natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The apparent role of the enzyme is to participate in arabitol catabolism via the arabitol phosphate route similar to the ribitol and xylitol catabolic routes described previously.
Tämä reitti ei kuitenkaan ole ollut kovin tunnettu ja se olikin kuvattu aikaisemmin vain muutamilla Lactobacillus kannoilla ja vain ribitolille ja ksylitolille.
Pentitol phosphate dehydrogenases : Discovery, characterization and use in D-arabitol and xylitol production by metabolically engineered Bacillus subtilis
Ksylitolia käytetäänkin yleisesti mm. purukumeissa, karkeissa ja hammastahnoissa.
The path that was chosen to achieve this goal required discovery, isolation and sequencing of at least two pentitol phosphate dehydrogenases of different specificity, followed by cloning and expression of their genes and characterization of recombinant arabitol and xylitol phosphate dehydrogenases.
Samoin tässä tutkimuksessa sekä reitti että sitä katalysoiva pentitolifosfaattidehydrogenaasientsyymi kuvattiin ensimmäistä kertaa myös D-arabitolille.
Amino acid sequences were used to isolate the gene encoding the enzyme.
Tämän kannan aineenvaihduntaa muokattiin edelleen siten, että sen D-riboosifosfaatti-isomeraasientsyymi inaktivoitiin.
SDS/PAGE revealed that the enzyme has a molecular mass of 41 ± 2 kDa, whereas a molecular mass of 160 ± 5 kDa was observed under non-denaturing conditions implying that the APDH may exist as a tetramer with identical subunits.
Tunnetuin pentitolien kataboliareitti bakteereilla on reitti, jossa pentitoli solun sisään tultuaan hapetetaan vastaavaksi pentuloosiksi.
Two enzymes of Clostridium difficile and an enzyme of Bacillus halodurans were cloned and their substrate specificities together with the substrate specificity of L. rhamnosus XPDH were compared.
Ksyloosin saatavuus on kuitenkin rajallinen sekä sen laatu vaihteleva, mikä hankaloittaa ksylitolin valmistusprosessia.
For the past twenty years, several indicator sets have been produced on international, national and regional levels.
Kestävän kehityksen indikaattoreita on tuotettu viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana runsaasti niin kansainvälisellä, kansallisella kuin alueellisellakin tasolla.
Very little evidence of direct use to support decision-making was available.
Näyttöä suorasta käytöstä päätöksenteon tukena on hyvin vähän.
Instrumental use is most likely in policy formulation, implementation and evaluation.
Suora käyttö on todennäköisintä politiikan muodostuksessa, toimeenpanossa ja arvioinnissa.
The principles are high policy relevance, sound indicator quality, efficient participation, effective dissemination and long-term institutionalisation.
Periaatteet ovat merkittävä politiikkarelevanssi, hyvä indikaattoreiden laatu, tehokas osallistuminen, vaikuttava viestintä ja pitkän aikavälin institutionalisointi.
The importance of the different obstacles differs among the users and use types.
Ongelmien merkitys vaihtelee käyttäjien ja käyttötyyppien mukaan.
This dissertation focuses on the use of sustainable development indicator sets.
Tässä väitöskirjassa tarkastellaan kestävän kehityksen indikaattoreiden käyttöä.
Sustainable development indicators : Much wanted, less used?
Kestävän kehityksen indikaattorit : Moni haluaa, kuka käyttää?
The work presents two indicator development processes: The Finnish national sustainable development indicators and the socio-cultural indicators supporting the measurement of eco-efficiency in the Kymenlaakso Region.
Hankkeet ovat Suomen kansalliset kestävän kehityksen indikaattorit sekä Kymenlaakson ekotehokkuuden mittaamista tukevat sosiaalis-kulttuuriset indikaattorit.
It includes five principles supported by more specific criteria.
Pääperiaatteita tarkennetaan erityisillä kriteereillä.
The sustainable development indicators have different types of use in the policy cycle and most commonly expected instrumental use is not very likely or even desirable at all stages.
Kestävän kehityksen indikaattoreilla on erilaisia rooleja päätöksentekoprosessien eri vaiheissa eikä ennakko-odotusten mukainen suora käyttö päätöstenteon tukena ole todennäköistä kaikissa vaiheissa.
Most of the work has concentrated on the selection of the indicators and on collection of the pertinent data, but less attention has been given to the actual users and their needs.
Indikaattoreiden kehitystyössä on keskitytty indikaattoreiden valintaan ja tilastotiedon hankintaan, käyttäjien ja heidän tarpeiden jäädessä vähemmälle huomiolle.
The reasons for these major flaws are irrelevance of the indicators to the policy needs, technical shortcomings in the context and presentation, failure to engage the users in the development process, non-existent dissemination strategies and lack of institutionalisation to promote and update the indicators.
Syyt näihin ongelmiin ovat indikaattoreiden epärelevanttius, huono esitystekniikka ja tilastokuvioiden laatu, käyttäjien osallistumattomuus indikaattoreiden kehittämisvaiheeseen, viestintäsuunnitelmien puute sekä indikaattoreiden ylläpidon ja päivittämisen puutteet.
The dissertation explores the reasons that have deterred the use of the indicators, discusses the role of sustainable development indicators in a policy-cycle and broadens the view of use by recognising three different types of use.
Väitöskirja selvittää käyttöä vähentäneitä syitä, indikaattoreiden roolia päätöksentekoprosessissa sekä laajentaa käytön käsitettä esittelemällä kolme erilaista tutkitun tiedon käyttötyyppiä.
The dissertation is an article dissertation, including five papers that are published in scientific journals and an extensive introductory chapter that discusses and weaves together the papers.
Väitöskirja on tyypiltään artikkeliväitöskirja, jossa viisi julkaistua tieteellistä artikkelia sidotaan yhteen erillisen laajan johdantoluvun avulla.
According to the results, the most likely use for a sustainable development indicator set by policy-makers is to learn about the concept.
Tulosten mukaan kestävän kehityksen indikaattoreiden tärkein rooli poliittisessa päätöksenteossa on syventää käyttäjien ymmärrystä kestävästä kehityksestä.
Conceptual use is also common for other user groups, namely the media, civil servants, researchers, students and teachers.
Myös muut käyttäjät kuten media, virkamiehet, tutkijat, opiskelijat ja opettajat käyttävät kestävän kehityksen indikaattoreita pääasiassa oppimiseen.
The framework provided a way to identify the key obstacles for use.
Viitekehyksen avulla määritettiin indikaattoreiden käyttöä vaikeuttavat tekijät.
The two immediate problems with current indicator sets are that the users are unaware of them and the indicators are often unsuitable to their needs.
Merkittävimmät ongelmat ovat käyttäjien tietämättömyys indikaattoreiden olemassa olosta sekä indikaattoreiden sopimattomuus heidän käyttötarkoituksiinsa.
The sets are compared by using a framework created in this work to describe indicator process quality.
Prosesseja vertaillaan tutkimuksessa kootun viitekehyksen avulla, joka sisältää viisi indikaattoriprosessin laadun pääperiaatetta.
Decision-makers themselves consider the most obvious use for the indicators to be the promotion of their own views which is a form of legitimising use.
Päättäjät itse pitivät indikaattoreiden ilmeisimpinä käyttökohteina omia puheita ja esityksiään.
In addition to the indicator projects, materials used in the dissertation include 38 interviews of high-level policy-makers or civil servants close to them, statistics of the national indicator Internet-page downloads, citations of the national indicator publication, and the media coverage of both indicator sets.
Lisäksi työssä on hyödynnetty kansallisten indikaattorien Internet-sivujen käyttötilastoja, viittauksia kansalliseen indikaattorijulkaisuun sekä analysoitu kummankin indikaattoriprosessien saamaa mediajulkisuutta.
Stages of persuading the public and the decision-makers about new problems as well as in formulating new policies employ legitimising use.
Indikaattoreita käytetään omien tavoitteiden edistämiseen ja toisten vakuuttamiseen erityisesti silloin kun uudet ongelmat ilmenevät sekä silloin kun uusia politiikkoja suunnitellaan.
Learning by conceptual use is also inherent to policy-making as people involved learn about the new situation.
Ongelmista myös opitaan toisten toimijoiden käyttäessä indikaattoreita argumentoinnissaan.
Selectins are able to recognize glycoproteins and glycolipids containing the tetrasaccharide sialyl Lewis x (sLex, Neu5Acα2-3Galβ1-4(Fucα1-3)GlcNAc).
Verisuonen seinämän tai leukosyytin pinnalla ilmentyvät selektiinit tarttuvat spesifisesti sokerivastinrakenteisiinsa, joista eräs tärkeimpiä on sialyl Lewis x-tetrasakkaridi (sLex, Neu5Acα2-3Galβ1-4(Fucα1-3)GlcNAc).
GDP-L-fucose is synthesized in the cytosol via two different metabolic pathways.
GDP-L-fukoosi voidaan rakentaa solun sytosolissa kahta eri synteesireittiä pitkin.
GDP-L-fucose: synthesis and role in inflammation The migration of leukocytes from intravascular locations to extravascular sites is essential to the immune responses.
GDP-L-fukoosi: synteesi ja merkitys tulehduksessa Verenkierron mukana kulkeutuvien valkosolujen eli leukosyyttien on päästävä kudokseen tulehduspaikalle.
GDP-L-fucose is translocated from the cytosol to Golgi for fucosylation via the GDP-fucose transporter.
Sytosolissa syntetisoitu GDP-L-fukoosi kuljetetaan Golgiin GDP-fukoositransportterin kautta.
The gene expression levels of these enzymes were found to be relatively high in various tissues; the mRNA levels were highest in brain, ovary and testis.
Tutkimuksessa havaittiin, että L-fukokinaasin ja GDP-L-fukoosipyrofosforylaasin ilmentymisen taso oli suhteellisen korkea useissa hiiren kudoksissa, erityisesti aivoissa, munasarjoissa, kiveksissä ja munuaisessa.
Gene expression levels of GDP-L-fucose synthesizing enzymes, GDP-fucose transporter and FUT7 were determined in inflamed tissues as well as cancer cells.
Sen sijaan GDP-L-fukoosin de novo-reitin entsyymien, fukosyylitransferaasi VII:n sekä GDP-fukoositransportterin ilmentyminen nousi huomattavasti sekä tulehduksessa että syöpäsoluissa.
The initial attachment of leukocytes to the endothelium and the rolling step of the leukocyte extravasation cascade are mediated by selectins, a family of cell adhesion molecules on cell surfaces.
Leukosyyttien tarttumista ja sitoutumista verisuonen seinämään välittää tietyt adheesiomolekyylit, joista selektiinit ovat vastuussa leukosyyttien löyhästä tarttumisesta verisuonen seinämään.
This thesis involved the study of the synthesis of GDP-L-fucose via the salvage pathway: cloning and expression of murine L-fucokinase and GDP-L-fucose pyrophosphorylase.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin GDP-L-fukoosin vaihtoehtoista synteesireittiä: kloonattiin hiiren L-fukokinaasi ja GDP-L-fukoosi pyrofosforylaasi sekä tutkittiin näiden geenien ilmentymistä eri kudoksissa.
In the alternative salvage pathway, L-fucokinase synthesizes from free fucose L-fucose-1-phosphate, which is further converted to GDP-L-fucose by GDP-L-fucose pyrophosphorylase.
Vaihtoehtoinen reitti käyttää lähtöaineena solun ulkopuolelta saatua fukoosia, joka muunnetaan GDP-L-fukoosiksi L-fukokinaasin ja GDP-L-fukoosi pyrofosforylaasin katalysoimien reaktioiden kautta.
This study also describes molecular cloning of rat fucosyltransferase VII (FUT7) and its expression as a functional enzyme.
Tässä työssä kloonattiin myös sLex:ä rakentava rotan fukosyylitransferaasi VII.
The major, constitutively active de novo pathway involves conversion of GDP-α-D-mannose to GDP-β-L-fucose.
Pääasiallinen de novo-reitti käsittää GDP-L-fukoosin rakentumisen solun GDP-D-mannoosista kahden entsyymin katalysoimien reaktioiden avulla.
Fuc-TVII transfers L-fucose from GDP-L-fucose to sialylated N-acetyllactosamine.
Fukosyylitransferaasi VII on entsyymi, mikä osallistuu sLex:n rakentumiseen solun Golgissa siirtämällä fukoosin aktivoidusta nukleotidisokerista GDP-L-fukoosista sialyloituun N-asetyylilaktosamiiniin.
In addition, they function outside of the nervous system, e.g. in the development of kidney, testis and liver.
Lisäksi ne vaikuttavat hermoston ulkopuolella mm. munuaisen, testiksen ja maksan kehitykseen.
Glial cell line-derived neurotrophic factor (GDNF) and its family members neurturin (NRTN), artemin (ARTN) and persephin (PSPN) are growth factors, which are involved in the development, differentiation and maintenance of many neuron types.
GDNF (glial cell line-derived neurotrophic factor), neurturiini, artemiini ja persefiini ovat GDNF-perheen kasvutekijöitä, jotka osallistuvat useiden hermosolutyyppien kehitykseen, erilaistumiseen ja ylläpitoon.
Therefore, the recruitment of RET to the lipid rafts does not seem to be crucial for the biological activity of all GFRα receptors.
Näyttää siis siltä, että kompleksin muodostuminen lipidilautoilla ei ole välttämätöntä kompleksin biologisen aktiivisuuden kannalta.
Each of the ligands binds preferentially one of the four GFRα receptors: GDNF binds to GFRα1, NRTN to GFRα2, ARTN to GFRα3 and PSPN to GFRα4.
Kaikilla GDNF-perheen kasvutekijöillä on oma GFRα-reseptorinsa, johon ne pääasiassa sitoutuvat: GDNF sitoutuu GFRα1:een, neurturiini GFRα2:een, artemiini GFRα3:een ja persefiini GFRα4:ään.
GDNF family ligand (GFL) signalling happens through a tetrameric receptor complex, which includes two glycosylphosphatidylinositol (GPI)-anchored GDNF family receptor (GFRα) molecules and two RET (rearranged during transfection) receptor tyrosine kinases.
GDNF-perheen kasvutekijät välittävät viestinsä soluille reseptorikompleksin avustamana: kaksi GFRα (GDNF family ligand receptor α) molekyyliä ja kaksi RET (rearranged during transfection) molekyyliä muodostavat solun pinnalla kompleksin kahden pysyvästi yhteen liittyneen GDNF-perheen kasvutekijän kanssa.
In spite of that, it can phosphorylate RET in the presence of PSPN and contribute to neuronal differentiation and survival.
Tästä huolimatta persefiini ja GFRα4 pystyvät yhdessä RET:n kanssa edistämään hermosolujen erilaistumista ja elossa pysymistä.
The biochemical data verify the structure and reveal residues participating in the interactions between GFRα1 and GDNF, and preliminarily also between GFRα1 and RET and heparin.
Rakenteen ja biokemiallisten kokeiden tulosten perusteella tiedämme, mitkä osat GDNF:stä ja GFRα1:stä ovat kosketuksissa toisiinsa, ja pystymme arvioimaan mitkä GFRα1:n osat ovat mahdollisesti kosketuksissa RET:iin tai hepariiniin.
At least the GDNF-GFRα1 complex is believed to recruit RET to lipid rafts, where downstream signalling occurs.
Ainakin GFRα1-molekyylin, RET:n ja GDNF:n muodostaman kompleksin uskotaan syntyvän solukalvon erikoistuneissa osissa, ns. lipidilautoilla.
We also presented the crystallographic structure of GDNF in the complex with GFRα1 domains 2 and 3.
Lisäksi selvitimme GDNF-GFRα1-kompleksin kolmiulotteisen rakenteen.
In general, GFRαs consist of three cysteine-rich domains, but all GFRα4s except for chicken GFRα4 lack domain 1 (D1).
GFRα4 tekee kuitenkin poikkeuksen: useimpien eläinlajien GFRα4:stä ensimmäinen domeeni puuttuu kokonaan.
Our results also suggest a role for D1 in heparin binding and, consequently, in the biodistribution of released GFRα1 or in the formation of the GFL-GFRα-RET complex.
Tuloksemme osoittavat myös, että tämä domeeni saattaa osallistua solunulkoisen hepariinin sitomiseen ja siten vaikuttaa esimerkiksi liukoisen GFRα1-molekyylin leviämiseen kudoksissa.
We characterised the biochemical and cell biological properties of mouse PSPN receptor GFRα4 and showed that it has a significantly weaker capacity than GFRα1 to recruit RET to the lipid rafts.
Työssämme karakterisoimme hiiren GFRα4-molekyylin ominaisuuksia ja osoitimme, että GFRα4:n, persefiinin ja RET:n kompleksi ei muodostu lipidilautoilla.
Secondly, we demonstrated that GFRα1 D1 stabilises the GDNF-GFRα1 complex and thus affects the phosphorylation of RET and contributes to the biological activity.
Tutkimme myös GFRα1-molekyylin ensimmäisen domeenin merkitystä molekyylin toiminnalle ja osoitimme, että ensimmäinen domeeni myötävaikuttaa GFRα1-molekyylin biologiseen aktiivisuuteen.
Under normal cellular conditions, RET is only phosphorylated on the cell surface after ligand binding.
Solukalvon lävistävä RET välittää signaalin solun sisälle, jossa signaali jatkaa kulkuaan.
Finally, we showed that, the precursor of the oncogenic MEN 2B (multiple endocrine neoplasia type 2) form of RET gets phosphorylated already during its synthesis in the endoplasmic reticulum (ER).
Edellisten ohella tutkimme RET-reseptorin syöpää aiheuttavaa muunnosta, RETMEN 2B:tä, ja havaitsimme, että tämän reseptorin esimuoto aktivoituu jo syntyvaiheensa aikana solun sisällä, vaikka normaalisti RET voi toimia vain kypsänä reseptorina solun pinnalla.
Structure-Function Studies of GDNF Family Ligand-RET signalling
Tuloksemme antavat arvokasta ja uutta tietoa GDNF-perheen kasvutekijöiden ja niiden reseptorien rakenteesta ja toiminnasta.
The structure differs from the previously published ARTN-GFRα3 structure in three significant ways.
GFRα-molekyylit koostuvat yleensä kolmesta osasta, joita kutsutaan domeeneiksi.
An uncharacterised homologue of GA 5-DH was identified in Xanthomonas campestris using in silico screening.
Glukonaatti-5-dehydrogenaasin geenisekvekssin avulla löytyi kuitenkin mielenkiintoinen homologinen karakterisoimaton entsyymi Xanthomonas campestriksesta.
Recombinant GLO was characterised and the suitability of purified GLO for the production of D-EA was studied.
Rekombinanttisesti tuotettuja entsyymejä on karakterisoitu ja niiden sekä keinotekoisen metaboliareitin omaavien tuotantomikrobien soveltuvuutta kyseisten orgaanisten happojen teolliseen tuotantoprosessiin on arvioitu.
The peptide sequences obtained were used to isolate a cDNA clone encoding the enzyme.
Osittaisen aminohapposekvenssien avulla entsyymejä koodaavat geenit on kloonattu cDNA- ja genomikirjastoista.
The work covered in this thesis is focused on the development of technology for bioconversion of glucose into D-erythorbic acid (D-EA) and 5-ketogluconic acid (5-KGA).
Tässä väitöstutkimuksessa on selvitetty mahdollisuuksia tuottaa erytorbiinihappoa, 5-ketoglukonihappoa ja tartarihappoa geneettisesti muokatuilla tuotantomikrobeilla.
The analysis of the two subprojects indicated that bioconversion of glucose to TA using X. campestris GA 5-DH should be prioritised first and the process development efforts in future should be focused on development of more efficient GA 5-DH production strains by screening a more suitable production host and by protein engineering.
Laajasta substraattispesifisyydestä johtuen glukonaatti-5-dehydrogenaasin teolliset sovellutukset ovat paljon aiemmin oletettua laajemmat ja sille voi löytyä lisää sovelluksia mm. C-vitamiinin ja joidenkin hienokemikaalien teollisessa tuotannossa.
Characterisation, cloning and production of industrially interesting enzymes : gluconolactone oxidase of Penicillium cyaneo-fulvum and gluconate 5-dehydrogenase of Gluconobacter suboxydans
Työssä on tuotettu ja puhdistettu erytorbiinihapon ja 5-ketoglukonihapon synteesejä katalysoivat entsyymit glukonolaktonioksidaasi ja glukonaatti-5-dehydrogenaasi.
GA 5-DH was purified to homogeneity from the only source of this enzyme known in literature, Gluconobacter suboxydans, and partially sequenced.
Glukonaatti-5-dehydrogenaasin ylituotto E. colissa osoittautui vaikeaksi ja rekombinanttista entsyymiä onnistuttiin tuottamaan ainoastaan lähes samalla tasolla kuin villityypin Gluconobacter suboxydansissa.
The rationale was based on the use of a cloned gene encoding a membrane-bound pyrroloquinoline quinone (PQQ)-dependent gluconate 5-dehydrogenase (GA 5-DH).
Karakterisoitaessa entsyymi osoittautuikin glukonaatti-5-dehydrogenaasiksi eikä todennäköiseksi glukoosidehydrogenaasiksi, kuten se oli sekvensointiprojektin yhteydessä GenBank:iin nimetty.
It was found that transketolase convert 5-KGA into TA semialdehyde.
Geneettisesti modifioidulla E. colilla onnistuttiin konvertoimaan 75% glukonihaposta 5-ketoglukonihapoksi.
The gene encoding this uncharacterised enzyme was cloned, expressed in E. coli and found to encode a gluconate/polyol dehydrogenase without glucose dehydrogenase activity.
Rekombinanttisesti tuotettu glukonolaktonioksidaasi immobilisoitiin ja immobilisoidulla entsyymillä onnistuttiin tuottamaan erytorbiinihappoa glukonihaposta.
It was also found that GA 5-DH has significant polyol dehydrogenase activity.
Luultavasti glukonaatti-5-dehydrogenaasi vastaa pääosin tästä säännöstä.
No other targeting/anchoring signals were found, suggesting that GLO is the first known lactone oxidase that is secreted rather than targeted to the membranes of the endoplasmic reticulum or mitochondria.
Tutkimusessa glukonolaktonioksidaasin havaittiin olevan erittyvä entsyymi, toisin kuin aiemmin on luultu ja se onkin toistaiseksi ainoa tunnettu erittyvä sokerilaktonioksidaasi.
The cloned gene (GenBank accession no. AY576053) is homologous to the other known eukaryotic lactone oxidases and also to some putative prokaryotic lactone oxidases.
Geenisekvenssin perusteella havaitiin, että P. cyaneo-fulvumin glukonolaktonioksidaasi on ainoastaan kaukainen sukulainen muille tunnetuille sokerilaktonioksidaaseille muodostaen oman erittyvien laktonioksidaasien alaryhmän.
The glucose - D-EA bioconversion study was based on the use of a cloned gene encoding a D-EA forming soluble flavoprotein, D-gluconolactone oxidase (GLO).
P. pastoris-kanta, jossa ylituotettiin sekä Aspergillus nigerin glukoosioksidaasia että glukonolaktonioksidaasia, konvertoi fermantaatiossa glukoosia erytorbiinihapoksi 6% saannolla.
The feasibility of in vivo glucose - D-EA conversion using a P. pastoris strain co-expressing the genes of GLO and glucose oxidase (GOD, E.C.
Kumpaakin entsyymiä on ylituotettu heterologisessa isäntämikrobissa (Escherichia coli, Saccharomyces cerevisiae, Pichia pastoris).
Attempts to increase expression levels resulted in repression of growth and extensive cell lysis.
Koska viinintuotannon vuotuinen sadonvaihtelu heijastuu voimakkaasti myös tartarihapon markkinahintaan, uusia menetelmiä hapon tuottamiseksi on etsitty vakaamman hintatason takaamiseksi.
GLO was purified from Penicillium cyaneo-fulvum and partially sequenced.
Glukonolaktonioksidaasia ylituotettiin 72-kertaisesti P. pastoriksessa verrattuna villityypin Penicillium cyaneo-fulvum-kantaan.
Good expressability of the X. campestris GA-5DH gene makes it a valuable tool not only for 5-KGA production in the tartaric acid (TA) bioprocess, but possibly also for other bioprocesses (e.g. oxidation of sorbitol into L-sorbose).
Tartarihappo on toinen elintarviketeollisuuden kannalta melko keskeinen orgaaninen happo, jota käytetään paitsi happamuuden säätelyaineena myös raaka-aineena emulgointiaineiden valmistuksessa.
However, the expression levels were sufficient to demonstrate the possibility of bioconversion of glucose and gluconate into 5-KGA using recombinant strains of E. coli.
Kumpikin entsyymi osoittautui kuitenkin omaavan huomattavasti laajemman substraattispesifisyyden, pystyen käyttämään substraattinaan glukonihapon lisäksi monia erilaisia polyoleja, kuten sorbitoli ja arabitoli.
There are presently no indications of elevated nitrate concentrations in forested headwater lakes.
Tällä hetkellä ei ole merkkejä kohonneista laskeumaperäisistä nitraattipitoisuuksista metsäalueiden latvajärvissä.
Chemical recovery is resulting in biological recovery with populations of acid-sensitive fish species increasing.
Vesikemiallisen toipumiskehityksen myötä myös kalaston biologinen toipuminen edistyy.
Recovery responses of acidified Finnish lakes under declining acid deposition
Pienentyneen laskeuman aiheuttamat toipumisprosessit Suomen happamoituneissa järvissä
Sulphate concentrations in all types of small lakes throughout Finland have declined from the early 1990s.
Sulfaattipitoisuudet ovat alentuneet pienissä metsäjärvissä koko maan alueella 1990-luvun alusta lähtien osoittaen päästörajoitusten alkaneen vaikuttaa Suomessa varsin nopeasti.
The recovery has been strongest in lakes in which sulphate has been the major acidifying agent, and recovery has been the strongest and most consistent in lakes in south Finland.
Järvien toipuminen happamoitumisesta on ollut voimakkainta Etelä-Suomessa, missä rikkilaskeuma on ollut suurin ja sen vähentyminen on ollut voimakkainta.