natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, source analysis of scalp-recorded event-related potentials was carried out to study the temporal dynamics of task-dependent activation in AC (Study II).
Pään pinnalta mitattujen herätevasteiden lähdemallinnuksen avulla tutkittiin kuuloaivokuoren tehtäväsidonnaisen aktivaation ajallista dynamiikkaa (Tutkimus II).
This is consistent with the prevalent models which presume parallel and independent "what" (e.g. pitch) and "where" processing streams.
Tämä tulos on yhtenevä vallitsevien kuuloaivokuoren mallien kanssa, joissa oletetaan, että äänen korkeus ja tulosuunta käsitellään rinnakkaisissa ja toisistaan riippumattomissa mitä- (esim. äänen korkeus) ja missä-järjestelmissä.
Consistently, Study II showed that the task-dependent effects in AC occur relatively late (200–700 ms from stimulus onset) compared to the latency of stimulus-specific pitch processing (0–200 ms).
Tätä johtopäätöstä tukevat myös Tutkimuksen II tulokset, joiden mukaan kuuloaivokuoren tehtäväsidonnaiset aktivaatiot (n. 200–700 ms äänen alusta) havaitaan pääosin äänenkorkeustiedon käsittelyyn liittyvän aktivaation (0–200 ms) jälkeen.
In Study I, distinct stimulus-specific activation patterns to pitch-varying and location-varying sounds were similarly observed during visual (no directed auditory attention) and auditory tasks.
Tutkimuksessa I äänen korkeuden ja tulosuunnan vaihtelu aktivoivat erillisiä kuuloaivokuoren alueita sekä näkötehtävän (ei suunnattua kuulotarkkaavaisuutta) että kuuntelutehtävien aikana.
In Study III, the organization of human AC was investigated based on functional connectivity.
Tutkimuksessa III selvitettiin kuuloaivokuoren toiminnallista organisaatiota ja sen eri aluiden muodostamia verkostoja konnektiivisuusanalyysien avulla.
In the present thesis, functional magnetic resonance imaging was used to measure regional activation in AC during discrimination and n-back memory tasks in order to investigate the relationship between stimulus-specific and task-dependent processing (Study I) and inter-regional connectivity during rest and active tasks (Study III).
Tutkimusten tavoitteena oli selvittää riippuvatko ärsyke- ja tehtäväsidonnaiset aktivaatiot toisistaan (Tutkimus I) sekä tutkia kuuloaivokuoren eri alueiden välistä toiminnallista konnektiivisuutta lepo- ja tehtävätilanteiden aikana (Tutkimus III).
Thus, AC activation during discrimination and n-back memory tasks cannot be explained by enhanced stimulus-specific processing (of pitch and location).
Kuuloaivokuoren tehtäväsidonnaisia aktivaatioita äänten erottelu- ja n-back-muistitehtävien aikana ei siten voida selittää ääni-informaation käsittelyyn liittyvien aktivaatioiden voimistumisella.
Multivariate pattern analysis showed that connectivity within this network structure was significantly modulated during the presentation of sounds (visual task) and auditory task performance.
Tulokset osoittivat, että konnektiivisuus kuuloaivokuoren ja sen lähialueiden muodostamassa verkostossa muuttui merkitsevästi verrattuna lepotilanteeseen, kun koehenkilöille esitettiin ääniä (näkötehtävän aikana) ja kun he tekivät kuuntelutehtäviä.
Connectivity-based parcellation revealed a network structure that consisted of six modules in supratemporal plane, temporal lobe, and inferior parietal lobule in both hemispheres.
Näissä analyyseissä havaittiin modulaarinen rakenne, jossa kuuloaivokuori ja sen lähialueiden muodostama verkosto jakaantuu kuuteen osaan (moduuliin).
As expected, discrimination and n-back memory tasks were associated with distinct task-dependent activation patterns.
Aktiivisten kuuntelutehtävien aikana kuuloaivokuoren aktivaatiojakauma riippui odotetusti siitä, tekivätkö koehenkilöt äänten erottelu vai n-back-muistitehtävää.
Here lies the cultural power and according to critics the dubious aspect of the therapeutic ethos.
Juuri tässä piilee terapeuttisen ymmärryksen kulttuurinen voima ja elävyys ja kriitikoiden mukaan sen arveluttavuus.
The therapeutic relationship is seen as an endless source of conflict and a highly complex dynamic unit in constant need of attention and treatment.
Terapeuttisen ymmärryksen ytimessä on näkemys parisuhteesta jatkuvan hoitamisen tarpeessa olevana monimutkaisena dynamiikkana ja loppumattomien ristiriitojen lähteenä.
This study uses material ranging from in-depth interviews to various mass media texts to investigate the therapeutic logic that determines our understanding of the couple relationship.
Tutkimuksessa jäljitetään kolmen erilaisen aineistokokonaisuuden avulla parisuhdetta määrittävän terapeuttisen ymmärryksen logiikkaa.
Notwithstanding this emphasis on therapy and relationship work the therapeutic relationship lacks any morally or socially defined direction.
Parisuhteen hoitamista ja pelastamista korostavista puheista huolimatta terapeuttinen ymmärrys ei tarjoa minkäänlaista normatiivista suuntaa parisuhteelle.
In the end divorce only attests to the complexity of the relationship.
Ero vie tämän parisuhteen luonteen lopulliseen päätökseen.
The therapeutic understanding of the relationship gives the illusion that relationships with their tensions and conflicting emotions can be fully transferred to the sphere of transparency and therapeutic processing.
Samalla kiistetään tragedian sekä menetysten ja pettymysten väistämättömyys pyrkimällä tuomaan ihmissuhteisiin kuuluvat jännitteet terapeuttisen käsiteltävyyden ja läpinäkyvyyden piiriin.
The study shows how strong an attraction the therapeutic ethos has with its grasp on the complexities of the relationship in a society where divorce is so common and the risk of divorce is collectively experienced.
Median loppumattomat esitykset parisuhteesta kriiseineen, ongelmineen ja eroineen ilmentävät sitä vahvaa kulttuurista asemaa, joka parisuhteeseen liittyvien aiheiden käsittelyllä nyky-yhteiskunnassa on. Parisuhteeseen kohdistuva valtava kiinnostus pohjautuu terapeuttiselle ymmärrykselle parisuhteen vaativuudesta ja ongelmallisuudesta.
The central concept in this study is therapeutic relationship which does not refer to any particular type of relationship.
Tulkinta terapeuttisesta ymmärryksestä tiivistyy terapeuttisen parisuhteen käsitteeseen.
The cracks in the omnipotence show that while the therapeutic relationship based on the ideal of communication gives an individual a mode of speaking that stresses autonomy, equality and emotional gratification, it offers little help in expressing our fundamental dependence on other people.
Ensimmäinen aineistokokonaisuus koostuu haastatteluista, toinen pohjautuu suuren suosion saavuttaneen runoteoksen Sanovat sitä rakkaudeksi ympärille muodostuneelle julkisuudelle ja kolmas aineistokokonaisuus rakentuu julkisuuden henkilöiden (avio)eroja käsittelevistä iltapäivälehtien esityksistä.
Marriage as a social institution and romantic love as a cultural script have not lost their significance but during the last few decades the concept of relationship has taken prominence in our understanding of the love relationship.
Ilmaisulla ei viitata mihinkään tiettyyn parisuhdetyyppiin tai parisuhteen malliin, vaan parisuhde erityisenä sosiaalisen suhteen muotona nähdään lähtökohtaisesti terapeuttisten periaatteiden läpäisemäksi.
This study takes as its premise the prominent social and cultural role that the couple relationship has acquired in modern society.
Parisuhde perustuu kahden yksilön väliselle emotionaaliselle yhteenliittymiselle, jota kommunikaatio pitää yllä.
For the therapeutic logic any reason for divorce is possible and plausible.
Terapeuttisen parisuhteen kohtaloksi koituu ero ja yksilön tehtäväksi tämän eron ymmärtäminen.
These programs exemplify long-term internationalization.
Ohjelmat ovat esimerkkejä pitkän aikavälin kansainvälistymisestä.
As a socially constructed phenomenon, it emerges through a variety of competing perspectives.
Sosiaalisesti rakentuneena ilmiönä se näyttäytyy useiden kilpailevien näkökulmien kautta.
Internationalization implementation at the institutional level adds complexity to everyday functioning, rather than offering solutions to new challenges.
Kansainvälistymisen toteuttaminen institutionaalisella tasolla pikemminkin mutkistaa päivittäistä toimintaa kuin tarjoaa ratkaisuja uusiin haasteisiin.
Despite the inconsistency of this metaphor, it raises a useful discussion about expectations regarding institutions of higher education.
Vaikka tämä metafora on epäjohdonmukainen, se herättää hyödyllistä keskustelua korkeakouluihin kohdistuvista odotuksista.
Critiques of internationalization often use references to the university system of the Middle Ages, where institutional functioning was not tied to the market.
Kritiikissä kansainvälistymistä vastaan viitataan usein keskiajan yliopistoon, jossa instituution toiminta ei ollut sidoksissa markkinoihin.
This study conducts an analysis of four English-medium master’s programs at three universities in Finland.
Tutkielma analysoi kolmen suomalaisen yliopiston neljää englanninkielistä maisteriohjelmaa.
This context gives little room for university agency in developing internationalization for academic purposes.
Tämä konteksti antaa vain vähän tilaa yliopiston toiminnalle kansainvälistymisen kehittämisessä akateemisiin tarkoituksiin.
Currently, the university is aligned with the state economically and politically, while the individual dimension of internationalization is overlooked.
Yliopisto liitetään nykyään taloudellisesti ja poliittisesti valtioon, ja kansainvälistymisen yksilöllinen ulottuvuus jätetään huomiotta.
The study sees internationalization as an empty term that acquires meaning in context.
Tutkielma näkee kansainvälistymisen tyhjänä käsitteenä, joka saa merkityksensä kontekstissa.
Meanwhile, due to a lack of agency, the university often fails to develop and sustain internationalization for academic purposes.
Lisäksi, toimijuuden puutteen vuoksi, yliopisto usein epäonnistuu kansainvälistymisen kehittämisessä ja ylläpitämisessä akateemisiin tarkoituksiin.
It is a separate university activity in terms of administrative efforts, managing content and viewing results.
Kansainvälistyminen on hallinnollisten pyrkimysten, sisällön hallinnan ja tulosten tarkastelun kannalta erillinen yliopiston toiminto.
The framework of ‘internationalization at home’ is not overcoming the isolation of international students and master’s programs within the university.
‘Kotikansainvälistymisen’ viitekehys ei pysty ratkaisemaan kansainvälisten opiskelu- ja maisteriohjelmien eristyneisyyttä yliopiston sisällä.
Ideas of reacting to globalization and remaining competitive dominate those of transforming knowledge sources and rethinking curricula.
Ajatukset reagoinnista globalisaatioon ja kilpailukyvyn ylläpitämisestä jättävät varjoonsa ajatukset tiedonlähteiden transformaatiosta ja opetussuunnitelmien kehittämisestä.
Arguments in the discussion about internationalization gaps point towards a lack of cohesion between normative ideas, planning and practices.
Keskustelussa käytetyt argumentit kansainvälistymiskuiluista viittaavat koheesion puuttumiseen ohjeellisten ideoiden, suunnittelun ja käytäntöjen välillä.
Economic and political rationales prevail in the macro discourse, and further dimensions of internationalization appear in the analysis of everyday implementation and individual perspectives.
Taloudelliset ja poliittiset perustelut hallitsevat makrodiskurssissa ja kansainvälistymisen lisäulottuvuudet tulevat näkyviin päivittäisen toteutuksen ja yksilöllisten näkökulmien analyysissa.
Current planning and indicators do not track the emergent processes in education, where internationalization acquires a situational value.
Nykyinen kansainvälistymisen suunnittelu ja indikaattorit eivät pysty havaitsemaan kansainvälistymisen on tilannekohtaista arvoa koulutuksen prosesseissa.
Along with the macro context of development revealed through document analysis, research elicits individual perspectives on internationalization through interviews with students and teachers, revealing individuals’ inclusion in higher education processes.
Dokumenttianalyysilla tarkasteltavan makrokontekstin rinnalle tutkimus nostaa esiin yksilöllisiä näkökulmia kansainvälistymiseen opiskelijoiden ja opettajien haastattelujen kautta analysoimalla yksilöiden kytköksiä korkeakoulutuksen prosesseihin.
Use of discourse analysis also brings attention to omissions and inconsistencies in the representations of internationalization.
Diskurssianalyysin avulla tutkimus kiinnittää huomiota myös puutteisiin ja epäjohdonmukaisuuksiin kansainvälistymisessä.
This doctoral thesis focuses on international master’s programs and develops an analytic typology of normative ideas, planning, and practices for understanding gaps in internationalization.
Tutkimus keskittyy kansainvälisiin maisteriohjelmiin ja käsittelee normatiivisten ideoiden, suunnittelun ja käytäntöjen analyyttista typologiaa kansainvälistymiskuilujen ymmärtämiseksi.
The macro-planning of internationalization relies on economic and political conditions; it envisions a broad societal impact.
Kansainvälistymisen makrotason suunnittelu tähtää laajaan yhteiskunnalliseen vaikutukseen ja on riippuvaista taloudellisista ja poliittisista olosuhteista.
Inquiry suggests that despite academic and planning discussion turning towards "holistic" and long-term internationalization, in the way it is operationalized in documents and individual responses it is still featured as an external characteristic.
Vaikka akateeminen ja kehittämiseen liittyvä keskustelu on siirtymässä ‘holistisen‘ ja pitkäaikaisen kansainvälistymisen näkökulmiin, kansainvälistymisen toiminnallistaminen analysoiduissa asiakirjoissa ja haastatteluissa näyttäytyy yhä ulkoisena ominaisuutena.
Drug control is selective and generates repressive practises.
Kontrolli on valikoivaa ja tuottaa repressiivisiä käytäntöjä.
The thesis is made up of four research articles and a Summary Article.
Väitöskirja koostuu neljästä tutkimusartikkelista ja laajasta yhteenvetoartikkelista.
This could clearly be seen in increased criminal statistics.
Tämä näkyi selvänä rikostilastojen kasvuna.
The Paradox of Criminal Policy : Studies of Drug Crime and its Control in Finland
Kriminaalipolitiikan paradoksi : Tutkimuksia huumausainerikollisuudesta ja sen kontrollista Suomessa
How has the extension of drug control affected general thinking in criminal policy?
Millä tavoin huumekontrollin ekspansio on vaikuttanut yleiseen kriminaalipoliittiseen ajatteluun?
Penalties have been made more stringent, more efficient means have been developed to trace the financial gain from the offence, opportunities for money laundering have been prevented and the police has obtained ample new powers of inquiry.
Rangaistuksia on kovennettu, rikoshyödyn jäljittämistä on tehostettu, mahdollisuuksia rahanpesuun on ehkäisty ja poliisi on saanut runsaasti uusia tutkintavaltuuksia.
Furthermore, the criminal control is directed towards persons in a weak socio-economic position.
Huumausainekontrolli kohdistuu huonossa sosioekonomisessa asemassa oleviin henkilöihin.
There has been a strong increase in control by the criminal justice system since the mid 1990s.
Rikosoikeudellista kontrollia on lisätty voimakkaasti 1990-luvun puolivälin jälkeen.
During this period the prevention of drug problems became a focal issue for authorities, and resources were increased for activities geared towards fighting drugs.
Tänä aikana huumeongelmien ehkäisy nousi viranomaistoiminnan keskiöön ja resursseja huumeiden vastaiseen toimintaan lisättiin.
New administrative measures have been directed towards drug users, such as introducing drug tests in working life, checking the applicants criminal record for certain jobs, as well as the threat of losing one s driving licence in cases where a physician has established drug addiction.
Huumeiden käyttäjiin on kohdistettu uusia hallinnollisia sääntelykeinoja, kuten huumetestien käyttöönotto työelämässä, rikosrekisterimerkintöjen tarkistus tiettyjen työpaikkojen hakumenettelyssä ja ajo-oikeuden menetysuhka tapauksissa, joissa lääkäri on todennut päihderiippuvuuden.
Furthermore, the author has assessed his own research location as a drug control researcher.
Kirjoittaja on myös arvioinut omaa tutkijapositiotaan huumerikollisuuden ja viranomaiskontrollin tutkijana.
Why are criminal means so readily used when dealing with drug problems; why have the police received an extended mandate to use coercive force; and why has the field for imposing administrative sanctions been extended?
Miksi huumeongelman ratkaisupyrkimyksissä käytetään rikosoikeudellisia keinoja herkästi ja miksi poliisin pakkokeinojen ja hallinnollisten sanktioiden käyttöala on laajentunut?
In the 1990s the prevention of drug crimes and their disclosure were made part of the police s control activities nationwide.
Huumerikollisuuden ehkäisy ja paljastaminen otettiin osaksi poliisin valvontatoimintaa koko maassa.
A focal point in this thesis is the question how society addresses drug problems, as well as how this differs from efforts to solve other problems.
Väitöskirjan keskeinen kysymyksenasettelu fokusoituu siihen, miten huumausaineongelman käsittely poikkeaa muiden yhteiskunnallisten ongelmien ratkaisupyrkimyksistä.
The subject matter in this thesis is approached in a criminological and criminal policy perspective.
Väitöskirjan tarkastelukulma tutkimusaiheeseen on kriminologinen ja kriminaalipoliittinen.
In the Summary Article the studies were placed into the Finnish research context of drug criminality and drug control as well as criminal policy.
Yhteenvetoartikkelissa väitöskirjaan liitetyt tutkimukset on sijoitettu suomalaiseen huumausainerikollisuutta ja huumekontrollia sekä huumausainepolitiikkaa käsittelevään tutkimuskenttään.
The period since the mid 1990s is, on the one hand, characterized by increasing use of drugs and increasingly severe drug problems.
Aikaa 1990-luvun puolivälin jälkeen on leimannut sekä huumeiden käytön yleistyminen ja huumeongelmien vakavoituminen että huumekontrollin tiivistyminen.
Theoretical perspectives were also brought to the fore on how society may regulate drug problems and threats associated with them.
Yhteenvetoartikkelissa on riskin käsitteen avulla tarkasteltu niitä uhkia, joita huumeet yhteiskunnassa aiheuttavat ja teoreettisia näkökulmia on avattu siihen, miten huumeongelmia ja niistä aiheutuvia riskejä yhteiskunnassa voidaan säädellä.
This doctoral thesis explores the development of drug markets and drug related crime in Finland since the mid 1990s, as well as public control measures aimed at solving problems related to drug crime.
Väitöskirjatutkimus käsittelee huumemarkkinoiden ja -rikollisuuden kehitystä 1990-luvun puolivälin jälkeen, huumausainerikoksiin syyllistyneiden rikosuraa ja sosioekonomista asemaa sekä huumausainerikosongelman ratkaisupyrkimyksiä viranomaiskontrollin keinoin.
The special status accorded drug problems is also revealed in the way in which the treatment of drug addicts has developed.
Huumeongelman käsittelyn erityisasema on näkynyt myös mm. huumehoitojärjestelmän hitaassa reagointikyvyssä muuttuneeseen tilanteeseen.
Based on research literature and administrative documents, an analysis was made of the relation between drug related social and health policy and criminal justice control.
Tutkimuskirjallisuuden ja hallinnollisten dokumenttien avulla on analysoitu sosiaali- ja terveyspoliittisen lähestymistavan sekä rikosoikeudellisen kontrollin suhdetta ja kuvattu huumekontrollin kehitystä 1990-luvun puolivälin jälkeen Suomessa.
Also criminality associated with drugs has increased and become more severe.
Huumeongelma on osaltaan vaikuttanut kriminaalipoliittisen ajattelun ankaroitumiseen.
Statistical data are of specific significance in this context.
Tässä yhteydessä tilastotiedolla on erityinen merkityksensä.
The interpretation framework in the study is Michael Foucault s perspective of modern liberal government.
Tutkimuksen tulkintakehyksenä on ollut Michel Foucault n esittämä modernin liberaalin hallinnan näkökulma.
The difference between these is that in the former risks are prepared for collectively while in the latter risks are individualised.
Ero näiden välillä on siinä, että edellisessä riskiin varaudutaan kollektiivisesti, kun taas jälkimmäisessä riski on yksityistetty.
Consumption, knowledge, government : Construction of statistics on consumption in Finland in the 20th century
Kulutus, tieto, hallinta : Kulutuksen tilastoinnin muutokset 1900-luvun Suomessa
They are both permeated by the household logic which differs from them in that it is based on the normative and ethical demands imposed on an individual.
Näitä molempia on läpäissyt kotitalouden logiikka, joka eroaa edellisistä siinä, että se perustuu yksilöön kohdistuville normatiivisille ja eettisille vaatimuksille.
This mode of government is typified by pursuit of efficiency and search of equilibrium between economic government and a government of the processes of life.
Tälle hallinnan tavalle ominaista on pyrkimys tehokkuuteen sekä tasapainon etsiminen taloudellisen hallinnan ja elämän prosessien hallinnan suhteen.
Consumption has been influenced by pluralistic government, based at different times and in varying ways on the logics of solidarity and markets.
Kulutukseen vaikuttaminen on ollut pluralistista hallintaa, joka on perustunut eri aikoina vaihtelevalla tavalla solidaarisuuden logiikalle ja markkinoiden logiikalle.
The aim of the study was to find out how the consumption of the population in Finland became a target of social interest and production of statistical data in the early 20th century, and what efforts have been made to influence consumption with social policy measures at different times.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, miten väestön kulutuksesta tuli 1900-luvun alun Suomessa yhteiskunnallisen mielenkiinnon ja tilastollisen tiedon tuotannon kohde, sekä miten kulutukseen on eri aikoina yhteiskuntapoliittisin käytännöin pyritty vaikuttamaan.
Statistical data have also facilitated a variety of rational calculations with which the consequences of the population s consumption habits have been evaluated at the levels of economy at large and individuals.
Tilastotieto on mahdollistanut myös monenlaiset rationaalisen kalkyloinnin tavat, joiden avulla väestön kulutuskäyttäytymisen seurauksia on arvioitu koko talouden sekä yksilöiden tasolla.
There has been a clear interactive connection between statistical data and consumption government.
Tilastotiedon ja kulutuksen hallinnan välillä on ollut selkeä vastavuoroinen yhteys.
This has been reflected in the statistical phenomena of interest, concepts, classifications and indicators.
Tämä on ilmennyt tilastoinnin kohteessa, käsitteissä, luokituksissa ja indikaattoreissa.
The connection between the government of consumption and the compilation of statistics on it is studied through the theoretical, socio-political and statistical conceptualisation of consumption.
Kulutuksen hallinnan ja tilastoinnin välistä yhteyttä on tutkittu kulutuksen teoreettisen, yhteiskuntapoliittisen ja tilastollisen käsitteellistämisen kautta.
It also implies knowledge-based ways of conceptualising reality.
Hallinta merkitsee myös tietoon perustuvia tapoja käsitteellistää todellisuutta.
Despite the differences, the characteristic that is common to these logics is certain kind of contractuality.
Yhteistä näille on eroista huolimatta tietynlainen sopimuksenvaraisuus.
The research material consisted of Finnish and international documentation on the compilation of statistics on consumption, publications of social programmes, and reports of studies on consumption.
Tutkimusaineisto on koostunut kulutuksen tilastointiin liittyvistä suomalaisista ja kansainvälisistä asiakirjoista, yhteiskunnallisista ohjelmajulkaisuista sekä kulutukseen liittyvistä tutkimusraporteista.
The analysis of the material focused especially on the problematisations related to consumption found in these documents and on changes in them over history.
Aineiston analyysissä on kiinnitetty erityisesti huomiota siihen, millaisia kulutukseen liittyviä problematisointeja asiakirjat sisältävät sekä miten ne ovat historiallisesti muuttuneet.
New ways of compiling statistics have in their turn shaped perceptions of reality.
Uudet tilastoinnin tavat ovat puolestaan muokanneet todellisuuden käsittämisen tapoja.