natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Because the functions of these silencing maintaining proteins are known, it is possible that the three interactions described in this study interfere RNA silencing by impeding the functions of the plant proteins.
Koska kyseisten hiljennystä ylläpitävien proteiinien toiminnot tiedetään varsin tarkasti, voidaan kolmen havaitun proteiinivuorovaikutuksen ajatella häiritsevän RNA-hiljennystä kyseisten kasviproteiinien toimintaa estämällä.
However, viruses have developed so called silencing suppressors, which can prevent and interfere silencing reaction by many ways.
Virukset ovat kehittäneet RNA-hiljennystä vastaan RNA-hiljennyksenestäjiä, jotka voivat estää ja häiritä hiljennysreaktion kulkua monin tavoin.
Protein expression of the cloned genes in yeast vectors were studied by using western blot.
Hiivavektoreihin kloonattujen geenien proteiinintuotto hiivasoluissa tarkastettiin western blot -menetelmällä.
The latter method enables visualization of the studied protein interactions in plant cells.
Jälkimmäisen menetelmän avulla voidaan tutkittua proteiinivuorovaikutusta havainnoida soluympäristössä.
For example, virus proteins can bind to maintaining proteins of the silencing reaction or to molecules which are responsible for signaling of the silencing reaction.
Virusproteiinit voivat esimerkiksi sitoutua hiljennysreaktion keskeisiä vaiheita ylläpitäviin proteiineihin tai hiljennyksen signaloinnista vastaaviin molekyyleihin.
This thesis focused on the study of protein-protein-interactions between known silencing suppressors of crini- and potyviruses and four maintaining plant proteins of RNA silencing.
Tässä työssä tutkittiin crini- ja potyvirusten tunnettujen RNA-hiljennyksenestäjäproteiinien vuorovaikutuksia neljän RNA-hiljennystä ylläpitävän kasviproteiinin kanssa.
Protein interactions between RNA silencing maintaining proteins and viral silencing suppressors
Proteiinivuorovaikutukset RNA-hiljennystä ylläpitävien proteiinien ja virusten RNA-hiljennyksenestäjien välillä
BiFC analysis was focused on protein interactions which were found by YTHS.
BiFC-menetelmässä keskityttiin pääosin hiivan kaksihybridi-menetelmällä havaittujen proteiinien välisten vuorovaikutusten tarkasteluun.
Two virus proteins were found for the first time to bind directly to silencing maintaining proteins that are known to be targets of other silencing suppressors.
Tämän lisäksi tutkittujen virusproteiinien todettiin ensimmäistä kertaa sitoutuvan hiljennystä ylläpitäviin kasviproteiineihin.
Visual working memory (VWM) maintains information for future usage.
Visuaalinen työmuisti säilöö tietoa tulevaisuuden varalle.
We found that the amplitudes of the γ –frequency band oscillations were strengthened in the occipito-temporal cortical areas during the VWM for shapes but not for color or spatial locations.
Havaitsimme, että γ-taajuuskaistan oskillaatioiden amplitudit kasvoivat takaraivo- ja ohimolohkoilla muoto –tehtävän aikana, mutta eivät väri- tai paikka –tehtävien aikana.
These data suggest that γ –band oscillations are fundamental in VWM, especially for visual stimuli requiring perceptual feature binding.
Näiden tulosten perusteella voidaan esittää, että aivokuoren γ-taajuuskaistan oskillaatiot ovat tärkeitä ihmisen työmuistin aikana, varsinkin kun visuaalinen stimulus vaatii näköhavainnon monimutkaisempaa prosessointia.
In addition, anatomical data was acquired with magnetic resonance imaging for source modeling purposes.
Lähdemallinnusta varten koehenkilöiltä hankittiin myös aivojen anatomiset kuvat magneettikuvauksella.
Several studies show that the cortical oscillations in the γ-frequency band (from 30 to 120 Hz) are modulated by the VWM performance.
Useat tutkimukset ovat osoittaneet, että visuaalinen työmuistisuoritus muokkaa aivokuoritason oskillaatioita γ-taajuuskaistalla (30 – 120 Hz).
These data support the previous hypotheses stating that γ –band oscillations contribute to the maintenance of object representations in VWM.
Näin ollen, tämän tutkimuksen tulokset tukevat aikaisempia hypoteeseja, joiden mukaan γ-taajuuskaistan oskillaatiot osallistuvat työmuisti-informaation säilyttämiseen ja ylläpitoon.
To address this question, we recorded human neuronal activity with magneto- and electroencephalography (M/EEG) during a delayed-matching-to-sample VWM task with three different task conditions, within which participants were instructed to focus on different object features in turn.
Tätä kysymystä selvittääksemme mittasimme ihmisen neuronaalista aktiivisuutta yhdistetyllä magnetoenkephalographia- ja aivosähkökäyrä - mittauksella (M/EEG) visuaalisen työmuistitehtävän aikana.
We then estimated the cortical amplitude dynamics across frequencies from three to 90 Hz during the VWM retention period for these three different conditions.
Tämän jälkeen aivokuoren oskillaatioiden amplitudimuutoksia arvioitiin eri taajuuskaistoilla väliltä 3 ja 120 Hz visuaalisen työmuistitiedon säilyttämisen aikana.
Furthermore, cortical γ –band oscillations were found to be load dependently strengthened in the frontal cortex, where the central executive and attention associated processes are believed to take place.
Lisäksi, γ-taajuuskaistan oskillaatioamplitudit kasvoivat otsalohkolla, kun muistettavien objektien määrää nostettiin.
However, less is known about the cortical sources underlying the modulation of these oscillations in VWM.
Näiden työmuistitehtävän aikana tapahtuvien oskillaatiomodulaatioiden anatomisista sijainneista ei kuitenkaan tiedetä riittävästi.
The hypotheses stated that: the proportions of beetles carrying epi- and endomycetes (positioned to outer surface and inner parts of insect, respectively) differ (1); proportions of beetles that get attached to fungal propagules vary between collection methods (pheromone traps and stumps) (2); the frequencies of fungal iso-lates differ between positions (3); the frequencies of isolates are unequal between collection meth-ods (4).
Hypoteeseissa oletettiin, että: sieniä ulkopinnallaan (epimykeettejä) kantavien hyönteisten osuus eroaa sisällään sieniä (endomykeettejä) kantavien osuudesta (1); sienten vek-torina toimivien hyönteisten osuudet eroavat pyyntimenetelmien välillä (2); eristettyjen sienten frekvenssit eroavat sijainnin (epi- ja endomykeetit) suhteen (3); sienten frekvenssit eroavat pyyntimenetelmien välillä (4).
Seven genera (Penicillium sp., Cadophora sp., Cladosporium sp., Rhizosphaera sp., Sydowia sp., Absidia sp. and Mucor sp.) were discovered associated to the striped ambrosia beetle as new.
Kuoriaisen havaittiin kuljettavan mukanaan seitsemää sellaista sie-nisukua (Penicillium sp., Cadophora sp., Cladosporium sp., Rhizosphaera sp., Sydowia sp., Absidia sp. and Mucor sp.), mistä ei ollut aikaisempia havaintoja.
The hypotheses were tested statistically using odds ratio (logistic regression) for proportions and ratio of averages (Poisson regression) for frequencies.
Osuuksien erilaisuutta testattiin tilastollisesti vetosuhteen (logististen regressio) ja frekvenssien keskiarvojen eroja verrattiin Poisson regression avulla.
The striped ambrosia beetle, Trypodendron lineatum (Olivier), and its fungal associates
Havutikaskuoriainen, Trypodendron lineatum (Olivier), ja sen liittolaisena olevat sienet
The proportion of beetles carrying epimycetes was greater than that of endomycetes (1).
Epimykeettejä kantavien hyönteisten osuus oli endomykeettejä kantavien osuutta suurempi (1).
The purpose was also to study to what extent T. lineatum is associated with specific fungal partners and opportunistic fungi.
Tarkoituksena oli myös selvittää, missä määrin havutikaskuoriaisen sienilajisto koostuu tähän tiukasti sitoutuneista (spesifeistä) lajeista ja löyhemmin sitoutuneista opportunisteista.
Species richness and diversity for positions, trap types, sites and treatment methods were analyzed using Shannon-Wiener Diversity Index/Shannon Entropy Calculator and EstimateS.
Vertailut toteutettiin Shannon-Wiener Diversity In-dex/Shannon Entropy Calculator ja EstimateS -sovelluksilla.
Additionally, they indicated similarity between the mycota of the sites, whereas conclu-sions concerning the treatment methods could not be made.
Päätelmiä lajiston erilaisuudesta käsittelymenetelmien välillä ei varmuudella voitu tehdä.
Species richness and diversity analyses supported the outcome of the tested hypotheses.
Vertailut lajirunsaudesta ja moni-muotoisuudesta tukivat edellä mainittuja tuloksia.
The beetles were collected from two clear felled spruce dominated sites in Southern Finland with pheromone traps in spring and sawing pieces of stumps in summer.
Kuoriaisia kerättiin kahdelta Etelä-Suomessa sijaitsevalta kuusivaltaiselta hakkuualalta feromonipyydyksin ja kannoista.
Origin of the Zygomycota was only traced to the beetles hatching from stumps in midsummer.
Yhtymäsieniä ta-vattiin ainoastaan kannoista keskikesällä aikuistuvilla kuoriaisilla.
Filamentous fungi vectored by Trypodendron lineatum were identified.
Tarkoituksena oli määrittää havutikaskuoriaisen (Trypodendron lineatum) liittolaisena olevia rihmamaisia sienilajeja.
The proportions of vector beetles were not significantly affected by trap type (2).
Pyydystyypillä ei ollut vaikutusta sieniä kantavien hyönteisten osuuksiin (2).
Swarming beetles and those leaving stumps were observed to carry different assemblages of fungi.
Parveilevien ja kannoista kuo-riutuvien hyönteisten havaittiin toimivan vektoreina erilaiselle sienilajistolle.
The frequencies of fungal isolates were higher among the epimycota (3).
Hyönteisten ulkopinnalta eristettyjen sienten frekvenssi oli suurempi (3).
Identification of fungi rests on morphological characteristics and DNA-based methods.
Sienten tunnistus perustui nii-den ulkonäköön (morfologiaan) ja DNA-sekvensseihin, jotka analysoitiin vertaamalla niitä BLAST -tietokannan sekvensseihin.
The experimental design of this study is unique in studying the effect of trapping time and method on the resulting assemblage of fungi.
Tutkielman kaikkia menetelmiä ei ole tällaisenaan käytetty aikaisemmin, minkä ansiosta olikin mahdollista selvittää eri ajankohtina toteutettujen pyynti-menetelmien vaikutuksia kuoriaista löydettävään sienilajistoon.
However, the distribution of Dpp remained largely unknown.
Dpp:n jakaantuminen on kuitenkin pysynyt pitkälti tuntemattomana.
However, little is known about the mechanisms behind the precision and flexibility.
Tästä huolimatta näistä tarkkuudesta ja joustavuudesta vastaavista mekanismeista tiedetään vähän.
The insect wing vein pattern can provide an excellent model to address this fundamental question, since species-specific wing vein patterns have been diversified through evolution.
Hyönteissiiven laskimokuviointi tarjoaa erinomaisen mallin tämän perustavanlaatuisen kysymyksen tutkimiseksi, sillä lajikohtaiset siipien laskimokuvioitukset ovat monipuolistuneet evoluution edetessä.
In contrast, most of Dpp did not diffuse from LVs by Type I BMP receptor and a positive feedback mechanism.
Sitä vastoin suurin osa Dpp:stä ei diffundoitunut pitkittäissuonista tyypin I BMP-reseptorin ja positiivisen takaisinkytkentämekanismin välityksellä.
While the extracellular signal is precisely regulated to achieve dynamic morphogenetic events at the species level, it must be also flexible to generate the diversified morphologies through evolution.
Sen lisäksi, että lajitasolla solunulkoinen signaali on tarkasti säädelty dynaamisten morfogeenisten tapahtumien saavuttamiseksi, sen on oltava myös joustava luodakseen monipuolisia morfologioita kautta evoluution.
Evolutionarily conserved signaling pathways mediate cell-cell communications during development.
Evoluution aikana konservoituneet signalointireitit välittävät solujen välistä viestintää kehityksen aikana.
Furthermore, this study raises an interesting possibility that changes in the directionality of Dpp/BMP diffusion may underlie distinct insect wing vein patterns.
Lisäksi tämä tutkimus tuo esiin mielenkiintoisen mahdollisuuden siitä, että vaihtelut Dpp/BMP:n diffundoitumisen suuntautumisessa voivat olla erilaisten hyönteissiiven laskimokuvioiden takana.
Taken together, I found that the extracellular distribution of Dpp/BMP is tightly regulated and coordinated to achieve precise patterning and morphogenesis of the insect wing veins.
Kaiken kaikkiaan löysin, että solunulkoinen Dpp/BMP:n jakaantuminen on tiukasti säädelty ja koordinoitu tarkan kuvioinnin ja morfogeneesin saavuttamiseksi hyönteissiipien laskimoissa.
To investigate how BMP signal instructs wing vein morphogenesis that involves apposition and cell shape changes between two wing epithelial layers, I then focused on the function of RhoGAP Crossveinless-C (Cv-C) during the PCV morphogenesis.
Tutkiakseni kuinka BMP-signaali ohjeistaa siipilaskimoiden morfogeneesiä, johon liittyy appositiota ja solujen muodon muutoksia siiven kahden epiteelikerroksen välissä, keskityin RhoGAP Crossveinless-C:n (Cv-C) toimintaan PCV:n morfogeneesin aikana.
To address how BMP signal specifies diversified insect wing vein patterns, I then introduced sawfly as a new model.
Selvittääkseni kuinka BMP-signaali määrittää monipuolisia hyönteissiiven laskimokuvioita, otin käyttöön rapsipistiäisen uutena mallina.
Loss of dpp or cv/tsg by RNAi affected BMP signal and all of wing venations.
dpp:n tai cv/tsg:n hiljentäminen RNA-interferenssillä vaikutti BMP-signaaliin ja kaikkiin siipilaskimoihin.
Thus the active transport and retention mechanisms allow diffusible Dpp to draw the complex wing vein patterns in Drosophila.
Täten aktiivinen kuljetus ja retentiomekanismit antavat diffundoituvan Dpp:n piirtää banaanikärpäsen monimutkaiset siipilaskimokuviot.
I found that cv-c mediates PCV morphogenesis downstream of BMP signal by inactivating various Rho-type small GTPases.
Löysin, että cv-c välittää PCV:n morfogeneesiä BMP-signaalista alavirtaan inaktivoimalla erinäisiä Rho-tyypin pieniä GTPaaseja.
Interestingly, I found that cv-c is also required for Dpp transport, while Sog/Cv mediated BMP signal is guided at the ectopic wing veins caused by loss of Rho-type small GTPases.
Kiinnostavana löytönä huomasin cv-c:n myös olevan välttämätön Dpp:n kuljetukselle, kun Sog/Cv-välitetty BMP-signaali kulkee ohjatusti ektooppisissa siipilaskimoissa Rho-tyypin pienten GTPaasien inaktivoitumisen takia.
These observations identified a feed-forward mechanism coupling Dpp transport and PCV morphogenesis.
Näiden havaintojen avulla tunnistin Dpp-kuljetuksen ja PCV:n morfogeneesin yhteen liittävän positiivisen takaisinkytkentämekanismin.
In this thesis, I study how evolutionarily conserved bone morphogenetic protein (BMP)-type ligand specifies diversified insect wing vein patterns using Dipteran Drosophila melanogaster and Hymenopteran sawfly Athalia rosae as models.
Tässä väitöskirjatyössä tutkin kuinka evoluutiossa konservoitunut bone morphogenetic protein (BMP) -tyypin ligandi määrittää monimuotoisia hyönteissiiven laskimokuvioita käyttäen kaksisiipisiin kuuluvaa banaanikärpästä (Drosophila melanogaster) ja lehtipistiäisiin kuuluvaa rapsipistiäistä (Athalia rosae) malleina.
To address if Dpp transport mechanism is involved in wing vein formation, Cv/Tsg was identified from sawfly.
Dpp:n kuljetusmekanismin osuuden selvittämiseksi siipilaskimoiden muodostumisessa Cv/Tsg tunnistettiin rapsipistiäisessä.
In Drosophila, BMP-type ligand Decapentaplegic (Dpp) is expressed in the longitudinal veins (LVs) to maintain LVs and induce crossveins (CVs) fates during pupal stages.
Drosophila-mallissa BMP-tyypin ligandi Decapentaplegic (Dpp) ilmentyy pitkittäissuonissa niiden ylläpitämiseksi ja poikittaissuonten indusoimiseksi kotelovaiheiden aikana.
Using GFP-tagged Dpp, I demonstrated that Dpp is directionally transported from LVs into the posterior crossvein (PCV) region by two extracellular BMP-binding proteins, Short gastrulation (Sog) and Crossveinless (Cv).
Käyttäen GFP-leimattua Dpp:tä osoitin, että kaksi BMP:tä sitovaa proteiinia, Short gastrulation (Sog) ja Crossveinless (Cv), kuljettaa Dpp:n pitkittäissuonista posterioriselle poikittaissuonialueelle (PCV).
These observations suggest that ubiquitously expressed Dpp is redistributed to specify distinct fore- and hindwing vein patterns in sawfly.
Nämä havainnot antavat ymmärtää, että kaikkialla ilmentyvä Dpp jakaantuu uudelleen rapsipistiäisen etu- ja takasiipien erillisten laskimokuvioiden määrittämiseksi.
I found that dpp is ubiquitously expressed but BMP signal reflects distinct fore- and hindwing vein patterns in sawfly.
Rapsipistiäisessä huomasin dpp:n ilmentyvän kaikkialla, mutta BMP-signaalin kuvaavan erillisiä etu- ja takasiiven laskimokuvioita.
Overexpression and aberrant signalling of these kinases are linked to aggressive cancer progression and anti-cancer drug resistance.
Näiden kinaasien yli-ilmentyminen ja poikkeava signalointi liittyvät aggressiiviseen syövän etenemiseen ja vastustuskykyyn syöpälääkkeitä kohtaan.
We identified both known and novel positive regulators of MT1-MMP.
Tunnistimme sekä ennestään löydettyjä että uusia positiivisia MT1-MMP:n säätelijöitä.
Cancer metastasis is a stepwise process of cancer cell dissemination from a primary tumour into adjacent and distant tissues and causes around 90 % of cancer-associated mortality.
Syövän metastasointi on portaittainen prosessi syöpäsolun leviämisestä primäärikasvaimesta viereisiin ja etäisempiin kudoksiin ja se aiheuttaa 90% syöpiin liittyvästä kuolleisuudesta.
These signalling events ultimately induced cell invasion phenotype transition from collective to single-cell within three-dimensional collagen matrix and in vivo.
Nämä signalointitapahtumat lopulta indusoivat invaasiofenotyypin muutoksen kollektiivisesta yksittäissoluiseen kolmiulotteisessa kollageenimatriksissa ja in vivo.
This cleavage coupled with EphA2-dependent Src activation triggered intracellular EphA2 translocation and an increase in RhoA activity, leading to actomyosine contraction, cell-cell repulsion, and cell junction disassembly.
Tämä pilkkominen yhdessä EphA2-riippuvaisen Src-aktivaation kanssa sai aikaan solunsisäisen EphA2:n translokaation ja RhoA-aktiivisuuden lisääntymisen johtaen aktomyosiinin supistumiseen, solujenväliseen repulsioon ja soluliitoksen hajoamiseen.
In contrast, the FGFR4-G388 variant and MT1-MMP down-regulated each other.
Sitä vastoin FGFR4-G388-variantti ja MT1-MMP vaimennussäätelivät toisiaan.
The molecular mechanisms of pro-invasive MT1-MMP activities are getting more attention to reveal cancer-associated cooperative signalling, which will aid in planning more efficient and effective therapeutic interventions for patients with cancer.
MT1-MMP:n invasiivisuutta edistävän toiminnan molekulaaristen mekanismien osakseen saama lisääntyvä huomio valottaa syöpään liittyvää kooperatiivista signalointia, mikä tulee auttamaan tehokkaampien hoitojen suunnittelussa syöpäpotilaille.
EphA2 was co-expressed with MT1-MMP in invasive breast carcinoma cells, where EphA2 signalling increased MT1-MMP transcription.
EphA2 ilmentyi yhdessä MT1-MMP:n kanssa invasiivissa rintakarsinoomasoluissa, missä EphA2-signalointi lisäsi MT1-MMP:n transkriptiota.
A single nucleotide polymorphism (SNP) of FGFR4 (G388R) associated with poor cancer prognosis was identified as a positive regulator of MT1-MMP activity.
Huonoon syöpäennusteeseen assosioituva FGFR4:n yhden nukleotidin polymorfismi (SNP) G388R tunnistettiin MT1-MMP:n toiminnan positiiviseksi säätelijäksi.
FGFR4 genetic background affects the activity of an FGFR4-MT1-MMP complex in cancer progression, and an EphA2-MT1-MMP axis regulates cancer invasion plasticity.
FGFR4:n geneettinen tausta vaikuttaa FGFR4-MT1-MMP-kompleksin aktiivisuuteen syövän etenemisessä ja EphA2-MT1-MMP-akseli säätelee syöpäinvaasion plastisuutta.
In the current studies, we performed a genome-wide gain-of-function human kinome screen to identify cancer-associated upstream and co-operating signalling for MT1-MMP activities.
Tutkimuksissamme suoritimme genomin laajuisen gain-of-function kinomiseulonnan tunnistaaksemme syövän kanssa assosioituvaa ja MT1-MMP:n aktiivisuuteen liittyvää yläjuoksun ja kooperatiivista signalointia.
Among the novel MT1-MMP regulators we focused on the functions of two receptor tyrosine kinases, namely fibroblast growth factor receptor 4 (FGFR4) and Eph receptor type A2 (EphA2) in cancer cell invasion.
Uusista MT1-MMP:n säätelijöistä keskityimme kahden reseptorityrosiinikinaasin, fibroblastikasvutekijän reseptori 4:n (FGFR4) ja Eph-reseptori tyyppi A2:n (EphA2), toimintaan syöpäsolujen leviämisessä.
We revealed that the complexes of MT1-MMP and FGFR4-R388 risk variant stabilised and activated both MT1-MMP and FGFR4 proteins, resulting in enhancing FGF signalling and pericellular proteolytic activities of MT1-MMP.
Paljastimme MT1-MMP:n ja FGFR4-R388 riskivariantin kompleksien stabiloivan ja aktivoivan sekä MT1-MMP- että FGFR4-proteiineja johtaen FGF-signaloinnin tehostumiseen ja MT1-MMP:n solunläheiseen proteolyyttiseen aktiivisuuteen.
Membrane type-1 matrix metalloproteinase (MT1-MMP) degrades variety of ECM components and cell surface proteins as well as modulates numerous intracellular signalling pathways to regulate cancer invasion.
Solukalvoon kiinnittynyt tyypin 1 matriksin metalloproteinaasi (MT1-MMP) hajottaa erilaisia soluväliaineen komponentteja ja solukalvon proteiineja sekä moduloi useita solunsisäisiä signalointiketjuja säädelläkseen syövän invaasiota.
Taken together, these studies identified the FGFR4-R388 variant and EphA2 as novel co-operators for pro-invasive MT1-MMP activities in cancer invasion.
Yhdessä nämä tutkimukset tunnistivat FGFR4-R388-variantin ja EphA2:n uusina kooperaattoreina invaasiota edistävässä MT1-MMP-aktiivisuudessa syövän invaasiossa.
MT1-MMP in turn cleaved EphA2 in protein complexes on the same cell-surface.
MT1-MMP puolestaan pilkkoi EphA2:ta proteiinikomplekseissa samalla solukalvolla.
Metastatic cancer dissemination is initiated and promoted by intracellular and intercellular signalling within tumour microenvironment.
Metastaattinen syövän leviäminen saa alkunsa ja se edistyy kasvaimen mikroympäristön solunsisäisen ja solujenvälisen signaloinnin kautta.
These findings provide novel insights into the cooperative molecular basis of pro-invasive capabilities of MT1-MMP and FGF and EphA2 signalling in cancer cell invasion.
Nämä löydökset tarjoavat uusia näkemyksiä MT1-MMP-, FGF- ja EphA2-signaloinnin invaasiota edistävien kykyjen kooperatiiviseen molekulaariseen perustaan syöpäsolun invaasiossa.
The FGFR4-R388-MT1-MMP axis induced epithelial-to-mesenchymal transition, promoting prostate carcinoma cell invasion and invasive growth within collagen matrix and in mouse xenograft models.
FGFR4-R388-MT1-MMP-akseli indusoi epiteliaali-mesenkymaalitransition (EMT) edistäen eturauhaskarsinoomasolujen invaasiota ja invasiivista kasvua kollageenimatriksissa ja hiiren ksenograftimallissa.
Extracellular matrix (ECM) degradation also promotes cancer cell invasion and metastasis in many types of cancer.
Soluväliaineen hajoaminen myös edistää syöpäsolujen invaasiota ja ja metastasointia monissa syöpätyypeissä.
Inflammation may have negative effects on NPCs and thus, agents that protect NPCs could serve as a therapeutic potential for neuronal injuries and neurodegenerative diseases by enabling local tissue repair in the brain.
Aivojen tulehdusreaktioissa ja aivovaurioissa molekyylejä, jotka suojelevat hermoston kantasoluja, voitaisiin käyttää vaurion hoidossa lisäämään tuhoutuneen kudoksen uusiutumispotentiaalia.
This thesis provides knowledge about interplay between immune cells and NPCs as well as developmental signaling systems, including proteolytic pathways, that affect NPC behaviour.
Aivojen tulehdusreaktioissa mikroglia-solut aktivoituvat ja erittävät tulehdusta edistäviä tulehdusvälittäjäaineita, kuten sytokiinejä, jotka välittävät elimistön immuunijärjestelmän vuorovaikutuksia.
NPCs are multipotent tissue stem cells that can arouse all neural cell types, including neurons and glial cells.
Ne voivat myös erilaistua hermoston eri solutyypeiksi, kuten hermosoluiksi ja hermotukisoluiksi.