natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Cerebral autosomal dominant arteriopathy with subcortical infarcts and leukoencephalopathy (CADASIL) is an inherited autosomal dominant disease that leads to cognitive impairment, vascular dementia and ischemic strokes.
CADASIL (Cerebral autosomal dominant arteriopathy with subcortical infarcts and leukoencephalopathy) on autosomaalisesti ja vallitsevasti eli dominantisti ilmenevä sairaus, joka johtaa kognitiivisten kykyjen heikentymiseen, vaskulaariseen dementiaan ja aivoinfarkteihin.
The editing efficiencies were evaluated by Sanger sequencing the genomic target region before and after the transfection.
Editointitehokkuus arvioitiin Sanger-sekvensoimalla editoinnin kohdealue transfektiota ennen ja sen jälkeen.
Simultaneous pluripotent reprogramming and pathogenic CADASIL mutation correction were done in the same transfection during this project.
Samanaikainen solujen iPS-induktio sekä patogeenisen CADASIL-mutaation korjaaminen toteutettiin samassa elektroporaatiossa tämän projektin aikana.
Confirmed proximal off-target effects were not detected, and distal off-target effects were not evaluated.
Varmennettua epäspesifistä editointia ei havaittu editoinnin kohde-emäksen läheisyydessä eikä epäspesifistä editointia arvioitu genominlaajuisesti.
The potential pathology causing mechanism is still unclear, but most likely the mechanism is linked to the aggregation of GOM deposits that are potentially toxic to VSMCs.
Taudin patologian aiheuttava mekanismi on vielä hämärän peitossa, mutta todennäköisesti patologian kehittymiseen liittyvät GOM-kerääntymät, jotka ovat mahdollisesti myrkyllisiä verisuonten sileille lihassoluille.
In CADASIL, vascular smooth muscle cells (VSMCs) degrade gradually and are replaced by connective tissue in the small and mid-sized arteries in the brain.
Taudissa sileän lihaskudoksen solut rappeutuvat vähitellen ja korvautuvat sidekudoksella aivojen pienten ja keskisuurten valtimoiden ympärillä.
This thesis project aimed to correct CADASIL causing c.475C>T mutation in Notch3 in different CADASIL cell lines with different CRISPR base editor systems.
Tämän maisterintutkielman tavoitteena oli korjata CADASIL-sairauteen johtava patogeeninen Notch3-geenin mutaatio c.475C>T erilaisilla CRISPR emäseditorisysteemeillä.
RNA-based ABEmax base editor system was used to correct immortalized- and primary- CADASIL cell lines.
RNA:han perustuvaa ABEmax emäseditoria käytettiin CADASIL-mutaation korjaamisessa kuolemattomassa- ja primaarisessa CADASIL-solulinjassa.
Correcting the causative mutation in Finnish CADASIL patient-derived cell line with CRISPR base editor system
CADASIL-mutaation korjaus potilasperäisessä solulinjassa CRISPR-emäseditorilla
The causal gene behind CADASIL is Notch3, which encodes a transmembrane protein with a signaling function.
Sairauden taustalla ovat mutaatiot Notch3-geenissä, joka koodaa solujen välisessä signaloinnissa tärkeää transmembraaniproteiinia.
Extracellular granular osmiophilic material (GOM) that surround the VSMCs are a unique feature in CADASIL.
Solunulkoiset GOM-kerääntymät (granular osmiophilic material) ympäröivät verisuonten sileitä lihassuoluja ja ovat tyypillinen piirre CADASIL-taudissa.
Another aim was to create induced pluripotent stem cell (iPSC) lines from a CADASIL patient-derived skin biopsy sample to be used in the creation of an in vitro disease model for CADASIL.
Toinen tavoite oli luoda iPS-solulinjoja (Induced Pluripotent Stemcell) CADASIL-potilaalta peräisin olevasta ihonäytteestä.
There are over 200 cysteine-altering mutations that cause CADASIL in Notch3.
Taudin aiheuttavia mutaatioita on löydetty yli 200, joista suurin osa muuttaa kysteiini-aminohappojen lukumäärää.
Even after bans and use restrictions, they are released to the environment from products manufactured earlier.
Käyttörajoitusten jälkeenkin niitä vapautuu ympäristöön jo valmistetuista tuotteista.
PBDEs have been found ubiquitously in the environment.
PBDE:itä onkin löydetty ympäristöstä yleisesti.
BDE-47 proved to be more persistent than in the literature reviewed.
BDE-47 osoittautui pysyvämmäksi kuin luetussa kirjallisuudessa.
The half-time of BDE-47 varied from 173 to 7701 weeks, and that of BDE-209 from 28 to 173 weeks.
BDE-47:n puoliintumisaika vaihteli välillä 173-7701 viikkoa ja BDE-209:n 28-173 viikkoa.
While remediating contaminated sediments, knowledge is needed about factors affecting the degradation of PBDEs.
Saastuneen sedimentin kunnostuksessa tarvitaan tietoa PBDE:iden hajoamiseen vaikuttavista tekijöistä.
In anaerobic conditions like in sediments, they can be degraded through reductive dehalogenation.
Anaerobisissa oloissa kuten sedimentissä ne voivat hajota pelkistävän dehalogenaation kautta.
The samples were analyzed with gas chromatograph with electron capture detector (GC-µECD).
Näytteet analysoitiin kaasukromatografilla elektronisieppausdetektorilla (GC-µECD).
Polybrominated diphenyl ethers (PBDEs) are persistent and toxic compounds, which have been extensively used as flame retardants.
Polybromatut difenyylieetterit (PBDEt) ovat pysyviä ja toksisia orgaanisia yhdisteitä, joita on käytetty runsaasti palonestoaineina.
In reductive dehalogenation, halogenated compounds act as electron acceptors in respiration or cometabolic reactions.
Pelkistävässä dehalogenaatiossa halogenoidut yhdisteet toimivat elektronin vastaanottajina hengityksessä tai kometabolisissa reaktioissa.
The amounts of Dehalococcoides and total bacteria as 16S rRNA gene copies were determined with qPCR.
Dehalococcoides- ja yleisbakteerimäärät 16S rRNA -geenikopioina määritettiin qPCR:llä.
The hypotheses about the effect of the incubation temperature and the contamination of the sediment did not reach statistical significance, but the importance of Dehalococcoides for debromination was established according to the hypothesis.
Hypoteesit sedimentin saastuneisuuden ja inkubointilämpötilan vaikutuksesta eivät saavuttaneet tilastollista merkitsevyyttä, mutta Dehalococcoides-bakteerien tärkeys brominpoistolle todettiin hypoteesin mukaisesti.
In the microcosms where BDE-47 was removed most, the main debromination product was BDE-8.
Niissä mikrokosmoksissa, missä BDE-47 poistui eniten, syntyi hajoamistuotteena pääasiassa BDE-8.
The debromination rate could not be explained with sampling sites or incubation temperature, but the degradation of BDE-47 was significantly slower in autoclaved microcosms.
Hajoamisnopeutta eivät selittäneet näytteenottopaikat tai inkubointilämpötila, mutta BDE-47:n hajoaminen oli merkitsevästi hitaampaa autoklavoiduissa.
Obviously, bacteria capable of degrading it are not abundant in sites with little or no previous contamination with organohalogens.
Ilmeisesti sen hajotukseen pystyviä bakteereja ei ole paljoa siellä, missä ei ennestään ole juurikaan organohalogeenisaastumista.
The removal of BDE-209 in autoclaved microcosms is probably explained with abiotic degradation or adsorption so that the compound is not extractable.
BDE-209:n poistuminen autoklavoiduissa mikrokosmoksissa selittynee abioottisella hajoamisella tai sitoutumisella niin, ettei ole uutettavissa.
Hypotheses were that debromination is faster in contaminated sediments, in warmer temperature, and in the microcosms with more bacteria of the genus Dehalococcoides.
Hypoteesit olivat, että brominpoisto on nopeampaa ennestään saastuneissa sedimenteissä, lämpimässä ja niissä mikrokosmoksissa, joissa on enemmän Dehalococcoides-suvun bakteereja.
The halogen atom is removed and usually replaced with hydrogen.
Tällöin halogeeniatomi poistuu korvautuen yleensä vedyllä.
In the present work, anaerobic debromination of two PBDEs, BDE-47 and BDE-209 in sediment was investigated in microcosms.
Tässä työssä tutkittiin kahden PBDE:n, BDE-47:n ja BDE-209:n, anaerobista brominpoistoa sedimentissä mikrokosmoskokein.
Debromination was faster in the microcosms with more total bacteria in the beginning or Dehalococcoides at the end.
Brominpoisto oli nopeampaa siellä, missä oli alussa enemmän yleisbakteereja tai lopussa Dehalococcoides-suvun bakteereja.
The proportion of Dehalococcoides was greater in the microcosms with BDE-209, those incubated in room temperature, and those not autoclaved.
Dehalococcoides-bakteerien osuus oli suurempi BDE-209:n mikrokosmoksissa, huoneenlämmössä säilytetyissä ja ei-autoklavoiduissa.
Sediment samples were taken from the estuary of the Kymijoki River from the Baltic, and from two sites in Lake Kernaalanjärvi, one representing clean and the other contaminated sediment.
Sedimenttinäytteet noudettiin Kernaalanjärvestä kahdesta kohtaa, joista toinen edusti puhdasta ja toinen saastunutta, sekä Itämerestä Kymijoen suistosta.
In addition to sampling site, the effect of incubation temperature on the degradation rate and products was investigated with different treatments, and possible abiotic degradation was examined with autoclaved controls.
Eri käsittelyillä verrattiin näytteenottopaikan lisäksi inkubointilämpötilan vaikutusta hajoamisnopeuteen ja -tuotteisiin, sekä mahdollista abioottista hajotusta autoklavoiduissa kontrolleissa.
At the end of incubation, there were more total bacteria in the microcosms with BDE-47 than those with BDE-209.
Yleisbakteereja oli inkuboinnin lopussa enemmän BDE-47:n kuin BDE-209:n mikrokosmoksissa.
In the microcosms with sediment from the clean site of Lake Kernaalanjärvi, the amount of BDE-47 did not decrease.
Kernaalanjärven puhtaan osan mikrokosmoksissa BDE-47 ei vähentynyt.
Third level education influenced attitudes positively.
Kolmannen asteen koulutus vaikutti asenteisiin positiivisesti.
Regional differences in attitudes should be further studied and included in future decision making.
Asenteiden alueellisia eroja tulisi tutkia lisää ja nämä tulokset täytyisi sisällyttää tulevaisuudessa päätöksentekoprosessiin.
Residence can have an effect, as well, since conditions between living in urban or rural areas often differ.
Asuinpaikalla voi myös olla merkitystä, sillä usein asumisen olosuhteet eroavat kaupunki-maalaisympäristön välillä.
In Finland, all four large carnivore species, brown bear, grey wolf, Eurasian lynx and wolverine, have established populations, though their presence is not easily accepted by some.
Suomessa kaikki neljä suurpetoa, ruskeakarhu, harmaasusi, euraasialainen ilves ja ahma, ovat vakiinnuttaneet populaationsa, mikä ei ole osalle ihmisistä helposti hyväksyttävä asia.
Hypothesis for this study are 1) attitudes towards large carnivores get worse while getting closer to protected areas, 2) attitudes towards large carnivores differ between eastern and western study areas, and 3) a higher education level increases positive attitudes towards large carnivores.
Tutkimuksen hypoteesit ovat 1) suurpetoasenteet huononevat lähestyttäessä suojelualueita, 2) suurpetoasenteet eroavat idän ja lännen välillä, ja 3) korkeampi koulutustaso lisää positiivista suhtautumista suurpetoihin.
As the importance of top-down regulation in ecosystems is recognized, the protection of these predators becomes essential.
Ylhäältä alaspäin tapahtuvan ekosysteemisäätelyn tärkeyden ymmärtämisen jälkeen näiden petojen suojelusta on tullut elintärkeää.
Coexistence with the predators is needed if their conservation should continue to succeed, as Europe does not host wilderness areas large enough to separate large carnivores from humans.
Yhteiselon suurpetojen kanssa on onnistuttava, mikäli niiden suojelussa halutaan onnistua jatkossakin, sillä Euroopan erämaa-alueet eivät ole tarpeeksi suuria ihmisten ja suurpetojen erottamiseen.
Large carnivores pose a threat to livestock and cause fear in the locals living in their territories.
Suurpedot uhkaavat koti- ja tuotantoeläimiä sekä aiheuttavat pelkoa niiden alueilla asuville.
The effect of ecological knowledge, prior experiences with large carnivores, age, sex and position in conflict was also explored.
Myös ekologisen tiedon, edeltävien suurpetoihin liittyvien kokemusten, iän, sukupuolen ja konfliktiin liittyvät aseman vaikutusta selvitettiin.
Attitudes towards large carnivores are often influenced by personal background, such as education level, ecological knowledge and respondent’s position in possible human – wildlife conflict.
Suurpetoihin kohdistuviin asenteisiin vaikuttaa usein henkilökohtainen tausta, kuten koulutustaso, tuntemus ekologiasta sekä asema mahdollisessa ihmisen ja luonnon välisessä konfliktissa.
Study was conducted as a questionnaire, with face-to-face interviews and web survey distribution targeting two areas in Finland with large carnivore occupancy, one in the West and one in the East.
Tutkimus toteutettiin kyselynä hyödyntäen sekä haastatteluita että internetlomaketta kahdella suurpetojen elinalueella Suomessa, yhden alueen sijaitessa idässä ja toisen lännessä.
A link between negatively perceived personal experiences and negative opinions towards large carnivores and their management was found.
Negatiivisesti koettujen henkilökohtaisten kokemusten ja negatiivisten mielipiteiden välillä havaittiin linkki käsiteltäessä mielipiteitä sekä suurpetoja että niiden kannanhoitoa kohtaan.
Conservation actions towards large carnivores have been successful in Europe, and the formerly lawfully persecuted species have started to reclaim their historical range.
Suurpetojen suojeluun tähtäävät toimet ovat onnistuneet Euroopassa, ja nämä ennen vainotut lajit ovat alkaneet levittäytyä takaisin historiallisille levinneisyysalueilleen.
By understanding local attitudes towards large carnivores, it is possible to better understand the conflict between humans and predators, and so, find more likely solutions.
Ymmärtämällä paikallisia suurpetoasenteita on mahdollista ymmärtää paremmin myös suurpetokonfliktia ja sitä kautta löytää mahdollisia ratkaisuja.
Wolf – hunting dog conflict is especially prominent in Finland south of reindeer husbandry area and the poaching of wolves hinders the population’s management.
Susien ja metsästyskoirien välillä oleva konflikti on erityisen huomattava poronhoitoalueen eteläpuolisessa Suomessa ja susien laiton metsästys haittaakin lajin suojelua.
Living in the western area, where large carnivores have resided for a shorter time, predicted attitudes towards stricter management of the species.
Lännessä, missä suurpetoja on ollut läsnä vähemmän aikaa, oltiin todennäköisemmin tiukemman kannanhoidon puolella.
Conservation actions where locals have been included, have been documented as successes.
Kun paikalliset on otettu luonnonsuojelutoimenpiteisiin mukaan, on niiden onnistuminen ollut todennäköisempää.
Assessing key drivers of human attitudes towards large carnivores in Finland
Ihmisten suurpetoasenteet Suomessa ja tärkeimmät niihin vaikuttavat tekijät
The aim of this study was to find out how the state of the Archipelago Sea food web has changed from 1990 to 2014.
Tämän tutkimuksen tavoite oli selvittää, miten Saaristomeren ravintoverkko on muuttunut vuodesta 1990 vuoteen 2014.
Healthy ecosystem can endure stress and is in stable state.
Terve ekosysteemi sietää stressiä ja on vakaassa tilassa.
The models consist of 23 (1990), 25 (2000) and 27 (2014) different functional groups from predators to producers and detritus.
Mallit sisälsivät 23 (1990), 25 (2000) ja 27 (2014) eri funktionaalista ryhmää pedoista perustuotantoon ja detritukseen.
The ecosystem indices calculated showed that there had been system wide changes.
Lasketut ekologiset indeksit osoittivat, että järjestelmän laajuisia muutoksia oli tapahtunut.
The state of the Archipelago Sea food web had changed during the study period to a less mature but more resilient condition.
Saaristonmeren ravintoverkon tila oli muuttunut tutkimusjakson aikana vähemmän kypsään, mutta vastustuskykyisempään suuntaan.
In Addition, the decrease of flounder and unsuccessful recovery of cod have had an impact on the ecosystem and its maturity.
Myös Kampelan vähenemisellä ja turskan epäonnistuneella elpymisellä oli vaikutusta ekosysteemiin ja sen kuntoon.
Future simulations based on these Ecopath models would facilitate the selection of the most suitable ecosystem management application.
Tästä syystä nämä Ecopath-malleihin pohjautuvat simulaatiot voisivat helpottaa sopivimman ympäristönhoitosuunnitelman valintaa.
However, no broad research on ecosystem changes has been carried out, hence, there is a need for holistic models both scientifically and societally to understanding the changing ecosystem thoroughly and to provide contribution in the decision-making processes of environmental management actions.
Laajaa tutkimusta ekosysteemimuutoksista ei ole kuitenkaan tehty, joten tarvitaan kokonaisvaltaisia malleja vahvistamaan muuttuvan ekosysteemin ymmärtämistä ja tukemaan ympäristövaikutusten hallintaa koskevien päätösten tekemistä.
Further research on the Archipelago Sea food web is needed.
Saaristomeren ravintoverkkoa on tutkittava lisää.
This was due to the increase in number of predator species and higher primary production and flow to detritus.
Tämä johtui petolajien määrän kasvusta sekä suuremmasta perustuotannon määrästä ja virtauksesta detritukseen.
The fishing impact on ecosystem changed as fishery practice experienced a change into a more industrialized direction.
Kalastuksen vaikutukset ekosysteemiin muuttuivat, kun kalastuskäytäntö muuttui teollisemmaksi.
The quality of the models was tested and according to three different approaches, the models can be said to adequately represent the Archipelago Sea food web and ecosystem.
Mallien laatu testattiin kolmen lähestymistavan avulla, joiden perusteella voidaan sanoa mallien edustavan riittävästi Saaristomeren ravintoverkkoa ja ekosysteemiä.
The area is greatly affected by human impact and climate change.
Ihmisen toiminnalla ja ilmastonmuutoksella on ollut suuri vaikutus alueen ekosysteemiin.
The Archipelago Sea, located in Northern Baltic Sea, is characterized by large gradients in salinity and numerous islands.
Suomen lounaisrannikolla sijaitsevan Saaristomeren ominaispiirteisiin kuuluvat suuret suolaisuuden gradientit, laajat saaristot ja matala keskisyvyys.
Modelling the changes in the state of the food web in three different time periods in the Archipelago Sea, Northern Baltic Sea
Mallinnus Saaristomeren ravintoverkon muutoksista kolmena eri ajanjaksona
Ecosystem modelling gives us a tool to understand the complicated processes in an ecological system.
Ekosysteemimallinnus mahdollistaa monimutkaisten ekologisten prosessien tutkimisen ja ymmärryksen lisäämisen.
When studying the changes in an ecosystem, the system health is one of the main characteristics to define.
Ekosysteemin kunnon määrittely on yksi tärkeimmistä mallin tehtävistä.
Three steady-state trophic models of the study area for three different years (1990, 2000 and 2014) were constructed using the Ecopath modelling software and approach.
Käyttäen Ecopath mallinnusohjelmaa, kolme massabalansoitua ravintoverkkomallia rakennettiin kuvaamaan vuosien 1990, 2000 ja 2014 Saaristomeren ravintoverkon tilaa.
The models captured changes in the system such as before and after the invasion of non-indigenous species, increase of cormorants, increase of seals, and decrease of cod.
Muutoksia trofiatasoissa ja ekosysteemikoostumuksessa havaittiin, johtuen mm. vieraslajien invaasiosta ja huippupetojen, kuten hylkeiden ja merimetson kasvusta.
Ecological network analysis and different ecological indices have been used as a basis for measuring the state of an ecosystem, characterizing the dynamics of marine environments, and quantifying the impacts of fishing.
Systeemin kunnon, dynamiikan ja esimerkiksi kalastuspaineen luonnehtimisessa on käytetty ekologista verkostoanalyysia ja ekologisia indeksejä.
The ecosystem is stressed and does not show recovery; hence, management actions may become necessary.
Saaristomeri on stressaantunut ympäristö eikä näytä merkkejä elpymisestä.
The changes in the study area were measured comparing the calculated ecological indices and fishing impact indicators.
Ekosysteemin muutokset mitattiin vertailemalla laskettuja ekologisia indeksejä ja kalastuspaineen vaikutuksia Mallit huomioivat muutokset Saaristomeren ravintoverkossa kuten vieraslajien invaasio, hylkeiden ja merimetson kasvu ja turskakannan väheneminen.
Knowledge of the whole ecosystem and its health is required, and this can be achieved with the help of ecosystem modelling.
Ekosysteemimallintamisen avulla tietämys Saaristomeren ekosysteemin toiminnasta ja sen tilasta voi vahvistua.
It is an aggressive cancer.
Luonteeltaan se on aggressiivinen syöpä.
As the current treatment options have reached their limits, it is important to develop more advanced therapies.
Koska nykyiset hoitovaihtoehdot ovat saavuttaneet jo rajansa, on kehittyneempien hoitomuotojen kehittäminen tärkeää.
In the treatment of local tumours, the 5-year patient survival rate has increased from 50% to 70%.
Paikallisten kasvainten hoidossa potilaiden viisivuotinen eloonjäämisaste on noussut 50 prosentista 70 prosenttiin.
After this a t-test was performed to determine the statistical significance of the log2 fold change values.
Tämän jälkeen t-testi suoritettiin selvittämään log2ratio arvon muutoksien tilastollista merkitystä.
However, patients that have tumour metastases at the time of the diagnosis or have a recurrent disease, the five-year survival rate is only 25%.
Potilailla, joilla löydetään kasvaimen etäpesäkkeitä diagnoosihetkellä tai on uusiutuva tauti, viisivuotinen eloonjäämisaste on edelleen vain 25 prosenttia.
Tiivistelmä – Referat – Abstract Ewing sarcoma is a rare bone and soft tissues cancer that occurs mainly among children and young adults.
Tiivistelmä – Referat – Abstract Ewing sarkooma on harvinainen luu- ja pehmytkudos syöpä, jota esiintyy lähinnä lapsilla ja nuorilla aikuisilla.
Materials and Methods The Ewing Sarcoma cell line samples (12) were obtained from the Laboratory of Oncologi Research, Instituti Ortopedici Rizzoli Laboratory, Bologna, Italy.
Materiaalit ja menetelmät Ewing sarkooma solulinjanäytteet (12 kpl) saatiin Laboratory of Oncologi Research, Instituti Ortopedici Rizzoli, Bolognasta, Italiasta.
DNA methylation is an epigenetic event that affects gene expression.
DNA: n metylaatio on epigeneettinen tapahtuma, joka vaikuttaa geenin ilmentymiseen.
The normal reference sample was a commercial mesenchymal cell line sample.
Normaali referenssinäyte oli kaupallinen mesenkyymaalinen solulinja.
Treatment of Ewing Sarcoma Family of Tumours (ESFT) primarily includes surgery, radiation and chemotherapy.
Ewing sarkooma perheen kasvaimien hoitoon kuuluu ensisijaisesti leikkaus, säteilyhoito ja kemoterapia.
The Ewing sarcoma patient tumour samples were pre-isolated DNA samples already in Finland.
Ewing sarkooma potilas kasvainnäytteet olivat eristettyjä DNA näytteitä valmiiksi Suomessa.
DNA methylation profiling of the samples was performed by combining MeDIP (methylated DNA immunoprecipitation) protocol with 2-set promoter microarray hybridization protocol provided by Agilent Tecnologies company.
Näytteiden geenien promoottorialueiden DNA:n metylaatiotason mittaus suoritettiin yhdistämällä MeDIP (methylated DNA immunoprecipitation) protokolla Agilent Technologies yhtiön 2-set promoottori mikrosirujen hybridisaatioon.
From the Ewing Sarcoma cell line samples and the normal reference sample, DNA isolation was done by using phenol-chloroform method.
Ewing sarkooma solulinjanäytteistä ja normaalista referenssinäytteestä DNA eristettiin fenoli-kloroformi menetelmällä.
In the patient tumour samples, also 16 differently methylated gene promoter regions were found compared to the normal reference sample.
Myös potilas kasvainnäytteissä havaittiin 16 eri tavalla metyloitunutta geenin promoottorialuetta verrattuna referenssinäytteeseen.
DNA methylation data that was received from the microarrays was normalized and pre-processed with the Feature Extraction software provided also by the Agilent Technologies company.
Mikrosirujen hybridisaatiossa saatu tieto DNA:n metylaatiotasosta normalisoitiin ja esikäsiteltiin Agilent Technologies yhtiön Feature Extraction -ohjelmalla.
Genome-wide DNA methylation profiling of Ewing sarcoma cell line and patient tumour samples by microarray technology
Genomin laajuinen DNA:n metylaatiotason määrittäminen Ewing sarkooma solulinja - ja potilaskasvainnäytteistä mikrosirutekniikalla