natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, no valid interpretation guidelines currently exist for the clinical use of the SCAT.
Vamman tunnistamiseen ei ole olemassa yksiselitteistä ja pätevää diagnostista testiä tai -tutkimusta, vaan diagnoosi perustuu kliinikon päättelyyn.
Symptom inventory was the most sensitive SCAT component to discriminate between concussed and non-injured athletes.
Aivotärähdysten välitön tunnistaminen on tärkeää, jottei loukkaantunutta urheilijaa altisteta heti uusille ja mahdollisesti vakavammille vammoille.
The second step, towards improved player safety, was to advance clinical identification of an acute game related concussion.
"Sport Concussion Assessment Tool" (SCAT) on kliinikon päätöksenteon tueksi kehitetty arviointityökalu aivotärähdysten akuuttiin tunnistamiseen.
These interpretation methods demonstrated similar levels of sensitivity to distinguish between concussed and uninjured athletes.
Näiden toistotestattujen pelaajien tuloksista selvitettiin kuinka paljon yksilökohtaiset tulokset muuttuvat testien välillä.
The idea was to integrate the findings of what constitutes uncommon performance among non-injured athletes and how concussed athletes perform on the SCAT on the day of a concussion.
Oirekysely oli SCAT:in osatesteistä herkin ja tarkin erottelemaan vammapäivänä testatut urheilijat terveistä urheilijoista.
Next, a large two-season test-retest sample of players (n=179) were tested to improve the knowledge of normal variability of change on the SCAT.
Seuraavan kauden perustasomittauksiin osallistui 179 pelaajaa, jotka oli testattu myös edellisellä kaudella.
The study design was implemented in a practical manner among professional ice hockey teams in order to maximize the generalizability and applicability of the results.
Tutkimuksessa pyrittiin mahdollisimman todenmukaisiin testiolosuhteisiin toteuttamalla mittaukset joukkueiden terveydenhuoltohenkilöstön toimesta osana joukkueen arkea.
The SCAT is a standardized clinically applicable tool designed to capture the spectrum of clinical signs and symptoms, cognitive dysfunction, and neurological deficits that often manifest acutely after concussive injury.
Aivotärähdyksellä tarkoitetaan liikuntalääketieteessä päähän kohdistuneen suoran tai epäsuoran ulkoisen voiman aiheuttamaa aivojen toiminnan häiriötä, johon ei liity merkittäviä aivojen rakenteellisia muutoksia.
The rats were followed up to one hour, one day, two days or five days.
Tutkimusasetelmasta riippuen rottia seurattiin joko tunti, vuorokausi, kaksi vuorokautta tai viisi vuorokautta.
Some rats were treated with either sildenafil 1mg/kg/day or moclobemide 10mg/kg/day.
Osa rotista sai lääkehoitona sildenafiilia 1mg/kg/vrk ja osa rotista moklobemidia 10mg/kg/vrk.
Moclobemide decreased the expression of inflammatory (CD68, HMGB1) and hypoxia markers (HO-1), indicating myocardial recovery after PMI.
Moklobemidi vähensi tulehdusta (CD68, HMGB1) sekä hapenpuutetta (HO-1) kuvaavien merkkiaineiden esiintymistä, viitaten sydänlihaksen toipumiseen perioperatiivisen sydäninfarktin jälkeen.
We studied whether such remote myocardial changes were reversible by inhibiting the phosphodiesterase-5- and monoamine oxidase- pathways by sildenafil and moclobemide, respectively.
Selvitimme olivatko muutokset palautuvia vaikuttamalla sildenafiilin ja moklobemidin avulla fosfodiesteraasi 5- ja monoamiinioksidaasi -molekyylireitteihin.
Interstitial myocardial metabolism was studied using microdialysis.
Sydänlihassolujen aineenvaihduntaa tutkittiin soluvälinesteestä mikrodialyysin avulla.
Remote myocardium after experimental perioperative myocardial infarction
Sydäninfarktialueen ulkopuolisen sydänlihaksen tila kokeellisen perioperatiivisen sydäninfarktin jälkeen
Despite the irreversibility of a local myocardial infarction area due to experimental PMI, remote myocardial changes may be attenuated by sildenafil and moclobemide.
Huolimatta siitä, että kokeellisen perioperatiivisen sydäninfarktin aiheuttamat vauriot ovat paikallisesti peruuttamattomia, voidaan infarktialueen ulkopuolisen sydänlihasalueen muutoksiin vaikuttaa sildenafiililla ja moklobemidillä.
Histology, immunohistochemistry and gene expression analysis were studied from the myocardium and the intramyocardial arteries.
Lisäksi sydämen poikkileikkeistä tutkittiin sydänlihaskudoksen sekä sydänlihaksen sisäisten valtimoiden histologiaa, immunohistologiaa ja geenien ilmentymistä.
Histologically, remote intramyocardial artery nuclei were edematous and inflammatory cells increased in the periadventitial space.
Histologiassa havaitsimme sydänlihaksen valtimoiden seinämän sileälihassolujen tumien turvotusta ja periadventitia -tilan tulehdussoluja.
We modified the widely used heterotopic rat cardiac transplantation model to simulate PMI.
Muutosten tutkimiseksi käytimme modifioitua rotan heterotooppista sydänsiirtomallia.
The aim of this study was to investigate, through the use of an experimental rat cardiac transplantation model, whether PMI impacts remote myocardium.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tarkoituksena oli selvittää kokeellisen sydänleikkauksen aikana tapahtuvan sydäninfarktin vaikutuksia infarktialueen ulkopuoliseen sydänlihakseen.
PMI is associated with myocardial ischemia- reperfusion injury (IRI) and may be associated with remote myocardial changes impairing recovery after cardiac surgery.
Siihen vaikuttaa lisäksi sydänlihaksen iskemia-reperfuusio -vaurio, joka voi aiheuttaa sydänlihakseen muutoksia edelleen heikentäen sydämen toipumista sydänleikkauksen jälkeen.
A rat cardiac model was established to study experimental PMI that causes remote myocardial changes.
Modifioitua rotan sydänsiirtomallia käytettiin kokeellisen sydänleikkauksen aikaisen sydäninfarktin aiheuttamien infarktialueen ulkopuolisten sydänlihasmuutosten tutkimiseen.
Perioperative myocardial infarction (PMI) may occur during cardiac surgery and lead to poor patient outcome.
Sydäninfarktialueen ulkopuolisen sydänlihaksen tila kokeellisen perioperatiivisen sydäninfarktin jälkeen Sydänleikkauksen aikana mahdollisesti kehittyvä sydäninfarkti on merkittävä potilaan ennustetta huonontava riskitekijä.
Some inflammatory and hypoxic markers were elevated in the remote myocardium after PMI.
Tulehdusta sekä hapenpuutetta kuvaavat merkkiaineet olivat kohonneet infarktialueen ulkopuolisessa sydänlihaksessa.
Initiation of intimal bulging of remote intramyocardial arteries occurred after five days.
Viisi vuorokautta infarktin jälkeen havaitsimme lisäksi viitteitä infarktialueen ulkopuolisten sydänlihasvaltimoiden intiman eli valtimon sisäkalvon paksuuntumisesta.
Sildenafil and moclobemide decreased periadventitial inflammation and edema of remote myocardial arteries, adding to myocardial protection after PMI.
Sildenafiilin ja moklobemidin sydänlihasta suojaava vaikutus perioperatiivisen sydäninfarktin jälkeen voi liittyä sydänlihaksen infarktin ulkopuolisen alueen tulehduksen vähenemiseen.
After transplantation and prior to IRI, the left anterior descending coronary artery (LAD) was permanently ligated, thus inducing a local myocardial infarction.
Siirrännäisiin aiheutettiin paikallinen sydäninfarkti sulkemalla vasen etummainen laskeva sepelvaltimo.
This study employed primary human blood eosinophils.
Tutkimuksessa käytettiin ihmisen verestä eristettyjä eosinofiilejä.
This information produced can be utilized in the development of drugs for asthma or other eosinophilic conditions.
Tutkimuksesta saatua tietoa voidaan hyödyntää uusien astman tai muiden eosinofiilisten sairauksien hoitoon tarkoitettujen lääkeaineiden kehitystyössä.
Study of NPS was extended by determining the expression and function of its receptor NPSR1 in human eosinophils.
NPS:n merkitystä tutkittiin laajemmin selvittämällä myös sen reseptorin, NPSR1:n, ilmenemistä ja toimintaa eosinofiileissä.
Neuropeptide S receptor 1 (NPSR1) was identified in a search for asthma susceptibility genes from Finnish patients.
Allerginen astma on usein perinnöllistä ja neuropeptidi S reseptori 1 (NPSR1) löydettiin etsittäessä astman alttiusgeenejä suomalaisista potilaista.
The airways of asthmatics contain a high load of bacteria and their numbers are even increased during bacterial respiratory tract infections.
Astmaatikkojen hengitysteissä on myös bakteereita ja niiden määrä lisääntyy entisestään bakteeri-infektion, esimerkiksi keuhkoputkentulehduksen, aikana.
The aim of this study was to examine effects of bacterial DNA, NO, neuropeptide S (NPS) and orazipone on eosinophil apoptosis and further, to attempt to clarify their mechanisms of action.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tarkoituksena oli selvittää bakteerien DNA:n, typpioksidin, neuropeptidi S:n (NPS) ja uuden kehitysvaiheessa olevan lääkkeen, oratsiponin, vaikutuksia eosinofiilien ohjelmoituun solukuolemaan sekä niihin liittyviä vaikutusmekanismeja.
Several pathophysiological components are present in inflamed lungs potentially affecting eosinophil longevity and activity.
Astmaatikon keuhkoissa on monia tekijöitä, jotka voivat pidentää eosinofiilien elinikää ja lisätä niiden aktiivisuutta.
Eosinophils release factors that damage the surrounding cells, induce bronchoconstriction and participate in the maintenance and exacerbation of inflammation.
Eosinofiilit vaikuttavat astmatulehduksen syntyyn, jatkumiseen sekä pahenemisvaiheisiin vapauttamalla tekijöitä, jotka vahingoittavat ympäröiviä soluja ja aiheuttavat keuhkoputkien supistumista.
The induction of eosinophil apoptosis is a critical mechanism of action of glucocorticoids, the most important anti-inflammatory drug used today to treat asthma.
Eosinofiilien ohjelmoitua solukuolemaa aiheuttavat lääkkeet ovat hyödyllisiä astman hoidossa ja tämä onkin yksi merkittävä vaikutusmekanismi glukokortikoideille ("kortisonille"), jotka ovat yleisimmin käytössä olevia tulehdusta vaimentavia astmalääkkeitä.
Asthma is a chronic inflammatory disease of the airways characterized by the accumulation of eosinophils into the airways in most phenotypes.
Noin puolet astmasta on allergista astmaa, jolle on tyypillistä eosinofiilisten valkosolujen kertyminen keuhkoihin.
The results provide a possible mechanism for maintenance and exacerbation of eosinophilic inflammation by bacteria in the airways of asthmatics.
Tämä sopii olemaan yksi selitys sille käytännön havainnolle, että hengitysteiden bakteeritulehdus pitkittää ja pahentaa eosinofiilistä keuhkotulehdusta ja astman oireita.
Eosinophils play an important role especially in asthma exacerbations.
Tavallisesti eosinofiilit ovat lyhytikäisiä soluja, mutta astmassa niiden elinikä pitenee huomattavasti.
In addition, high levels of nitric oxide (NO) are produced during airway inflammation and it possesses both pro- and anti-inflammatory effects.
Astmatulehduksen aikana tuotetaan paljon typpioksidia, joka säätelee tulehdusta ja keuhkoputkien supistusta.
Based on these results, orazipone and OR-2370 can be considered as potential candidates for treatment of eosinophilic inflammatory disorders such as asthma.
Tutkimuksessa havaittiin myös, että uusi kehitysvaiheessa oleva lääke oratsiponi ja oratsiponin kaltaiset yhdisteet lisäävät eosinofiilien ohjelmoitua solukuolemaa, joten näillä yhdisteillä voisi olla hyödyllisiä vaikutuksia astman ja muiden eosinofiilisten tulehdussairauksien hoidossa.
These results indicate that NPSR1 may have a pathological role in individuals with severe asthma and/or enhanced IgE level.
Nämä löydökset tekevät NPSR1:stä mielenkiintoisen aiheen jatkotutkimuksille ja mahdollisen uuden lääkevaikutuskohteen.
Since there is a close correlation between airway eosinophilia and exhaled NO-levels in asthmatics, it can be proposed based on the present results that in asthmatic lungs, NO produces predominantly a stress response in eosinophils supporting cell survival, not apoptosis.
Koska astmaatikkojen hengitysteiden eosinofiilimäärä ja uloshengityskaasun typpioksidipitoisuus korreloivat vahvasti, ensin mainittu mekanismi on todennäköisempi ja osaltaan ylläpitää ja pahentaa astmatulehdusta ja potilaan oireita.
In the absence of any inflammatory survival-prolonging factors, eosinophils die via apoptosis within a few days but in the presence of factors such as interleukin (IL)-5, IL-3 and granulocyte macrophage-colony stimulating factor (GM-CSF) their life-span can be prolonged for up to 1-2 weeks.
Lisäksi tutkimuksessa tunnistettiin uusia typpioksidin vaikutuksia eosinofiileissä: ensi vaiheessa typpioksidi käynnistää eosinofiilien selviytymisvasteen mutta pitkäkestoisempi altistuminen typpioksidille aiheuttaa lopulta eosinofiilien ohjelmoidun solukuoleman eli apoptoosin.
Functional studies revealed that treatment with NPS, the natural agonist of NPSR1, elevated intracellular cAMP levels and increased fMLP-induced adhesion molecule CD11b expression.
Lisäksi väitöstutkimuksessa osoitettiin, että NPSR1:n ilmentyminen on lisääntynyt vaikeaa allergiaa ja astmaa sairastavien potilaiden eosinofiileissä.
The number of eosinophils in tissues is regulated by their release from bone marrow, migration into tissues and by their removal by apoptosis or programmed cell death.
Eosinofiilisten valkosolujen toiminnan ja ohjelmoidun solukuoleman säätely
Those events were not directly mediating eosinophil apoptosis but they may represent a stress response intended to support cell survival.
NPSR1:n kautta välittyviä vaikutuksia ei juurikaan aikaisemmin ole tutkittu, mutta tässä tutkimuksessa tuli esiin sellaisia tulehdussoluihin kohdistuvia vaikutuksia, jotka voivat pahentaa astman taustalla olevaa tulehdusta.
Novel mechanisms of action were discovered for NO in eosinophils.
Tämä väitöstutkimus lisäsi tietoa eosinofiilisen tulehduksen syntymekanismeista.
Dylan Thomas’s Poetics of Embodiment
Dylan Thomasin ruumiillisuuden poetiikkaa
In the spirit of descriptive poetics, the theoretical framework and the texts examined are set in constant dialogue with each another.
Deskriptiivisen poetiikan hengessä teoria ja kohdetekstit asetetaan jatkuvaan dialogiin keskenään.
The texts analysed are from the compilations "The Collected Poems 1934–1953" (2000) and "The Collected Stories" (1955), except for the radio play "Under Milk Wood" (1954).
Kohdetekstit ovat Thomasin tuotantoa läpileikkaavista kokoomateoksista "The Collected Poems 1934–1953" (2000) ja "The Collected Stories" (1955), poislukien postuumisti julkaistu kuunnelma "Under Milk Wood" (1954).
The dissertation explores the structure and functions of embodied metaphors in Dylan Thomas’s (1914–1953) works.
Dylan Thomasin ruumiillisuuden poetiikkaa Väitöskirja tutkii walesilaisen Dylan Thomasin (1914–1953) tuotannossa voimakkaasti esiin piirtyvien ruumiillisten kielikuvien merkityksiä.
While the dissertation tries to formulate a more context-sensitive application of Conceptual Metaphor Theory, it also argues that Thomas’s poetics of embodiment evolves from the very abstract bodiliness of the early poetry towards linguistically less dense but in many ways more ‘difficult’ metaphoricity.
Samalla kun tutkimus tarkentaa kognitiivista metaforateoriaa erityisesti runojen tulkintaan soveltuvammaksi, tarkoituksena on myös näyttää, miten ruumiillistamisen teema kokee Thomasin tuotannossa muutoksen kohti kielellisesti vähemmän tiheää mutta semanttisesti monessa mielessä "vaikeampaa" metaforisuutta.
On the one hand, human life is presented as a journey towards a greater understanding, and on the other, a tragedy stemming from the earthly side of bodiliness.
Raamatulliset skeemat taipuvat moniin kulmiin: ihmiselämä on yhtäältä monivaiheinen matka kohti ymmärrystä, toisaalta kuolevaisuuden ja viettien leimaama murhenäytelmä.
The particularities of Thomas’s writing style give rise to a number of theoretical issues: metaphor as a stylistic device in consciousness representation, intertextuality as part of metaphoric mapping, and the lyric ‘I’s role in searching for metaphoric coherence in reading.
Tällaisia kysymyksiä ovat metaforien verkostoituminen suhteessa muihin kokemuksen esittämisen keinoihin, intertekstuaalisuus osana yhdistelyprosessia, runon puhujan roolin merkitys yhdistelyssä, sekä metaforan narratiivinen funktio.
It aims to show that embodiment defines Thomas’s writing both stylistically and thematically, and that Thomas’s body metaphors are essentially founded on the biblical myths of creation and the Fall.
Tavoitteena on osoittaa, että ruumiillistaminen (embodiment) on Thomasilla paitsi Raamatun luomiskertomuksen ja syntiinlankeemuksen myytteihin pohjaava teema, myös kielikuvien rakentumista määrittävä tekijä.
The theme is approached with theoretical tools adapted from Conceptual Metaphor Theory (CMT) and blending theory: both build on the notion of the embodied mind, as derived from the findings of cognitive science.
Teema kytkeytyy olennaisella tavalla tutkimuksen teoreettiseen kehykseen: kognitiivisessa metaforateoriassa (CMT) sekä yhdistelyteoriassa (blending theory) ruumiillisuudella on merkittävä rooli todellisuuden kielellistämisessä.
CMT redefines metaphor as a pattern of thought in which one concept illuminates another.
Väitöskirjan keskeinen käsite, käsitteellinen metafora (conceptual metaphor), määritellään skemaattiseen tietoon perustuvaksi yhdistelemisen malliksi.
However, the multidisciplinary and thought-oriented nature of CMT poses a considerable challenge when applying the framework to the analysis of literary texts.
Toisaalta teorian yleisyys ja monitieteisyys tuottavat runon tulkinnassa sovellettavuuden haasteen: Thomasin monisyinen ja monesti vieraannuttamisefektiä hyödyntävä kirjoitustyyli vaatii lukijalta vankkaa kaunokirjallista kompetenssia.
The approach taken in the dissertation emphasises the importance of making a distinction between conceptual metaphors and their linguistic realisations, and complements cognitive interpretations with stylistic and contextual observations.
Toisin kuin erityisesti strukturalistisissa metaforakäsityksissä, arkikielen ja poeettisen kielen metaforien välille ei kognitiivisessa metaforateoriassa tehdä merkittävää eroa, vaan metafora on "kognitiivisen käänteen" myötä ennen kaikkea kokemuksiamme jäsentävä ajattelun piirre.
During fighting against the disease, the family uniformly resisted the disease and wanted to struggle against it.
Sairautta vastaan taistelemisen aikana perheessä vastustettiin yhtenäisesti sairautta ja haluttiin kamppailla sitä vastaan.
The study design was prospective using 32 joint couple conversations with the parents of 13 families (N=26) which were had during different stages of the cancer trajectory as well as observations of 26 hours of five families, including in total ten parents and nine children (N=19), collected during a boarding course on psychosocial rehabilitation.
Tutkimusmetodologia: Tutkimus oli prospektiivinen ja koostui 13 perheen vanhempien (N=26) 32 samanaikaisesta haastattelusta potilaan sairastamisen eri vaiheissa sekä 26 tunnin havainnointiaineistosta, joka kerättiin sopeutumisvalmennuskurssilla, johon osallistui viisi perhettä: yhteensä kymmenen vanhempaa ja yhdeksän lasta (N=19).
In adjusting to life with the disease, the family learned to live with the changes in life brought about by the disease.
Sairauden kanssa elämään totuttelemisen aikana perheessä opeteltiin elämään sairauden mukanaan tuomissa elämänmuutoksissa.
The substantive theory of family survivorship is a middle range theory which provides researchers, health and social care professionals and educators with a greater understanding of the perspectives of families living with cancer which may be used in developing the health and social care of families and in developing the education of health and social care professionals.
Käytännön merkitys: Tämä substantiivinen teoria antaa perheiden elämästä syöpäsairauden kanssa tutkijoille, terveys- ja sosiaalialan työntekijöille ja kouluttajille uuden näkökulman, jota voidaan käyttää kehitettäessä perheiden terveydenhuoltoa ja sosiaalityötä sekä terveys- ja sosiaalialan ammattihenkilöiden koulutusta.
The data was collected and analysed according to the grounded theory methodology and consisted of 2377 incidents and the memo fund of 97 pages.
Aineisto koostui 2377 tapahtumasta ja tutkijan laatimista muistiinpanoista, joita oli 97 sivua.
Therefore, adjusting to life with the disease comprised clarifying of facts, resorting to help, returning to life, intensifying of togetherness and maturing through hardships.
Tällä tavalla sairauden kanssa elämään totutteleminen muodostui tosiasioiden selkiytymisen, apuun turvautumisen, elämään palaamisen, yhteenkuuluvuuden vahvistumisen ja vaikeuksissa kypsymisen vaiheista.
The purpose of this grounded theory study was to explore families' living with a parent with cancer and to develop a substantive theory to explain how these families solve the main concern in their lives.
Elämän vakautuminen - Substantiivinen teoria perheen selviytymisestä vanhemman sairastaessa syöpää Tutkimusen tarkoitus: Tutkimuksen tarkoituksena oli kehittää substantiivinen teoria perheiden elämästä vanhemman sairastaessa syöpää selittämään, kuinka nämä perheet ratkaisevat keskeisimmän huolenaiheen elämässään.
Fighting against the disease involved the stages of deliberating about falling ill, rebelling against the change in life, overcoming adversities, preparing for worse and ensuring the functionality.
Sairautta vastaan taisteleminen sisälsi sairastumisen pohtimisen, elämänmuutosta vastaan kapinoimisen, vastoinkäymisten voittamisen, nykyistä pahempaan varautumisen ja toimivuuden varmistamisen vaiheet.
Stabilising of life entailed submitting to the disease in the family with a parent suffering from cancer when hardships were faced in a powerless, dejected and passive manner and the family assumed a negative, hopeless, anxious, fearful and doubtful attitude towards the future.
Elämä vakautui sairauteen alistumalla syöpään sairastuneen vanhemman perheessä silloin, kun vaikeudet kohdattiin perheessä voimattomasti, lamaantuneesti ja passiivisesti, ja perhe asennoitui tulevaisuuteen kielteisesti, toivottomasti, huolestuneesti, pelokkaasti ja epävarmasti.
When hardships were faced in the family of a parent with cancer in a life-embracing, persistent and active manner and the family s attitude towards the future emphasised positivity, hopefulness, meaningfulness, balancedness and trust, the family was detaching from the disease.
Kun vaikeudet kohdattiin syöpään sairastuneen vanhemman perheessä elämänhaluisesti, peräänantamattomasti ja aktiivisesti, ja perheen tulevaisuuteen asennoitumisessa korostuivat myönteisyys, toiveikkuus, mielekkyys, tasapainoisuus ja luottamus, perhe irtautui vanhemman syöpäsairaudesta.
This consisted of maintaining of hope, living trustingly, changing of the concept of self, progressing of recovery and continuing the habituated life.
Sairaudesta irtautuminen koostui toivon ylläpitämisen, luottavaisesti elämisen, minäkäsityksen muuttumisen, tervehtymisen etenemisen ja totutun elämän jatkumisen vaiheista.
The main concern of families living with a parent with cancer was stabilising of life through facing of hardships and assuming an attitude towards the future which patterned out as detaching from the disease, fighting against the disease, adjusting to life with the disease and submitting to the disease.
Tulokset: Syöpään sairastuneen vanhemman perheen kohdatessa eteen tulevia vaikeuksia ja asennoituessa tulevaisuuteensa se selvittää elämäntilannettaan elämän vakautumisen avulla, joka ilmenee sairaudesta irtautumisena, sairautta vastaan taistelemisena, sairauden kanssa elämään totuttelemisena ja sairauteen alistumisena.
When hardships were faced in a powerless, dejected and passive manner, but the manner of assuming an attitude towards the future was nevertheless underlined by positivity, hopefulness, meaningfulness, balancedness and trust, the family was adjusting to life with the disease.
Kun vaikeudet kohdattiin syöpään sairastuneen vanhemman perheessä voimattomasti, lamaantuneesti ja passiivisesti, mutta tulevaisuuteen asennoitumisessa korostuivat kuitenkin myönteisyys, toiveikkuus, mielekkyys, tasapainoisuus ja luottamus, perhe totutteli sairauden kanssa elämiseen.