natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Non-sentient entities lack an experiential welfare.
Ei-tuntoisilta olioilta puuttuu kokemuksellinen hyvinvointi.
"The Case" and Regan’s other publications are focal sources for this primarily intra-theoretical scrutiny.
"The Case" ja Reganin muut eläineettiset julkaisut ovat keskeisimmät lähteet tälle ensisijaisesti teorian sisäiselle tarkastelulle.
Subsequent literature in animal ethics supplements the analysis, inter alia the writings by Gary Francione, Christine Korsgaard and Joan Dunayer who defend the sentience criterion for deontological rights.
Niitä seurannut eläinetiikan kirjallisuus täydentää analyysiani, mukaan lukien tuntoisuusehtoa puolustavat velvollisuuseettiset kirjoitukset Gary Francionelta, Christine Korsgaardilta ja Joan Dunayerilta.
Regan’s chief work, "The Case for Animal Rights" published in 1983, presents the subject-of-a-life criterion as the sufficient criterion for rights possession and leaves the necessary criterion open.
Reganin pääteos, "The Case for Animal Rights" vuodelta 1983, esittää oman elämänsä subjektiuden riittävän oikeuksien haltijuuteen mutta jättää välttämättömän ehdon oikeuksille avoimeksi.
In what comes to the equality, these rights are equal in order to avoid ableism (i.e. discrimination based on abilities), speciesism (i.e. discrimination based on species) or any other arbitrary discrimination based on coincidental factors out of an individual’s control.
Oikeudet ovat tasavertaisia, jotta vältetään kykysyrjintä eli ableismi, lajisyrjintä eli spesismi tai mikä hyvänsä muu mielivaltainen syrjintä sattumanvaraisten ja yksilön hallinnan ulkopuolisten tekijöiden perusteella.
The sentience criterion entails a duty to transform societies fundamentally for the sake of abolitionist justice in the Reganian sense.
Tuntoisuusehto velvoittaa perustaviin muutoksiin yhteiskunnissa reganilaisen abolitionismin saavuttamiseksi.
Instead of regulating the use of sentient nonhumans, we should universally eradicate the disrespectful commercial utilisation of them.
Käytön sääntelyn sijaan velvollisuutemme on lakkauttaa universaalisti ja lopullisesti ei-inhimillisten tuntoisten epäkunnioittava kaupallinen hyötykäyttö.
Subjects-of-a-life are equally and inherently valuable animals who have an experiential welfare, agency, preferences and cognitive abilities like memory.
Oman elämänsä subjektit ovat eläimiä, joilla on kokemuksellinen hyvinvointi, toimijuus, preferenssejä sekä kognitiivisia kykyjä kuten muisti.
All sentient beings have rights to respectful treatment and freedom from harm equally.
Täten kaikilla tuntoisilla olennoilla on oikeus kunnioittavaan kohteluun ja vapauteen vahingosta tasavertaisesti.
Tom Regan’s Rights View stands as the groundbreaking defence of these rights for human and nonhuman subjects-of-a-life.
Tom Reganin oikeusteoria perustelee uraauurtavasti ja vaikutusvaltaisesti näiden oikeuksien ulottamisen inhimillisille ja ei-inhimillisille oman elämänsä subjekteille, joilla on yhtäläinen yksilöarvo.
This master’s thesis defends the moral equality and rights of sentient animals.
Pro gradu -tutkielmani puolustaa tuntoisten eläinten moraalista tasa-arvoa ja oikeuksia.
At the minimum, all vertebrates and certain invertebrates are sentient right-holders, possibly all animals with a nervous system qualify.
Tuntoisia ovat vähintään kaikki selkärankaiset ja osa selkärangattomista eläimistä mutta mahdollisesti kaikki hermostolla varustetut eläimet.
Critical disability studies literature supports the equality of the rights in this research.
Hyödynnän myös kriittistä vammaistutkimusta puolustuksena oikeuksien tasavertaisuudelle.
Sentient nonhumans and humans are equal, inherently valuable individuals who have an affective inner world.
Ei-inhimilliset ja inhimilliset tuntoiset ovat tasa-arvoisia yksilöitä, joilla on oma kokemusmaailmansa ja yhtäläinen yksilöarvo.
This research examines the sufficient and necessary criterion for equal negative basic rights in Regan’s Rights View.
Tutkielmani etsii riittävää ja välttämätöntä ehtoa Reganin oikeusteorian tasavertaisille negatiivisille perusoikeuksille.
Applying the subject-of-a-life criterion as the necessary condition for the rights and the sentience criterion for lower moral standing would epitomise ableism.
Tutkimukseni osoittaa, että olisi kykysyrjintää soveltaa oman elämänsä subjektiutta välttämättömänä ehtona oikeuksille ja tuntoisuusehtoa vähäisemmälle moraaliselle merkityksellisyydelle.
Hence, I conclude that only experiential welfare is relevant for rights possession instead of the abilities mentioned in the subject-of-a-life criterion or any other abilities.
Vain kokemuksellinen hyvinvointi on olennaista oikeuksien haltijuudelle eivätkä kyvyt, esimerkiksi oman elämänsä subjektien kyvykkyys.
The investigation covers equal deontological moral rights to freedom, bodily integrity, life and not to be treated as a mere means: that is, equal negative basic rights to respectful treatment and freedom from harm.
Arvioin perusteluja tasavertaisille velvollisuuseettisille oikeuksille vapauteen, ruumiilliseen koskemattomuuteen, elämään ja kohteluun muuna kuin pelkkänä hyödyn välikappaleena.
In what comes to the scope, the sufficient and necessary criterion is sentience, because all and only sentient beings are vulnerable to harmful actions.
Tutkimukseni esittää oikeuksien kuuluvan kaikille tuntoisille olennoille ja vain heille, koska juuri he ovat haavoittuvia vahingonteoille.
Sentience means affective individuality and having an experiential welfare.
Tuntoisuus merkitsee affektiivista eli hyvältä tai pahalta tuntuvaa yksilöllistä kokemusta todellisuudesta ja siis oman kokemuksellisen hyvinvoinnin olemassaoloa.
Vulnerability to harming coexists with experiential welfare and is the morally relevant similarity shared by right-holders, according to my interpretation of Regan’s arguments.
Tulkintani mukaan oikeudet perustuvat Reganin teoriassa kokemuksellisesta hyvinvoinnista juontuvaan haavoittuvuuteen vahingonteoille.
This thesis justifies both the equality and the scope of negative basic rights.
Nämä oikeudet muodostavat tasavertaiset negatiiviset perusoikeudet kunnioittavaan kohteluun sekä vapauteen vahingosta.
The most plausible criterion is sentience according to the research results.
Puolustan tuntoisuusehtoa uskottavimpana vaihtoehtona.
Previous research has shown that colonization had profound impacts on precolonial Indigenous communities in North America.
Aiemmassa tutkimuksessa on osoitettu, että kolonisaatiolla oli mullistavia vaikutuksia esikoloniaalisiin alkuperäiskansojen yhteisöihin Pohjois-Amerikassa.
Collective memories of colonization and colonialisms inform what it once meant to be healthy, how communities became sick, and how they can become healthy again.
Kollektiiviset muistot kolonisaatiosta ja kolonialismeista vaikuttavat merkityksiin siitä, mitä oli kerran olla terve, miksi yhteisön jäsenet ovat tulleet sairaaksi sekä miten he voisivat jälleen tulla terveiksi.
Due to contemporary experiences of structural violence and racism, Indigenous community members continue to experience Canada as an enduring colonial space.
Nykypäivän kokemukset rasismista ja rakenteellisesta väkivallasta kanadalaisessa yhteiskunnassa ovat johtaneet siihen, että kanadalainen yhteiskunta koetaan edelleen jatkuvana koloniaalisena tilana.
In Canada, Indigenous people have since colonization persistently suffered from poorer health compared to settler and more recent immigrant populations.
Kanadassa alkuperäiskansat ovat mantereen kolonisaatiosta alkaen kärsineet uudisraivaajia ja tuoreempia maahanmuuttajia huonommasta terveydestä.
A thematic analysis identified six significant categories of embodied meanings and experiences of health, illness, and healing in community narratives: colonization and colonialisms, colonization traumas, structural violence, survivance and resilience, reconciliation, and healing with culture.
Temaattisen analyysin menetelmin aineistosta nostettiin esiin kuusi merkityskategoriaa, jotka koskivat sairauden, terveyden ja parantumisen kertomuksia ja kokemuksia yhteisössä: kolonisaatio ja kolonialismit, kolonisaatiotraumat, rakenteellinen väkivalta, selviytyminen ja resilienssi, sovinnonteko sekä parantuminen kulttuurin avulla.
This thesis establishes that colonization and various colonialisms with policies of subjugation and assimilation are seen by community members as profoundly traumatic events with negative impacts on health that persist intergenerationally to this day.
Tässä opinnäytetyössä esitetään, että kolonisaatio ja moninaiset kolonialismit, mukaan lukien alistamisen ja assimilaation politiikka, nähdään yhteisön parissa perustavanlaatuisesti traumaattisina kokemuksina, ja niillä on ollut tähän päivään asti esiintyviä ylisukupolvisia kielteisiä vaikutuksia alkuperäiskansojen terveyteen.
Healing for community members is achieved by decolonizing minds from the once stigmatized identities introduced by colonization and by reindigenizing their world through reintroducing the original cultures and cultural identities back into their daily practices and healing their perceptions of the self.
Parantuminen voidaan saavuttaa yhteisön kokemuksissa ja merkityksissä dekolonisoimalla mieli kolonialismin tuottamista stigmatisoituneista identiteeteistä ja tuomalla alkuperäinen kulttuuri takaisin jokapäiväisen elämän käytäntöihin.
This research thesis is located in the field of medical anthropology and examines health, illness, and healing as culturally shaped, personal, embodied, and shared experiences, meanings, and illness realities.
Tämä tutkimustyöhön perustuva opinnäytetyö kuuluu lääketieteellisen antropologian piiriin, jossa tarkastellaan terveyttä, sairautta ja parantumista kulttuurisina, henkilökohtaisina ja jaettuina kehollistuneina kokemuksina, merkityksinä ja todellisuuksina.
The theory used this thesis rests on an embodied meaning-centered approach of illness, which suggests that elements from the psychobiological, sociocultural, symbolic, political, and historical experiential realms blend to form a network of meanings for a sufferer, an embodied experience of an illness world that is shared as part of a community.
Teoriassa esitetään, että sairauden kehollistunut merkityskokemus muodostuu useista psykobiologisista, sosiokulttuurisista, symbolisista, poliittisista ja historiallisista kokemuksen piireistä, jotka yhdessä muodostavat yksilölle kehollistuneen sairauden merkityskokonaisuuden ja maailman, joka on yhteisön jakama ja kulttuurinen.
The data for this thesis consisted of fieldnotes, ten individual interviews and one group interview, taped public speeches, photographs, and videos.
Tutkimusaineisto kerättiin Kanadan Vancouverissa keväällä 2017 etnografisen kenttätyön menetelmin ja se sisälsi kenttätyöpäiväkirjan, kymmenen yksilöhaastattelua, yhden ryhmähaastattelun, nauhoitettuja julkisia puheita, valokuvia ja videomateriaalia.
From the first contact, the explorers’ perception was colored by Eurocentric ideas rooted in European social systems, religion, cultures, and values, which called into question the moral worth and very humanity of Indigenous peoples.
Tutkimusmatkailijat tarkastelivat alkuperäiskansojen asukkaita omista eurokeskeisistä uskonnollisista, sosiaalisista ja kulttuurisista lähtökohdistaan asettaen kyseenalaiseksi kohtaamiensa ihmisten moraalisen arvokkuuden ja jopa itse ihmisyyden.
In Canada, colonialism introduced Indigenous peoples with a new social order, including new political, social, cultural, and economic structures, as well as a new stigmatized Indigenous identity, which became foundational for subsequent laws, policies, and institutional practices that aimed to erase those very elements deemed problematic.
Kanadassa alkuperäiskansat joutuivat kolonialismin myötä osaksi uutta normatiivista sosiaalista järjestystä, joka sisälsi uusia poliittisia, sosiaalisia, kulttuurisia ja taloudellisia rakenteita.
Research points to both proximal and distal determinants behind the disparities documented in Indigenous health, and suggests that along with contemporary socioeconomic conditions, the distal factors of colonialism, virgin soil epidemics, and policies of subjugation and assimilation have been traumatic and have contributed negatively to the contemporary Indigenous population’s health.
Tuoreempien sosioekonomisten tekijöiden lisäksi tutkimustieto viittaa siihen, että distaalisista tekijöistä kolonialismi, tuhoisat tautiepidemiat sekä alistava ja assimilaatioon eli sulauttamiseen tähtäävä politiikka ovat olleet traumaattisia tapahtumia, jotka edelleen vaikuttavat kielteisesti alkuperäiskansojen terveyteen Kanadassa.
Situated in the context of colonial history and present health disparities, the research questions of this thesis center on discovering major themes of embodied experiences and meanings of health, illness, and healing in an urban Indigenous community.
Tämän opinnäytetyön tutkimuskysymykset sijoittuvat Kanadan koloniaalisen historian ja alkuperäiskansojen tämänhetkisten terveyshaasteiden kontekstiin.
The primary data consists of interviews conducted with humanitarian aid professionals as well as a selection of policy documents.
Materiaali koostuu toteutetuista haastatteluista humanitaarisen avun ammattillaisten kanssa sekä valitusta dokumenttijoukosta.
I have used discourse and documentary analysis to focus on discursive changes.
Metodeina käytän diskurssianalyysia ja ja dokumenttianalyysiä sisällön sosiaalisten rakenteiden paljastamiseksi.
This Master’s thesis analyzes humanitarian action in a complex and protracted setting and introduces the underlying humanitarian aid paradigm.
Tutkielma käsittelee humanitaarisen avun toimintaa monitahoisissa ja pitkittyneissä kriiseissä ja esittelee taustalla olevan humanitaarisen avun paradigman.
My core argument is that the triple nexus as an aid policy reflect a larger shift in the humanitarian paradigm as a result of the politicisation of the operational environment of humanitarian action.
Keskeinen väittämäni on, että tripla neksuksen käyttö heijastaa laajempaa humanitarismin paradigman muutosta, joka johtuu humanitaarisen toimintaympärsitön politisoitumisesta.
A broader aim for the study is to connect these dynamic changes to the larger discussion on the future of humanitarianism and effects on humanitarian action.
Tutkimuksen laajempi tavoite on yhdistää nämä dynamiikan muutokset osaksi keskustelua humanitaarismin ja humanitaarisen avun tulevaisuudesta.
Particularly, the research focuses on the dynamics that have contributed towards the integration of humanitarianism and a wider set of political goals, namely the convergence of humanitarian, development and peace agendas, and elaborate how humanitarian actors are turning ‘triple nexus’ into doable practice.
Tutkimuksessa keskitytään erityisesti dynaamisiin muutoksiin, jotka ovat johtaneet humanitarismin integroitumisen osaksi laajempaa poliittista prosessia, nimittäin humanitaarisen, kehitysyhteistyön ja rauhanrakentamisen yhteensovittamista.
I have focused my attention especially on the meanings humanitarian actors have given to nexus-centered thinking and how they are operationalizing it in practice.
Tutkimuksessa selvitetään, miten humanitaariset toimijat muuttavat tripla neksuksen toteutettaviksi käytännöiksi ja minkälaisia merkityssysteemejä niille luodaan.
We did not detect active transportation of CDNF to distal brain areas.
Merkkejä CDNF:n aktiivisesta kuljetuksesta kaukaisemmille aivoalueille ei havaittu.
This characterization provides valuable insights into the selection of optimal delivery site and protocol for CDNF therapy.
Tämä tutkimus tarjoaa arvokasta lisätietoa CDNF:n optimaalisen annostelutavan määrittämiseksi.
Neurotrophic factors (NTFs) are secreted proteins that promote neuronal growth, differentiation and survival.
Hermokasvutekijät ovat hermosolujen kasvua, erilaistumista ja selviytymistä edistäviä proteiineja.
Nonetheless, outcomes from clinical trials have been disappointing.
Kliinisissä kokeissa testattujen hermokasvutekijähoitojen teho on kuitenkin jäänyt puutteelliseksi.
The purpose of this work was to characterize the effects of cerebral dopamine neurotrophic factor (CDNF), mesencephalic astrocyte-derived neurotrophic factor (MANF) and novel small molecule receptor tyrosine kinase RET agonists (BT13 and BT44) on nigrostriatal dopamine system and support their preclinical development as potential neurotrophic therapies of PD. To further clarify the functional effects of glial cell line-derived neurotrophic factor (GDNF), CDNF and MANF in the normal rat brain, microdialysis measurements were performed after a bolus injection of NTFs into the striatum.
Tämän väitöstyön tarkoituksena oli selvittää CDNF:n (dopamiinisolujen hermokasvutekijä) ja MANF:n (keskiaivojen astrosyyttiperäinen hermokasvutekijä) sekä uusien, RET-tyrosiinikinaasia aktivoivien pienmolekyylien BT13:n ja BT44:n vaikutuksia aivojen dopamiinijärjestelmään ja samalla tukea niiden prekliinistä kehitystä mahdolliseksi Parkinsonin taudin kulkuun vaikuttavaksi hoidoksi.
However, troublesome adverse effects and diminished efficacy complicate their long-term use.
Pitkäaikaiskäytössä lääkkeet menettävät tehoaan ja johtavat hankaliin haittavaikutuksiin.
There is a great unmet medical need for a therapy that could slow or halt the progression of the disease.
Taudin kulkua hidastavalle hoidolle onkin suuri tarve.
CDNF readily diffused into the brain areas surrounding the injection site and colocalized with TH-immunoreactive neurons in the substantia nigra.
CDNF levisi laajalle injektiokohtaa ympäröivään aivokudokseen ja oli havaittavissa mustatumakkeen dopamiinihermosoluissa.
BT44 also showed potential to restore striatal TH-immunoreactive fibers.
BT44 osoitti myös viitteitä dopaminergisia hermosäikeitä korjaavasta vaikutuksesta.
Parkinson’s disease (PD) is a chronic neurodegenerative disorder characterized by progressive loss of nigrostriatal dopamine neurons and propagating Lewy body pathology.
Parkinsonin tauti on etenevä hermorappeumasairaus, jolle on ominaista aivojen mustatumakkeen dopamiinihermosolujen tuhoutuminen ja Lewyn kappaleiden esiintyminen aivoissa.
We saw augmented stimulus-evoked dopamine release and elevated dopamine turnover in the striatum of MANF-injected rats.
Havaitsimme MANF:n lisäävän stimuloitua dopamiinin vapautumista ja dopamiinin aineenvaihduntaa aivojuoviossa.
As blood-brain barrier penetrating compounds, BT13 and BT44 serve as promising leads that can be further developed into a disease-modifying therapy for PD.
Veri-aivoesteen läpäisevät BT13 ja BT44 ovatkin lupaavia johtolankamolekyylejä, joita edelleen optimoimalla voisi olla mahdollista kehittää uusi Parkinsonin taudin etenemistä hidastava hoito.
The functional effects of BT13 and BT44 were evaluated in a unilateral 6-hydroxydopamine rat model of PD, where both compounds alleviated amphetamine-induced turning behavior.
Kun BT13:n ja BT44:n vaikutuksia tutkittiin Parkinsonin taudin eläinmallissa rotilla, molempien yhdisteiden havaittiin lievittävän kokeessa mitattua liikehäiriötä.
They are able to prevent the progression of neurodegeneration and restore aberrant neuronal function in a variety of preclinical models of PD.
Niiden on osoitettu estävän dopamiinihermosolujen tuhoutumista ja korjaavan niiden häiriintynyttä toimintaa useissa kokeellisissa Parkinson-malleissa.
These data are relevant when considering exogenously administered NTFs as a potential therapeutic approach for PD, since they have to be compatible with the existing dopaminergic medications of the patients.
Nämä löydökset auttavat sovittamaan mahdollisia hermokasvutekijähoitoja yhteen Parkinson-potilaiden käyttämien dopaminergisten lääkkeiden kanssa.
Dopamine depletion in the striatum gives rise to the cardinal motor symptoms of PD. Current PD medications are based on replenishing striatal dopamine and provide symptomatic relief to the motor deficits.
Taudin nykyinen lääkitys perustuu dopamiinivajeen korjaamiseen ja on luonteeltaan oireita lievittävää.
Our in vitro assays showed that RET agonists BT13 and BT44 were able to induce RET phosphorylation and activate downstream pro-survival signaling cascades Akt and ERK.
Kolmannessa ja neljännessä osatyössä osoitimme BT13:n ja BT44:n aktivoivan soluja suojaavat Akt- ja ERK-signalointireitit sekä edistävän viljeltyjen dopamiinihermosolujen selviytymistä.
GDNF injection increased in vivo tyrosine hydroxylase (TH) and catechol-O-methyltransferase activity and decreased monoamine oxidase A activity.
Lisäksi se vaikutti dopamiinia metaboloivien entsyymien toimintaan lisäämällä katekoli-O-metyylitransferaasin ja vähentämällä monoamiinioksidaasin aktiivisuutta.
We also investigated the distribution properties of 125I-labeled and unlabeled CDNF after a nigral injection to intact rats.
Toisessa osatyössä tutkimme CDNF:n leviämisominaisuuksia terveen rotan aivoissa mustatumakkeeseen kohdistuneen annostelun jälkeen.
Experimental Neurotrophic Therapies of Parkinson’s Disease : Effects on Nigrostriatal Dopamine System
Dopamiinihermosolujen tuhoutuminen johtaa aivojuovion dopamiinivajeeseen, joka saa aikaan Parkinsonin taudille ominaiset liikehäiriöt.
These findings indicate a leakage of biologically active GC from the joint.
Nämä löydökset kuvastivat biologisesti aktiivin GC:n vuotoa nivelestä.
It is possible that there is a group of IBD patients who do not benefit from additional enhancement of regulatory T-cells induced by anti-TNF-α agents.
Näyttää siltä, että on olemassa joukko IBD-potilaita, jotka eivät hyödy TNF-α-vasta-aineilla saavutettavasta regulatoristen-T-solujen toiminnan tehostamisesta.
These changes did not correlate with weight-related GC dose, but the observed changes represented the sum effect of individual inflammatory activity in patients.
Nämä muutokset eivät korreloineet potilaan saamaan GC annokseen, joten niiden ajateltiin kuvastavan immunologista kokonaistilannetta itse potilaassa.
The JIA patients provided serum samples on the morning before the IACS, seven and 24 hours thereafter, and at two months.
JIA potilaiden näytteet kerättiin ennen injektiota sekä 7 ja 24 tuntia injektion jälkeen.
Glucocorticoids (GCs) and anti-tumor necrosis factor-α (anti-TNF-α) agents are used for treatment of inflammatory bowel diseases (IBD) and juvenile idiopathic arthritis (JIA).
Glukokortikoidit (GCt) ja TNF-α vasta-aineet ovat tulehdusta hillitseviä lääkkeitä, joita käytetään tulehduksellisten suolistosairauksien (IBD) ja lasten reuman (JIA) hoidossa.
Additionally, serum glucocorticoid bioactivity (GBA) or matrix metalloproteinases (MMP-7-9), their tissue inhibitors (TIMP-1-2), alpha-2-macroglobulin (α2M), human neutrophil elastase (HNE) and myeloperoxidase (MPO) were measured.
Lisäksi potilaan seerumista mitattiin biologisesti aktiivista glukokortikoidia (GBA) tai soluvälitilan ylläpitoon osallistuvia endopeptidaaseja, matriksin metalloproteinaaseja (MMP), niiden vasta-vaikuttajia (TIMP ja alpha-2-makroglobuliini, α2M), sekä neutrofiiliperäisiä entsyymejä (HNE ja MPO).
Studies of experimental biomarkers during glucocorticoid and anti-tumor necrosis factor-alpha therapy in inflammatory bowel disease and juvenile idiopathic arthritis
Kokeelliset biomarkkerit glukokortikoidi ja TNF-alpha vasta-ainehoidon tehon ennustamisessa tulehduksellisissa suolistosairauksissa ja lasten reumassa
As read-outs, the target-cell IFNγ, IL-5, FOXP3 and GITR expressions were analyzed with ELISA or PCR.
Kohdesolujen erittämää IFNγ:aa ja IL-5:ttä mitattiin ELISA:lla, ja kohdesolujen regulatoristen T-solujen aktiivisuutta kuvastavia FOXP3:a ja GITR:a PCR:llä.
The serum level of MMP-7, MMP-8, MMP-9, α2M, HNE, MPO in all IBD patients and TIMP-1 in the GC treatment group was higher than in the controls (all p≤0.022).
Viimeisessä osatyössä nähtiin, että seerumin MMP-7-9, TIMP-1, α2M, HNE ja MPO olivat korkeammat IBD-lapsipotilailla kuin kontrolleilla (p≤0.022).
The second sample was collected from pediatric IBD patients two to four weeks after the start of GC therapy or after the first IFX infusion.
IBD potilaiden näytteet kerättiin ennen hoitoa ja 2-4 viikkoa hoidon alusta.