natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The preference for foods with sour and spicy flavor qualities showed a clearer and higher impact of genes (heritability 45-50%).
Ruokakyselyssä lähes puolet mieltymyksistä happamiin ja polttaviin ruokiin selittyi perinnöllisillä tekijöillä (periytyvyysaste 45-50%).
Sensory pleasantness and intensity responses to sourness and pungency showed modest heritabilities (12-31%) whereas astringency perception showed no inheritance.
Makumittauksen happaman ja polttavan maun miellyttävyydestä sekä voimakkuudesta vain pieni osa selittyi perinnöllisillä tekijöillä (12-31%).
Furthermore, two subgroups of individuals were found differing in their flavor preferences.
Vastaajat voitiin jakaa kahteen ala-ryhmään flavorimieltymysten suhteen.
However, suggestive evidence that salivary secretion related to astringent stimulation is under genetic control was observed (heritability 43-51%).
Astringoivuuden aistiminen ei tämän tutkimuksen mukaan ollut periytyvä ominaisuus, mutta viitteitä saatiin aistimusta osittain selittävän syljentuotannon perinnöllisistä ominaisuuksista (perityvyysaste 43-51%).
Food neophobia and genetic differences may form a barrier through which individual flavor preferences are generated.
Yksilölliset flavorimieltymykset voivatkin ilmentyä uusien ruokien pelon ja geneettisten erojen kautta.
The adventurous, were also less food neophobic and exhibited more tolerance for the sensory burn caused by capsaicin compared to the basic subgroup.
Seikkailijoiden keskuudessa uusien ruokien pelko oli vähäisempää ja he osoittivat suurempaa sietokykyä makumittauksissa polttavalle näytteelle.
Furthermore, a coherent picture of the chemosensory preferences and their underlying causes in young adulthood was achieved.
Työssä selvitettiin myös nuorten makumieltymysten kokonaiskuvaa ja mieltymysten taustaa.
This is the first work to demonstrate the role of genetics and environment in perceptions and preference for astringent and pungent flavor qualities, and one of the few to study the heritability of sour taste.
Tämä työ on ensimmäinen, jolla havainnollistettiin geenien ja ympäristön osuutta astringoivuuden ja polttavuuden aistimuksissa sekä mieltymyksissä.
Furthermore, subgroups of respondents were identified based on preferences to sour, pungent and umami foods.
Ruokakyselyllä kartoitettiin mieltymyksiä ja käyttöuseutta happamien, polttavien, umami- ja astringoivien ruokien suhteen.
Genetic variability together with food neophobic tendency partially explained these differences.
Eroja selittivät osittain uusien ruokien pelko ja periytyvät ominaisuudet.
The heritabilities of chemosensory traits and food preferences were estimated.
Aistimusten miellyttävyydelle, voimakkuudelle sekä ruokakyselyn perusteella muodostetuille makumuuttujille määritettiin periytyvyysaste.
The performance of computers has been growing exponentially for many decades and as a result the importance of numerical modeling in science has also increased rapidly.
Tietokoneiden laskentateho on kasvanut eksponentiaalisesti jo vuosikymmenien ajan, minkä seurauksena myös laskennallisen mallinnuksen merkitys tieteelle on kasvanut huomattavasti.
Development, validation and application of numerical space environment models
Laskennallisten avaruussäämallien kehittäminen, validointi ja käyttö
Numerical modeling is especially important in space plasma physics because there are no in-situ observations of space plasmas outside of the heliosphere and it is not feasible to study all aspects of space plasmas in a terrestrial laboratory.
Laskennallinen mallintaminen on erityisen tärkeää avaruusplasmafysiikassa, sillä aurinkokunnan ulkopuolelta ei ole suoria mittauksia, eikä kaikkia avaruusplasman ominaisuuksia voida tutkia maanpäällisissä laboratorioissa.
With the increasing number of computational cores in supercomputers, the parallel performance of numerical models on distributed memory hardware is also becoming crucial.
Supertietokoneiden laskentaytimien määrän kasvaessa myös laskennallisten mallien rinnakkaisesta suorituskyvystä on tullut ratkaisevan tärkeää.
Space weather can also cause adverse effects on the ground, for example, by inducing large direct currents in power transmission systems.
Avaruussäällä voi olla haitallisia vaikutuksia myön Maan pinnalla, esimerkkinä sähkönsiirtoverkkoihin indusoituvat suuret tasavirrat.
This thesis consists of an introduction, four peer reviewed articles and describes the process of developing numerical space environment/weather models and the use of such models to study the near-Earth space.
Väitöskirja koostuu johdannosta ja neljästä vertaisarvioidusta julkaisusta joissa kuvataan laskennallisten avaruussäämallien kehittämistä ja käyttöä Maan lähiavaruuden tutkimiseen.
A complete model development chain is presented starting from initial planning and design to distributed memory parallelization and optimization, and finally testing, verification and validation of numerical models.
Avaruussäämallien kaikki kehittämisaskeleet käydään läpi alkaen alustavasta suunnittelusta ja toteutuksesta, jaetun muistin rinnakkaistuksesta ja laskentanopeuden optimoinnista aina testaukseen ja validointiin asti.
For the first time four global magnetospheric models using the MHD description of plasma (BATS-R-US, GUMICS, OpenGGCM, LFM) are run with identical solar wind input and the results compared to observations in the ionosphere and outer magnetosphere.
Ensimmäistä kertaa on myös vertailtu neljän eri avaruussäämallin (BATS-R-US, GUMICS, OpenGGCM, LFM) tuottamia ennusteita Maan lähiavaruudesta käyttäen samaa aurinkotuulisyötettä.
Currently the majority of space-based assets are located inside the Earth's magnetosphere where they must endure the effects of the near-Earth space environment, i.e. space weather, which is driven by the supersonic flow of plasma from the Sun. Space weather refers to the day-to-day changes in the temperature, magnetic field and other parameters of the near-Earth space, similarly to ordinary weather which refers to changes in the atmosphere above ground level.
Avaruussäällä tarkoitetaan Maan lähiavaruuden läpötilan, magneettikentän ja muiden ominaisuuksien päivittäistä vaihtelua auringosta jatkuvasti virtaavan plasman - aurinkotuulen - vuoksi.
The test shows that the Vlasov equation for plasma in six-dimensionsional phase space is solved correctly by Vlasiator, that results are obtained beyond those of the magnetohydrodynamic (MHD) description of plasma and that global magnetospheric simulations using a hybrid-Vlasov model are feasible on current hardware.
Näistä toisen, Vlasovin yhtälöllä plasmaa mallintavan Vlasiatorin, täyden kuusiulotteisen faasiavaruuden (kolme paikka- ja kolme nopeusulottuvuutta) käsittävällä magnetosfääritestillä on osoitettu mallin toimivuus ja soveltuvuus Maapallon koko magnetosfäärin mallintamiseen nykyisillä supertietokoneilla.
DCCRG is presently used in two numerical space weather models being developed at the Finnish Meteorological Institute.
Väitöskirjan yhteydessä on suunniteltu ja toteutettu rinnakkainen hila jota käytetään tällä hetkellä kahdessa Ilmatieteen laitoksella kehitettävässä avaruussäämallissa.
Based on the results of the global magnetospheric MHD model GUMICS a hypothesis is formulated for a new mechanism of plasmoid formation in the Earth's magnetotail.
Avaruuteen lähetetyistä laitteista suurin osa sijaitsee Maan magnetosfäärissä, missä ne altistuvat avaruussäälle.
Potyviruses (genus Potyvirus), the largest group of plant RNA viruses, infect plants of several families, including the nightshade family (Solanaceae).
Potyvirukset ovat suuri virusryhmä, joka aiheuttaa sato- ja laatutappioita kaikissa viljelykasveissa, mm. perunalla (Solanaceae-heimo).
Microtubule and replication vesicle associations of the potyviral HCpro protein
Potyvirusten HCpro-proteiinin yhteydet kasvisolun mikrotubulusverkostoon ja viruksen replikaatiovesikkeleihin
The peripheries of the cell, containing cortical microtubules (MTs), are involved in secretion and endocytosis-mediated defence signalling.
Kasvisoluissa mikrotubulukset muodostavat solukalvon alaisen verkoston, joka osallistuu soluelinten ankkuroitumiseen ja solun puolustuksen herättäviin viestiketjuihin.
Viruses, as intracellular parasites, occupy and rearrange the host cell.
Virukset ovat solunsisäisiä loisia, jotka käyttävät ja muokkaavat solun rakenteita ja resursseja lisääntymiseensä ja samalla tyrehdyttävät solun viruspuolustuksen.
Helper component proteinase (HCpro) is a multifunctional protein of potyviruses that participates in subversion of host defence, including RNA silencing.
Potyvirusten monitoimintainen HCpro-proteiini toimii viruksen monistumisessa ja häiritsee kasvin puolustusta, etenkin RNA-hiljennystä, joka on virusten torjunnan perusmekanismi.
Structural modelling of HCpro indicated that mutations in HVR altered the conformation of its whole hinge region while the fold of 4EBD remained unaffected.
Rakennemallinnuksen perusteella HCpro-muunnokset muuttivat HCpro:n laskostumista.
It was also found that HIP2 has similarities to conserved eukaryotic MT proteins involved in MT dynamics and signalling.
HIP2-proteiinin rakenteessa havaittiin yhteneväisyyttä mikrotubuluksia sääteleviin ja solunsisäisen viestinnän proteiineihin.
The single HVR mutant type that compromised the ability of HCpro to suppress silencing or interact with HIP2 in YTHS greatly reduced accumulation of PVA, but did not prevent replication and movement of the mutated virus.
Kun kasvin HIP2-proteiinin määrää vähennettiin estämällä ao. geenin ilmentymistä tai muutettiin viruksen HCpro-proteiinia HIP2:een heikommin tarttuvaksi, HIP2:n voitiin todeta olevan välttämätön PVA:n tehokkaalle monistumiselle.
It was found, for instance, that the HCpro interactions with HIP2 are determined by a structurally important but variable region, while those with eIF4E proteins are determined by a highly conserved motif, 4EBD, that is amongst the first of its kind identified in viruses.
Vuorovaikutuksille tärkeitä proteiinirakenteita tarkasteltaessa löydettiin HCpro:ssa seitsemän aminohapon pituinen alue, joka säätelee vuorovaikutusta eIF4E:n kanssa ja jonka aminohapot ovat konservoituneita potyvirusten välillä.
In this study, the interaction of HCpro with HIP2 and a new interaction of HCpro with eIF4E proteins were studied and their localizations in infected cells were described.
Saatua uutta tietoa HCpro:n vuorovaikutuksista HIP2:n ja eIF4E:n kanssa voidaan käyttää näiden proteiinien virukselle sopimattomien geenimuotojen etsimiseksi ja sellaisten hyödyntämiseksi viruskestävien kasvien jalostuksessa.
The signals of HCpro interaction with eIF(iso)4E were concentrated in foci that associated with chloroplasts and viral replication vesicles.
Vuorovaikuttaessaan eIF4E:n kanssa HCpro sijaitsi viruksen replikaatiovesikkelien läheisyydessä.
Virus-induced silencing of HIP2 in Nicotiana benthamiana caused twisted growth, a phenotype typical of defects in cortical MT organization.
HIP2-vuorovaikutuksen suhteen heikennetty PVA herätti kasvin puolustuksen, johtaen kuolio-oireisiin.
Interactions of HCpro and the host proteins were studied in PVA-infected plant cells using bimolecular fluorescence complementation (BiFC).
Tässä työssä tutkittiin PVA:n HCpro-proteiinin ja kasviproteiinien vuorovaikutusta elävissä, viroottisissa kasvisoluissa.
Replication vesicles of PVA were detected near chloroplasts and occasionally with HCpro and HIP2 at cortical MTs.
HIP2:n yhteydessä HCpro sijaitsi mikrotubuluksilla ja mikrotubulusverkostossa havaittiin replikaatiovesikkeleitä.
Host eukaryotic translation initiation factors eIF4E or eIF(iso)4E are required for replication, accumulation or systemic movement of potyviruses and are recruited to viral replication vesicles during infection.
Tällaisia ovat translaation aloitustekijä eIF4E proteiinit, joiden viruksille sopimattomat muodot tekevät kasvista virusta kestäviä.
HCpro of Potato virus A (PVA) interacts with HCpro-interacting protein 2 (HIP2) of potato (Solanum tuberosum) and also with viral proteins that accumulate in or near viral replication vesicles.
Perunan A-viruksen (PVA) HCpro-proteiini kykenee tarrautumaan perunan HIP2-mikrotubulusproteiiniin.
Signals of HIP2 and HCpro interaction occurred in the cell cortex, along MTs and at MT intersections, but also in granules near the chloroplasts.
Potyvirusten perimän monistus eli replikaatio tapahtuu solulimakalvostosta irtoavissa vesikkeleissä, joita kuljetetaan viherhiukkasten läheisyyteen.
HIP2 from potato and tobacco (Nicotiana tabacum) were found to be functionally related to a homologous MT-associated protein of Arabidopsis thaliana, SPIRAL2.
HCpro-proteiini oli PVA:n tartuttamissa soluissa kosketuksissa sekä mikrotubulusproteiini HIP2:n että translaatiotekijä eIF4E:n kanssa.
Potyviruses modify the internal organization of host cell membranes and membranous organelles for the purposes of viral multiplication and movement.
Joitakin kasviproteiineja tiedetään kaapattavan replikaatiovesikkeleihin ja tarvittavan viruksen lisääntymiseen.
Future developments have potential for the improvement of virus resistance in plants.
Virustauteja ei voida torjua kemiallisesti, joten virusvapaa lisäysmateriaali ja perinnöllinen viruskestävyys ovat kasvinsuojelun kulmakiviä.
Self-interactions regulated localization and spatial distribution of HIP2 on the cortical MT array.
HIP2-vuorovaikutusta sääteli muunteleva alue.
The follow up of the participants ended in May 2008.
Tutkittavien seuranta loppui toukokuussa 2008.
Background: Cancer is the leading cause of death worldwide, claiming 7.6 million lives a year.
Tausta: Syöpä on maailman johtavin kuolinsyy ja vaatii vuosittain 7.6 miljoonan ihmisen hengen.
Five behavioural factors have been recognised to be responsible for 30 % of the disease burden.
Viiden elintapatekijän on arvioitu olevan vastuussa 30 %:sta tapauksista.
Subjects: Study subjects included 67 634 middle aged French women participating in an on-going prospective cohort study called E3N.
Aineisto: Tutkimusaineisto koostui 67 634:stä ranskalaisesta keski-ikäisestä naisesta, jotka osallistuivat edelleen käynnissä olevaan kohottitutkimukseen nimeltä E3N.
For future studies it would be crucial to standardise the TAC methods so that comparisons between studies could be made.
Tulevia tutkimuksia varten olisi tärkeää, että TAC menetelmät standardoitaisiin, jotta tutkimusten välinen vertailu helpottuisi.
When coffee was excluded from the scores, the mean intake levels dropped to 9.4 mmol and 4.9 TE.
Kun kahvi jätettiin pois laskuista, TAC saannit putosivat 9.4 mmol:iin ja 4.9 TE:iin.
On the other hand in vitro nature of the TAC methods should be kept in mind; a fact that challenges the interpretation of the results from the biological perspective.
Toisaalta mielessä täytyy aina pitää TAC menetelmien in vitro luonne, joka asettaa haasteita tulosten tulkinnalle biologisten mekanismien kannalta.
After coffee the main contributors to dietary TAC intake were tea, wine, fruits, vegetables, fruit juice and chocolate.
Kahvin jälkeen tärkeimmät TAC-lähteet olivat tee, viini, hedelmät, kasvikset, hedelmämehut sekä suklaa.
Dietary total antioxidant capacity in relation to overall cancer incidence in a French cohort study
Ruokavalion kokonaisantioksidanttikapasiteetin yhteys syöpäriskiin ranskalaisessa kohorttitutkimuksessa
Among them is low fruit and vegetable consumption.
Yksi näistä riskitekijöistä on vähäinen hedelmien ja kasvisten syönti.
Statistical analyses for cancer risk according to dietary TAC intake were made using Cox proportional hazards model adjusting for energy intake without alcohol, tobacco smoking, alcohol intake, BMI, physical activity level, educational background, region of residence and family history of cancer.
Tilastolliset analyysit syöpäriskin ja ruokavalion TAC:n välisestä yhteydestä suoritettiin käyttämällä Coxin selviytymismallia ja vakioimalla energiansaannilla ilman alkoholia, tupakoinnilla, alkoholinkäytöllä, painoindeksillä, fyysisellä aktiivisuudella, koulutustaustalla, asuinpaikkakunnalla sekä perheen syöpätaustalla.
Fruit and vegetable consumption has been inversely associated with cancer risk but the mechanisms behind this effect are still largely debated.
Hedelmien ja kasvisten on osoitettu suojaavan syövältä, mutta taustalla toimivia mekanismeja ei vielä kunnolla ymmärretä.
Objective: The aim of this study was to investigate the relationship between dietary total antioxidant capacity (TAC) and overall cancer incidence.
Tavoite: Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, löytyykö ruokavalion kokonaisantioksidanttikapasiteetin (total antioxidant capacity = TAC) ja syöpäriskin väliltä yhteyttä.
This was done applying a new antioxidant measurement that reflects the whole set of direct antioxidant reducers (vitamin C, alpha-tocopherol, carotenoids and flavonoids) present in diet.
Tutkimuksessa käytettiin hyväksi uutta antioksidantti mittaria, joka pyrkii määrittämään kokonaisuudessaan ruokavalion sisältämät suorat antioksidanttipelkistäjät (C-vitamiini, alfa-tokoferoli, karotenoidit ja flavonoidit).
The mean daily intake of TAC was 20.5 mmol of FRAP and 20.2 TE of TRAP in the scores including coffee.
Keskimääräinen päivittäinen TAC-saanti oli 20.5 mmol FRAP:lla määritettynä sekä 20.2 TE TRAP:lla määritettynä, kun kahvista saatu TAC otettiin mukaan.
The average TAC intake levels of the participants were assessed and the main dietary contributors to the TAC scores were examined.
Tutkittavien ruokavalion keskimääräinen TAC määritettiin, samoin kuin pääasialliset lähteet, joista ruokavalion TAC koostui.
Dietary antioxidants present in large quantities in plant foods have been hypothesised to contribute to this protection.
Etenkin kasviravinnossa runsaasti esiintyvien antioksidanttien on epäilty mahdollisesti selittävän osittain tätä suojavaihkutusta.
Coffee exclusion was justified with the fact that it is the largest contributor to the dietary TAC intake, and because of its association with some negative lifestyle behaviours, it can act as a confounder even if adjustments are made.
Kahvin poisjättö voidaan perustella mm. sillä, että se oli ruokavalion tärkein TAC:n lähde, ja koska kahvi on yhteydessä moniin terveydelle epäedullisiin elintapatekijöihin, voi se toimia sekoittavana tekijänä jopa silloin, kun tätä on yritetty huomioida vakioimalla.
Cancer cases were self-reported and validated against medical records.
Syöpä vastemuuttujana perustui tutkittavien itseraportoimiin tapauksiin, jotka vahvistettiin potilastiedoista.
Conclusion: Dietary total antioxidant capacity was associated with a statistically significant but modest decrease in cancer incidence when intake of coffee, the main TAC source, was not taken into account.
Johtopäätökset: Ruokavalion kokonaisantioksidanttikapasiteetti oli käänteisesti yhteydessä syöpäriskiin, kun kahvi, ruokavalion tärkein TAC:n lähde, jätettiin pois TAC mittarista.
Methods: Four different total antioxidant capacity scores were created using two different TAC methods, the ferric reducing ability parameter (FRAP) and the total radical-trapping antioxidant parameter (TRAP), and including or excluding coffee from the dietary TAC calculation.
Menetelmät:Työssä luotiin neljä eri TAC-indeksiä käyttäen kahta eri kokonaisantioksidanttikapasiteetti menetelmää (FRAP ja TRAP), jotka molemmat laskettiin sekä ilman kahvia sekä kahvin kanssa.
Results: When coffee was included in the dietary TAC scores a significant but modest increase in cancer risk was observed towards higher TAC intakes (p for trend < 0.05 for both FRAP and TRAP).
Tulokset: Kun kahvi sisällytettiin TAC indekseihin, lisääntyi syöpäriski hieman, mitä suurempi ruokavalion kokonaisantioksidanttikapasiteetti oli (p trendille < 0.05 sekä FRAP:n että TRAP:n osalta).
On the contrary, when coffee was excluded from the TAC scores a significant although modest decrease in overall cancer risk was observed (p for trend = 0.016 for both FRAP and TRAP without coffee).
Sen sijaan, kun kahvi jäettiin pois TAC-indekseistä, syöpäriski pieneni, mitä suurempi ruokavalion kokonaisantioksidanttikapasiteetti oli (p trendille = 0.016 sekä FRAP:n että TRAP:n kohdalla ilman kahvia).
Their dietary assessment was made between June 1993 and July 1995 using a semi-quantitative food frequency questionnaire able to quantitatively and qualitatively assess the average daily intake of 208 different foods, recipes and beverages.
Tämä lomake arvioi 208 eri ruoan, reseptin ja juoman päivittäistä käyttöä sekä kvantitatiivisesti että kvalitatiivisesti.
Coffee seems to be acting as a confounding factor since when it was included in the TAC scores, there was a small but statistically significant positive association with cancer risk.
Kahvi näyttäisi sekoittavan yhteyttä, sillä kun siitä saatu TAC laskettiin mukaan idekseihin nähtiin syöpäriskin lisääntyvän TAC:n myötä.
In women, no association was seen.
Naisilla yhteyttä ei havaittu.
During 2010, a total of 10 648 questionnaires were sent to people born in 1951.
Vuonna 2010 yhteensä 10 648 vuonna 1951 syntyneelle henkilölle lähetettiin postitse kotona täytettävä kyselylomake.
The index included eight components: low-fat/fat-free milk, rye bread, vegetables, fruits and berries, processed meat, oil and margarine, fish, and sugary foods.
Ruokavalion kokonaislaadun tarkastelemiseksi luotiin suomalaisiin ravitsemussuosituksiin pohjautuva ruokavalioindeksi, joka koostui kahdeksasta osatekijästä: vähärasvaisesta/rasvattomasta maidosta, ruisleivästä, vihanneksista, hedelmistä ja marjoista, prosessoidusta lihasta, öljystä ja margariinista sekä sokerisista ruoista.
Questionnaire respondents scored an average of 19.0 points.
Kyselyyn vastanneet saivat ruokavalioindeksistä keskimäärin 19,0 pistettä.
Aim of this thesis was to assess diet quality in 59-year-old people who one year later were invited to colorectal cancer screening for the first time.
Työn tavoitteena oli tarkastella ruokavalion laatua 59-vuotiailla henkilöillä, jotka vuotta myöhemmin saivat ensimmäisen kutsunsa suolistosyöpäseulontaan.
In further analyses 5840 forms were used.
Lopullisessa aineistossa oli käytettävissä 5 840 henkilön tieto.
Attendance to screening was 57 % in total and 79 % among questionnaire respondents.
Seulontaan osallistui 57 % kaikista seulontaan kutsutuista ja 79 % kaikista kyselyyn vastanneista.
Attendance to colorectal cancer screening and the quality of diet
Suolistosyöpäseulontaan osallistuminen ja ruokavalion kokonaislaatu
Dietary data was collected with a short, mailed 41-item semi-quantitative food frequency questionnaire (FFQ).
Ravinnonkäyttötietoa kerättiin 41-kohtaisella, semikvantitatiivisella frekvenssityyppisellä ruoankäyttökyselyllä.
All components were scored from 0 to 4 and the total scale was from 0 to 32 points.
Käyttömäärästä riippuen kustakin osatekijästä sai pisteitä 0–4 ja indeksin maksimipistemäärä oli 32.
In the beginning of 2011, the study population was independently randomized into colorectal cancer screening and into a control group not invited for screening.
Vuoden 2011 alussa tutkimusväestö satunnaistettiin kyselytutkimukseen osallistumisesta riippumatta suolistosyöpäseulontaan kutsuttaviin ja vertailuryhmään, joka ei saanut kutsua seulontaan.
In women colorectal cancer screening attendees scored better (19.9) than non-attendees (19.6) but the control group scored better than attendees (20.1).
Naisillakin seulontaan osallistuneet saivat paremmat pisteet (19,9) kuin osallistumattomat (19,6), mutta parhaimmat pisteet olivat kontrollien ryhmässä (20,1).
Women scored significantly better than men (20.0 and 17.9 respectively).
Naiset saivat miehiä paremmat pisteet (naiset 20,0 ja miehet 17,9 pistettä).
Screening attendees’ and non-attendees’ diet quality were compared to non-invited controls of the same age and gender.
Seulontaan osallistuneiden ja osallistumattomien ruokavalion laatua verrattiin samanikäisiin ja samaa sukupuolta oleviin verrokkeihin.
In men the quality of diet was better among screening attendees (18.2) than non-attendees (17.3) or controls (17.9).
Miehillä ruokavalion laatu oli parempi seulontaan osallistuneilla (18,2) ja huonompi osallistumattomilla (17,3) verrattuna vertailuryhmään (17,9).