natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Previously, homicide crime scene behaviors have been investigated in relation to offender demographic characteristics, whereas this study compares the behaviors of offenders with various mental illnesses.
Viimeaikaisissa tutkimuksissa on pyritty löytämään yhteyksiä erilaisten tekotapojen ja rikoksiin syyllistyneiden henkilöiden demografisten taustapiirteiden välillä.
Third, the results suggest that the offense characteristics of early- and late-start offenders with schizophrenia differ only modestly.
Kolmanneksi, ennen psyykkistä sairastumista rikollisen uransa aloittaneiden skitsofreniaa sairastavien tekijöiden taustat näyttäytyivät useilta osin ongelmallisempina kuin niiden, joilla rikollinen käyttäytymien alkoi vasta skitsofreniaan sairastumisen jälkeen.
Further, the study examined associations between the crime scene behaviors and mental status of these offenders.
Tutkittiin myös sitä, millä tavoin henkirikokseen liittyvä käyttäytyminen on yhteydessä tutkittavien psykiatriseen sairauteen.
In several aspects, offenders with alcohol dependency resembled offenders with no diagnosis in that these offenders had less problematic backgrounds compared to other groups.
Diagnoosittomien sekä alkoholiriippuvuudesta kärsivien lapsuus- ja nuoruusvaiheet sekä aikuisiän sopeutuminen olivat edellisiä ryhmiä ongelmattomampia.
Empirically based information on how the offender s mental state is associated with specific crime scene behaviors can be utilized within the police force in developing methods of prioritizing suspects in unsolved homicide cases.
Tuloksia on mahdollista soveltaa käytännössä esimerkiksi rikostutkinnassa, jossa on hyödyksi tieto mahdollisista yhteyksistä rikospaikalla havaittavissa olevan käyttäytymisen ja rikoksentekijöiden ominaisuuksien, esimerkiksi mielenterveyshäiriöiden, välillä.
The results showed that some teachers were clearly and systematically either learning- or content-focused.
Tulokset osoittivat, että jotkut opettajat olivat selkeästi ja systemaattisesti joko oppimis- tai sisältölähtöisiä.
The results implied that among teachers who had not acquired more pedagogical training after Study II there were no changes in the student-focused approach scale between the measurements.
Tulokset osoittivat, että opettajilla, jotka eivät olleet osallistuneet yliopistopedagogiseen koulutukseen osatutkimuksen I jälkeen, ei tapahtunut muutoksia opiskelijalähtöisyydessä.
Ten aspects of teaching were identified.
Aineistosta nousi kymmenen ulottuvuutta.
The results showed that short training made teachers less student-centred and decreased their self-efficacy beliefs, as reported by the teachers themselves.
Tulokset osoittivat, että lyhyt koulutus vähensi opettajien arvioita opiskelijalähtöisyydestään ja heikensi heidän pystyvyysuskomuksiaan.
While Study III explored teaching on a general level, Study IV analysed teaching on an individual level.
Osatutkimus IV analysoi opetusta yksittäisen opettajan tasolla.
Two broad categories of description were found: the learning-focused and the content-focused approach to teaching.
Aineistosta nousi kaksi luokkaa: oppimislähtöinen ja sisältölähtöinen lähestymistapa.
The four studies indicated that pedagogical training organised for university teachers is needed in order to enhance the development of their teaching.
Neljä osatutkimusta osoittivat, että yliopistopedagogista koulutusta tarvitaan opettajien pedagogisen asiantuntijuuden lisäämiseksi.
Two of the four studies analysed the effect of pedagogical training on approaches to teaching and on self-efficacy beliefs of teachers on teaching.
Kaksi neljästä osatutkimuksesta analysoi yliopistopedagogisen koulutuksen vaikutusta opettajien opetuksellisiin lähestymistapoihin ja pystyvyysuskomuksiin.
The aim of this dissertation was to explore teaching in higher education from the teachers’ perspective.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin yliopisto-opettajien opetusta opettajien näkökulmasta.
The results implied that the purpose of teaching separates the two categories.
Tulokset osoittivat, että erottava tekijä luokkien välillä on opettajien opetukselle asettama päämäärä.
Study III analysed approaches to teaching qualitatively by using a large and multidisciplinary sample in order to capture the variation in descriptions of teaching.
Osatutkimus III analysoi opetuksellisia lähestymistapoja hyödyntäen laajaa monitieteistä haastatteluaineistoa.
However, more constant training enhanced the adoption of a student-centred approach to teaching and increased the self-efficacy beliefs of teachers as well.
Pitkäaikaisempi koulutus puolestaan lisäsi opettajien arvioita opiskelijalähtöisyydestään ja vahvisti heidän pystyvyysuskomuksiaan.
The results implied that the shift from content-focused or dissonant profiles towards consonant learning-focused profiles is a slow process and that teachers’ conceptions of teaching have to be addressed first in order to promote learning-focused teaching.
Tulosten mukaan muutos sisältölähtöisistä tai molempia opetuksellisia lähestymistapoja yhdistelevistä opetustavoista kohti oppimislähtöisyyttä on hidas prosessi.
In addition, the study aimed to identify different aspects of teaching in the higher-education context.
Tutkimuksen toinen tavoite oli yliopisto-opetukseen liittyvien ulottuvuuksien tunnistaminen.
However, the analysis revealed that those teachers had the least teaching experience.
Pystyvyysuskomukset vahvistuivat eniten opettajilla, joilla oli vähiten opetuskokemusta.
Of these two studies, Study I analysed the effect of pedagogical training by applying a cross-sectional setting.
Osatutkimus I analysoi yliopistopedagogisen koulutuksen vaikutusta poikittaistutkimuksena.
However, teachers who had participated in further pedagogical training scored significantly higher on the scale measuring the student-focused approach to teaching.
Opiskelijalähtöisyys lisääntyi tilastollisesti merkitsevästi niillä opettajilla, jotka olivat osallistuneet pedagogiseen koulutukseen osatutkimuksen I jälkeen.
The aim was to explore consonance and dissonance in the kinds of combinations of approaches to teaching university teachers adopt.
Tavoitteena oli tutkia sitä, miten opettajat yhdistelevät opetuksessaan oppimis- ja sisältölähtöisiä lähestymistapoja.
The teacher-focused approach to teaching was more resistant to change.
Opettajalähtöisessä opetustavassa ei tapahtunut suuria muutoksia.
Study II, on the other hand, applied a longitudinal setting.
Osatutkimus II tutki yliopistopedagogisen koulutuksen vaikutusta pitkittäistutkimuksena.
On the other hand, profiles of some teachers consisted of combinations of learning- and content-focused approaches or conceptions making their profiles dissonant.
Joidenkin opettajien opetuksessa puolestaan yhdistyivät molemmat lähestymistavat.
The research questions are: 1.
Tarkemmat tutkimuskysymykset ovat: 1.
The study consists of a summary part and four empirical articles which each have a particular viewpoint.
Tutkimus koostuu yhteenveto-osasta ja neljästä empiirisestä artikkelista.
It also illuminates the role of imagination in developing a sense of agency.
Tarkastelun kohteena on myös mielikuvituksen merkitys toimijuuden tunteen kehittymisessä.
Lionhearts of the Playworld : An ethnographic case study of the development of agency in play pedagogy
Leijonamieleksi leikkimaailmassa : Etnografinen tapaustutkimus toimijuuden kehityksestä leikkipedagogiikassa
What are the potentials and challenges of the playworld for promoting student agency?
Mitkä ovat leikkimaailmatoiminnan mahdollisuudet ja haasteet oppilaiden toimijuudelle?
How do the children’s agentive actions change and develop over the spring?
Miten lasten toimijuus kehittyy ja muuttuu leikkimaailman aikana?
How do the teachers and the children deal with the contradiction between control and agency in the playworld?
Miten opettajat ja oppilaat kohtaavat toimijuuden ja kontrollin välisen ristiriidan ja kehittävät siihen ratkaisuja?
Article II takes a critical gender perspective and analyzes how two girls struggled towards recognition in the playworld.
Artikkeli II tarkastelee leikkimaailmaa sukupuolikategorian kautta analysoiden kriittisesti kahden tytön pyrkimyksiä tunnustetumpaan toimijuuteen.
The fictive roles and the narrative plot helped them to create a necessary incompleteness and open-endedness in the activity that stimulated the children’s initiatives.
Tulokset osoittavat, että leikkimaailman juonen ja roolihahmojen avulla opettajat pystyivät rakentamaan avoimen ja tuottavasti keskeneräisen tilan, joka tuki lasten aloitteellisuutta.
What are the children’s ways of enacting their agency in the playworld?
Miten lapset ilmaisevat ja toteuttavat toimijuuttaan leikkimaailmassa?
The study concludes that play- and drama-based pedagogies offer a unique but undeveloped potential for developing educational spaces that help teachers and children deal with the often contradictory requirements of schooling.
Työn johtopäätöksenä on, että leikkimaailman kaltaiset toimintatavat tarjoavat ainutlaatuisen, mutta vielä kehittämistä vaativan mahdollisuuden koulun ristiriitaisten vaatimusten kanssa kamppaileville opettajille ja oppilaille.
The study builds on the activity theoretical and sociocultural tradition and develops a methodological framework called video-based narrative interaction analysis for studying student agency as developing over time but manifesting through the situational material and discursive local interactions.
Työssä kehitetään videotallenteisiin pohjautuvaa juonellisen vuorovaikutuksen tutkimusmetodologiaa, jonka avulla toimijuutta päästään tarkastelemaan sekä tilannekohtaisesti rakentuvana vuorovaikutuksena että yksilön ja yhteisön muutosprosessina.
The summary part provides a critical literature review on the concept of agency and argues that the inherently contradictory nature of the phenomenon of agency has not been sufficiently theorized.
Työssäni osoitan, että toimijuuden käsitteen sisäisesti ristiriitaista luonnetta ei ole tähän mennessä riittävästi käsitteellistetty kasvatustieteellisessä keskustelussa.
Article III examines how the open-ended and improvisational nature of the playworld interaction provided experiences and a sense of ‘shared agency’ for the students and teachers in the class.
Artikkelissa III tutkitaan miten ja millä ehdoilla leikkimaailma tuottaa luokan jäsenille jaetun toimijuuden kokemuksia.
This meant that the children too could momentarily step out of their traditional classroom positions as pupils and initiate action to further the collective play.
Tällöin sekä opettajat että oppilaat pystyivät hetkittäin astumaan sivuun perinteisistä rooleistaan luokkahuoneessa.
Engaging in this kind of unconventional activity and taking up and enacting agency was, however, very challenging for the participating children and teachers.
Tämän epätavanomaisen, vaikeasti ennakoitavan ja vielä kehitteillä olevan pedagogisen toiminnan läpivieminen ei kuitenkaan ollut ongelmatonta ja se oli usein ristiriidassa kouluinstituutiolle tärkeiden kontrollin ja hallinnan tavoitteiden kanssa.
In Article I the focus is on the role of resistance and questioning in enabling important spaces for agency.
Artikkelissa I analysoin oppilaan toimijuuden kehittymistä yhteistä toimintaa kyseenalaistavien ja vastustavien tekojen kautta.
The summary part also locates the playworld intervention in a historical frame by discussing the changing conceptions of adulthood and childhood in the West.
Leikkimaailman kaltaisten draama- ja leikkiprojektien lisääntynyt suosio opetuksessa heijastelee aikamme laajempaa murrosta, jossa sekä lapsuus että aikuisuus ovat uudelleen määrittelyn kohteena.
It also discusses the challenges that the teachers faced in this work and asks what makes the playworld activity sustainable in the class.
Artikkelissa IV pohditaan myös haasteita, joita opettajat työssään kohtasivat.
Article IV turns the focus on the teachers and analyzes how their role actions in the playworld helped the children to enact agency.
Viimeisessä artikkelissa huomio suuntautuu opettajiin ja heidän juonellisiin roolitekoihinsa toiminnassa.
This is an ethnographic case study of the creation and emergence of a playworld – a pedagogical approach aimed at promoting children’s development and learning in early education settings through the use of play and drama.
Kyseessä on etnografinen tapaustutkimus 4-8 -vuotiaiden lasten ala-asteen kokeiluryhmässä lukuvuonna 2003-2004 toteutetusta Veljeni Leijonamieli leikkimaailmasta, jossa sekä aikuiset että lapset seikkailevat, leikkivät ja ratkaisevat erilaisia tehtäviä käyttäen apunaan tarinan juonta ja yhdessä luotuja roolihahmoja.
The thesis takes under scrutiny the notion of agency in education.
Tutkimus sijoittuu toiminnan teorian ja sosiokulttuurisen tutkimuksen viitekehykseen.
It produces theoretically grounded empirical knowledge of the ways in which children struggle to become recognized and agentive actors in early education settings and how their agency develops in their interaction with adults.
Tämä kehitys asettaa lasten toimijuudelle uusia mahdollisuuksia ja haasteita, joita tutkin empiirisessä tutkimuskohteessani.
By focusing on the changing role of play and art in both adults’ and children’s contemporary lives, the thesis opens up an important but often neglected perspective on the problem of promoting student agency in education.
Leikkimaailma oli välittäjä, jonka avulla koulun toimijoiden oli mahdollista muuttaa luokan toimintaa sisältä käsin, muuttamalla itseään ja suhdetta toisiinsa ilman että edellytetään koko koulun laajempaa historiallista muutosta, johon opettajilla oman työnsä osana ei ole suoraa pääsyä.
To explain these findings, the Developmental Origins of Health and Disease (DOHaD) model has been introduced.
Näitä yhteyksiä selittämään on kehitetty Developmental Origins of Health and Disease (DOHaD) malli.
Within this framework, restricted physical growth is, to a large extent, considered either a product of harmful environmental influences, such as suboptimal nutrition and alterations in the foetal hormonal milieu, or an adaptive reaction to the environment.
Sen mukaan pieni syntymäkoko johtuu suurelta osin joko haitallisista ympäristötekijöistä, kuten epäoptimaalisesta ravitsemuksesta tai muutoksista sikiön hormonialtistuksessa, tai on sopeutumisreaktio ympäristötekijöille.
Developmental origins of psychological vulnerability factors for mental disorders
Elämän varhaisvaiheiden merkitys psykologisille mielenterveyden häiriöille altistaville tekijöille
With respect to growth after birth, individuals with high trait anxiety scores in late adulthood were lighter in weight and thinner in infancy, and gained weight more rapidly between 7 and 11 years of age, but weighed less and were shorter in late adulthood in relation to weight and height measured at 11 years of age (Study II).
Voimakkaan piirreahdistuneisuuden omaavilla henkilöillä paino kasvoi nopeammin seitsemän ja 11 vuoden välillä, painon ja pituuden kasvun kuitenkin hidastuessa 11 vuoden ja aikuisiän välillä (Tutkimus II).
Thus, the aim of this thesis was to study in three large prospective cohorts whether prenatal and postnatal physical growth, across the whole range of variation, is associated with subsequent temperament/personality traits and psychological symptoms that are considered vulnerability factors for mental disorders.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää kolmessa laajassa kohortissa, joissa on seuranta-asetelma, miten syntymämitat ja myöhempi fyysinen kasvu ennustavat sellaisia temperamentti- ja persoonallisuuspiirteitä ja käyttäytymisoireita, jotka kasvattavat psykiatristen sairauksien riskiä.
These associations occured across the whole variation in birth size and after adjusting for several confounders.
Nämä yhteydet eivät rajoittuneet vain kaikkein pienikokoisimpina syntyneisiin, vaan löydettiin läpi koko syntymämittojen vaihtelun, useiden kontrollimuutujien vakioimisenkin jälkeen.
These results suggest that a suboptimal prenatal environment reflected in smaller birth size may affect a variety of psychological vulnerability factors for mental disorders, such as the temperamental trait of harm avoidance, trait anxiety, schizotypal traits, and symptoms of ADHD.
Tämän tutkimuksen tulokset osoittavat, että pienempi syntymäkoko, joka heijastelee epäoptimaalista ravitsemusta tai hormonaalista altistumista raskauden aikana, on yhteydessä laaja-alaisesti erilaisiin mielenterveyden häiriöihin altistaviin käyttäytymispiirteisiin, kuten vahingollisuuden välttämiseen, piirreahdistuneisuuteen, psykoosipiirteisiin ja ADHD-oireisiin.
Moreover, some of these outcomes, such as trait anxiety, were also predicted by patterns of growth after birth.
Piirreahdistuneisuuteen oli yhteydessä myös syntymänjälkeinen kasvu.
Whether inverse associations exist between body size at birth and psychological vulnerability factors for mental disorders is poorly known.
Sitä, ennustavatko täysaikaisina syntyneiden syntymämitat tai myöhempi fyysinen kasvu mielenterveyden häiriöitä tai niille altistavia psykologisia piirteitä, tunnetaan vielä huonosti.
Premature birth and associated small body size are known to affect health over the life course.
Keskosuus ja siihen liittyvä pieni syntymäkoko on jo pitkään liitetty useisiin terveydellisiin ongelmiin eri vaiheissa elämänkaarta.
The findings are concordant with the DOHaD model, and emphasise the importance of prenatal factors in the aetiology of not only mental disorders but also their psychological vulnerability factors.
Tämän tutkimuksen tulokset ovat DOHaD-mallin mukaisia ja osoittavat, että mielenterveyden häiriöille altistavat käyttäytymisen piirteet voivat ohjelmoitua jo ennen syntymää.
Moreover, compelling evidence suggests that birth size throughout its whole range of variation is inversely associated with risk for cardiovascular disease and type 2 diabetes in subsequent life.
On myös laajalti osoitettu, että syntymämitat ennustavat myöhempää tyypin 2 diabetes- ja sydäntautiriskiä niin, että riski kasvaa syntymäkoon pienentyessä myös täysaikaisina ja kokoisina syntyneillä.
Linear associations between birth size and psychological outcomes were found such that lower weight and thinness at birth predicted more pronounced trait anxiety in late adulthood (Study II); lower birth weight, placental size, and head circumference at 12 months predicted a more pronounced positive schitzotypal trait in women (Study III); and thinness and smaller head circumference at birth associated with symptoms of attention-deficit hyperactivity disorder (ADHD) in children who were born at term (Study IV).
Syntymäpaino ja pituus ennustivat vahingollisuuden välttäminen -temperamenttipiirrettä niin, että tätä piirrettä esiintyi eniten kaikkein kevyimpien/lyhyimpien joukossa ja seuraavaksi eniten kaikkein painavimpien/pisimpien keskuudessa (Tutkimus I).
Weight and length at birth in full term infants showed quadratic associations with the temperamental trait of harm avoidance (Study I).
Pienen syntymäpainon, istukan koon ja päänympäryksen todettiin olevan yhteydessä psykoosipiirteisiin naisilla (Tutkimus III).
The highest scores were characteristic of the smallest individuals, followed by the heaviest/longest.
Nämä yhteydet eivät rajoitu vain kaikkein pienimpinä syntyneisiin, vaan kuvaavat myös täysaikaisina ja kokoisina syntyneitä.
Constructing skilled images
Eksperttien mielikuvien muotoutuminen
Over 150 experts and non-experts participated in a total of 13 experiments, as reported in five publications.
Väitöskirja perustuu viiteen osajulkaisuun, joissa raportoituihin 13 kokeeseen osallistui yli 150 eritasoista henkilöä.
The results showed skill effects in all of the studied domains when experts performed memory and problem solving tasks that required mental imagery.
Tulokset osoittivat, että kaikilla tutkituilla aloilla ekspertit suoriutuivat muita paremmin muisti- ja ongelmanratkaisutehtävissä.
Manipulation of the stimulus surface features, such as replacing chess pieces with dots, did not significantly affect experts' performance in the imagery tasks.
Esimerkiksi shakkinappuloiden korvaaminen mustilla pisteillä ei juuri vaikuttanut shakkimestarien suoriutumiseen.
The central question of the present dissertation was whether the facilitating effect of long-term memory knowledge on working memory imagery tasks is primarily based on perceptual chunking or whether it relies on higher-level conceptual knowledge.
Tutkimuskysymyksenä oli, onko aiemmin opitun tiedon hyödyntäminen työmuistia kuormittavissa mielikuvatehtävissä automaattista hahmojen tunnistamista vai onko kyse mielikuvien muotoutumisesta aiemmin opitun tiedon avulla.
For example, taxi drivers recalled more street names from lists that formed a spatially continuous route than from alphabetically organised lists.
Esimerkiksi jos taksinkuljettajille esitettiin kadun nimet aakkosjärjestyksessä sen sijaan, että nimet olisi esitetty reitin mukaisessa järjestyksessä, muistaminen heikkeni.
A method was developed to capture the chunking mechanisms that experts use in constructing images: chess pieces, street names, and visual notes were presented in a piecemeal fashion for later recall.
Koehenkilöille esitettiin yksi kerrallaan shakkipelin siirtoja, peliaseman nappuloita, kadun nimiä tai visuaalisia nuotteja ja heidän tehtävänään oli muistaa esitetty materiaali kuvittelemalla kokonaisuus, joka siitä muodostuu.
In contrast, the structure of the stimuli had a significant effect on experts' performance in every task domain.
Jos tehtävässä käytetyn materiaalin rakennetta muutettiin siten, ettei se vastannut tavanomaista jäsennystä, eksperttien suoriutuminen heikkeni joka tehtäväalalla.
When experts construct mental images, they do not rely only on perceptual features; they also access domain-specific knowledge and skills in long-term memory, which enables them to exceed the capacity limitations of the short-term working memory system.
Eksperttien omaan alaan liittyvän poikkeuksellisen hyvän muistamisen ja ongelmanratkaisun taustalla ei ole vain tuttujen hahmojen automaattinen tunnistaminen, vaan hitaampi ja tietoisempi prosessi, jossa mielikuva muotoutuu työmuistissa aiemmin opitun tiedon avulla.
The results show that experts are able to construct skilled images that surpass working memory capacity, and that their images are conceptually organised and interpreted rather than merely depictive.
Tutkimus osoittaa, että laajoja ja komplekseja näkö- ja kuulomielikuvia, jotka ylittävät työmuistin rajoitukset, voidaan muodostaa vain, jos pystytään hyödyntämään säilömuistitietoa.
The effects of skill level, stimulus surface features, and the stimulus structure on incremental construction of mental images were investigated.
Tutkimusta varten kehitettiin menetelmä, jonka avulla voidaan tutkia muistikuvan muotoutumisen mekanismeja.
Furthermore, only experts' construction of mental images benefited from meaningful stimuli.
Jos ärsykkeiden havaintopiirteitä muutettiin, eksperttien suoriutuminen ei juuri heikentynyt.
The research consists of four studies.
Väitöstutkimus koostuu neljästä osatutkimuksesta.
How to design educational settings to promote collaborative inquiry : Pedagogical infrastructures for technology-enhanced progressive inquiry
Miten suunnitella yhteisöllistä oppimista edistäviä opetustilanteita : teknologian tukeman tutkivan oppimisen pedagogiset infrastruktuurit
Such elements are, e.g., productive co-construction activities; sustained engagement in improving produced ideas and explanations; critical reflection of the adopted inquiry practices, and sophisticated use of modern technology for knowledge work.
Tällaisia ovat esimerkiksi yhteisöllinen tiedonkehittely, pitkäjänteinen tuotettujen ideoiden ja selitysten kehittäminen, tutkivan oppimisen käytäntöjen kriittinen arviointi ja sekä verkkoteknologian käyttö tietotyössä.
Strategies of scientific, question-driven inquiry are stated to be important cultural practices that should be educated in schools and universities.
Tieteelliselle toiminnalle luonteenomaisia tapoja käsitellä tietoa kriittisesti ja ongelmalähtöisesti pidetään tärkeinä kulttuurisina taitoina, joita pitäisi opettaa kouluissa ja yliopistoissa.