natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The other, less successful, teams’ collaboration trajectories showed that they either suppressed the development of new ideas or simply accepted the presented ideas as they were without developing them further.
Uuden tiedon tuottamisessa heikommin onnistuneiden ryhmien kollaboraatiossa ilmeni rakenne, jossa keskityttiin ideoiden hyväksymiseen tai niiden tukahduttamiseen.
Finally, this study sheds light on how to arrange a collaborative knowledge-creation process among professionals in a peer-to-peer setting.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan aikuisten vertaisten prosessia, jossa opettajien vertaisryhmät pyrkivät tuottamaan täydennyskoulutuksessa yhteistä uutta tietoa.
The results indicate that equals are able to support creative collaboration, as the successful team organised itself to create new knowledge.
Vertaiset pystyvät parhaimmillaan organisoitumaan uuden tiedon kehittämiseksi ja näin tuottamaan uutta tietoa kehittävän kollaboraation avulla.
The successful team also challenged and questioned the new ideas it had developed, and reified them from time to time to develop them further.
Uutta tietoa tuottaneen ryhmän kollaboraatio koostui ideoiden edelleen kehittämisestä teorian pohjalta, kyseenalaistamisesta ja kehitettyjen ideoiden konkretisoinnista.
This study focuses on the collaborative knowledge creation of three teacher teams during the first session of an in-service education course.
Kehittävä kollaboraatio : Uuden tiedon tuottaminen opettajien lähikehityksen vyöhykkeellä
The research questions critically examined and pragmatically answered in the dissertation are 1) how can journalism as an epistemic practice remain epistemically and ethically autonomous in relation to its relativistic rivals in pluralistic liberal democracies, 2) how to improve and strengthen the professional self-understanding and epistemic action of journalists in an anti-relativist vein, and 3) how to overcome the articifial demarcation between journalism and its academic study that predisposes both to relativism.
Pragmaattinen objektiivisuus on kokonaisvaltainen tietokäsitys, jonka avulla selkeytetään 1) journalismin tiedollista autonomiaa suhteessa kilpaileviin ajankohtaisinformaation tuottajiin pluralistisessa libelaarissa demokratiassa, 2) journalistien ammatillista itseymmärrystä ja tiedollista toimintaa ei-relativistisessa käsitteelliskäytännöllisessä viitekehyksessä sekä 3) journalismin ja sen tutkimuksen keinotekoista erottelua, jonka ylittäminen pragmaattisella tietokäsityksella sekä sen soveltamisella journalismin tutkimuksessa ja käytännössä auttaa vastaamaan relativismin asettamiin tiedollisiin, eettisiin ja yhteiskunnallisiin houkutuksiin ja haasteisiin.
Concurrently, the Finnish audiences (citizens) wish journalism to provide critical, analytical and thoughtful knowledge, according to recent surveys.
Tutkimusten mukaan yleisöt yhä odottavat laatujournalismilta analyyttisyyttä, kriittisyyttä ja syvällisyyttä.
The concept of pragmatic objectivity offered includes the guiding norms, and sets truthfulness as its measurable aim in the context of liberal democracy.
Pragmaattinen objektiivisuus keskittyy tiedonhankinnan menetelmään ja sitä ohjaaviin normeihin totuudenmukaisen tiedon tavoittelussa.
Journalistic knowledge and its epistemological key concepts such as objectivity, truth and truthfulness have been widely criticized during the last decades.
Perinteiset tiedolliset ohjenuorat objektiivisuudesta totuudenmukaisuuteen on haastettu filosofian tietoteorioissa, viestinnän tutkimuksessa ja journalismissa.
In a pluralistic world of different conceptual schemes and conflicting values, the temptation to succumb to relativism has lead to some strong arguments supporting constructionism at the expense of the key concepts.
Pragmaattisessa filosofiassa on hahmoteltu lupaavaa objektiivisuuskäsitystä relativismia vastaan.
The main challenges posed to journalism as an epistemic practice and to journalism studies as an academic discipline have come from schools of thought emphasizing the post linguistic turn constructionism and the consequent relativism of all knowledge.
Väitöstutkimuksessa vastataan journalismin tiedolliseen kriisiin eli vahvimpiin konstruktionistisiin ja relativistisiin kritiikkeihin pragmatistisen tietokäsityksen pohjalta.
However, the renunciation or replacement of the epistemological concepts in favour of alternative more constructionism-friendly concepts can lead to radical epistemological and ethical relativism that compromises the very idea of communication and mutual understanding of basic facts and values in pluralistic communities.
Journalistista työtä ohjaavat vaihtoehtoiset tietokäsitykset voivat kuitenkin johtaa disinformaation ja propagandan sallivaan kaikki käy -relativismiin.
Journalism has been particularly vulnerable to these philosophical and practical critiques due to its focus on topical events, actions and phenomena, and to its lack of epistemic methodology and ethically justifiable norms.
Journalismin toivotaan paljastavan ja selittävän tapahtumia, tekoja ja epäkohtia sekä tarjoavan ratkaisuehdotuksia yhteisöllisiin ja yksilöllisiin ongelmiin moniarvoisessa demokratiassa.
In this dissertation, the challeges of relativism to journalism are addressed by developing a new comprehensive account of journalistic objectivity as a practical and norm-governed processual method of knowledge acquisition and representation.
Kehiteltävä malli pyrkii yhtäältä huomioimaan journalismin nykytilanteen ja toisaalta parantamaan tutkimuksellisia välineitä osana pitkäjänteisempää ja monialaista journalismin ja demokratian akateemista tutkimusprosessia, johon kiinteästi liittyvät myös läheisten humanististen ja yhteiskuntatieteellisten suuntausten perustavat kysymyksenasettelut.
This trend threatens journalism s epistemological and ethical autonomy as well as its identity in competition with several disinformative and downright propagandist media practicies also dealing with current affairs.
Ne saattaisivat tukea journalismin elinehtoja: media-alustasta riippumatonta ajankohtaistiedon luotettavuutta ja uskottavuutta.
It is equivocal how liberal democracies could function without a reference to a tribe-independent reality, social or material.
Se ei kuitenkaan vielä ole huomioinut journalismin demokraattisen erityisroolin vaatimuksia tai journalismin tutkimuksen käsitteellisiä tarpeita.
The exact nature of these representations, however, is not fully understood.
Näiden edustumien luonnetta ei kuitenkaan täysin tunneta.
The thesis consists of four empirical studies.
Väitöskirja koostuu neljästä osatutkimuksesta.
Studies I-II investigated how spatial information about the orientation of objects is represented in the visual system.
Osatutkimuksissa I-II selvitettiin, miten avaruudellinen tieto esineiden orientaatiosta on edustettuna näköjärjestelmässä.
The medial temporal lobe (MTL) is known to be crucial for declarative memory, but how other brain areas outside the MTL interact to support the construction of new memory representations is not fully understood.
Mediaalinen temporaalilohko (MTL) tiedetään deklaratiiviselle muistille ratkaisevan tärkeäksi, mutta MTL:n ja muiden aivoalueiden välistä yhteistyötä uusia muistiedustumia muodostettaessa ei täysin tunneta.
Study IV investigated memory acquisition in neurologically healthy adults using whole-head magnetoencephalography (MEG).
Osatutkimuksessa IV muistiedustumien muodostumista tutkittiin neurologisesti terveillä koehenkilöillä käyttämällä magnetoenkefalografiaa (MEG:tä).
Experimental results from BC showed that spatial orientation is represented compositionally in the visual system, such that the direction of a line orientation s tilt from a vertical mental reference meridian is coded independently of the magnitude of angular displacement.
Kokeelliset tulokset potilas BC:ltä osoittivat, että avaruudellinen orientaatio on näköjärjestelmässä edustettuna kompositionaalisesti siten, että viivaorientaation kallistussuunta pystysuorasta mielensisäisestä meridiaanista on edustettu kallistuskulmasta riippumatta.
The results showed that during the acquisition of declarative-memory representations, the feature analysis systems in different sensory modalities interact at a level as early as that of the sensory cortices.
Tulokset osoittivat, että deklaratiivisia muistiedustumia muodostettaessa eri aistimodaliteettien piirreanalyysijärjestelmät vaikuttavat toisiinsa niinkin varhain kuin sensoristen aivokuorenalueiden tasolla.
Study III investigated new memory acquisition in an amnesic individual, LSJ, who has suffered extensive bilateral MTL damage, including the near-complete destruction of the hippocampus.
Osatutkimuksessa III uusien muistiedustumien muodostumista tutkittiin vakavasta muistihäiriöstä kärsivällä potilaalla LSJ:llä, jolla on laajoja MTL-alueen molemminpuolisia vaurioita ja jonka hippokampus on lähes täydellisesti tuhoutunut.
The results showed that non-hippocampal structures can support acquisition of new long-term memory representations in a context cognitively more complex than has previously been demonstrated.
Tulokset osoittivat, että uusien pitkäkestoisten muistiedustumien muodostuminen on mahdollista ei-hippokampaalisten rakenteiden varassa kognitiivisesti monimutkaisemmissa tehtäväympäristöissä kuin aiemmin on osoitettu.
Together, the results of Studies III and IV demonstrate that several different non-hippocampal and non-MTL structures interact with the MTL/hippocampal memory system at multiple processing levels to support acquisition of memory representations in the intact human brain.
Kokonaisuutena osatutkimusten III-IV tulokset osoittavat, että ei-hippokampaaliset ja MTL:n ulkopuoliset järjestelmät aivoissa tekevät hippokampuksen ja MTL-alueiden kanssa yhteistyötä useilla eri prosessointitasoilla, kun uusia muistiedustumia muodostetaan.
The aim of the thesis was both to collect new empirical evidence to inform current theories of vision and memory, and to use these studies to discuss methodological issues in cognitive neuroscience.
Väitöskirjan tavoitteena oli sekä hankkia uutta empiiristä tietoa näköjärjestelmästä ja muistista että käyttää osatutkimuksia kontekstina metodologisten kysymysten pohtimiseen kognitiivisessa neurotieteessä.
Based on experimental evidence from BC and other patients with cognitive deficits in spatial processing, a theoretical framework, the co-ordinate system hypothesis of orientation representation (COR), was proposed in Study II for interpreting orientation errors.
Osatutkimuksessa II potilas BC:n ja muiden kognitiivisista häiriöistä kärsivien potilaiden koetulosten perusteella laadittiin teoreettinen viitekehys, orientaatioedustumien koordinaatistohypoteesi COR, jonka avulla orientaatiovirheitä voidaan tulkita.
Cognitive Representations in the Sensory and Memory Systems of the Human Brain : Evidence from Brain Damage and MEG
Kognitiiviset edustumat ihmisaivojen aisti- ja muistijärjestelmissä
Studies III-IV investigated the neural basis for the acquisition of new memory representations in the brain.
Osatutkimuksissa III-IV selvitettiin hermostollisia mekanismeja, joiden varassa uusia muistiedustumia muodostetaan.
Cognitive representations are constructed internally of events and objects in the outside world.
Aivoissa muodostetaan kognitiivisia edustumia ulkomaailmasta.
Study I was conducted with an individual with a cognitive impairment in visual processing, patient BC.
Koehenkilönä osatutkimuksessa I oli potilas BC, joka kärsii näköinformaation käsittelyyn vaikuttavasta kognitiivisesta häiriöstä.
Methodological questions about converging evidence and multiple levels of analysis in cognitive neuroscience are discussed in light of the four empirical studies.
Kognitiivisen neurotieteen metodologisia kysymyksiä pohditaan väitöskirjan neljän empiirisen osatutkimuksen valossa eri selitystasojen ja toisiaan täydentävien tutkimustulosten näkökulmista.
Further, the cognitive locus of impairment suggested that these representations are maintained at a supra-modal level.
Häiriön kognitiivinen locus viittasi siihen, että edustumat ovat supramodaalisia eli useita aistipiirejä kattavia.
Studies of cognitive deficits, electromagnetic recordings of brain activity and functional neuroimaging provide complementary means for investigating these representations and their neural basis at multiple levels of analysis.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin kognitiivisia edustumia ja niiden hermostollista perustaa aivojen näkö- ja muistijärjestelmissä kokeellisen aineiston avulla, joka hankittiin toisiaan täydentävillä menetelmillä.
The majority (97%) of contralateral aneurysms were small to medium in size.
Suurin osa (97%) näistä aneurysmista oli pieniä tai keskikokoisia.
The median single dose of adenosine was 22.5 mg (range, 5-50 mg).
Adenosiinin mediaani annos oli 22,5 mg (5-50mg).
Results ICA-opht segment aneurysms: All the 30 ICA-opth aneurysms were small (less than 7 mm), unruptured, saccular, and had no wall irregularities, calcifications or secondary pouches.
Tulokset ICA-oft aneurysmat: Kaikki aneurysmat olivat pienkokoisia (halkaisija alle 7 mm), vuotamattomia, sakkularisia, ilman seinämän epätasaisuuksia tai kalkkeumia.
Microsurgical clipping of these aneurysms was possible when the prechiasmatic distance had a median of 5.7 mm (range 3.4-8.7 mm) and the interoptic distance a median of 10.5 mm (range, 7.6-15.9).
Aneurysman mikrokirurginen klipsaus oli mahdollinen jos prekiasmaattinen etäisyys oli 5,7 mm (3,4-8,7) ja interoptinen etäisyys oli 10,5 mm (7,6-15,9).
The most frequent aneurysm dome projection was superomedial (77%).
Useimmiten anurysma suuntautui superomediaalisesti (77%).
Of the total patients, 5 received single bolus of adenosine, and 3 patients received multiple doses.
Viisi heistä saivat yhden boluksen adenosiinia ja kolmelle annettiin tätä lääkettä toistetusti.
The rupture risk is higher for patients with multiple intracranial aneurysms.
Aneurysman puhkeamisen riski on niillä potilailla, joilla multippelit aneurysmat.
Of these carriers, 20-40% have bilateral intracranial aneurysms.
20-40% aneurysmat ovat molemminpuoliset.
Of the patients with unruptured bMCA aneurysms treated through a contralateral approach, 24 (86%) patients had good outcome and 4 (14%) had poor outcome at 3-month follow-up, 1 patient was lost to follow-up.
bMCA-aneurysmien ryhmässä kontralateraaliklipsauksen tulokset 3 kk kontrollissa oli hyviä 24 (86%) potilaalla ja huonoja 4 (14%) potilaalla.
Objective Multiple intracranial aneurysms are frequent, with an incidence of 15-40% among intracranial aneurysms carriers.
Johdanto Multippelien kallonsisäisten aneurysmien esiintyvyys on 15-40% kaikista aneurysma-potilaista.
Patients and Methods We retrospectively reviewed 68 patients with ICA-opht segment and bMCA aneurysms treated through a contralateral approach at the department of neurosurgery of the University of Helsinki, between January 1998 and December 2013.
Aineisto Olemme retrospektiivisesti analysoineet 68 potilaan ICA-oft ja bilateraali MCA (bMCA) aneurysmat, jotka hoidettiin HYKS Neurokirurgian klinikassa vv. 1998-2013.
Olfactory disturbances were present in 21% of cases treated through a contralateral approach.
Hajuaistin ongelmat ovat tulleet esille 21%:lla potilaista.
Its feasibility depends on general parameters related to the aneurysm itself (shape, morphology, size, status and projection), and specific parameters that varies according to the vascular segment to be treated (prechiasmatic and interoptic distances, length of A1 and M1).
Soveltuminen kontralateraaliseen lähestymiseen riippuu aneuryman morfologisista ominaisuuksista ja verisuonen etäisyydestä kriittisiin alueisiin ja kallonpohjan anatomiasta (prekiasmaattinen, interoptinen etäisyys, A1 ja M1 pituus).
Conclusion: The contralateral approach remains as a feasible option for microsurgical treatment of ICA-opht segment aneurysms, and bMCA aneurysms.
Johtopäätökset: Kontralateraali lähestyminen soveltuu osaan ICA-oft ja bMCA aneurysmien hoitoon.
All the 8 patients showed good surgical outcomes at 3-month and 1-year follow-up, and showed no procedure-related complications.
Kolmen kuukauden kontrollissa kaikilla potilaalla tässä ryhmässä oli hyvät tulokset eikä todettu adenosiiniin liittyviä komplikaatiota.
The asystole time range between 20-40 seconds after adenosine administration.
Sydämen pysähdys kesti 20-40 sek.
In addition, it describes and analyses the proximal vascular control by transient cardiac arrest induced by adenosine during the contralateral clipping of ICA-opht segment aneurysms.
Lisäksi tutkimuksessa analysoitiin adenosiinilla väliaikaisen sydämen- ja verenkiertopysähdyksen käyttöä ICA-oftalmica aneurysmien leikkauksissa.
A detailed analyses of the aneurysms characteristics and constrains of the contralateral surgical corridor was performed.
Aneurysmien ominaisuudet ja kirurgisen lähestymistavan nyansseja on myös analysoitu.
Transient cardiac arrest induced by adenosine during contralateral clipping of ICA-opht aneurysms: 8 patients received intravenous bolus of adenosine to induce transient cardiac arrest during clipping.
Väliaikainen sydämen pysähdys adenosiinilla ICA-oft aneurysman leikkauksessa: Tämä menetelmä on käytetty kahdeksalla potilaalla.
Transient cardiac arrest induced adenosine represents a useful tool to obtain proximal vascular control while performing a contralateral approach for ICA-opth segment aneurysms in selected patients.
Väliaikainen sydämen pysähdys adenosiinilla sallii proksimaalisen kontrollin ICA-oft aneurysmaleikkauksessa kontralateraaliavauksen aikana.
bMCA aneurysms: The contralateral approach for bMCA aneurysms was possible in 38 patients.
Kolmen kuukauden kontrollissa ICA-oft aneurysman kontralateraaliklipsauksen tulokset oli hyviä 93%:lla potilaista bMCA-aneurysmat: Tässä ryhmässä kontralateraaliklipsaus oli sopiva 38 potilailla.
The present study focuses and analyses the angiographic characteristics, specific parameters, and surgical results of the unilateral-contralateral approach for ICA-opht segment and MCA aneurysms.
Meidän tutkimuksessa on analysoitu multippeleita ICA-oftalmika (ICA-oft) ja MCA aneurysmien kuvantamisominaisuuksia ja mikrokirurgisen hoidon tuloksia riippuen lähestymistavasta.
For those patients, several treatment options are available (microsurgery comprising a unilateral-contralateral approach, bilateral craniotomies in one-stage or two stages surgery, and endovascular methods) varying from institution s resources and surgeon s experience.
Multippeli aneurysmat voidaan hoitaa mikrokirurgisesti klipsamalla unilateraalisen tai bilateraalisen kraniotomian kautta tai endovaskulaarisesti täyttämällä aneurysmat.
A further subgroup analysis of 8 patients harboring ICA-opht segment aneurysms approached through a contralateral craniotomy and requiring intravenous adenosine administration to induce transient cardiac arrest during microsurgical clipping was performed as well.
Erikseen olemme katsoneet läpi ryhmä ne ICA-oft aneurysmapotilaita (n=8), jolla aneurysman klipsaus oli tehty vastakkaiselta puolelta käyttäen intraoperatiivista sydämen-ja verenkiertopysähdystä adenosiinilla.
All the 38 contralaterally approached MCA aneurysms were unruptured and had saccular shape (expect one with bilobular shape).
Kaikissa tapauksissa aneurysma oli vuotamaton ja sakkularinen.
Ultrasound in estimating lung liquid and parenchyma in children
Ultraäänikuvaus keuhkonesteen ja keuhkokudoksen arvioinnissa lapsilla
B-lines were more numerous in infants born by elective cesarean section than in those born vaginally.
Suunnitellulla keisarileikkauksella syntyneillä lapsilla oli kolmen tunnin iässä runsaammin B-viivoja kuin alateitse syntyneillä lapsilla.
Healthy term infants, children with congenital heart disease undergoing cardiac surgery, and children undergoing computed tomography of the chest were included in the study.
Tarkastelimme synnynnäistä sydänvikaa sairastavia lapsia sydänleikkauksen jälkeisen tehohoidon aikana.
Lung edema scores from lung ultrasound and chest radiographs correlated significantly, but B-lines and static lung compliance did not.
Ultraäänikuvauksessa keuhkosta syntyvä kuva ei vastaa keuhkokudoksen rakennetta, mutta normaalin ja poikkeavan keuhkokudoksen ultraäänilöydökset ovat erilaiset.
The occurrence and significance of vertical lung ultrasound artifacts known as B-lines were investigated in children.
Poikkeavan keuhkokudoksen kohdalla näkyy ultraäänikuvassa pitkittäisiä juovia, jotka on nimetty B-viivoiksi.
We examined whether the mode of delivery influences B-lines in healthy term infants and compared lung ultrasound with static lung compliance, computed tomography, and chest radiographs.
Vertasin keuhkojen ultraääntä myös muihin kuvantamismenetelmiin (röntgenkuvaus, tietokonetomografia) lapsipotilailla.
They may indicate lung edema after cardiac surgery and detect lung disease in children.
Väitöskirjatyöni osoittaa keuhkojen ultraäänen olevan käyttökelpoinen mene-telmä keuhkokudoksen arviointiin lapsilla.
A consistent association was present between the number of B-lines in ultrasound and the extent of parenchymal changes in computed tomography.
Havaitsimme lapsilla B-viivoja useiden tietokonetomografiassa näkyvien keuhkosairauksien yhteydessä.
B-lines appear suitable for documenting resolution of lung liquid during postnatal adaptation.
Menetelmää voidaan hyödyntää esimerkiksi tehohoidossa ja syntymän jälkeisen sopeutumisen tutkimuksessa.
The aim of this thesis was to find new defined culture matrices for in vitro hepatic differentiation.
Tämän väitöskirjatyön tavoitteena oli löytää uusia kasvatusmateriaaleja maksasolujen erilaistamista varten.
In the liver, hepatocytes are in continuous interaction with other cells and surrounding extracellular matrix (ECM).
Maksassa hepatosyytit ovat jatkuvassa vuorovaikutuksessa naapurisolujen ja soluja ympäröivän soluväliaineen kanssa.
In conclusion, this thesis describes new biomaterials for hepatic differentiation, a protocol to form 3D spheroids and to transfer intact spheroids to high-resolution imaging, and that the described three-step approach can guide the identification of new defined matrices.
Yhteenvetona voidaan todeta, että tässä väitöskirjatyössä kuvattuja biomateriaaleja voidaan käyttää hepatosyyttien erilaistamiseen kantasoluista, 3D-solumallin rakentamiseen ja sen analysointiin, sekä työssä käytetyn kolmiportaisen mallin avulla voidaan löytää uusia materiaaleja solukasvatukseen.
We first proved our hypothesis that a liver progenitor-like matrix, HepaRG-derived acellular matrix (ACM), supports hepatic lineage differentiation of DE cells.
Työn ensimmäisessä vaiheessa vahvistettiin hypoteesimme siitä, että maksan progenitorisolujen tuottama soluväliaine tukee DE-solujen erilaistumista hepatosyyttien kaltaisiksi soluiksi.
Then, we characterized the ECM proteins secreted by HepaRG cells, and finally we showed that the identified proteins, laminin-511 and laminin-521, can replicate the effect of HepaRG-ACM.
Työn kolmannessa ja viimeisessä vaiheessa osoitettiin, että soluväliaineesta tunnistetuilla, geenitekniikalla valmistetuilla laminiini-511- ja -521-proteiineilla voitiin täysin korvata maksan progenitorisoluista saatu soluväliaine.
Next, we developed a xeno-free matrix for hepatic specification of human pluripotent stem cell-derived definite endoderm (DE) cells using a three-step approach.
Väitöskirjatyön toisessa osassa kehitettiin uusi kasvatusalusta ihmisen pluripotenteista eli monikykyisistä kantasoluista saatujen definitiivisen endodermin (DE) solujen erilaistamiseksi maksan hepatosyyteksi.
Although the concept of cell culturing was established over 100 years ago the currently used culture techniques are not yet ideal.
Solukasvatusta on hyödynnetty tutkimuksessa jo yli 100 vuoden ajan, mutta useat käytössä olevat solukasvatusmallit ovat vielä puutteellisia, eivätkä kasvatetut solut usein vastaa toiminnaltaan kehon soluja.
Matrix-based culture systems for hepatocytes have been developed from natural, synthetic and hybrid biomaterials and the cells can be grown in 2D or 3D configuration.
Solumalleissa käytettävät biomateriaalit voivat olla peräisin luonnosta, synteettisiä tai näiden yhdistelmiä, hybridimateriaaleja.