natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It has been believed that after successful rehabilitation aSAH patients should have a similar life-expectancy to that of the general population.
Aiemmin on ajateltu, että onnistuneen kuntoutumisen jälkeen SAV-potilaiden elinajanodote on vastaava kuin normaaliväestöllä.
Patients and Methods Each publication includes a subgroup of 7289 patients with intracranial aneurysms treated in Helsinki University Hospital between 1980 and 2014.
Metodit Jokainen julkaisu sisältää alaryhmän 7289 potilaasta, jotka on hoidettu vuotaneen tai vuotamattoman aneurysman vuoksi Helsingin seudun yliopistollisessa keskussairaalassa vuosina 1980-2014.
Cardio- and cerebrovascular causes were overrepresented as causes of death.
Sydän- ja aivoverisuonisairaudet korostuivat kuolinsyinä.
The computed tomography angiography analysis on PComA aneurysm morphology was based on images of 391 patients; the treatment and outcome was evaluated in 620 patients with ruptured PComA aneurysm and long-term excess mortality was evaluated after follow-up of 3078 aSAH survivors.
Tietokonetomografiakuva-analyysi perustui 391 potilaan kuviin; hoidon ja toipumisen suhteen arvioitiin 620 potilasta, jotka oli hoidettu takimmaisen yhdysvaltimon aneurysman puhkeamisesta seuranneen SAV:n vuoksi; ja ylikuolleisuutta arvioitiin 3078 SAV:sta selviytyneen potilaan pitkäaikaisseurannassa.
Even though most treated aSAH patients recover well after PComA aneurysm rupture, there are occlusive treatment-related complications like artery occlusions and treatment-related brain infarctions causing impaired outcome irrespective of the treatment method.
Vaikka suurin osa hoidetuista potilaista toipuu varsin hyvin takimmaisen yhdysvaltimon aneurysmavuodon jälkeen, aneurysman hoitoon liittyy haasteita, kuten aivovaltimon tukkeumia sekä aivoinfarkteja, jotka heikentävät toipumista.
The risk factors for impaired outcome were poor preoperative clinical condition, intracerebral or subdural hematoma due to aneurysm rupture, age over 65, artery occlusion in postoperative angiography, occlusive treatment-related ischemia, delayed cerebral vasospasm and hydrocephalus requiring a shunt.
Riskitekijöitä heikommalle toipumiselle olivat huono leikkausta edeltävä kunto, aivokudoksensisäinen tai kovakalvonalainen verenvuoto SAV:oon liittyen, yli 65 vuoden ikä, aivovaltimon tukkeuma kontrollikuvaksessa, aneurysman hoitoon liittyvä aivoverenkiertohäiriö, viiveellä ilmenevä oireinen aivovaltimoiden spasmi tai vuodon jälkeinen vesipäisyys, joka vaati aivokammiosuntin.
The aims of this work are 1) to identify the morphological features related to PComA aneurysms and their rupture, 2) to study the treatment and outcome after PComA aneurysm rupture and aSAH, 3) to discover if there is long-term excess mortality after aSAH compared to the general population.
Tutkimuksemme tavoitteita ovat: 1) tutkia morfologisia piirteitä, jotka liittyvät takimmaisen yhdysvaltimon aneurysmiin sekä niiden puhkeamiseen, 2) raportoida hoidon tulokset sekä mahdolliset toipumista heikentävät seikat takimmaisen yhdysvaltimon aneurysman puhkeamisesta seuranneen SAV:n jälkeen sekä 3) ottaa selvää, esiintyykö SAV :n jälkeen ylikuolleisuutta.
Most of the patients made a good recovery at 1 year after PComA aneurysm rupture and aSAH (62%).
Suurin osa potilaista, jotka olivat sairastaneet SAV:n takimmaisen yhdysvaltimon aneurysmasta, toipuivat hyvin vuoden kuluessa (62%).
Conclusions PComA aneurysms rupture also at small sizes, and there are location-related morphological parameters associated with the rupture.
Johtopäätökset Takimmaisen yhdysvaltimon aneurysmat vuotavat usein pieninäkin, ja havaitsimme koon lisäksi muita piirteitä, jotka liittyivät puhkeamiseen.
The highest excess mortality was among patients with multiple aneurysms, old age, poor preoperative clinical condition, conservative aneurysm treatment, and unfavorable clinical outcome at 1 year.
Ylikuolleisuus korostui potilailla, joilla oli useita aneurysmia, iäkkäillä, ennen hoitoa huonokuntoisilla sekä niillä, joiden toipuminen oli heikkoa vuoden kohdalla sairastumisesta.
The origin of the posterior communicating artery (PComA) is one of the most common locations for ruptured aneurysms causing aSAH.
Takimmaisen yhdysvaltimon haarautumiskohta on yksi yleisimmistä sijainneista vuodon aiheuttaneelle aneurysmalle.
Introduction Aneurysmal subarachnoid hemorrhage (aSAH) is a serious form of stroke, caused by a ruptured intracranial aneurysm.
Johdanto Lukinkalvonalainen verenvuoto (SAV) aivovaltimopullistumasta eli aneurysmasta on vakava aivoverenkiertohäiriö.
PComA aneurysms may have been seen as uncomplicated lesions, but occlusive treatment of a ruptured PComA aneurysm seems to be a high-risk procedure.
Takimmaisen yhdysvaltimon aneurysmien hoito on nähty melko mutkattomana, mutta se vaikuttaa riskialttiilta toimenpiteeltä.
There is excess mortality after aSAH among patients with all aneurysm locations in a long-term follow-up.
SAV:sta toipuneilla potilailla esiintyy ylikuolleisuutta suhteessa normaaliväestöön pitkäaikaisseurannassa.
However, lately there have been indications of excess mortality in the long run.
Viimeaikaiset tutkimustulokset ovat kuitenkin antaneet viitteitä siitä, että SAV:sta toipuneilla saattaa olla ylikuolleisuutta suhteessa normaaliväestöön.
There are specific features related to the rupture and occlusive treatment of PComA aneurysms.
Tulokset Määritimme takimmaisen yhdysvaltimon aneurysman tyyppipiirteet.
A notable proportion (38%) of PComA aneurysms ruptured at small sizes (<7mm), and there were location-related parameters like irregular aneurysm dome that were associated with rupture.
Vaikka aneurysman koon lisääntyminen yleisesti suurentaa vuororiskiä, havaitsimme, että takimmaisen yhdysvaltimon aneurysmat vuotivat usein myös pienikokoisina.
Basic Human Values in the Workplace
Henkilökohtaiset arvot työpaikalla
Value priorities were measured by means of the 40-item Portrait Value Questionnaire (PVQ).
Arvomittarina käytettiin uutta 40-osioista Portrait Value Questionnairea (PVQ).
Differences between the environments were explained by age, gender, and education.
Ryhmien väliset erot arvoissa johtuivat koulutuksesta, iästä ja sukupuolijakaumasta.
Achievement was associated with sharing only when conformity was high.
Suoriutumisarvo oli yhteydessä tiedonjakamiseen vain silloin, kun yhdenmukaisuus oli tärkeää.
The measures for attitudes towards organisational change and knowledge sharing were constructed for the present research by means of a qualitative study.
Organisaatiomuutosta koskevien asenteiden ja tiedonjakamisen mittarit luotiin laadullisissa esitutkimuksissa.
For a realistic environment, tradition and hedonism values were more important than for an enterprising environment.
Realistisessa ympäristössä arvostettiin enemmän perinteitä ja mielihyvää kuin yrittäjämäisessä ympäristössä.
Second, the association of value priorities with attitudes towards organisational change and knowledge sharing were examined both at the individual and at the workplace level.
Lisäksi tutkittiin arvojen yhteyksiä organisaatiomuutosta koskeviin asenteisiin ja tiedon jakamiseen työyhteisössä.
The sample was divided into three occupational environments: conventional, realistic, and enterprising.
Tutkimukseen osallistuneet henkilöt jaettiin työtehtäviensä perusteella kolmeen ammatilliseen ympäristöön: konven-tionaaliseen (mm. taloushallinto), realistiseen (mm. tuotanto) ja yrittäjämäiseen (mm. myynti).
When mean scores for workplaces (N=19) were used, workplaces high on self-transcendence and conformity and low on self-enhancement values showed higher levels of sharing.
Työpaikkojen (N=19) keskiarvoja vertailtaessa havaittiin, että ne työpaikat, joissa arvostettiin paljon universalismia, hyväntahtoisuutta ja yhdenmukaisuutta sekä vähän valtaa ja suoriutumista saivat henkilöstöltään parhaat arvioinnit tiedon jakamisesta.
First, the structure of values postulated by S. H. Schwartz’s value theory was examined among the company employees (N=1314).
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, onko suomalaisessa metalliteollisuuden yrityksen henkilöstön (N=1314) arvojen rakenne S. H. Schwartzin arvoteorian mukainen.
An enterprising environment stood out as valuing power, self-direction, and achievement more than a realistic environment.
Yrittäjämäisessä ammatillisessa ympäristössä toimivat arvostivat enemmän kuin konventionaalisessa ympäristössä toimivat valtaa, itseohjautuvuutta ja suoriutumista.
The value structures of the white-collar employees and of the manual workers were similar and in line with Schwartz’s model with the exception of security, which was located within self-transcendence values in both groups.
Tilastolliset analyysit osoittivat, että toimihenkilöiden ja työntekijöiden arvojen rakenteet noudattivat pääosin Schwartzin teoriaa, mutta turvallisuusarvot sijaitsivat molemmissa ryhmissä universalismin ja hyväntahtoisuuden joukossa.
For knowledge sharing, self-direction predicted less favourable perceptions of change, while benevolence and conformity predicted more positive perceptions.
Itseohjautuvuutta arvostavat henkilöt pitivät työyhteisönsä tiedon jakamista heikompana, kun taas hyväntahtoisuutta ja yhdenmukaisuutta arvostavat pitivät sitä muihin nähden parempana.
Interestingly, achievement predicted positive change attitudes among employees high on conformity, but negative change attitudes among those low on conformity.
Lisäksi suoriutumisarvon yhteys muutosasenteisiin oli yhdenmukaisuutta arvostavilla henkilöillä positiivinen, mutta niillä, jotka eivät arvostaneet yhdenmukaisuutta, yhteys oli negatiivinen.
The validity of the instrument was confirmed by comparing the steel worker sample with Finnish university student samples.
Mittarin validiteetti osoitettiin ver-taamalla nyt kerätyn aineiston arvorakennetta aikaisemmalla mittarilla kerättyihin arvoteorian mukaisiin yliopisto-opiskelijoiden vastauksiin.
The values of manual workers were of special interest, given that people with little education have seldom been studied in value research.
Työntekijöiden henkilökohtaisia arvoja ja niiden yhteyksiä asenteisiin ei ole juuri tutkittu.
Attitudes towards organisational change were weakly predicted by self-transcendence (+), tradition (-), and hedonism (-).
Universalismi ja hyväntahtoisuus ennustivat myönteistä asennetta organisaatiomuutoksia kohtaan, mutta perinteiden ja mielihyvän arvostaminen liittyivät kielteisiin muutosasenteisiin.
The ability to speak more than one language is nowadays commonly the rule, rather than the exception.
Kyky puhua useampaa kuin yhtä kieltä on nykyään pikemminkin sääntö kuin poikkeus.
The first study examines the effects of language switching on semantic processing (Study I).
Ensimmäinen tutkimus tarkastelee kielen vaihtamisen vaikutuksia semanttiseen prosessointiin (Tutkimus I).
Especially regarding language perception, there have not been many studies to investigate whether active language control is needed in case one does not need to actively select and produce lexical items.
Erityisesti kielen havainnoinnin osalta ei ole vielä riittävästi tutkimusta siitä, tarvitaanko aktiivisia kielen hallintaprosesseja sellaisessa tapauksessa, jossa ei ole tarvetta aktiivisesti valita ja tuottaa sanoja.
Provided that the language network is sufficiently strong, lexical and semantic processing of a second language will look similar to that of monolingual native speakers.
Kun kielen käsittelyn verkosto on riittävän vahva, leksikaalinen ja semanttinen prosessointi ovat samankaltaisia kuin yhtä kieltä äidinkielenään puhuvilla.
Many forms of bilingualism exist, varying from early bilingualism in which more than one language is acquired in early childhood, to late bilingualism, where another language is not learned until adulthood.
Kaksikielisyys ilmenee monissa muodoissa varhaisesta kaksikielisyydestä, jossa useampi kuin yksi kieli opitaan varhaislapsuudessa, myöhäiseen kaksikielisyyteen, jossa toista kieltä ei opita ennen aikuisikää.
This thesis proposes that bilinguals use their full linguistic knowledge to make sense of the linguistic input around them, while they are at the same time constantly aware of language membership.
Tämä väitöskirja esittää, että kaksikieliset käyttävät koko kielellistä tietoaan ymmärtääkseen heitä ympäröivää kielellistä sisältöä, ollen samalla jatkuvasti tietoisia siitä, mistä kielestä on milloinkin kyse.
This PhD work used various research methods, namely magneto- encephalography (MEG) and encephalography (EEG), as well as behavioural methods and extensive language background questionnaires.
Tutkimuksessa käytettiin useita tutkimusmenetelmiä, kuten magnetoenkefalografiaa (MEG), elektroenkefalografiaa (EEG), käyttäytymistä mittaavia menetelmiä, sekä laajaa kielellisten taustatietojen kyselyä.
The first aim of this thesis was thus to study language control during language perception in more detail, and secondly, to investigate to what extent lexical and semantic processing differs between early-acquired and later-learned languages.
Tämän väitöskirjan tarkoituksena oli tutkia yksityiskohtaisemmin kielenhallintaprosesseja kielen havainnoinnin aikana, sekä selvittää, missä laajuudessa leksikaalinen ja semanttinen käsittely poikkeavat aikaisin opittujen ja myöhemmin opeteltujen kielten välillä.
The findings of this thesis suggest that language control differs according to the strength of the language network.
Tähän väitöskirjaan tehtyjen tutkimusten löydökset viittaavat siihen, että tarvittavien hallintaprosessien suuruus vaihtelee kielellisen verkoston vahvuuden mukaan.
Furthermore, the acquisition of two languages at an early age does not notably affect the speed or accuracy with which lexical processing in either language occurs (Study III), as early bilinguals performed worse on only 1 out of 12 data sets, compared to monolingually raised native speakers.
Lisäksi havaittiin, että kahden kielen oppiminen varhain ei vaikuta merkittävästi kummankaan kielen leksikaalisen prosessoinnin nopeuteen tai tarkkuuteen (Tutkimus III), sillä varhaisten kaksikielisten suoritus oli huonompi vain yhdessä tapauksessa 12 osa-aineistosta, verrattaessa yksikielisessä ympäristössä kasvaneisiin äidinkielen puhujiin.
However, there is no apparent cost of switching between native languages (Study II) whereas an increase in N400(m) is seen after switches from a later-learned language to the native one (Study I and II).
Äidinkielten välillä ei kuitenkaan ollut havaittavissa tällaista kielen vaihtamisen kustannusta (Tutkimus II), kun taas N400m-vasteen kasvua oli havaittavissa myöhemmin opitun kielen ja äidinkielen vaihtojen välillä (Tutkimukset I ja II).
Taken together, the results of this thesis show that bilingual language processing and control is modulated by various language background factors, such as the experience and skills in each particular language, as well as the frequency of use.
Yhteenvetona tämä väitöskirja osoittaa, että kaksikielisen henkilön kielen prosessointikykyyn ja hallintaan vaikuttavat monet taustatekijät, kuten altistus kielelle, kielitaito ja kielen käyttöaste kussakin kielessä.
Although a large amount of research has been devoted to the question of how these multiple languages are processed and controlled, conclusive answers have not yet been given.
Monia tutkimuksia on omistettu sen tulkitsemiseen, miten näitä eri kieliä käsitellään ja kontrolloidaan.
Even though language switching from L2 to L1 is costly at the neurocognitive level, evidenced by enhanced N400 effects, semantic processing remains unhindered (Study I).
Vaikka kielen vaihtaminen toisen ja ensimmäisen kielen välillä on vaativaa, mihin havaittu N400–efekti viittaa, merkityksen käsittelyä se ei vaikeuta (Tutkimus I).
The second study focuses on trilingual language switching, taking a closer look at the control mechanisms that play a role in this (Study II), while the third study investigates whether early bilingualism leads to possible disadvantages or qualitatively different lexical processing (Study III).
Toinen tutkimus keskittyy kolmikieliseen kielen vaihtamiseen, tarkastellen lähemmin tässä tapauksessa vaikuttavia hallintamekanismeja (Tutkimus II).
Comparative analyses of these discourses have shown that opposing experiences and worldviews cause conflicting interpretations of the past.
Yksiselitteisen menneisyyden etsinnöissä luotiin pluralistinen ja ristiriitainen tulkinta tapahtuneesta.
Keywords: human time, cultural trauma, frame analysis, discourse, life stories
Kulttuurinen trauma ja elämäkerrat
The sixth article bridges the ideas of Russian theoreticians concerning cultural dialogue and the Western paradigm of cultural trauma, with examples from Estonian Russian life stories.
Kuunneltuani 148 Virossa ja Ruotsissa asuvan virolaisen sekä Viron venäläisen elämänkerrat olen joutunut toteamaan, että jyrkät poliittiset murrokset tuovat mukanaan pitkäaikaisen arvokriisin, jonka voi käsittää kulttuurisena traumana.
After half a century of suppression the memories of these events resurfaced as different stories describing the long-term, often inter-generational strategies of coping with the value collapse.
Selvitäkseen sen kanssa eri muistiyhteisöihin kuuluvat ihmiset rakentavat idetiteettiensä kanssa soveltuvia käyttömenneisyyksiä, jotka puolestaan muuttuvat esteiksi sosiaalisen jatkuvuuden kehitykselle.
The fifth article implements the theory of cultural trauma for the social practice of singing nationalism in Estonia.
Olen vuosina 1995 2005 yrittänyt kartoittaa postsosialistisen kollektiivisen muistin uudistumista elämänkertametodin avulla.
Different social and ethnic groups consider coping with cultural trauma as a matter of self-defence and create appropriate usable pasts to identify with.
Demokratisointiin liittyi kuitenkin prosessi, jossa erilaiset sosiaaliset ja kansalliset ryhmät aloittivat kilpailun oikeudesta omistaa heille sopiva menneisyys.
The main body of the thesis consists of six published and of two forthcoming separate refereed articles, summarised in the theoretical introduction, and Appendix of the full texts of three particular life stories.
Kultturinen trauma ja elämäkerrat Kaksi kolmasosaa elämästäni olen elänyt nykyajassa, jolla on ollut kaksi menneisyyttä ja kaksi tulevaisuutta.
The second cultural trauma is revealed together with the collapse of the Soviet power and ideology in Estonia in 1991.
Viron uudelleen itsenäistymisen jälkeen v. 1991 toivoin sinisilmäisesti eläväni jatkossa vain hyvin järjestetyssä aikakehyksessä.
The third article investigates the life stories of the double-minded strategic generation of the Estonian-inclined Communists, who attempted to work within the Soviet system while professing to uphold the ideals of pre-war Estonia.
Minun oli kansani kanssa opittava tasapainoilemaan virallisesti pahan ja yksityisesti hyvän menneisyyden sekä kirkkaan kommunistisen tulevaisuuden ja itsenäisyyteen pyrkivän kansallismielisen tulevaisuusunelman välillä.
The studies indicate that oxidized lipids and co-passengers of β-glucan can influence the oxidative stability of β-glucan, and consequently influence its technological and physiological functionality.
Tutkimus osoitti, että hapettuneet lipidit ja beetaglukaanin mukana kulkeutuvat yhdisteet voivat vaikuttaa beetaglukaanin oksidatiiviseen pysyvyyteen ja siten niillä voi olla merkitystä beetaglukaanin teknologisessa ja fysiologisessa funktionaalisuudessa.
However, cereal β-glucan is susceptible to degradation during processing and storage, which may deteriorate the product stability and/or β-glucan functionality.
Viljan beetaglukaani on altis pilkkoutumiselle prosesseissa ja säilytyksessä, minkä vuoksi tuotteiden beetaglukaanin pysyvyys ja funktionaalisuus voi heiketä.
When the phytate was removed, the retardation of lipid oxidation by β-glucan disappeared regardless of the β-glucan source and molecular weight.
Kun fytaatti poistettiin, beetaglukaanin kyky hidastaa lipidien hapettumista hävisi riippumatta beetaglukaanin lähteestä tai molekyylipainosta.
The addition of phytic acid also retarded the degradation of β-glucan, which was affected by the ratio of phytic acid to iron (Fe) and the presence of competitors such as ascorbic acid.
Myös fytiinihapon lisäys hidasti beetaglukaanin pilkkoutumista, ja pilkkoutumisen reaktionopeus riippui fytiinihapon ja raudan moolisuhteesta ja kilpailevien yhdisteiden, kuten askorbiinihapon, läsnäolosta.
In these systems, lipid oxidation is a major source of radicals which can cause co-oxidation of other components.
Näissä olosuhteissa lipidien hapettuminen on radikaalien tärkein lähde.
The mechanism was further investigated by using purified oat and barley β-glucans with different molecular weights.
Mekanismia tutkittiin eri molekyylipainoisilla puhtailla kauran ja ohran beetaglukaaneilla.
Results showed that lipid oxidation induced significant degradation of β-glucan in an oil-in-water emulsion model, as evidenced by a decrease in viscosity and decrease in molecular weight of β-glucan.
Lipidien hapettuminen johti beetaglukaanin merkittävään pilkkoutumiseen öljy vedessä –emulsio-mallissa, jolloin beetaglukaanin viskositeetti ja molekyylipaino pienenivät.
The aim of the study was to understand the oxidative stability of cereal β-glucan during lipid oxidation, and the simultaneous role of β-glucan in retarding lipid oxidation.
Tutkimuksen tavoitteena oli ymmärtää viljan beetaglukaanin pysyvyyttä lipidien hapettumisen yhteydessä ja beetaglukaanin roolia lipidien hapettumisen hidastajana.
The study further proved that the residual phytate protected the β-glucan from oxidative degradation.
Lisäksi jäännösfytaatti suojasi beetaglukaania oksidatiiviselta pilkkoutumiselta.
Under oxidative conditions, oat β-glucan containing a high amount of phytate was more stable than barley β-glucan containing less phytate.
Hapettavissa olosuhteissa kauran beetaglukaani oli stabiilimpi kuin ohran beetaglukaani, sillä kauranäytteissä oli suurempi pitoisuus fytaattia kuin ohranäytteissä.
The increase in the degree of oil oxidation, the concentration of transition metal or the storage temperature caused a greater extent of β-glucan degradation.
Beetaglukaanin pilkkoutuminen oli sitä merkittävämpää, mitä suurempi oli öljyn hapettumisaste, siirtymämetallien pitoisuus tai varastointilämpötila.
Initially, it seemed that retardation of lipid oxidation was determined by the β-glucan source and the molecular weight.
Ensin beetaglukaanin kyky hidastaa lipidien hapettumista vaikutti liittyvän beetaglukaanin lähteeseen ja molekyylipainoon.
The oat β-glucan became as vulnerable as barley β-glucan to the oxidative degradation when the residual phytate was removed.
Myös kauran beetaglukaani altistui oksidatiiviselle pilkkoutumiselle, kun sen sisältämä jäännösfytaatti poistettiin.
However, the retardation was found to correlate with the content of residual phytate in the β-glucan samples.
Jatkossa kuitenkin ilmeni, että hapettumisen hidastuminen liittyi beetaglukaaninäytteiden sisältämän jäännösfytaatin pitoisuuteen.
Furthermore, the study investigated the contribution of the residual phytate in β-glucan to the oxidative stability of β-glucan.
Lisäksi tutkittiin beetaglukaanin mukana kulkevan jäännösfytaatin osuutta beetaglukaanin oksidatiivisessa pysyvyydessä.
In multi-phased food systems containing lipids, the oxidative stability of β-glucan has not yet been studied.
Beetaglukaanin oksidatiivinen pilkkoutuminen on osoitettu yksinkertaisissa Fenton-reaktiomalleissa, mutta pilkkoutumista ei ole aiemmin tutkittu monimutkaisemmissa lipidejä sisältävissä malleissa.
Therefore, the residual phytate in the β-glucan samples, instead of β-glucan structural features, played a major role in the retardation of lipid oxidation.
Beetaglukaaninäytteiden jäännösfytaatti oli tärkein tekijä lipidien hapettumisen hidastumisessa.
Simultaneously, a retardation of lipid oxidation was observed in the emulsions containing β-glucan.
Beetaglukaania sisältävissä emulsioissa havaittiin myös lipidien hapettumisen hidastumista.
AMPKα1 and AMPKα2 redundantly repress ß1-integrin activity, integrin-dependent fibrillar adhesion formation, cell spreading and traction stress.
AMPKa1 ja AMPKα2 vähensivät ß1-integriiniaktiivisuutta, integriinistä riippuvaa fibrillistä adheesiota, solujen leviämistä sekä solun ja soluväliaineen välistä kiinnittymisvoimaa.