natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In benign tumours of the papilla (study II), the recurrence rate after resection was 25.5% (study II).
Hyvänlaatuisissa papillan kasvaimissa (tutkimus II) uusiutumisaste resektion jälkeen oli 25,5% (tutkimus II).
A previous endoscopic biliary sphincterotomy (EST) was found to be a protective factor from PEP (Odds ratio 0.28, p= 0.02).
Aikaisemman endoskooppisen sfinkterotomian (EST) havaittiin olevan suojaava tekijä PEP: stä (OR 0,28, p = 0,02).
It has evolved to predominantly therapeutic procedure with the diagnosis of primary sclerosing cholangitis (PSC) being one of the main exceptions.
Nykyään se on muodostunut pääosin terapeuttiseksi menettelyksi, lukuunottamatta primaarisen sklerosoivan kolangiitin (PSC) diagnoosia.
PEP predictive factors are female sex (Odds ratio 2.6, p=0.015), and a guide wire slipping in the pancreatic duct (PD) (Odds ratio 8.2, p<0.01).
PEP: n ennustavat tekijät ovat naispuoleinen sukupuoli (OR 2,6, p = 0,015) ja kanyylin liukuminen haima tiehyeessä (PD) (OR 8,2, p <0,01).
After a benign tumour resection and placing a stent, the PEP rate decreased (p=0.045).
Hyvänlaatuisen kasvaimen resektion ja stentin asettamisen jälkeen PEP:n määrä laski (p = 0,045).
Endoscopic retrograde cholangiopancreatography (ERCP) is a minimally invasive procedure for biliary and pancreatic disorders.
Endoskooppinen retrogradinen kolangiopankreatografia (ERCP) on invasiivinen toimenpide sappi- ja haimasairauksiin.
The risk of PEP is directly proportional to the number of times the guide wire slips into the pancreatic duct.
PEP: n riski on suoraan verrannollinen siihen, kuinka monta kertaa johdin liukuu haimatiehyt kanavaan.
ERCP has the high potential for complications, like post ERCP pancreatitis (PEP), bleeding, cholangitis and perforation.
ERCP: ssä on suuri komplikaatioriski, kuten ERCP:n jälkeinen haimatulehdus (PEP), verenvuoto, kolangiitti ja perforaatio.
Obstruction of the bile duct and jaundice as a manifestation were risk factors for malignancy (p<0.001).
Sappitiehyen tukkeutuminen ja keltaisuuden ilmentymät olivat pahanlaatuisuuden riskitekijöitä (p <0,001).
The main complications after ERCP are post ERCP pancreatitis (PEP), bleeding, cholangitis and perforation.
Pääasialliset komplikaatiot ovat ERCP:n jälkeinen pankreatiitti, vuoto, kolangiitti ja perforaatio.
ERCP plays also the major role in the endoscopic removal of papillary tumours (European Society of Gastrointestinal Endoscopy, European Association for the Study of the Liver, 2017).
ERCP: llä on myös ensisijainen rooli papillaaristen kasvainten endoskooppisessa poistossa.
Radiation effects in bulk and nanostructured silicon
Säteilyvaikutukset bulkki- ja nanorakenteisessa piissä
Despite decades of research, many fundamental questions on the subject are still not satisfactorily answered, and new ones arise constantly as device fabrication shifts towards the nanoscale.
Vuosikymmeniä jatkuneesta tutkimuksesta huolimatta monet piin säteilyvaikutuksia koskevat keskeiset kysymykset ovat edelleen auki, ja uusia kysymyksiä syntyy jatkuvasti komponenttien koon pienentyessä kohti nanoskaalaa.
At the same time, the results unambiguously indicate that further experimental testing is needed in order to ultimately evaluate the accuracy of the theoretical predictions.
Samalla tulokset osoittavat yksiselitteisesti, että tuotettujen teoreettisten kuvausten lopullisen tarkkuuden määrittäminen vaatii kattavampaa vertailua kokeellisiin tuloksiin.
The results of the thesis contribute to the understanding of fundamental questions of radiation effects in Si as well as provide explanations to known experimental conundrums.
Tämän tutkimuksen tulokset sekä auttavat ymmärtämään piin säteilyvaikutuksiin liittyviä perustavanlaatuisia kysymyksiä että tarjoavat selityksiä tunnettuihin kokeellisin arvoituksiin.
It is found that commonly used values for this quantity are drastically underestimated.
Tulosten mukaan kirjallisuudessa siirtymäkynnysenergialle annetut lukuarvot ovat selvästi aliarvioituja.
In this study, methods of computational physics are harnessed to tackle basic questions on the radiation response of bulk and nanostructured Si systems, as well as to explain atomic-scale phenomena underlying existing experimental results.
Tässä tutkimuksessa käytetään laskennallisen fysiikan menetelmiä selvittämään bulkki- ja nanorakenteisen piin säteilyvaurioita koskevia peruskysymyksiä sekä selittämään tunnettuja koetuloksia atomiskaalan ilmiöillä.
Empirical potentials and quantum mechanical models are coupled with molecular dynamics simulations to model the response of Si to irradiation and to characterize the created crystal damage.
Empiirisiin potentiaaleihin ja kvanttimekaanisiin malleihin perustuvilla molekyylidynaamisilla simulaatioilla mallinnetaan piin käyttäytymistä säteilytyksen alaisena ja karakterisoidaan säteilytyksen synnyttämiä kidevaurioita.
The threshold displacement energy, i.e., the smallest recoil energy required to create a lattice defect, is determined in Si bulk and nanowires, in the latter system also as a function of mechanical strain.
Pienin piihilassa kidevirheen tuottamiseksi vaadittava rekyylienergia, siirtymäkynnysenergia, määritetään bulkki-piissä ja piinanolangassa.
The material, being the basis of modern semiconductor electronics and photonics, is subjected to radiation already at the processing stage, and in many applications throughout the lifetime of the manufactured component.
Koska materiaali altistuu säteilylle jo komponenttien valmistusvaiheessa ja monissa sovelluksissa kautta laitteen eliniän, on säteilyvaikutusten ymmärtäminen piissä tärkeää.
Strain on the nanowire causes the threshold energy to drop, with an effect on defect production that is significantly higher than in an another nanostructure with similar dimensions, the carbon nanotube.
Efekti on huomattavasti voimakkaampi nanolangassa kuin toisessa laajalti tutkitussa yksiulotteisessa nanorakenteessa, hiilinanoputkessa.
The thinning of Si lamellae using a focused ion beam is studied in conjunction with experiment to unravel the cause for the failure of the thinning method for very thin samples.
Simuloimalla ohuen piilevyn ionisuihkulla suoritettavaa ohennusta ja työskentelemällä rinnakkain kokeellisen ryhmän kanssa selviää, että syy ohennusmenetelmän epäonnistumiseen äärimmäisen ohuilla levyillä on atomiskaalan ilmiöihin perustuva eroosiomekanismi.
Simulating ion irradiation of Si nanowires reveals that the large surface area to volume ratio of the nanostructure causes up to a three-fold enhancement in defect production as compared to bulk Si. Amorphous defect clusters created by energetic neutron bombardment are predicted, on the basis of their electronic structure and abundance, to cause a deleterious phenomenon called type inversion in Si strip detectors in high-energy physics experiments.
Piinanolankojen ionisäteilytyksen simuloinnit osoittavat että lankojen suuri pinta-alan ja tilavuuden suhde johtaa jopa kolminkertaiseen kidevirheiden tuottoon verrattuna bulkki-piihin.
I study six relevant and overlapping spaces in Ulaanbaatar: the nation state and macropolitics; religion, medicine and kinship; care and motherhood; sexuality and knowledge; biomedicine; and the medication market.
Tutkin kuutta relevanttia ja toisiinsa limittyvää tilaa Ulaanbaatarissa: kansallisvaltio ja sen makropolitiikka; uskonto, lääkintä ja sukulaisuus; hoiva ja äitiys, seksuaalisuus ja tieto; koululääketiede; sekä lääkemarkkinat.
Meanwhile, the informal abortion medication market reveals that the prevalence of informal abortion is shaped by a range of socioeconomic and healthcare system specific considerations.
Epäviralliset aborttilääkemarkkinat paljastavat, että epävirallisten aborttien yleisyyteen vaikuttaa joukko sosioekonomisia ja terveydenhuoltojärjestelmään liittyviä seikkoja.
Moving beyond ‘public’ and ‘private’, and ‘formal’ and ‘informal’, I propose that ‘doctor’ in the Mongolian reproductive healthcare system can be viewed as 'usufruct', as a type of temporary ownership: the credentials are provided by the state, but these can be used to seek profits and practice beyond what a doctor’s work involves on paper.
Ylittäen julkisen ja yksityisen, virallisen ja epävirallisen jaottelut esitän, että lääkärin status mongolialaisessa lisääntymisterveydenhuollossa voidaan nähdä nautintaoikeutena (usufruct), väliaikaisen omistuksen tyyppinä: valtio tarjoaa valtuudet, mutta näitä voidaan käyttää voiton tavoittelussa ja praktiikassa sen lisäksi, mitä lääkärin työhön virallisesti kuuluu.
This thesis is an ethnographic study of how various insecurities and vulnerabilities are produced and maintained, such as the health risks of informal abortion in a context where abortion is legal.
Tämä väitöskirja on etnografinen tutkimus siitä, miten epävarmuuksia ja haavoittuvuuksia, kuten epävirallisten aborttien terveysriskejä, tuotetaan ja ylläpidetään kontekstissa, jossa abortti on laillinen.
In this context, the seeking of trustworthy information and services draws on people as infrastructure rather than any ‘formal’ structures.
Tässä kontekstissa luotettavaa tietoa etsitään ihmisiltä eikä niinkään virallisista järjestelmistä.
Therefore, the thesis provides a different perspective of governance as dependent on the time and place in which it occurs.
Siten tämä väitöskirja tarjoaa perspektiiviin hallintaan tietyssä ajassa ja paikassa.
I first unfold this by taking up the concept of biopolitics and its prevalence in the anthropology of reproduction: in studying reproductive technologies, the subdiscipline has been shifting towards harvesting temporal and discursive ruptures, which is often paired with the framework of biopolitics.
Alan purkaa tätä kysymystä käsittelemällä biopolitiikan käsitettä ja sen yleisyyttä reproduktion antropologiassa: reproduktioteknologioiden tutkimuksessa on siirrytty tarkastelemaan ajallisia ja diskursiivisia murtumia, mikä usein yhdistetään biopolitiikan viitekehykseen.
While biopolitics remains bound to the life of an individual, and through this to the governance of imagined wholes like populations, this study shows that when it comes to abortion and reproductive health in Ulaanbaatar, there are a number of competing conceptualisations of life at work, several of which surpass the individual lifespan.
Biopolitiikka liittyy yksilön elämään, ja sen kautta kuviteltujen kokonaisuuksien, kuten väestöjen hallintaan, mutta tässä väitöskirjassa osoitetaan, että Ulaanbaatarissa abortin ja lisääntymisterveyden osalta on useita kilpailevia tapoja käsitteellistää elämä, ja monet näistä tavoista ylittävät yksilön elinkaaren.
Gender appears at the core of these forms of governance: for instance, through the establishment of biomedicine as a predominantly feminine sector, and reproductive healthcare as synonymous with women’s healthcare.
Sukupuoli näyttäytyy näiden hallinnan muotojen ytimessä: esimerkiksi, koululääketieteestä on tehty feminiininen alue, ja lisääntymisterveydestä on tullut naisten terveydenhuollon synonyymi.
This thesis is post-biopolitical in the sense that it recognises the core relevance of ethnography, gender and the need for more nuanced approaches to governance as directly and indirectly linked to reproductive health.
Tämä tutkimus on jälkibiopoliittinen siinä mielessä, että siinä tunnistetaan etnografian ja sosiaalisen sukupuolen keskeinen merkitys sekä tarve tarkastella yksityiskohtaisemmin lisääntymisterveyteen suorasti ja epäsuorasti liittyvää hallintaa.
Throughout this thesis I suggest that the answer to this question has to do with particular and gendered forms of governance rather than individual experiences of the general stigmatisation of abortion.
Väitöskirjassa esitän, että kyse on pikemminkin tietyistä sukupuolittuneista hallinnan muodoista kuin siitä, että yksilöt kokisivat tulevansa leimatuiksi abortin takia.
New cyanobactin biosynthetic pathways were studied using a combination of bioinformatics, molecular biology, microbiology, biochemistry and structural chemistry.
Uusia syanobaktiinien biosynteesireittejä tutkittiin käyttämällä hyödyksi bioinformatiikkaa, molekulaarista biologiaa, mikrobiologiaa, biokemiaa sekä rakenteellista kemiaa.
Bacteria are a rich but yet underexplored source of natural products.
Bakteerit ovat runsas, mutta silti suurelta osin kartoittamaton, lähde luonnonyhdisteille.
Cyanobactins have a macrocyclic or linear structure with antimicrobial and cytotoxic bioactivities, although their ecological function is unclear.
Syanobaktiinit ovat kemiallisilta rakenteiltaan syklisiä tai lineaarisia ja niillä on antimikrobisia sekä sytotoksisia bioaktiivisuuksia, vaikkakin niiden ekologinen rooli on vielä epäselvä.
Cyanobactins are synthesized through the post-translational modification of precursor peptides and represent one of the most abundant natural product classes produced by cyanobacteria.
Syanobaktiinit ovat luonnonyhdistepeptidejä, jotka syntetisoidaan translaation jälkeisillä muokkausreaktioilla ja ne ovat yksi suurimmista syanobakteerien tuottamista luonnonyhdisteluokista.
The results from this thesis broaden the chemical diversity of the cyanobactin family and expand upon the biosynthetic logic underlying cyanobactin biosynthesis.
Tämän väitöskirjan tulokset ovat laajentaneet syanobaktiinien kemiallista monimuotoisuutta sekä monipuolistanut tietämystä niiden entsymaattisesta biosynteesistä.
Natural product biosynthetic pathways encode a huge array of biosynthetic enzymes which can catalyze stereospecific and regiospecific modification of intermediates to produce complex natural products from simple precursors.
Luonnonyhdisteiden biosynteesireitit koodaavat valtavan määrän biosynteettisiä entsyymejä, jotka katalysoivat erilaisia muokkausreaktioita tuottaakseen monimutkaisia rakenteita omaavia lopputuotteita.
In the first part of the study, the muscoride biosynthetic gene cluster was described and a new muscoride variant was discovered.
Työn ensimmäisessä osassa tunnistettiin kaksi biosynteettistä geeniklusteria luonnonyhdiste muskoridin tuottamiseen, sekä pystyttiin rakenteellisesti kuvaamaan uusi muskoridi variantti.
The main aim of this work was to uncover novel cyanobactin biosynthetic gene clusters from bacteria and expand knowledge regarding the biosynthetic potential of cyanobactin pathways.
Tämän väitöskirjatutkimuksen päätarkoituksena oli löytää ja karakterisoida uusia syanobaktiinien biosynteettisia geeniklustereita bakteereista sekä laajentaa tietämystä niiden biosynteettisesta potentiaalista.
Two specific prenyltransferases from the muscoride biosynthetic gene cluster, which were biochemically characterized, catalyzed the regiospesific prenylation of the N- and C-termini of the linear polyoxazole muscorides.
Muskoridin biosynteettisessä geeniklusterissa on kaksi biokemiallisesti karakterisoitua spesifistä prenyylitransferaasientsyymiä, jotka katalysoivat lineaarisen muskoridin amino- ja karboksiterminaalien prenylaatiota.
In the third part of the study, a regiospecific prenyltransferase was discovered, belonging to the anacyclamide cyanobactin pathway and catalyzing the N-prenylation of the tryptophan residue of the substrate peptide.
Työn kolmannessa osassa anasyklamidin biosynteettisesta geeniklusterista löydettiin spesifinen prenyylitransferaasientsyymi, joka liittää prenyyliryhmän substraattipeptidin tryptofaanin indolin typpiatomiin.
Natural products are small metabolites produced by living organisms with versatile chemical structures and diverse bioactivities.
Luonnonyhdisteet ovat molekyylejä, joita tuottavat kaikki elävät organismit.
Novel cyanobactin natural products were discovered and the enzymes underpinning their biosynthesis were characterized.
Tässä työssä löydettiin uusia syanobaktiineja, sekä tunnistettiin näiden biosynteesissä tarvittavia entsyymejä.
Subsequently, candidate strains identified based on the predictions were grown in the laboratory and subjected to mass spectrometric analysis and heterologous expression.
Kandidaattibakteerikantoja kasvatettiin laboratoriossa ja kasvatuksen jälkeen niitä tutkittiin massaspektrometrialla sekä heterologisella ekspressiolla, jotta saataisiin selville tuottavatko kyseiset bakteerikannat bioinformatiikalla ennustettuja luonnoyhdisteitä.
In the second part of the study, genome mining revealed a truncated cyanobactin biosynthetic gene cluster across the bacterial and archaeal domains for the production of structurally unusual cyanobactins.
Työn toisessa osassa bioinformatiivisella genomilouhinnalla löydettiin bakteerien ja arkeonien genomeista tunnustettua lyhyempiä syanobaktiinien biosynteettisiä geeniklustereita, joiden ennustetut lopputuotteet ovat rakenteellisesti uudenlaisia syanobaktiineja.
In this study, genome mining was used to catalog the genetic diversity of cyanobactin biosynthetic pathways from bacterial and archaeal genomes.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa tutkittiin bioinformatiivisella genomilouhinnalla syanobaktiinien biosynteesireittien esiintyvyyttä bakteerien ja arkeonien genomeissa.
Bioinformatic predictions of cyanobactin biosynthetic gene clusters were performed based on DNA sequence data.
Syanobaktiineja tuottavat geenit ovat yleensä toistensa lähellä genomissa muodostaen geeniklusterin ja näiden geenien ennustukset tehtiin bakteerien DNA:n sekvensointitietoon perustuen.
Among the radionuclides, activated antimony isotopes: 122Sb, 124Sb and 125Sb, and a high fission yield 99Tc are of special interest due to their high activities, anionic species and redox chemistry.
Syntyvä radioaktiivisuus aiheutuu sekä aktivoitumistuotteista kuten antimonin (Sb) isotoopeista: 122Sb, 124Sb ja 125Sb että uraani-235:n fissiotuotteista kuten teknetium-99 (99Tc).
During recent years the emerging threat caused by climate change has directed energy production towards carbon-free technologies including nuclear power with a stable energy production.
Ilmastonmuutos ajaa energiantuotantoa kohti hiilineutraaleja energiantuotantomuotoja kuten ydinvoimaa, joka tuottaa energiaa tasaisesti toisin kuin säästä riippuvaiset tuuli- ja aurinkovoima.
The superior separation probably originated from the reduction of Tc(VII) to Tc(IV) by the Sb(III) dopant, and then Tc(IV) was retained on the ZrO2 surface.
Erotus perustui TcO4–:n pelkistymiseen Sb(III) avulla ja pelkistyneen Tc(IV):n tehokkaampaan sitoutumiseen ZrO2:n pintaan TcO4–:iin verrattuna.
In addition, the tetragonal ZrO2 crystal structure was found to be beneficial for Sb(V) adsorption as the tetragonal fibers had higher adsorption capacity than the amorphous or monoclinic ZrO2 fibers.
ZrO2:n tetragonaalinen kiderakenne ja pieni kidekoko olivat erotukselle eduksi, sillä ne mahdollistivat suuremman kapasiteetin verrattuna amorfisiin tai monokliinisiin kuituihin.
Compared to microsized zirconia granules, the fibers maintained lower pressures during column operation indicating improved utility of nano- and microsized materials that would allow fast feeding rates of purifiable solution through the column.
Verrattuna mikrorakeisiin, ZrO2 kuidut kehittivät vähemmän painetta erotuslaitteistossa, mikä huomattavasti vähentää erotuslaitteiston tukkeutumisen ja hajoamisen riskiä.
In the Sb(V) adsorption experiments, the ZrO2 showed good adsorption performance by retaining Sb(V) on a broad pH range and having fast adsorption kinetics.
Tutkimusten perusteella ZrO2 kuidut erottivat Sb(V):a tehokkaasti erityisesti hieman happamista liuoksista.
Overall, the electroblown ZrO2 fibers demonstrated good radionuclide separation performance that can be addressed to separation of Sb(V) and Tc(VII) and potentially some other elements.
ZrO2 ei suoraan soveltunut radioaktiivisen TcO4– erotukseen, joten ZrO2 kuituun seostettiin kuidun sähköpuhalluskehräysvaiheessa kolmenarvoista Sb(III):a, mikä paransi kuidun Tc erotusominaisuuksia merkittävästi.
The main purpose of this thesis was to develop electroblown ZrO2 submicron fibers for the separation.
Tässä väitöstutkimuksessa kehitettiin alle mikrometrin eli metrin miljoonasosan paksuisia keraamisia zirkonium dioksidi (ZrO2) kuituja, jotka kykenivät erottamaan Sb- ja Tc-ioneja vesiliuoksista.
Furthermore, the simple electroblowing synthesis can be applied to the synthesis of other inorganic fibers extending the separation potential of the fibers to an even higher number of target compounds.
Kasvanut pinta-ala sisältää enemmän paikkoja Sb:n sitoutumiseen, mikä sekä nopeuttaa erotusta että kykenee sitomaan suuremman määrän Sb(V):a (kapasiteetti).
At first, the effect of morphology on the Sb(V) uptake was studied by comparing fibrous and microparticulate zirconia with each other and special focus was targeted to adsorption kinetics and pressure development during the column operation.
Tutkimuksen lähtökohtana oli tuottaa ZrO2 kuitua, jota tarvitaan vähemmän ja joka on nopeampi hapetusasteella +V olevan Sb:n erotuksessa verrattuna rakeiseen tuotteeseen.
In this thesis, the ZrO2 is used in different forms to remediate Sb(V) and Tc(VII).
ZrO2:a käytetään jo Sb:n erotuksessa rakeisessa muodossa.
Therefore, ZrO2 is highly suitable for a treatment of radioactive waste solutions in which it might experience elevated temperatures, high radiation, presence of corrosive chemicals and fast changes in the conditions.
Myös Tc erotukselle hieman hapan liuos oli eduksi, jolloin pieni määrä Sb:lla seostettua kuitua riitti suurehkojen liuostilavuuksien puhdistamiseen Tc:sta. Saavutettujen tulosten perusteella alle mikrometrin paksuiset keraamiset kuidut soveltuvat radioaktiivisten liuosten puhdistamiseen ja voivat parantaa erotusnopeutta ja siten pienentää erotuskustannuksia.
Colorectal cancer (CRC) is the third most common cancer type and a major cause for cancer deaths.
Kolorektaalisyöpä (CRC) on maailmanlaajuisesti kolmanneksi yleisin syöpä sekä naisilla että miehillä.
Retrotransposons are normally repressed by promoter methylation however, they become highly active in many cancers, such as CRC.
Normaalisti retrotransposonit hiljennetään aikuisilla, mutta ne aktivoituvat monissa syöpissä, kuten kolorektaalisyövässä.
The main goal of this thesis project was to further understand the impact of retrotransposition in colorectal tumorigenesis utilizing whole genome sequencing (WGS) and Nanopore sequencing.
Tämän opinnäytetyön päätavoitteena oli ymmärtää edelleen retrotransposonien vaikutuksia kolorektaalisyövässä käyttämällä seuraavan sukupolven DNA-sekvensointia.
Although germline retrotransposition can contribute to genetic diversity, uncontrolled retrotransposition can lead to genomic instability.
Vaikka kopioituminen edistää normaalia vaihtelua, hallitsematon aktiivisuus voi johtaa haitallisiin mutaatioihin.
These findings suggest that the clinical impact of retrotransposition in CRC might be more important than previously acknowledged, although several questions remain unanswered.
Nämä havainnot viittaavat siihen, että retrotransposonien kliiniset vaikutukset kolorektaalisyövässä saattavat olla tärkeämpiä kuin aiemmin ajateltiin.
The better understanding of the role of both somatic and germline retrotransposition could provide tools for patient stratification and cancer prevention.
Parempi käsitys siitä, milloin ja miten retrotransposoniaktiivisuus vaikuttaa syöpään, voi parantaa syövän hoitoa ja ennaltaehkäisyä.
Since retrotransposons are difficult to detect, their role in tumorigenesis has remained considerably unexplored.
Vaikka retrotransposonit ovat erittäin aktiivisia kolorektaalisyövässä, niitä on vaikea havaita nykyisillä menetelmillä, ja siksi niiden rooli syövässä on edelleen huonosti tunnettu.
Retrotransposons are transposable elements (TE) able to mobilize and insert via an RNA intermediate.
Retrotransposonit ovat toistuvia DNA-sekvenssejä, jotka kykenevät kopioimaan itsensä uusiin paikkoihin genomissa.
In study II, we applied long-distance inverse-PCR (LDI-PCR) with Nanopore sequencing to detect retrotranspositions arising from the active LINE-1 identified in study I. We identified 25 subclonal insertions in addition to 14 insertions previously detected by WGS, indicating active retrotransposition during the tumorigenic process.
Tutkimuksessa III kuvasimme 202 paksusuolen kasvaimen genomissa esiintynyttä retrotransposoniaktiivisuutta ja huomasimme, että potilaista kahdella ne todennäköisesti osallistuivat kasvaimen muodostumisen ensimmäisiin vaiheisiin.