natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In these methods, precursor molecules are transported through the gas phase to the substrate where thin films of solid material are formed as a result of chemical reactions on the surface or in the vicinity of the surface.
Näissä menetelmissä lähtöainemolekyylit siirretään kaasufaasin kautta kasvatuspinnalle tai pinnan läheisyyteen, missä ne reagoivat niin, että pinnalle kasvaa kiinteä ohutkalvomateriaali.
Precursors have a critical role in depositing thin films using chemical vapor phase methods, including atomic layer deposition.
Haihtuvilla lähtöaineilla on suuri merkitys kasvatettaessa ohutkalvoja kemiallisin kaasufaasimenetelmin kuten atomikerroskasvatuksella.
Because of the different properties of the elements, finding precursors fulfilling all the requirements is easy for some elements and extremely difficult for some others.
Johtuen eri alkuaineiden erilaisista ominaisuuksista nämä vaatimukset täyttävien lähtöaineiden löytäminen voi olla helppoa tai vaikeaa.
New precursors are needed for new materials and to make better processes for known materials, or to make known materials in a way that fulfills the requirements of a specific application.
Uusia lähtöaineita tarvitaan uusien ohutkalvomateriaalien valmistamiseen ja jo tunnettujen materiaalien tapauksessa aiempaa parempien prosessien kehittämiseen.
Essential requirements for ALD precursors are volatility, thermal stability, and sufficient reactivity.
Välttämättömiä vaatimuksia atomikerroskasvatuksessa käytettäville lähtöaineille ovat haihtuvuus, terminen kestävyys ja reaktiivisuus toisen prosessissa käytettävän lähtöaineen kanssa.
Among these thin film materials are, e.g. (Sr,Ba)TiO3, Bi4Ti3O12, and Ge2Sb2Te5 that may be used in memory applications, and metallic silver that can be used, e.g. in substrates for surface-enhanced Raman spectroscopy.
Materiaaleja voidaan käyttää mm. tietokonemuisteissa (DRAM, FRAM, PCRAM) tai pintavahvisteista Raman-sirontaa hyödyntävissä spektrometreissä.
The required properties are pursued by molecular design, i.e., by choosing or tailoring the right kind of ligands and compounds.
Tämä tarkoittaa oikeanlaista lähtöainemolekyylien ja ligandien valintaa sekä muotoilua.
Adrp is necessary for the intracellular uptake of neutral lipids into LIFs and their transport to AECII.
Adr-proteiini on välttämätön, jotta neutraalit lipidit pääsevät LIF soluihin ja AECII soluihin.
Furthermore, LIFs express leptin (Lep), which binds to its receptor (Lep-R) on AECII, thus stimulating de novo synthesis and secretion of surfactant proteins.
Lisäksi LIF solut ekspressoivat leptiiniä (Lep), joka sitoutuu AECII solujen Leptiini reseptoriin (Lep-R), joka de novo stimuloi surfaktanttiproteiinien synteesiä ja eritystä.
Thymocyte antigen 1 (Thy-1) is a strongly expressed cell surface protein in LIFs, which plays a key role in alveolar lipid homeostasis by upregulating adipocyte differentiation-related protein (Adrp).
LIF solujen pintaproteiini Thymocyte antigen 1 (Thy-1) osallistuu alveolien lipiditasapainon säätelyyn lisäämällä Adr-proteiinin (adipocyte differentiation-related protein) esiintymistä.
Prenatal treatment with ATRA may therefore have a therapeutic potential in attenuating CDH-associated PH by increasing the overall number of LIFs and lipid droplets through an upregulation of Adrp transcripts and corresponding protein expression, and consequently enhances Lep-mediated surfactant phospholipid synthesis, which in turn stimulates fetal alveolarization, distal airway maturation and de novo surfactant production.
Prenataalisesti annetulla ATRA-hoidolla saattaa olla terapeuttista potentiaalia kongenitaalisen palleatyrään liittyvän keuhkojen hypoplasian hoidossa, sillä se kasvattaa LIF solujen ja sytoplasman lipidin määrää säätelemällä Adrp- geeni ja -proteiini ekspressiota sekä Lep-välitteistä surfaktantin synteesiä, joka edelleen stimuloi sikiöaikaista alveolarisaatiota, distaalisten ilmateiden kypsymistä ja de novo surfaktantin tuotantoa.
Lipid-containing interstitial fibroblasts (LIFs) are crucial for fetal lung growth by stimulating alveolarization and surfactant phospholipid production in alveolar epithelial cells type II (AECII), which in turn increases alveolar maturation.
Lipid-containing interstitial fibroblastit (LIFs) stimulivat keuhkojen alveolarisaatiota ja surfaktantin tuotantoa alveolien epiteelisoluissa (tyyppi II, AECII) ja ovat siten tärkeitä sikiön keuhkojen kehitykselle.
This study revealed that disruption of the Thy-1/Adrp signaling cascade in hypoplastic rat lungs leads to a reduction of pulmonary LIFs with significantly fewer cytoplasmatic lipid inclusions and impaired alveolar mesenchymal cell differentiation, which may contribute to decreased alveolar development and PH in the nitrofen-induced CDH model.
Tässä tutkimuksessa havaittiin, että rotan hypoplastisissa keuhkoissa häiriöt Thy-1/Adr-signaalikaskadissa johtavat keuhkojen LIF solujen ja sytoplasman lipidipisaroiden määrän vähenemiseen sekä heikentyneeseen alveolien mesenlyymisolujen erilaistumiseen, joka saattaa vaikuttaa alveolien kehittymiseen sekä keuhkojen hypoplasiaan.
PH leads to life-threatening respiratory insufficiency at birth, thus remaining a major cause of neonatal mortality in CDH.
Syntymän jälkeen keuhkojen hypoplasia johtaa henkeä uhkaavaan hengitysvajaukseen, joka on yleisin vastasyntyneen kuolemansyy synnynnäistä palleatyrää sairastavilla.
Congenital diaphragmatic hernia (CDH) is a prenatal defect in the integrity of the developing diaphragm, which results in pulmonary hypoplasia (PH) with alveolar immaturity.
Synnynnäisessä palleatyrässä kehittyvään palleaan muodostuu sikiöaikana defekti, joka johtaa keuhkojen hypolasiaan ja alveolien epäkypsyyteen.
As Thy-1-/- knockout animals show a phenotype similar to PH in human CDH with impaired alveolar development and reduced proliferation of LIFs, the first objective of this study was to identify disruptions in Thy-1 signaling in hypoplastic rat lungs with toxicological induced CDH, which may have an adverse effect on the expression and lipid content of pulmonary LIFs.
Thy-1-/- knockout eläimillä todetaan keuhkojen hypoplasia, poikkeava alveolien kehitys ja vähentynyt LIF solujen proliferaatio, kuten synnynnäistä palleatyrää sairastavilla ihmisillä.
Therapeutic potential of all-trans retinoic acid to attenuate pulmonary hypoplasia in an experimental rat model of congenital diaphragmatic hernia
Tutkimuksen toisena tavoitteena oli tutkia prenataalisesti annetun all-trans retinoidihapon (ATRA) potentiaalia parantaa sikiöaikaista alveolarisaatiota ja surfraktantin tuotantoa ja edelleen lieventää keuhkojen hypoplasiaa synnynnäisen palleatyrän eläinmallissa.
In addition, as it has been demonstrated that retinoids positively affect the proliferation of LIFs and expression of Lep and Lep-R in developing rat lungs, the second objective was to investigate if prenatal administration of all-trans retinoic acid (ATRA) may have the potential to attenuate PH in this rodent CDH model by improving fetal alveolarization and surfactant production.
Aikaisemmin on todettu, että retinoidit vaikuttavat positiivisesti LIF solujen proliferaatioon sekä Lep- ja Lep-R ekspressioon kehittyvissä rotan keuhkoissa.
Older People´s Views Related to Their End of Life : Will-to-live, Wellbeing and Functioning
Ikääntyneiden ajatuksia elämän lähestyessä loppuaan : elämänhalu, hyvinvointi ja toimintakyky
A wish not to live extremely long was associated with fear of the future, negative attitudes and anticipation of diseases or disabilities.
Toiveeseen kuolla ennen satavuotispäivää liittyi tulevaisuuden pelkoa, kielteistä asennetta ja oletusarvoinen huono toimintakyky tai sairaudet.
In Study II, 33% of the respondents were willing to become centenarians, some of them conditionally if functioning remained sufficient.
Joka kolmas (33%) vastaajista toivoi elävänsä 100-vuotiaaksi - vanhimmat vastaajista vielä innokkaammin.
The results of the present work suggest that increasing psychological wellbeing and care more congruent with patient preferences is possible.
Tulokset puoltavat ajatusta, että hyvinvoinnin paraneminen ja oman toiveen mukainen hoito on mahdollista.
The study was based on random samples of 75–96-year-old community-dwelling people in Helsinki (HEVA [the Helsinki Aging Study 1989, 1999 and 2009] and DEBATE [Drugs and Evidence-BAsed medicine in The Elderly 2000–2010]).
Tutkittavat olivat Helsingin vanhustutkimuksen (HEVA 1989, 1999 ja 2009) tai sydän- tai verisuonisairaiden interventiotutkimus DEBATEn (2000-2010) helsinkiläisiä kotona asuvia 75-96 -vuotiaita.
In a ten-year follow-up study, baseline WTL was a strong predictor of survival irrespective of age, gender and comorbidities (Study I).
Elämänhalu vuosina osoittautui kymmenen vuoden seurantatutkimuksessa vahvaksi itsenäiseksi elinajan ennustajaksi vielä silloinkin, kun ikä, sukupuoli ja liitännäissairaudet vakioitiin.
However, death occurred more often at home among those who had completed a LW at baseline, compared with those without a prior LW (17% vs. 6%).
Hoitotahdolla ei näyttänyt olevan vaikutusta elämän loppuvaiheen hoidon intensiteettiin, mutta hoitotahdon tehnyt kuitenkin kuoli todennäköisemmin kotona kuin sellainen, joilla hoitotahtoa ei ollut (17% vs. 6%).
A long WTL was more common in males, in younger people, and in those with good SRH.
Suurta elämänhalua (Will-to-live) ilmaisivat tavallisimmin miehet, nuoremmat vastaajat sekä terveytensä hyväksi kokeneet.
The association between baseline LWs and end-of-life care of 207 deceased DEBATE participants with cardiovascular disease (Study IV) was evaluated in a ten-year follow-up study.
Seurantatutkimuksessa IV DEBATE-aineiston kymmenen vuoden aikana kuolleiden (n=207) elämän loppuvaihetta peilattiin siihen, oliko hoitotahto olemassa tutkimuksen alkaessa.
A wish to live up to 100 years, with reasons for this wish was explored in a cross-sectional study (Study II) concerning 1405 participants in the HEVA 2009 study.
HEVAn osallistujat (2009, n=1405) perustelivat ajatuksiaan poikkileikkaustutkimuksessa II.
Discussions about preferences, living wills and their documentation in health files is suggested to take place early in primary care, even before severe diseases or disabilities.
On suositeltavaa keskustella toiveista ja hoitotahdosta jo ennen vakavia sairauksia tai toiminnanvajeita ja kirjata keskustelut sairauskertomukseen.
Even though self-perceptions have been regarded as increasingly important, studies on WTL among older people have been scarce.
Ikäihmisten elämänhalua ei ole aiemmin juurikaan tutkittu, vaikka itsearviointeja pidetään yhä tärkeämpinä.
Changes in self-rated health (SRH), psychological wellbeing (PWB) and disability were rated, comparing cohorts in 1989, 1999 and 2009 (Study III, with 4898 participants).
Kymmenen vuoden välein (kohorttitutkimus III, 1989, 1999, 2009, n=4898) tarkasteltiin ikäihmisten itse arvioitua terveydentilaa, psyykkistä hyvinvointia ja toiminnanvajeita.
Treatment options and specific health conditions were not in the scope of the present study, but instead, the results emphasize the importance of listening to older people themselves when planning their treatment plans and when developing future preventive and rehabilitative measures to support their WTL, quality of life, and functioning.
Väitöstyön tulokset rohkaisevat kysymään, kuulemaan ja huomioimaan ikääntyneen omia toiveita ja arviota hoito- ja kuntoutussuunnitelmaa tehtäessä.
In the DEBATE study the association between baseline will-to-live (WTL) and survival in the next ten years was analysed in a follow-up study of 283 participants (Study I).
Tämä kysymys osoitettiin DEBATE-seurantatutkimuksen osallistujille (tutkimus I, 2000-2010, n=283).
However, levelling-off of improving physical functioning among older people and the oldest-old is a study result that may demand more resources in social and health services than previously predicted.
Kohorttitutkimuksen löydökset viittaavat myös siihen, että tulevien vuosikymmenien ikääntyneet tarvitsevat arvioitua enemmän fyysistä apua.
When comparing age cohorts over 20 years (Study III), SRH and PWB improved from 1989 to 2009, but levelling-off of previously detected improvements in physical functioning were worrisome.
Fyysinen toimintakyky ei enää parantunutkaan 2000-luvulle tultaessa saman ikäisissä kohorteissa, mutta psyykkinen hyvinvointi vaikutti vielä lisääntyneen.
Living wills (Study IV) did not seem to affect the intensity of received care at the close of life.
Jos teen hoitotahdon nyt, onko sillä vaikutusta loppuvaiheen hoitooni?
Preschoolers are capable of designing individual products, and during the making phase, they consider different material and colour choices, as well as product details.
Esikoululaiset pystyvät suunnittelemaan yksilöllisiä tuotteita, joiden valmistusvaiheessa he pohtivat erilaisia materiaali- ja värivalintoja sekä tuotteen yksityiskohtia.
Video material captured during real-action circumstances and analyses based on this material formed this dissertation’s most extensive, and at the same time, the most important research material of all sub-studies.
Aidoissa toiminnan tilanteissa taltioidut videoaineistot sekä tähän materiaaliin perustuvat analyysit muodostavat tämän työn laajimmat ja samalla kaikkien osatutkimusten oleellisimmat tutkimusaineistot.
A handicraft design and making process includes many natural possibilities for collaboration and co-operative practise.
Käsityön suunnittelu- ja valmistusprosessi sisältää paljon luontevia mahdollisuuksia yhdessä tekemiselle ja yhteistyön harjoittelulle.
The perspective expands towards the technology education of young children and investigative activities as a pursuit to notice the close connection of these learning areas in terms of the nature of the contents and activities.
Näkökulma laajenee pienten lasten teknologiakasvatusta ja tutkivaa toimintaa kohti pyrkimyksenä huomata näiden oppimisen alueiden läheinen yhteys käsityöhön sekä sisältöjen että toiminnan luonteen suhteen.
Children learn through experience and interpret what they have learned using gestures, especially when verbal expression feels difficult.
Lapset oppivat kokemusten kautta ja tulkitsevat oppimaansa kehollisesti erityisesti silloin, kun tekemisen sanallistaminen tuntuu hankalalta.
According to this, gestures are closely linked to the children’s thinking and reveal the understanding associated with the task.
Keholliset ilmaisut linkittyvät näin ollen läheisesti lasten ajatteluun ja kertovat asiaan liittyvästä ymmärryksestä.
Since preschoolers are only practising collaboration skills, setting up chances for co-operative learning during handicraft activities is recommended.
Koska esiopetusikäiset lapset ovat vasta harjoittelemassa ryhmässä toimimisen taitoja, heille kannattaa järjestää mahdollisuuksia yhteistoiminnalliseen oppimisen myös käsityötehtävien parissa.
During collaboration, they can organize their own group actions and are able to work co-operatively with a verbal design task.
Ryhmätoiminnassa he pystyvät organisoimaan oman pienryhmänsä toiminnan ja osaavat työskennellä yhteistoiminnallisesti sanallisen suunnittelutehtävän parissa, minkä tuloksena he saavat tuotettua toteuttamiskelpoisia piirrossuunnitelmia annettuun tehtävään.
The focus of the third sub-study was the appearance of preschoolers´ verbal and embodied collaboration during co-operative design situations and what kinds of roles were formed during peer-group work.
Kolmannen osatutkimuksen fokuksena oli esikoululaisten sanallisen ja kehollisen yhteistyön ilmeneminen yhteistoiminnallisessa suunnittelutilanteessa sekä se, millaisia rooleja lapsille muotoutuu vertaisryhmätoiminnassa.
The aim of the second sub-study was to clarify the ability of preschoolers’ to execute a personal and plan-following handicraft process in a holistic context.
Toinen osatutkimus käsitteli esikoululaisten kykyä toteuttaa yksilöllinen ja suunnitelmallisesti etenevä käsityöprosessi kokonaisen käsityön kontekstissa.
This dissertation examines the handicrafts of young children during their preschool education.
Tämä työ käsittelee pienten lasten käsityötä esiopetuksen yhteydessä.
The results of the sub-studies indicate that handicrafts’ conventional, cyclically repeating steps of perceiving, making and interpreting can be found in preschoolers’ processes.
Osatutkimusten tulokset osoittivat, että esikoululaisten työskentelystä löytyvät käsityölliselle työskentelylle tavanomaiset, syklisesti toistuvat hahmottamisen, tekemisen ja tulkinnan vaiheet.
The dissertation’s empirical section orients children’s work on handicraft tasks via three sub-studies.
Työn empiirisessä osassa perehdytään pienten lasten työskentelyyn käsityötehtävien parissa kolmen, päiväkotien esiopetusryhmissä toteutetun osatutkimuksen avulla.
The research was strongly contextual by nature.
Tutkimus on laadullinen tapaustutkimus.
In the first sub-study, the intention was to determine how preschoolers perceived, verbalised and interpreted the craft-making process and how they used nonverbal expressions when explaining a learned skill.
Ensimmäisessä osatutkimuksessa selvitettiin, pystyvätkö esikoululaiset hahmottamaan heille uuden käsityötekniikan niin, että he kykenevät sanallistamaan ja tulkitsemaan oppimaansa, ja kuinka lapset kuvailevat tuotteen valmistusta kehollisten ilmaisujen avulla.
With minimal help from adults, preschoolers are able to follow a logical, holistic handicraft process suited to their capabilities.
Esikoululaiset kykenevät toteuttamaan aikuisten tuen avulla loogisesti etenevän, pienten lasten osaamistasolle suhteutetun, kokonaisen käsityön konseptin mukaisen käsityöprosessin.
In addition, the orchestras conveyed new musical trends from one area to another.
Samalla orkesterit välittivät uusia musiikillisia muotivirtauksia alueelta toiselle.
Even though ladies’ salon orchestras have been previously studied especially in Sweden and Germany, they have not been considered within the context of of transnationalism.
Vaikka naisorkestereita on aiemmin tutkittu erityisesti Ruotsissa ja Saksassa, ei transnationaalista näkökulmaa niiden toimintaan ole aiemmin sovellettu.
The aim of my study is to establish how the orchestras’ tours around the Baltic Sea region were organized, and what kind of a reception they received in Finnish cities.
Tässä tutkimuksessa selvitän, miten naisorkesterien kiertueet Itämeren alueella organisoitiin ja miten yhtyeisiin Suomen kaupungeissa suhtauduttiin.
Methodologically, the dissertation draws on the traditions of transnationalism.
Metodologisesti väitöskirja edustaa transnationaalisuuden tutkimusperinnettä.
However, points of reference regarding the transnational perspective may be found in scholarly publications on the social and cultural history of music by both international and Finnish academics.
Näkökulmalle voi kuitenkin hakea vertailukohtia sekä kansainvälisestä että suomalaisesta musiikin sosiaali- ja kulttuurihistorian alan tutkimuksesta.
The orchestras’ modus operandi was based on international concert tours which could last for up to several months or even years.
Naisorkesterien toiminta perustui kansainvälisiin konserttikiertueisiin, ja yhtyeet saattoivat viipyä matkoillaan kuukausia tai vuosia.
Abstract: Electric Lights, Champagne, and a Wiener Damenkapelle: Ladies’ Salon Orchestras and Transnational Variety Show Networks in Finland, 1877–1916 In this doctoral dissertation, I examine the concert tours of ladies’ salon orchestras in Finnish cities from the 1870s to the First World War.
Tiivistelmä: Sähkövaloa, shampanjaa ja Wiener Damenkapelle: naisten salonkiorkesterit ja varieteealan transnationaaliset verkostot Suomessa 1877–1916 Tarkastelen väitöstutkimuksessani naisten salonkiorkesterien ja erityisesti niin sanottujen wieniläisten naisorkesterien (Wiener Damenkapellen) konserttitoimintaa Suomen kaupungeissa 1870-luvulta ensimmäiseen maailmansotaan saakka.
Third, ladies’ orchestras, via their daily concerts, disseminated new tunes and musical styles to their touring destinations.
Kolmanneksi naisorkesterit välittivät päivittäisissä konserteissaan uusia sävelmiä ja musiikkityylejä kiertuekohteisiinsa.
My key argument is that the transnational nature of ladies’ salon orchestras as well as their role in cultural transfer was evident on four different levels in nineteenth-century Finland: the orchestras’ professional networks, their tour-based way of life, their choice of repertoire, as well as their public image.
Väitän, että naisten salonkiorkesterien transnationaalinen luonne ja kulttuurivälitystoiminta näkyivät 1800- ja 1900-luvun vaihteen Suomessa neljällä eri tasolla: yhtyeiden ammatillisissa verkostoissa, kiertävässä elämäntyylissä, ohjelmistojen valinnassa sekä julkisuuskuvassa.
The concerts of ladies’ salon orchestras in Finnish cities are examined as a part of late nineteenth-century cultural networks which transcended national and linguistic borders.
Tämä tarkoittaa, että tarkastelen naisorkesterien konsertteja Suomen kaupungeissa osana 1800-luvun jälkipuoliskon kansallisuus- ja kielirajat ylittäviä kulttuuriverkostoja.
First of all, ladies’ orchestras developed as part of the institutionalizing restaurant and variety show entertainment, which was based on cross-border networks of artists and impresarios.
Ensinnäkin naisorkesterit kehittyivät osana institutionalisoituvaa ravintola- ja varieteehuvien elinkeinoa, jonka impressaari- ja taiteilijaverkostot ulottuivat yli valtiorajojen.
I argue that the archetypical Viennese ladies’ orchestra may be analyzed as a cultural product which pervaded Europe in a relatively standardized form.
Näkemykseni mukaan wieniläistä naisorkesteria voi tarkastella kulttuurituotteena, joka levisi yhtenäisenä Euroopan eri alueille.
Special attention is paid to the musicians’ socioeconomic position, as well as to the orchestras’ touring routes, concert programming, and public image.
Erityistä huomiota kiinnitän naisorkesterimuusikoiden sosioekonomiseen asemaan, kiertuereittien ja ohjelmistojen valintoihin sekä yhtyeiden julkisuuskuvaan.
They performed in urban hotels, restaurants, and cafés, where they entertained the customers by playing light, popular melodies.
Ne konsertoivat kaupunkien hotelleissa, ravintoloissa ja kahviloissa soittaen asiakaskunnalleen aikakauden kepeitä suosikkimelodioita.
These orchestras, which usually advertised themselves as "Viennese" (Wiener Damenkapellen) and consisted of circa 10 to 15 musicians, were extremely popular in Europe at the turn of the century.
Noin 10–15-henkiset naisvoittoiset yhtyeet olivat vuosisadan vaihteen Euroopassa erittäin suosittuja.
Second, the model for ladies’ orchestras’ concert tours may be found in Central European traditions of itinerant family ensembles which saw musicians travel around Europe and the world.
Toisaalta naisorkesterien kiertuetoiminta rakentui saksankielisen Euroopan pikkukaupunkien perheyhtyekulttuurille, jonka siivittäminä muusikot kiersivät ympäri Eurooppaa ja maailmaa.
Thus, there were dozens of ladies’ orchestras performing in the larger Finnish cities – Turku, Viipuri, Tampere, and Helsinki – during the late nineteenth and early twentieth centuries, where their performances formed a significant part of middle-class, urban entertainment.
Myös Suomen suuremmissa kaupungeissa Turussa, Viipurissa, Tampereella ja Helsingissä naisorkestereita esiintyi tutkimusajankohtana kymmeniä.
The sources consulted consist mostly of newspaper clippings and biographical archival evidence, as well as photos, caricatures, literatury depictions and memoirs concerning the orchestras’ reception history.
Näitä kysymyksiä valotan pääasiallisesti sanomalehtiartikkeleista sekä naismuusikoiden henkilöhistoriaan liittyvistä arkistodokumenteista koostuvan lähdemateriaalin avulla.
Fourth, the orchestras’ marketing strategies were based on national and regional attributes which were meant to evoke impressions of the cosmopolitan Vienna on the one hand and local musical traditions on the other.
Neljänneksi naisorkesterien markkinointikeinot nojasivat kansallisiin ja paikallisiin attribuutteihin.