natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The British military had realized that Nasser could nationalise the Suez Canal and prepared an outline plan to meet this contingency.
Tämän johdosta Britannialla ei ollut sotilaallista kykyä reagoida nopeasti Suezin kanavan kansallistamiseen.
However, due to overseas commitments the Middle East playing a paramount role because of its economic importance the armed forces were compelled to also prepare for Limited War and the Cold War.
Samanaikaisesti asevoimat valmistautuivat tavanomaisin asein käytävään rajoitettuun sotaan (Limited War) muun muassa Lähi-Idässä, joka taloudellisista syistä oli elintärkeä alue Britannialle.
The main objective of the armed forces was to establish a credible deterrence against the Soviet Union.
Keskeinen osa asevoimien resursseista sitoutui itsenäisen ydinpelotteen luomiseen.
The Middle Eastern garrison was being re-organised after the withdrawal from the Canal Base and the concept for a strategic reserve was unimplemented.
Alueelle sijoitettujen joukkojen ryhmitysmuutokset olivat kesken ja Brittein saarille muodostettava strateginen reservi (strategic reserve) ei ollut toimintakykyinen.
The tactical doctrines of the time were based on experiences from the Second World War.
Konseptio ilmavoimien käyttämisestä vastustajan tahtoa vastaan ei ollut uusi vaan sekin perustui toisen maailmansodan ristiriitaisiin kokemuksiin.
This concept was in accordance with the Royal Air Force doctrine, which promoted a bomber offensive against selected target categories.
Toiminta-ajatus, joka perustui sodan voittamiseen ilmavoimilla, herätti vastustusta lähes kaikissa suunnitteluportaissa.
The thesis takes extensive advantage of military documents preserved in the National Archives, London.
Väitöskirjan ensisijaisena päämääränä on selvittää ne sotilaalliset tekijät, jotka vaikuttivat marraskuussa 1956 toteutetun sotilasoperaation rakenteeseen.
In addition, further operations towards Cairo the hub of Nasser s power would be easier to conduct.
Ilmapommituksia seuraisi maihinnousu Port Saidin alueelle.
The bombing campaign was never tested as the Royal Air Force was denied authorisation to destroy the transportation and oil targets.
Ilmavoimien strategisia pommituksia ei toteutettu niiden alkuperäisessä laajuudessa.
There was no information that suggested the bombing would persuade the Egyptians to submit.
Kritiikki kohdistui toiminta-ajatuksen epävarmuuteen: miten olisi ennustettavissa, että egyptiläisten taistelutahto romahtaisi?
The Chiefs of Staff and General Keightley were too slow to realise that the execution of the plan depended on the determination of the Prime Minister.
Britannian ylin poliittinen johto arvioi Egyptin talouden tuhoamisen poliittisesti liian arkaluontoiseksi.
The operational concept can be described as being traditional and was in accordance with the amphibious warfare doctrine.
Ainoaksi vaihtoehdoksi jäi perinteinen maihinnousuoperaatio.
French military documents preserved in the Service Historique de la Defence, Paris, have provided an important point of comparison.
Sen lähtökohtana oli ranskalais-brittiläisten joukkojen toteuttama maihinnousu-maahanlaskuoperaatio Port Saidin alueelle.
The marriage strategies evident in business life clearly had an impact on the economic life.
Liike- ja yrityselämässä toteutuneilla avioliittostrategioilla oli selkeä vaikutus talouselämään.
Social mobility, then, is a process which clearly takes several generations to become manifest.
Sosiaalinen liikkuvuus onkin prosessi, joka selvästi vaatii useiden sukupolvien mittaisen kehityksen.
Also, these connections often had a central if unperceivable impact on social development and modernization.
Näillä yhteyksillä oli usein myös keskeinen, vaikka näkymätön vaikutus yhteiskunnalliseen kehitykseen ja modernisaatioon.
Decisions which in the short term appeared unproductive, would in the long run produce cumulative immaterial and material capital across generations as long-term investments.
Päätökset, jotka lyhyellä aikavälillä näyttivät kannattamattomilta, tuottivat sukupolvet ylittävinä, pitkän aikavälin investointina kumuloitavaa aineetonta ja aineellista pääomaa.
Crucially, it was easier for the elites to gain expertise to steer the modernization process and thereby secure for the next generation a leading position in society, something that they traditionally, too, had had the greatest interest in.
Eliitin kannalta oli oleellista, että sillä näin oli muita ryhmiä helpompi hankkia asiantuntemusta modernisaatioprosessin ohjaamiseen ja siihen kiinnittymiseen ja varmistaa näin myös seuraavalle sukupolvelle vahva jalansija yhteiskunnan johtopaikoilla, joihin sillä oli perinteisesti myös suurin intressi.
The power networks thus aimed to build monopolies to secure their key positions at the helm.
Valtaverkostot pyrkivät näin rakentamaan monopoleja pitääkseen avainasemansa yhteiskunnallisen vallankäytön huipulla.
As the same influential families and persons in effect held several leading positions in society, the line would blur between public and invisible uses of power.
Kun samat vaikuttajasuvut ja henkilöt toimivat käytännössä useissa eri yhteiskunnallisissa johtotehtävissä, raja julkisen ja näkymättömän vallankäytön välillä hämärtyi.
Broadly speaking, the intergenerational social reproduction made it possible for this network of connections to remain in power and, as an imperceptible factor, also influenced short-term developments in the long run.
Laajassa merkityksessä sukupolvien välinen sosiaalinen uusintaminen mahdollisti suhdeverkoston vallassa pysymisen ja vaikutti pitkällä aikavälillä näkymättömänä voimana myös lyhyen ajanjakson tapahtumiin.
The disintegration of the society of estates and the rising educational standards also increased the influence of those professionals previously excluded, which served to intensify competition for positions of power.
Sääty-yhteiskunnan rakenteiden murtuminen ja koulutustason kasvu lisäsivät myös aiemmin ulkopuolelle jääneiden uusien asiantuntijaryhmien vaikutusvaltaa, joka puolestaan kiihdytti kilpailua valta-asemista.
While national borders and state structures changed, the connections between old ruling elite families remained intact as invisible family networks, ownership relations, economic collaboration and power of military families.
Muuttuvista valtiollisista rajoista tai rakenteista huolimatta vanhojen hallitsevien eliittisukujen yhteydet elivät näkymättöminä sukuverkostoina, omistussuhteina, liike-elämäyhteistyönä ja sotilassukujen valtana.
These were the cornerstones of trust, which helped to strengthen positions gained in society.
Niiden varaan rakennettiin luottamus ja pyrittiin vahvistamaan jo saavutettu asema yhteiskunnassa.
The family and other networks of the powerful leaders of society, distinguished by social, economic and cultural capital, provided a solid backdrop for the so-called old elites in their quest for strategies to reproducing power in a changing world.
Yhteiskunnallisten vaikuttajien suku- ja suhdeverkostot, joihin oli kerääntynyt merkittävää sosiaalista, taloudellista ja kulttuurista pääomaa, antoivat hyvän pohjan kun ns. vanhan eliitin oli rakennettava vallanuusintamisstrategiansa tässä muuttuvassa tilanteessa.
The analysis of these ties has opened up a new angle to economic co-operation, for example, as seen in the position of such family networks not only in Finnish, but also Swedish and Russian corporations and in the long historical background of the collaboration.
Se konkretisoituu tässä työssä näiden sukuverkostojen asemassa paitsi suomalaisessa, myös ruotsalaisessa ja venäläisessä suuryritystoiminnassa ja tämän yhteistyön pitkässä historiallisessa taustassa.
This study therefore examines the roles of Lennart Gripenberg senator, business executive, superintendent of the Department of Industry, factory inspector, and founding member of industrial interest groups as part of the reproduction strategies of the elite.
Lennart Gripenbergin roolia senaattorina, yritysjohtajana, teollisuushallituksenintendenttinä, ammattientarkastajana ja teollisuuden etujärjestöjen perustajajäsenenä tarkastellaan tässä yhteydessä osana eliitin vallanuusintamisstrategiaa.
For the representatives of the military estate the nobility and for those men of the highest estates who had benefited from military training, this very education of a technical-military nature was the key to steering, controlling and dealing with the challenges following the industrial breakthrough.
Sotilassäätynä tunnetun aatelin ja sotilaskoulutuksen saaneen ylimmän säätyläistön edustajille sotilastekninen koulutus antoi ratkaisevan tärkeän keinon asiantuntijoina ohjata, hallita ja kiinnittyä teollisen murroksen tuomiin haasteisiin.
The family connections highlighted in this study overlapped in many ways, working side by side and in tandem to manage the economic and political life in Finland, Russia and Sweden.
Esimerkkeinä käytetyt sukuverkostot toimivat rinnakkain, limittäin ja yhteistyössä talouden- ja politiikan johtotehtävissä Suomessa, Venäjällä ja Ruotsissa.
The study explores long-term strategies of reproducing and transferring the capital accumulated in multinational elite networks.
Tutkimuksessa tarkastellaan pitkällä aikavälillä monikansallisiin eliittisukuverkostoihin kerääntyneen pääoman uusintamisen- ja siirtämisen strategioita ja niiden suhdetta yhteiskunnalliseen muutokseen.
The collaborative networks which transcended generations, national boundaries and structures also uncover, as far as the elites are concerned, serious problems in comparative studies conducted from purely national premises.
Muodollisia valtiorajoja ja valtiollisia rakenteita syvempien ja sukupolvien mittaisten suhdeverkostojen toimiva yhteistyö osoittaa eliitin kohdalla puhtaasti kansallisista lähtökohdista tehtyjen vertailevien tutkimusten problemaattisuuden.
This also highlights in a new way the role of women in transferring the cumulative social capital and as silent business partners.
Tässä yhteydessä myös naisten rooli kumuloituvan sosiaalisen pääoman siirtäjinä ja talouselämän näkymättöminä vaikuttajina nousee esiin uudesta näkökulmasta.
This study examines the transformation of the society of estates in the Finnish Grand Duchy through the case study of Senator Lennart Gripenberg and his family circle.
Tutkimus käsittelee senaattori Lennart Gripenbergiä ja hänen sukupiiriään esimerkkinä käyttäen sääty-yhteiskunnan muodonmuutosta Suomen suuriruhtinaskunnassa.
The main questions that it addresses are why and how the collection came into being, what its purpose was and what kind of future prospects were projected for it in the rapidly evolving field of the visual arts.
Keskeisiä kysymyksiä ovat miksi ja miten kokoelma sai alkunsa, mikä oli sen tehtävä ja millaisia tulevaisuuksia kokoelmalle nähtiin voimakkaasti muotoutumassa olleella kuvataiteen kentällä.
The major findings are connected with the position of the collection in the field of art at different stages of its development.
Havainnoista keskeisimmät liittyvät kokoelman asemoitumiseen taidekentälle sen kehityskaaren eri vaiheissa.
Despite the central monopoly of the Finnish Art Society in the field of art, the position of the collection was closely bound up with leading players in the field of art and their personal interests.
Huolimatta Suomen Taideyhdistyksen monopoliasemasta taidekentällä, kokoelma oli voimakkaasti sidoksissa keskeisiin taidekentän toimijoihin ja heidän henkilökohtaisiin intresseihinsä.
The most important of these custodians were two long-serving chairmen of the society, Fredrik Cygnaeus (1807 1881) and Carl Gustaf Estlander (1834 1910).
Heistä merkittävimmät olivat yhdistyksen pitkäaikaiset puheenjohtajat Fredrik Cygnaeus (1807-1881) ja Carl Gustaf Estlander (1834-1910), joiden tavoitteena oli taiteilijoiden koulutuksen tason nostaminen ja kokoelmien sekä niiden esillepanomahdollisuuksien kehittäminen.
The findings of my research bring new information about the history of the collection of the Finnish Art Society, its profile, the professional abilities of those who were mainly responsible for developing it and the relationship between it and plans for reforming art education.
Tutkimustulokset tuovat uutta tietoa Suomen Taideyhdistyksen kokoelmahistoriasta, kokoelman profiilista, kokoelman keskeisten kehittäjien kompetenssista sekä kokoelman suhteesta taidekoulutusta koskeviin suunnitelmiin.
The prisms through which I have viewed the subject are the history of museums in Europe, the written history of art, the art association movement and the organisation of art education in relation to an ideology of enlightenment.
Linsseinä toimivat eurooppalaisten museoiden historia ja taiteen historian kirjoittuminen, taideyhdistysliike sekä taideopetuksen organisoituminen suhteessa valistusajatteluun.
I have examined the subject of my study from the perspectives of institutional history, the organisation of the field of art and the history of art collections.
Suomalaisen taidekentän varhaisvaiheita tarkastellaan instituutiohistorian, taidekentän järjestäytymisen ja kokoelmahistorian näkökulmista.
Cygnaeus campaigned for the establishment of the Finnish Fine Arts Academy, while Estlander saw opportunities to combine the visual and applied arts.
Cygnaeus ajoi Suomeen taideakatemiaa, Estlander puolestaan näki mahdollisuudet taiteen ja taideteollisuuden voimien yhdistämisessä ja kehitti konseptia, joka jo varhain sai nimekseen Ateneum.
This subservience also created an impediment to its full-blown enhancement and purposeful profiling, and it remained evident for a long time when the collection was seeking its own place in the Finnish art world.
Tämä myös muodostui kokoelman täysipainoisen kehittämisen ja tavoitteellisen profiloinnin esteeksi.
My research shows that the history of the collection of the Finnish Art Society initially depended on certain players in the visual arts and their particular leanings.
Tutkimuksessa esitetään, että Suomen Taideyhdistys toimi Suomen taidekentän muotoutumisen kannalta välttämättömänä institutionaalisena alustana, jota yhdistyksen keskeisimmät toimijat hyödynsivät omien aloitteidensa läpiajamiseksi.
Keywords: interior designers, interior architects, interior art, occupations, gender, professions, interior design, furniture, home, public space, Carin Bryggman, Lasse Ollinkari, the Sisustusarkkitehdit SIO association, 1940s and 1950s, reconstruction, modernism.
Avainsanat: sisustusarkkitehdit, sisustustaide, sisustusarkkitehtuuri, ammatit, sukupuoli, marginaalit, professiot, sisustus, huonekalut, koti, julkiset tilat, Carin Bryggman, Lasse Ollinkari, Sisustusarkkitehdit SIO ry, 1940- ja 1950 -luku, jälleenrakentaminen, modernismi
I claim that the division of tasks was not defined by gender.
Väitän, että Suomessa sukupuoli ei määritellyt työnjakoa, vaikka yksityiskohtainen tarkastelu tuo esiin hienosyisiä eroja.
My results are also based on a large body of interviewed material.
Tutkimusta elävöittää runsas haastatteluaineisto.
The second theoretical basis is the sociological study of professions.
Teoreettisina lähtökohtina ovat sukupuolen tutkimus ja sosiologinen professiotutkimus, joiden avulla tuodaan esille laaja empiirinen tutkimusaineisto.
Specific subjects of study are the training of interior designers (also known as interior architects), the association of Finnish interior architects (Sisustusarkkitehdit SIO), the professional field and its public image and two leading designers, Carin Bryggman (1920 1993) and Lasse Ollinkari (1921 1993).
Keskipisteessä ovat 1940- ja 1950 -luku ja kaksi alan keskeistä suunnittelijaa: Carin Bryggman (1920 1993) ja Lasse Ollinkari (1921 1993).
The even gender division of Finnish interior designers revealed a difference with regard to neighbouring occupations and other countries.
Suomessa sisustusarkkitehdeiksi ovat aina kouluttautuneet tasapuolisesti niin naiset kuin miehetkin, mikä on poikkeuksellista lähiammatteihin ja muihin maihin verrattuna.
Carin Bryggman and Lasse Ollinkari as Interior Designers in the 1940s and 1950s My dissertation deals with the emergence of the interior designer's profession in Finland with focus on the 1940s and 1950s, the postwar years of reconstruction and modernism, as the historical context.
Sisustaminen on kuin käsialaa : Carin Bryggman ja Lasse Ollinkari sisustusarkkitehdin ammatissa 1940- ja 1950-luvulla
The drawings illustrate in a new way the variety of professional tasks in the field.
Tutkimus selvittää miten huonekalupiirtäjistä siirryttiin sisustusarkkitehtien moderniin ammattiin.
Interior designers became a strong and successful modern professional group, involved in a wide range of projects from objects to interiors.
Hän loi Turkuun ainutlaatuisen monopolin ja hänen käsialansa vaikutti niin yksityiskodeissa kuin julkisissa tiloissa Turun linnasta erilaisiin liiketiloihin.
Though respected figures within the field, Bryggman and Ollinkari have otherwise remained little known and studied.
Molemmat olivat arvostettuja alallaan, mutta muuten vielä tutkimattomia suunnittelijoita.
The high professional status achieved by interior designers is shown by the fact that of the many related titles in Finnish and Swedish, such as "furniture draughtsman" or "interior artist", interior architect became the established one, despite opposition from architects.
Tutkimus valottaa monipuolisesti sisustusarkkitehtien ammatin kollektiivisesta perustaa koulutuksen historiaa, ammattijärjestön Sisustusarkkitehdit SIO ry:n toimintaa, julkisuuden rakentumista ja työelämän vaiheita.
From the outset, the goal was to mark a distinction between professionals of interior and furniture design and other designers and architects.
Hänen kohteitaan olivat muun muassa pankkien konttorit ja suuret sairaalat.
The main materials consist of the documents of related institutions and the archives of Bryggman and Ollinkari, in which drawings and photographs figure prominently.
Tutkimuksen ainutlaatuinen ja suurimmaksi osaksi aikaisemmin julkaisematon kuva-aineisto sisältää yli 200 piirustusta ja valokuvaa.
The topic is addressed at both the collective and individual levels.
Samalla se avaa näköaloja muotoilun tutkimukseen ja nykytilanteeseen.
The confrontation extended into different dimensions (economic, political, ideological, church and cultural politics) and occurred on two levels: central and regional.
Konfrontaatio levisi eri suuntiin (taloudellisiin, poliittisiin, ideologisiin, kirkollisiin ja sivistyksellisiin) kahdella tasolla: keskus- ja regionaalisella.
However, these efforts produced only minimal results due to the economic weakness of the empire and a lack of finances.
Kuitenkin nämä ponnistukset antoivat vain minimaalisia tuloksia imperiumin taloudellisen heikkouden ja valtion rahapulan takia.
The further development of the Orthodox Church, the schools and the zemstvos in Karelia yielded fewer results than expected due to the economic underdevelopment of the region and the avoidance of the Finnish language.
Ortodoksisen kirkon, koululaitoksen ja zemstvon toiminnan tehostaminen karjalaisalueilla antoi paljon vähemmän tuloksia kuin toivottiin alueen taloudellisen jälkeenjääneisyyden ja suomen kielen välttelemisen takia.
Economic policies were deployed to try to make relations with Russia more alluring for Karelians and to improve their economic condition.
Otettiin käyttöön taloudelliset keinot, joiden avulla pyrittiin tekemään suhteiden luominen Venäjän kanssa houkuttelevammaksi karjalaisille ja parantaa heidän taloudellista tilaansa.
A separate ideology was developed, focusing on the closeness of Karelians to the "great Russian people."
Tämän yhteydessä kehiteltiin erillinen ideologeema karjalaisten läheisyydestä "suureen venäläiseen kansaan".
This myth assigned the Karelians a place amongst the "simple people" faithful to the tsar.
Karjalaisille annettiin tässä myytissä paikka tsaarille uskollisen "yksinkertaisen kansan" parissa.
Policizing measures were the most successfull, as all activities in Russian Karelia by the Finns were entirely halted in practice.
Eniten tuloksia antoi poliisin toiminta, jonka seurauksena kaikki suomalainen toiminta Itä-Karjalassa käytännössä kokonaan pysähtyi.
At that historical moment Russian Karelia fell between an economically undeveloped empire and the rapidly modernizing borderland of Finland.
Silloin Itä-Karjala joutui taloudellisesti jälkeenjääneen imperiumin ja nopeasti modernisoituvan rajamaan, Suomen, väliin.
This work is focused on the beginning stage of the struggle, its various phases, and their results.
Tämän kamppailun alku, eri vaiheet ja tulokset ovat teoksemme perusteemana.
Simultaneously, this concept found a place in the ultramonarchist myth of the particularly close connection between the people and tsar that was prominent in the era of Nicholas II.
Samalla se löysi tinsä Nikolai II ajan ultramonarkistiseen myytissä kansan ja tsaarin erityisen läheisestä yhteydestä.
Russian Karelians were one of the small peasant nations of the Russian Empire that began to identify themselves as nations during the late imperial period.
Itäkarjalaiset olivat yksi monista Venäjän imperiumin pienistä talonpoikaiskansoista, joiden kansallinen nousu alkoi imperiumin loppuaikoina.
However, the aspiration of Russian Karelians to integrate their home districts with Finland remained a latent force that just waited for an opportunity to push to the surface again.
Kuitenkin itäkarjalaisten pyrkimys järjestää kotiseutunsa integrointi Suomen kanssa pysyi latenttina toiveena ja odotti ensimmäistä mahdollisuutta päästä uudelleen pinnalle, ja sellainen mahdollisuus ilmeni Venäjän vallankumouksen myötä.
Countermeasures against local nationalisms developed much earlier both in Russia and in other empires for use were also used in the Russian Karelian case.
Vastatoimina käytettiin jo paljon aiemmin sekä Venäjällä että muissa imperiumeissa luotuja eri toimenpiteitä paikallisia nationalismeja vastaan.
The right political forces exploited the Karelian question in its anti-Finnish ideology and in its general resistance to the national emancipation of the minority peoples of Russia.
Karjalan kysymys oli myös osa Venäjän sisäpoliittista konfrontaatiota.1800-luvun lopulla vahvistunut ja enenevästi autokratian suosioon päässyt venäläiskansallinen oikeisto käytti sitä hyväkseen sekä suomalaisvastaisessa ideologiassaan että yleisessä toiminnassaan kansallispoliittista emansipaatiota vastaan Venäjän vähemmistökansojen parissa.
The economic and cultural lure of Finland drew Karelians into the Finnish camp.
Suomen taloudellinen ja kulttuurillinen houkuttelevaisuus veti karjalaisia puoleensa ja se katsottiin haasteeksi Venäjälle.
Fear of the economic integration of the Karelians and Finns, which would have stimulated the economy of the Karelia, also hindered these attempts.
Pyrkimyksiä jarrutti myös pelko karjalaisten ja suomalaisten taloudellisesta integroinnista, joka antaisi karjalaisalueille taloudellisen kimmokkeen orientoitua Suomeen.
Peruvian orchestral music 1945–2005.
Perulainen orkesterimusiikki vuosina 1945–2005.
Identity is a construction that changes permanently, and individuals can share many identities at the same time.
Identiteetti on alati muuttuva rakennelma, ja yksilöt voivat edustaa erilaisia identiteettejä samanaikaisesti.
Identities in diversity Peruvian music for orchestra has not been studied as a whole before, and is hardly known by Peruvian musicians and public.
Identiteettejä moninaisuudessa Perulainen orkesterimusiikki ei ole ennen tutkittu kokonaisuudessaan ja on vähän tunnettu jopa perulaisten muusikkojen keskuudessa.
In a multicultural society as the Peruvian, characterized by its diversity, different forms of transcultural composition are an important mean of dealing with identity issues in music.
Perulaisessa monikulttuurisessa yhteiskunnassa kulttuurienvälinen sävellys on tärkeä keino käsitellä identiteettikysymys musiikissa.
The investigation shows that Peruvian orchestral music includes works in the main stylistic trends and using the main compositional techniques of the modernist and postmodern periods.
Tutkimus osoittaa, että perulaiset orkesteriteokset kuuluvat aikakauden tärkeimpiin tyylillisiin suuntauksiin ja käyttävät monipuolisesti erilaisia sävellystekniikoita.