natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Some pupils highlighted the need for religious education and secular ethics to be taught separatively.
Osa oppilaista korosti eriytetyn uskonnon opetuksen tarvetta ja merkitystä.
The pupils especially appreciated opportunities to hear about and discuss religious and worldview themes as they appeared in the lived lives of other pupils.
Oppilaat arvostivat mahdollisuuksia keskustella siitä, miten uskonnot ja muut katsomukset näkyvät muiden oppilaiden eletyssä elämässä.
This study is an article-based thesis comprised of three original refereed research articles (Åhs, Poulter & Kallioniemi 2016, 2019a & 2019b).
Tämä artikkeliväitöskirja koostuu kolmesta vertaisarvioidusta tieteellisestä julkaisusta (Åhs, Poulter & Kallioniemi 2016, 2019a & 2019b), jotka käsittelevät oppilaiden, opettajien, rehtorien ja huoltajien kokemuksia ja näkemyksiä uskonnon ja elämänkatsomustiedon osittain integroidun opetuksen mahdollisuuksista ja ongelmista.
The purpose of this study is to examine partially integrative religious and secular ethics education in the Finnish context.
Tämä väitöskirjatutkimus tarkastelee osittain integroitua uskonnon- ja elämänkatsomustiedon opetusta suomalaisessa peruskoulussa.
How do different stakeholders in education: parents, teachers and head teachers view integrative classrooms?
Millaisia näkemyksiä oppilaiden huoltajilla, opettajilla ja rehtoreilla on osittain integroidusta katsomusopetuksesta?
While Finnish RE and secular ethics teaching is separative on the level of the National Core Curriculum for Basic Education, some lower secondary schools have started to implement partially integrative practices, where the different curricula of RE and secular ethics are taught integratively in the same classrooms.
Vaikka suomalainen uskonnon- ja elämänkatsomustiedon opetus on eriytetty eri opetussuunnitelmiin valtakunnallisella tasolla, eräät koulut toteuttavat katsomusaineiden opetusta osittain yhdistetysti peruskoulussa.
How do pupils perceive and view an integrative space for learning in the light of their experiences?
Mitkä ovat oppilaiden näkemykset osittain integroidusta opetuksesta omien kokemustensa valossa?
The safe space in which to explore these themes relied on the presence of friends, teacher reflexivity and sensitivity towards various different worldview positions, and mutual attentiveness and goodwill towards the experiences of others.
Oppilaat korostivat, että tämä turvallinen tila rakentui ystävien läsnäolosta, yhteisesti osoitetusta huomiosta ja arvostuksesta eri näkemyksiä kohtaan, sekä opettajan reflektiivisyydestä ja sensitiivisyydestä eri uskontoja ja katsomuksia kohtaan.
Especially the equality of different worldviews in the classroom and noting the individuality and heterogeneity in worldviews can be seen to be important parts of this reflexivity.
Erityisesti oppilaiden katsomusten tasavertainen asema, yksilöllisten katsomusten huomioiminen ja katsomuksellisen monimuotoisuuden hahmottaminen ovat tällöin tärkeitä opetuksen suunnittelun ja toteutuksen lähtökohtia.
Based on the research results, it could be claimed that possibilities to implement integrative teaching should be taken into consideration when developing the RE and secular ethics in lower secondary school.
Tutkimustulosten pohjalta voidaan esittää, että yläkoulun uskonnon- ja elämänkatsomustiedon opetusta kehitettäessä tulisi kiinnittää huomiota mahdollisuuksiin luoda opetusryhmärajat ylittäviä oppimismahdollisuuksia.
The results of this study indicate that while there are many challenges in implementing integrative practices within a separative system of religious education and secular ethics, the majority of the pupils, teachers and guardians of the pupils view integrative practices as a positive phenomenon in relation to learning and dialogue about religions and worldviews.
Tulokset osoittavat, että valtaosa oppilaista, huoltajista ja opettajista piti osittain integroitua uskonnon- ja elämänkatsomustiedon opetusta myönteisenä ilmiönä oppimisen ja katsomusdialogin kannalta.
The study was implemented with a mixed methods approach and a variety of different data was gathered from a total of four lower secondary schools implementing partially integrative teaching of religious education and secular ethics in the metropolitan area of Helsinki.
Tutkimus toteutettiin monimenetelmällisesti ja tutkimuksen aineisto kerättiin neljästä helsinkiläisestä yläkoulusta.
When interpreting the results, it is necessary to take into account the partially integrative nature of the classrooms and the previous experiences of separative RE and secular ethics of pupils and parents.
Tuloksia tulkittaessa on muistettava, että niin opettajilla, oppilailla kuin huoltajillakin on aiempia kokemuksia eriytetystä uskonnon- ja elämänkatsomustiedon opiskelusta.
While the teachers saw that implementing integrative practices within a separative system was challenging in many respects, they highlighted that partially integrative teaching could provide new platforms for learning religions and worldviews together that a fully separative form of RE and secular ethics could not offer.
He korostivat silti, että osittain integroitu opetus tarjosi uudenlaisen oppimisympäristön keskustella ja oppia katsomuksista, joita eriytetty opetus yksinään ei voinut tarjota.
Reflection in relation to positionality of different religions and worldviews in the classroom seems to be important when developing and implementing such teaching.
Opetukseen liittyvä katsomusreflektiivisyys on avainasemassa tällaista opetusta järjestettäessä.
The guardians saw that partially integrative teaching of religious education and secular ethics provided the pupils with a more comprehensive view of different positions regarding religions and worldviews and mirrored society more accurately, since other contexts of study and work would require the pupils to encounter many different religions and worldviews.
Oppilaiden huoltajat ja opettajat näkivät, että kokemukset integroidusta opetuksesta voivat tarjota oppilaille monipuolisemman kuvan eri katsomuksista, täten heijastellen sitä moninaista yhteiskuntaa, johon oppilaat ovat kasvamassa.
This was mainly due to the fact that in their minds a separative form of teaching could better provide knowledge about the pupils’ own religion and a safe space to learn about it.
Näille oppilaille eriytetty opetus tarjosi enemmän tietoa heidän omasta uskonnostaan ja tilan, jossa tätä tietoa saattoi omaksua ja keskustella siitä.
These articles investigate the views of pupils, the teachers, headteachers and the parents or guardians of the pupils relating to possibilities and issues in integrative classrooms of religious education and secular ethics.
Tutkimuksen tarkoituksena on selvittää, mitä keskeisiä kokemuksia, merkityksiä ja mahdollisia ongelmia liitetään osittain integroidusti toteutettuun uskonnon- ja elämänkatsomustiedon opetukseen.
In the case of pupils from secular ethics groups, an integrative form of teaching was sometimes associated with the presence of religious themes, which were largely absent in the separative classes of secular ethics.
Osa elämänkatsomustiedon oppilaista puolestaan kertoi, että yhteinen opetus korosti enemmän uskontojen roolia ja näkyvyyttä verrattuna elämänkatsomustiedon opetukseen.
The results of this thesis highlight the importance of continuous monitoring of climate conditions in the northern areas.
Tämän väitöskirjan tulokset korostavat pohjoisten alueiden ilmasto-olosuhteiden jatkuvan seurannan tärkeyttä.
However, the Baltic Sea is unlikely to become totally ice-free during typical winters in the coming decades.
On kuitenkin epätodennäköistä, että Itämeri muuttuisi kokonaan jäättömäksi tulevien vuosikymmenien tyypillisinä talvina.
In northern countries, such as Finland, winter climate conditions affect the functionality of society in many ways.
Pohjoismaissa, joihin Suomikin kuuluu, talven ilmasto-olosuhteet vaikuttavat yhteiskunnan toimivuuteen monin tavoin.
Changes in snow and ice act as an indicator of the climate conditions in a region.
Muutokset lumi- ja jääpeitteessä toimivat indikaattorina alueen ilmasto-oloista.
The main results of this work are based on gridded observations, FMIClimGrid and E-OBS, and CMIP5 global climate model simulations.
Väitöskirjan päätulokset perustuvat hilamuotoisiin havaintoaineistoihin, FMIClimGridiin ja E-OBS- aineistoon, sekä globaaleihin CMIP5-ilmastomallisimulaatioihin.
The HARMONIE model also managed to simulate a known sea-effect snowfall case reasonably well.
Myös HARMONIE-malli onnistui simuloimaan tunnetun rannikkolumisadetapauksen kohtuullisen hyvin.
The aim of this thesis is to examine what the winters are like in Finland in a changing climate.
Tämän väitöskirjan tavoitteena on tarkastella, millaisia Suomen talvet ovat muuttuvassa ilmastossa.
Increasing liquid precipitation in winter was one of the main reasons for the changes.
Lisääntyneet talviaikaiset vesisateet olivat yksi pääsyy muutokseen.
The results showed that, in Finland, the snow depth has decreased throughout the year and the snow season has shortened.
Tulokset osoittivat, että lumensyvyys on Suomessa pienentynyt läpi vuoden ja lumikausi on lyhentynyt.
In the ECHAM5 climate model, Northern Eurasian snow melt timing was generally produced quite well when compared to satellite observations, but regional differences were also found.
ECHAM5-ilmastomalli kuvasi Pohjois-Euraasian lumensulannan ajankohdan yleisesti ottaen melko hyvin, mutta alueellisia eroja kuitenkin löytyi, kun tuloksia verrattiin satelliittihavaintoihin.
The annual maximum sea ice extent and sea ice thickness in the Baltic Sea were projected to decrease during the ongoing century.
Itämeren jääpeitteen vuotuisen maksimilaajuuden ja jäänpaksuuden arvioitiin pienentyvän kuluvalla vuosisadalla.
In addition, two modeling studies were performed: The first assessed the performance of ECHAM5 atmospheric general circulation model in simulating snow melt timing in spring, and the second studied the ability of numerical convection-permitting weather prediction model HARMONIE to simulate a sea-effect snowfall case.
Lisäksi työssä tehtiin kaksi mallinnustutkimusta: toisessa arvioitiin ECHAM5-ilmastomallin kykyä simuloida lumen sulannan ajankohtaa keväällä, ja toisessa tarkasteltiin säänennustusmalli HARMONIEN kykyä simuloida tunnettu rannikkolumisadetilanne.
Using these, the observed snow, temperature and precipitation conditions in 1961-2014 were analyzed, and the future changes in Baltic Sea ice cover were projected for the ongoing century.
Näistä aineistoista analysoitiin havaittuja lumi-, lämpötila- ja sadeolosuhteita jaksolla 1961-2014 sekä arvioitiin Itämeren jääpeitteen tulevia muutoksia vuoteen 2100 mennessä.
The simulation results improved when radar reflectivities were assimilated into the model.
Simulaation tulokset paranivat, kun malliajoon lisättiin tutkahavainnot mukaan.
When climate models are used to predict future climate conditions, it is essential that they describe the snow cover realistically, since it is an important element of the climate system.
Koska lumipeite on tärkeä osa ilmastojärjestelmää, on oleellista, että tulevaisuuden ilmasto-olosuhteita arvioivat ilmastomallit kuvaavat lumipeitteen realistisesti.
In spring, increasing air temperature has had an effect.
Keväällä myös lämpötilan nousu on vaikuttanut lumen vähenemiseen.
As climate warming proceeds, the winter conditions will continue to change.
Kun ilmaston lämpeneminen etenee, talviolosuhteidenkin muutokset jatkuvat.
Due to the climate warming, the winter conditions are facing changes.
Ilmaston lämmetessä talviolosuhteet muuttuvat.
The reasons for the discrepancies turned out to be the simplifications in the calculations of the model’s surface energy budget.
Havaitut erot aiheutuivat yksinkertaistuksista ECHAM5-mallin maanpinnan säteilytaseen laskennassa.
The dissertation defends the paradoxico-critical orientation.
Väitöskirja puolustaa paradoksis-kriittistä suuntausta.
I will apply, and modify when necessary, this categorization in order to analyze the theories of Hans Kelsen, Niklas Luhmann, Giorgio Agamben, Alain Badiou and Hans Lindahl, and to provide a systematic mapping of how the nature of law as a totality is understood in contemporary formal legal-political thought.
Sovellan tutkimuksessani tätä jaottelua ja analysoin sen avulla Hans Kelsenin, Niklas Luhmannin, Giorgio Agambenin, Alain Badioun ja Hans Lindahlin oikeus-poliittista ajattelua.
This work aims to contribute to a growing literature on the implications of formalism for contemporary social and political thought by providing a legal theoretical perspective hitherto missing in these discussions.
Se osallistuu kasvavaan filosofiseen keskusteluun formaalin ajattelun merkityksestä yhteiskunta- ja poliittiselle teorialle ja tarjoaa oikeusteoreettisen näkökulman, joka keskustelusta vielä puuttuu.
I examine a selection of formal legal and political theories that in different ways understand law as a totality of norms, communications or behaviors, how paradox emerges in these theories, and what implications their understanding of paradox has for the relationship between law and politics.
Analysoin oikeusfilosofian alaan kuuluvassa tutkimuksessani, miten valikoimani oikeus- ja politiikan teoreetikot ymmärtävät oikeuden normeista, kommunikaatioista tai toiminnasta koostuvana kokonaisuutena, miten paradoksi ilmenee heidän teorioissaan ja mitä seurauksia sillä on heidän käsitykselleen oikeuden ja politiikan suhteesta.
This challenges legal theory to show how the problem of nihilistic relativism, the mere perpetuation of the self-referential legal system, can be mitigated and law’s normative authority in society rethought.
Tästä seuraa, että oikeusteoria joutuu kohtaamaan oikeuden poliittisuuden, nihilistisen relativismin ongelman sekä etsimään uusia tapoja käsittää oikeuden normatiivisuus ja auktoriteetti yhteiskunnassa.
Accounts of modern law encounter a paradox, I argue, if they observe law as an autonomous, self-referential totality that claims for itself the right to draw a distinction between itself and non-law.
Väitän, että moderni oikeus voidaan ymmärtää paradoksaalisena, jos se käsitetään autonomisena, itseensä viittaavana kokonaisuutena, joka pidättää itselleen oikeuden vetää raja oikeuden ja ei-oikeuden välille.
These orientations arise on grounds of the "metalogical choice": they prefer to view totality (such as law as a system or order) either as complete but inconsistent (the paradoxico-criticism), or as consistent but incomplete (the constructivist-criteriological and the generic orientation).
Nämä suuntaukset käsittävät kokonaisuuksien luonteen eri tavoin ja siten tekevät erilaisen "metaloogisen valinnan": ne käsittävät kokonaisuudet, kuten oikeuden systeeminä tai normijärjestyksenä, joko täydellisinä mutta paradoksaalisina tai konsistentteinä mutta epätäydellisinä.
The basic problem that this implies is that the legal system or collective is unable to legitimate its existence and identity in response to challenges in any other way than by drawing on its own resources – which precisely is what the challenge targets in the first place.
Seurauksena on, että oikeusjärjestelmä ja -yhteisö kykenee vastamaan kohtaamaansa kritiikkiin vain omasta näkökulmastaan, mikä juuri on kritiikin kohteena.
The aim of this dissertation is to analyze the significance of the logical phenomenon of paradox for law and its relation to politics.
Väitöskirja selvittää paradoksin käsitteen merkitystä oikeudelle ja oikeuden ja politiikan väliselle suhteelle.
The paradox of autonomous law is that it cannot consistently show that it is itself legal as a totality.
Autonomisen oikeuden paradoksi on se, ettei oikeusjärjestys pysty itse ristiriidattomasti oikeuttamaan itseään.
According to this grouping, there are three main orientations in contemporary formal thought to totality: the constructivist-criteriological, the paradoxico-critical and the generic orientation.
Käytän tutkimuksessani heuristisena apuna filosofi ja loogikko Paul M. Livingstonin kehittämää formaalin ajattelun jaottelua kolmeen, konstruktivistis-kriteriologiseen, paradoksis-kriittiseen ja geneeriseen suuntaukseen.
I argue that these legal and political theories can be meaningfully and in a novel way grouped according to their orientation to legal totality and paradox.
Väitän, että oikeus- ja politiikan teorian kenttää voi uudella tavalla hahmottaa selvittämällä suhtautumistapoja oikeuden paradoksiin.
It argues that the legal system is a paradoxical totality, which implies that there is no neutral metalanguage, such as natural law, that could solve the problem of law’s self-reference for good.
Väitöskirjassa esitetään, että oikeusjärjestelmän ymmärtäminen paradoksaalisena kokonaisuutena merkitsee sekä "metakielen", kuten itsenäisen luonnonoikeuden, hylkäämistä ratkaisuna oikeuden itseensä viittaavuuden ongelmaan että luopumista täydellisen ja konsistentin oikeusjärjestyksen ideasta.
To my knowledge, there is no research systematically mapping orientations to paradox in legal theory.
Aiemmin oikeusteoriassa ei ole systemaattisesti selvitetty käsityksiä oikeuden paradoksista, ja väitöskirjan tavoitteena on täyttää tämä aukko.
Politics, the desire to say the unsayable, is thrown fully outside the language and the legal system to a position from which law’s incompleteness, its incapacity to offer space for justice and politics, can only be disclosed.
Oikeusjärjestys mahdollistaa riidanratkaisun sekä oikean ja väärän, laillisen ja laittoman erottamisen toisistaan, mutta oikeuden yritykset ratkaista tarjoamansa riidanratkaisun oma oikeutus ja laillisuus johtavat paradoksiin.
This dissertation, then, concludes that the paradoxical limits of the legal totality can be understood as the site of politics in law.
Tavoitteena on systemaattisesti selvittää, miten nykyaikaisessa formaalissa oikeus-poliittisessa ajattelussa ymmärretään oikeuden luonne kokonaisuutena.
Law, considered as a totality or form, gathers a plurality of entities under a common denominator and into a legal order.
Paradoksi hahmottuu oikeusteoreettisena ongelmana, kun oikeutta teoretisoidaan kokonaisuutena eli oikeusjärjestyksenä.
In the first phase, a total of 227 AGel amyloidosis patients were included in the FIN-GAR registry, and five years later the registry was updated to include 261 patients, that is approximately 25-40% of all Finnish patients.
Ensimmäisessä vaiheessa 227 potilaan tiedot tallennettiin rekisteriin, ja viisi vuotta myöhemmin tehdyn päivityksen yhteydessä rekisterin jäsenmäärä kasvoi 261 potilaaseen, mikä kattaa noin 25-40 % kaikista suomalaisista potilaista.
The life span of the patients was calculated both based on the data from the death certificates and utilising the relative-survival method.
Potilaiden elinikä laskettiin sekä kuolintodistuksista saatujen tietojen perusteella että käyttäen relative survival -menetelmää.
Finally, we collected the death certificates of 272 deceased patients and investigated their causes of death.
Lisäksi keräsimme 272 edesmenneen potilaan kuolintodistukset potilaiden kuolinsyiden selvittämiseksi.
Gelsolin (AGel) amyloidosis is a monogenic, autosomal dominantly inherited disorder that was described for the first time by the Finnish ophthalmologist Jouko Meretoja in 1969 (Meretoja, 1969).
Gelsoliiniamyloidoosi (AGel-amyloidoosi) on yhden geenin mutaation aiheuttama, autosomalisesti vallitsevasti periytyvä sairaus, jonka kuvasi ensimmäisenä suomalainen silmälääkäri Jouko Meretoja vuonna 1969 (Meretoja, 1969).
The purpose of this study was to investigate and broaden the knowledge on the genetic background and natural course of AGel amyloidosis.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli laajentaa gelsoliiniamyloidoosin geneettistä taustaa ja luonnollista kulkua koskevaa tietämystä.
Based on the FIN-GAR registry and genealogical study, we identified 62 Finnish AGel amyloidosis families and conducted a haplotype analysis.
Rekisterin ja sukututkimuksen perusteella tunnistimme 62 suomalaista gelsoliiniamyloidoosiperhettä ja suoritimme haplotyyppianalyysin.
Even though the disease burden, visible in the high prevalence of diverse symptoms and high number of operations, is significant, the life span is comparable with that of the normal population, and patients do not seem to retire earlier than the general population
Vaikka potilaat kärsivätkin merkittävästä tautitaakasta, joka ilmenee yleisinä monien elinjärjestelmien oireina ja toistuvina leikkauksina, potilaat eivät eläköidy tai kuole muuta väestöä varhaisemmin.
Further, we collected and systematically analysed autopsy reports and tissue samples of 25 deceased patients to better understand the inner organ involvement of the disease.
Keräsimme ja analysoimme 25 potilaan ruumiinavauskertomukset ja ruumiinavauksissa otetut kudosnäytteet saadaksemme paremman käsityksen sairauden sisäelimiin aiheuttamista muutoksista.
Through conducting a haplotype analysis, we aimed to answer the question of whether all the Finnish AGel amyloidosis patients share the same gelsolin gene variant associated haplotype and thus possibly have a common ancestor.
Teimme haplotyyppianalyysin sen selvittämiseksi, onko kaikilla tunnistetuilla suomalaispotilailla yhteinen gelsoliinigeenimutaatioon yhdistyvä haplotyyppi ja siten todennäköisesti yhteinen esi-isä.
Amyloidosis is a disease that results from systemic or localised deposition of amyloid fibrils in organs and tissues causing disruption to their normal function.
Amyloidoosit ovat sairauksia, jotka johtuvat amyloidoosisäikeiden systeemisestä tai paikallisesta kertymisestä eri elimiin ja kudoksiin, mikä aiheuttaa haittaa näiden normaalille toiminnalle.
A significant portion of patients need repeated plastic surgery as symptomatic treatment, and the incidence of cataract and carpal tunnel syndrome operations is high.
Merkittävä osa potilaista tarvitsee oireen mukaiseksi hoidoksi toistettuja plastiikkakirurgisia toimenpiteitä.
As part of this study, we founded and later updated the National Finnish Gelsolin Amyloidosis Patient Registry (FIN-GAR).
Osana tätä tutkimusta perustimme kansallisen potilasrekisterin (FIN-GAR).
Renal diseases may prove lethal, even in heterozygotes, even though renal manifestations are usually mild.
Munuaisten ongelmat voivat olla kuolemaan johtavia myös heterotsygooteilla potilailla, vaikka heillä munuaisoireet ovat tavallisesti lieviä.
As it is a systemic disease, amyloid deposits are also frequently found in the kidneys, lungs, thyroid gland, liver, spleen and pancreas.
Kyseessä on systeemisairaus, ja amyloidikertymiä on sydämen lisäksi myös munuaisissa, keuhkoissa, kilpirauhasessa, maksassa, pernassa ja haimassa.
Interestingly, for an unknown reason, malignancies were significantly less common as causes of death in AGel amyloidosis patients than in the general Finnish population.
Toistaiseksi tuntemattomasta syystä syöpätaudit kuolinsyynä olivat harvinaisempia gelsoliiniamyloidoosipotilailla kuin muulla väestöllä.
Most AGel amyloidosis patients have been reported in Finland.
Suurin osa raportoiduista gelsoliiniamyloidoosipotilaista asuu Suomessa.
Based on information from the patient registry, we wanted to describe and verify the characteristic natural course of AGel amyloidosis in a representative patient group.
Perustuen potilasrekisteristä saatuihin tietoihin tavoitteena oli kuvailla gelsoliiniamyloidoosin luonnollinen kulku edustavassa potilasjoukossa.
AGel amyloidosis was demonstrated to be the underlying cause of death in 20% of the patients, underlining the severity of the disease.
Potilaista 20 %:lla kuolinsyynä on gelsoliiniamyloidoosi, mikä osoittaa kyseessä olevan vakavan sairauden.
To date, four different gelsolin gene variants have been associated with amyloidosis, c.640G > A being the most common and the only so far reported mutation in Finland.
Tunnetuista mutaatioista c.640G > A on yleisin, ja mutaatioista toistaiseksi ainoa Suomessa todettu.
A further goal of this study was to recognise the causes of death of AGel amyloidosis patients, compare them with those of the normal Finnish population, and increase understanding of the disease’s influence on patients’ lifespan.
Työn viidentenä tavoitteena oli selvittää suomalaisten gelsoliiniamyloidoosipotilaiden kuolinsyyt ja verrata niitä muun väestön kuolinsyihin sekä selvittää sairauden vaikutus potilaiden elinikään.