transition between wakefulness and sleep.
Nämä aktiivisuusalueiden väliset vuorovaikutukset mahdollistavat tehokkaan siirtymän unen ja valveen välillä.
Therefore, we focused on examination of interactions between the histaminergic system, the circadian and homeostatic components.
Tästä syystä keskityimme valve-aktiivisten aivoalueiden ja vuorokausirytmiin liittyvien ja homeostaattisten osa-alueiden komponenttien välisten vuorovaikutusten tutkimukseen.
Finally, we could not find evidence of an involvement of the histamine in homeostatic regulation of sleep-wakefulness cycle.
Väitöskirjani tutkimustulosteni osoittavat, että histamiini ei näyttäisi olevan osallisena homeostaattisessa säätelyssä.
In combination with the circadian clock and homeostatic regulation of sleep its forms a network that regulate the sleep-wakefulness cycle.
Nukahtamisen tai valveen ajoitus vuorostaan riippuu biologisen kellon vaiheesta ja homeostaattisesta unen tarpeesta.
Because of the complex organization, it becomes difficult to estimate the significance of the crosstalk between the individual components of this regulatory network.
Johtuen tämän säätelyverkoston monimutkaisesta organisoitumisesta, unen ja valveen modulointi väistämättä sisältää sen solmukohtien välistä vuoropuhelua ja vaatii näiden selvittämistä.
The shortening of the light-dark cycle led to re-distribution of these parameters towards aperiodicity, as well as increased sleep propensity, diminished daily rhythms of power of high θ-, and γ-waves, which are characteristic of an active wakefulness state as well as strengthened the phase-amplitude coupling between these frequencies.
Myöhempi tutkimus on paljastanut useita valveaikana aktiivisia aivoalueita, joilla on pääasiassa heikentäviä vastavuoroisia vaikutuksia unen aikana aktiivisiin aivoalueisiin.
The global incidence of FS is estimated from 2 to 14 % (depending on ethnicity) of all children in the age of 6 months to 5 years.
Kuumekouristuksia on arvioitu globaalisti esiintyvän 2-14%:lla (etnisyydestä riippuen) 6 kuukauden - 5 vuoden ikäisistä lapsista.
Using an animal based on 13-14 day old rats exposed to hyperthermia, we show that a pro-excitatory action of GABA based on the neuron-specific carbonic anhydrase (CA) isoform VII is crucially involved in the generation of these seizures.
Käyttäen eläinmallina 13-14 päivän ikäisiä hypertermialle altistettuja rottia, tässä työssä osoitetaan, että GABA:n hermoärsytystä edistävä signalointi joka perustuu neuronispesifisen karboanhydraasi VII:n toimintaan on ratkaisevassa roolissa kuumekouristusten synnyssä.
A particular set of cells, the subplate neurons, is the first to mature during the earliest stages of cortical development.
Erityinen soluryhmä, tyvilevyn hermosolut, kypsyy ensimmäisenä kortikaalisen kehityksen varhaisimpien vaiheiden aikana.
These neurons act as transient relay and processing station for signals coming from subcortical structures to the cortex.
Nämä hermosolut toimivat väliaikaisena käsittely- ja välitysasemana subkortikaalisista rakenteista aivokuorelle saapuville signaaleille.
During critical periods of development of the mammalian brain, cell migration and synapse formation are crucially important to set up newly developed neuronal circuits that will support complex network activity.
Nisäkkäiden aivojen kehityksen herkkyyskausien aikana hermosolujen migraatio ja synapsien synty ovat ratkaisevan tärkeitä sekä kehittyvien aivojen hermoverkkojen että niiden kompleksisen verkkoaktiivisuuden synnyssä.
This Thesis addresses fundamental mechanisms of brain disorders that occur in preterm infants or during early childhood.
Tämä väitöskirjatyö keskittyy keskosten ja varhaislapsuuden aivotoiminnan häiriöiden ja sairauksien perusmekanismeihin.
As a whole, this work demonstrates the high utility and heuristic value of custom-designed animal models in studies of basic mechanisms and consequences of disorders in the developing brain.
Kokonaisuudessa tämä työ osoittaa tarkasti suunniteltujen eläinmallien hyödyn varhaisten aivotoiminnan häiriöiden ja niistä seuraavien sairauksien perusmekanismien tutkimisessa, sekä uusien hypoteesien kehittämisessä niin molekyyli, hermosolu että hermoverkkojen rakenteen ja toiminnan tasolla.
In the present work, conditions of this kind were mimicked by specific toxin-based ablation of subplate neurons.
Tässä väitöskirjassa edellä mainittuja patofysiologisia tilanteita on jäljitelty eläinmallilla jossa tyvilevyn neuroneita poistetaan paikallisesti spesifillä toksiinilla.
Their high dependence on oxygen supply makes them vulnerable to injuries that take place during pregnancy.
Varhaisen maturaationsa vuoksi tämän hermosolupopulaation suuri riippuvuus hapensaannista altistaa sen raskauden aikaisille komplikaatioille.
They represent convulsive events in humans that are promoted by respiratory alkalosis during febrile illness.
Syntymän jälkeisenä aikana hyvin tyypillinen pediatrinen aivotoiminnan häiriö ovat kuumeen aiheuttamat kouristukset, joita edistää kuumeen käynnistämä respiratorinen alkaloosi.
To this end, we have developed animal models to mimic disorder-specific pathological conditions in the brain.
Laboratoriossamme on kehitetty tällaisia tutkimuksia varten eläinmalleja joissa relevantit patogeeniset mekanismit voidaan spesifisesti aktivoida.
Finally, while it is widely assumed that FS are limbic in origin, this Thesis provides new evidence that the brainstem can have an independent and prominent role in the generation of FS, and also of convulsions induced by kainic acid, which so far, have been considered prototypical in studies of limbic seizures.
Tämän väitöskirjatyön yllättävin havainto on, että aivorunko voi toimia itsenäisenä generaattorina sekä kuumekouristusten että kainaattikouristusten synnyttämisessä.
Gliomas, malignant brain tumors, are among the most aggressive cancers in adults.
Pahanlaatuiset aivokasvaimet, glioomat, ovat syövistä aggressiivisimpia.
Therefore, to improve therapeutic strategies it is essential to study molecular mechanisms underlying the progression of gliomas and identify novel, glioma-specific proteins that could be therapeutically targeted.
Hoidon kehityksen kannalta onkin välttämätöntä selvittää glioomien etenemismekanismeja ja identifioida uusia kohdemolekyylejä lääkehoidolle.
Due to their invasive growth, resistance mechanisms and tendency to relapse, the prognosis of high-grade glioma patients is very poor.
Hoitomuotojen kehityksestä huolimatta glioomien invasiivisuus, resistenssimekanismit ja uusiutumistaipumus johtavat edelleen erittäin heikkoon potilasennusteeseen.
CooP-functionalized particles were shown to be stable, non-toxic and suitable for targeting MDGI expressing subcutanous xenografts.
CooP-partikkeli-konstruktit olivat vakaita, myrkyttömiä ja ne kulkeutuivat spesifisesti MDGI:tä ekspressoiviin ihonalaiskasvaimiin hiirissä.
Our immunohistochemical analyses revealed abundant MDGI expression in clinical brain tumor specimens and patient-derived gliospheres.
Immunohistokemialliset menetelmät osoittivat MDGI:n ilmentymisen potilasnäytteissä, glioomien verisuonistossa sekä potilaista eristetyissä soluissa.
By using in vivo phage display method we identified a peptide, CooP, which, after systemic delivery, specifically homed to brain tumor satellites and their vasculature in mice.
In vivo faagiesittelytekniikan avulla identifioimme CooP-peptidin, joka kulkeutui verenkierrossa spesifisesti kasvaimiin ja kasvainten suonistoon hiirissä.
In the last part of this study we characterized the expression and function of MDGI in gliomas.
Lopuksi selvitimme MDGI:n ilmentymistä ja toimintaa, sillä sen rooli glioomissa on toistaiseksi ollut tuntematon.
Functional in vitro and ex vivo assays demonstrated that MDGI overexpression enhanced the aggressive growth of glioma cells, whereas even more striking changes occurred when MDGI was genetically silenced.
MDGI:n yli-ilmentäminen glioomasoluissa lisäsi niiden aggressiivista kasvua, kun taas MDGI:n poisto pysäytti solujen kasvun, heikensi merkittävästi soluhengitystä ja lopulta tappoi solut.
In addition, mass spectrometric analyses revealed significant changes in the intracellular metabolites after MDGI silencing.
Solunsisäisten aineenvaihduntatuotteiden analyysi massaspektrometrian avulla viittasi myös merkittäviin häiriöihin solujen metaboliassa.
Together our results show that the glioma-specific CooP peptide can be utilized both in glioma imaging and targeted drug delivery as well as in biofunctionalization and targeting of nanoparticles in vivo.
Tutkimuksemme osoittaa, että CooP-peptidi soveltuu glioomien kohdennettuun kuvantamiseen ja lääkekuljetukseen hiirimalleissa.
In this study we first mapped vascular markers of malignant gliomas to find potential candidates for tumor targeting.
Projektin ensimmäisessä osassa kartoitettiin glioomien verisuonistoa kohdennettuun hoitoon sopivien merkkimolekyylien löytämiseksi.
Since MDGI is reachable via intravenously injected agents, it could be a potential candidate for the targeted treatment of gliomas.
MDGI:n kohdentaminen saattaakin tulevaisuudessa olla potentiaalinen vaihtoehto kehitettäessä uusia hoitomuotoja glioomapotilaille.
In addition, MDGI, the interacting partner of CooP, is abundantly expressed in malignant gliomas and essential for glioma cell survival.
CooP:n sitoutumisproteiinia MDGI:tä on puolestaan runsaasti glioomissa, jossa se on ratkaisevan tärkeä syöpäsolujen elinvoimaisuudelle.
Homing peptide-conjugated nanocarriers have shown great potential in targeting various tumors, including gliomas.
Peptidipäällysteisten nanopartikkeleiden avulla voidaan tehostaa lääkeaineiden spesifistä kuljetusta haluttuihiin kohteiseen, kuten aivokasvaimiin.
We also identified mammary-derived growth inhibitor (MDGI) as an interacting partner for CooP in the brain tumor tissue and tumor-associated vasculature.
Lisäksi osoitimme CooP-peptidin sitoutuvan spesifisesti MDGI-proteiiniin (Mammary-Derived Growth Inhibitor) kasvaimissa ja suonistossa.
Therefore, we estimated the potential of CooP peptide in the surface functionalization and targeted delivery of porous silica nanoparticles in vitro and in vivo.
Lisäksi CooP soveltuu peptidi-nanopartikkeli-konstruktien muodostukseen ja tehostaa niiden kulkeutumista kohdekasvaimiin.
In lower-grade glioma patients MDGI expression correlated with poorer overall survival.
Suuri MDGI:n määrä korreloi myös glioomapotilaiden heikomman ennusteen kanssa.
The participants in Studies III and IV had three consecutive high-fat meals and were followed for 10 hours postprandially.
Osatöihin III ja IV osallistuvat, saivat kolme perättäistä runsasrasvaista ateriaa, jonka jälkeen heitä seurattiin 10 tuntia.
Bacterial endotoxins in type 1 diabetes
Bakteeriperäiset endotoksiinit ja tyypin 1 diabetes
Around one-third of patients with type 1 diabetes develop diabetic nephropathy.
Noin kolmasosalle tyypin 1 diabetesta sairastaville potilaille kehittyy diabeettinen munuaistauti.
Even though the pathogenesis of diabetic nephropathy is not fully understood, the process involves several environmental factors.
Vaikka tautikuvaan liittyvää patologiaa ei ymmärretä täysin, monet ympäristötekijät vaikuttavat taudin kehitykseen.
Renal status was verified at follow-up by laboratory data and a review of all available medical files (Study I).
Munuaisten tila määritettiin seuranta-aikana käyttäen laboratoriotutkimusten tuloksia ja muita potilastietoja (osatyö I).
Study I was a follow-up study, and Studies II IV were cross-sectional in their design.
Osatyö I oli seurantatutkimus ja osatyöt II-IV poikkileikkaustutkimuksia.
High serum LPS was also associated with features of the metabolic syndrome in both the patients with type 1 diabetes and the overweight non-diabetic controls.
Korkea seerumin LPS aktiivisuus liittyi myös metabolisen oireyhtymän piirteisiin sekä tyyppi 1 diabetes potilailla että ylipainoisilla ei-diabeettisilla verrokeilla.
The metabolic syndrome is associated with insulin resistance, and it is a risk factor for both diabetic nephropathy and cardiovascular disease.
Metabolinen oireyhtymä on suoraan yhteydessä insuliiniresistenssiin, mikä itsessään on tunnettu riskitekijä sekä diabeettisessa munuaistaudissa että sydän- ja verisuonitaudeissa.
The aim of this thesis was to examine the relationship between LPS and the development of diabetic nephropathy, inflammation, vascular function, lipid metabolism, and intestinal homeostasis in patients with type 1 diabetes.
Väitöskirjani tarkoituksena oli tutkia LPS:n osuutta diabeettiseen munuaistautiin, tulehdukseen, verisuonten toimintaan, rasva-aineenvaihduntaan sekä suoliston tasapainoon tyypin 1 diabeetikoilla.
Study II included, in addition to patients with type 1 diabetes, patients with IgA glomerulonephritis and non-diabetic control subjects.
Osatyössä II, diabeetikoiden lisäksi tutkimme IgA glomerulonefriittiä sairastavia potilaita sekä ei-diabeettisia verrokkeja.
For all studies, LPS was measured by the limulus amebocyte lysate (LAL) assay from serum samples.
Kaikissa osatöissä seerumin LPS aktiivisuus määritettiin limulus amebosyytti lysaatti (LAL) menetelmällä.
We show that high serum LPS is associated with the development of diabetic nephropathy and features of the metabolic syndrome.
Tutkimuksemme osoittaa, että LPS vaikuttaa diabeettisen munuaistaudin kehitykseen ja metabolisen oireyhtymän piirteisiin.
Endotoxins may affect the development of diabetic nephropathy through the direct disruption of the filtration barrier, but also through insulin resistance at both the tissue and systemic levels.
Endotoksiinit voivat suoraan vaikuttaa munuaisen toimintaan lisäämällä munuaiskeräsen läpäisevyyttä proteiineille, mutta myös epäsuorasti insuliiniresistenttiyden kautta kudostasolla.
Low grade inflammation has been linked to many metabolic diseases and is also evident in patients with type 1 diabetes, especially in the presence of nephropathy.
Matala-asteisen tulehduksen on osoitettu olevan yhteydessä aineenvaihdunnallisiin tauteihin, niin myös tyypin 1 diabetekseen, etenkin munuaistaudin ollessa läsnä.
The studies are part of the ongoing Finnish Diabetic Nephropathy Study (FinnDiane), a nationwide, multicenter study that aims to identify genetic and environmental risk factors for the development of diabetic complications in patients with type 1 diabetes.
Nämä tutkimukset ovat osa käynnissä olevaa Finnish Diabetic Nephropathy Study (FinnDiane) tutkimusta, joka on maankattava monikeskustutkimus.
However, unfavorable changes in lipid metabolism and vascular response in patients with type 1 diabetes may render them at higher cardio-metabolic risk.
Epäsuotuisat muutokset rasva-aineenvaihdunnassa ja verisuonten vasteessa saattavat kuitenkin lisätä tyypin 1 diabeetikoiden alttiutta sydän- ja verisuonisairauksille.
Factors associated with endotoxemia, vascular function, inflammation, and lipid metabolism were investigated.
Endotoksemiaan (LPS), verisuonten toimintaan, tulehdukseen ja rasva-aineenvaihduntaan liittyviä tekijöitä määritettiin aterianjälkeisistä näytteistä.
However, the patients with type 1 diabetes showed altered postprandial lipid metabolism and vascular response.
Aterioiden jälkeen tyypin 1 diabetes potilailla oli kuitenkin epäsuotuisia muutoksia rasva-aineenvaihdunnassa ja verisuonten toiminnassa.
Bacterial lipopolysaccharides (LPS) are powerful triggers of inflammation, but whether low grade inflammation is caused by these components is an open question.
Bakteeriperäiset lipopolysakkaridit (LPS, endotoksiinit) ovat voimakkaita tulehdusvastetta käynnistäviä molekyylejä.