natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Examination of the attitudes and the values of forest professionals are important as their attitudes and values have an impact on the recommendation of forest management methods.
Metsäammattilaisten suhtautumisen ja vallitsevien arvojen tarkastelu ja tutkiminen ovat tärkeitä, sillä heidän asenteilla ja arvoilla on vaikutusta metsänhoidollisten menetelmien suosittelemiseen.
The purpose of this study was to examine how familiar continuous cover forestry was to forest professionals and forest owners as well as their perceptions of it.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tutkia, kuinka tuttua jatkuva kasvatus oli metsäammattilaisille ja metsänomistajille ja heidän suhtatumistaan siihen.
Their perceptions of continuous cover forestry also affected the percentage of continuous cover forestry recommended by them.
Metsäammattilaisten suhtautuminen jatkuvaan kasvatukseen vaikutti myös heidän suosittelemaansa jatkuvan kasvatuksen prosenttiosuuteen.
The forest professionals’ perceptions of it were more negative compared to the forest owners’ perceptions.
Metsäammattilaiset suhtautuivat siihen kielteisemmin kuin metsänomistajat.
In addition, the values of forest professionals and how different factors influence their perceptions of continuous cover forestry were examined.
Lisäksi selvitin metsäammattilaisten arvostusta metsästä saatavia asioita kohtaan sekä, miten eri tekijät vaikuttavat metsäammattilaisten suhtautumiseen jatkuvaan kasvatukseen.
According to the results, forest professionals and forest owners are quite familiar with continuous cover forestry.
Jatkuva kasvatus oli metsäammattilaisille ja metsänomistajille varsin tuttua.
Gender and educational background were factors that were found to impact the attitudes of the forest professionals.
Metsäammattilaisten suhtautumiseen vaikuttivat sukupuoli ja koulutustausta.
A representative random sample of all children born in 1981 and alive at age eight in 1989 was primarily selected in 1989 (6,017 of 60,007; 10%).
Kaikista vuonna 1981 syntyneistä ja vuonna 1989 kahdeksan vuoden iässä elossa olleista lapsista poimittiin vuonna 1989 edustava otos (6017 lasta eli noin 10 % kaikista 60 007 lapsesta).
The parents and the teacher completed questionnaires with items concerning family structure, parental education level, conduct problems, hyperactive problems, emotional symptoms, bullying, and victimization of bullying behavior.
Lasten vanhemmat ja opettajat vastasivat kysymyksiin, jotka koskivat perherakennetta, vanhempien koulutustasoa, lapsen käytösongelmia, ylivilkkauteen liittyviä ongelmia, tunne-elämän ongelmia sekä kiusaamista tai kiusaamisen uhriksi joutumista.
At age eight, 5,813 children were assessed using questionnaires (97% of 6,017).
Kahdeksan vuoden iässä tietoja kerättiin kyselylomakkeiden avulla 5817 lapsesta (97 % 6017 lapsesta).
The aims of this thesis are to describe the cumulative incidence of psychotropic medication use from age 12 to age 25, and to study factors at age eight that predict psychotropic medication use and psychiatric hospital treatment between age 12 and 25.
Tämän väitöskirjan tarkoituksena on selvittää psyykelääkkeiden käytön kumulatiivista ilmaantuvuutta 12 25 vuotiailla ja selvittää kahdeksan vuoden iässä arvioituja tekijöitä, jotka ennustavat psyykelääkkeiden käyttöä ja psykiatrista sairaalahoitoa 12 25 vuoden iässä.
The study shows that a considerable proportion of the population has used psychotropic medication at some point by age 25.
Tämä väitöskirja osoittaa, että huomattava osa väestöstä on käyttänyt psyykelääkkeitä 25 vuoden ikään mennessä.
The main results in the thesis are that more than every seventh subject had used psychotropic medications by age 25, and that psychotropic medication use and psychiatric hospital treatment are strongly associated with psychiatric symptoms at age eight.
Väitöskirjatutkimuksen päätulokset osoittivat, että 25 vuoden ikään mennessä useampi kuin joka seitsemäs henkilö on käyttänyt psyykelääkitystä ja että psyykelääkkeiden käyttö ja psykiatrinen sairaalahoito ovat yhteydessä kahdeksan vuoden iässä ilmoitettuihin psyykkisiin oireisiin.
The children themselves completed questions regarding depressive symptoms, bullying, and victimization of bullying behavior.
Lapset itse täyttivät kyselylomakkeen, joka sisälsi kysymyksiä masennusoireista, kiusaamisesta ja kiusaamisen uhriksi joutumisesta.
If the results are replicated and screening of mental health problems is implemented in primary schools, sex-specific screening strategies might be warranted.
Mikäli tulokset ovat toistettavissa ja peruskoulun ensimmäisten luokkien oppilaille kehitetään mielenterveysongelmien seulontajärjestelmä, pitäisi tytöillä ja pojilla mahdollisesti käyttää erilaisia kriteereitä.
Between 1994 and 2005, when the participants were 12-13 to 24-25 years old, the personal identification numbers of 5,525 subjects (92% of 6,017) were linked to the nationwide Drug Prescription Register and the nationwide Finnish Hospital Discharge Register.
Seurantavaiheessa 5525 henkilön (92 % 6017 lapsesta) henkilötunnus yhdistettiin valtakunnallisista lääkekorvaus- ja hoitoilmoitusrekistereistä vuosina 1994 2005 kerättyihin tietoihin psyykelääkkeiden ja psykiatrisen sairaalahoidon käytöstä ikävuosina 12 25.
Depressive symptoms predicted treatment of depressive disorders and non-intact family structure predicted a wide range of different psychiatric treatments in both sexes.
Molemmilla sukupuolilla masennusoireet olivat yhteydessä myöhempään masennuksen hoitoon ja rikkonainen perherakenne oli yhteydessä moniin erilaisiin psykiatrisiin hoitoihin.
The novel result that the psychiatric outcomes are partly predicted differently among males versus females, should be further studied using large population-based cohorts.
Nyt havaittua ilmiötä, jonka mukaan lapsuusiän psyykkiset oireet ovat miehillä ja naisilla osittain eri tavoin yhteydessä psykiatriseen hoitoon nuoruudessa ja varhaisaikuisuudessa, pitäisi tarkastella myös muissa laajoissa väestöpohjaisissa pitkittäistutkimuksissa.
Among males, particularly acting-out behaviors, while among females, especially depressive and anxiety symptoms and being a victim of bullying behavior predicted antipsychotic use, antidepressant use, and psychiatric hospital treatment by age 25.
Miehillä varsinkin käytösongelmat ennusti antipsykoottisten lääkkeiden ja masennuslääkkeiden käyttöä sekä psykiatrista sairaalahoitoa ennen 25 vuoden ikää.
Early identification of individuals who later develop psychiatric problems requiring psychotropic medication and psychiatric hospital treatment has implications for prevention.
Ennaltaehkäisyn kannalta on tärkeä tunnistaa varhaisessa vaiheessa henkilöitä, joilla on kohonnut riski myöhempiin, psyykelääkitystä tai psykiatrista sairaalahoitoa vaativiin mielenterveysongelmiin.
Previously all those features had been described in patients but the sequence of events had remained unclear.
Nämä kaikki on kuvattu potilailla, mutta tähän asti järjestys on ollut epäselvä.
We showed that a 70-80 % reduction in GFRa1 levels in mice resulted in congenital Hirschsprung’s disease and associated enterocolitis phenotype with 100 % penetrance.
Osoitimme, että 70-80 % vähennys GFRa1-tasossa aiheuttaa hiirille 100 % penetranssilla fenotyypin, joka vastaa synnynnäistä Hirschsprungin tautia ja siihen liittyvää enterokoliittia.
The role of GDNF and its receptor GFRa1 in neuronal development and function
GDNF sen reseptori GFRa1 hermoston kehittymisessä ja toiminnassa
We were also able to shed light in the chronology of events in the pathogenesis of Hirschsprung’s disease associated enterocolitis: first goblet cell dysplasia accompanied by an abnormal mucin phenotype is proceeding into epithelial damage, later followed by microbial enterocyte adherence and bacterial tissue invasion which likely leads to death by sepsis.
Pystyimme myös selvittämään Hirschsprungin tautiin liittyvän enterokoliitin patogeneesin aikajärjestystä: ensin pikarisolujen dysplasia, johon liittyvät epänormaalit musiinit, sitten etenevä epiteelivaurio joiden jälkeen mikrobit voivat päästä kiinnittymään enterosyytteihin ja etenemään kudokseen, joka taas voiaiheuttaa sepsiksen ja kuoleman.
To tackle at least some of these problems, we have generated and characterized new mouse models with either increased or decreased gene expression dose - from the gene’s endogenous locus and limited to naturally expressing cells.
Aiempiin eläinmalleihin liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi olemme kehittäneet ja karakterisoineet uusia hiirimalleja, jotka joko yli- tai ali-ilmentävät tutkittavaa geeniä endogeenisestä lokuksesta, jolloin geenin ilmentyminen rajoittuu sitä luontaisesti tuottaviin soluihin.
Neurotrophic factor glial cell line-derived neurotrophic factor (GDNF), its co-receptor GDNF family receptor alpha 1 (GFRa1), and signaling receptor RET tyrosine kinase are essential to enteric nervous system (ENS) development; mice knockout for Gdnf, Gfra1 or Ret lack the whole ENS distal to the stomach.
Gliasolulinjaperäinen hermokasvutekijä (GDNF), sen ligandia sitova reseptori, GDNF perheen reseptori alfa1 (GFRa1), ja signaalin välittävä reseptori RET-tyrosiinikinaasi ovat kaikki välttämättömiäruuansulatuskanavan enteerisen hermoston kehittymiselle.
Insertion of an expression cassette in the opposite transcriptional direction often leads to under-expression from the other strand, resulting in hypomorph allele.
Ekspressiokasetin lisääminen tällä tavalla johtaa usein vähentyneeseen ilmentymiseen toisesta juosteesta eli hypomorfiseen alleeliin.
These two bottlenecks have hindered the understanding of the role and therapeutic potential of GDNF/GFRa1/RET signaling in congenital diseases, such as Hirschsprung’s disease, and degenerative neurological diseases, such as Parkinson’sdisease.
Edellä mainitut kaksi eläinmallien yleistä ongelmaa ovat haitanneet GDNF/GFRa1/RET viestinvälityksen tutkimista synnynnäisten sairauksien, kuten Hirschsprungin taudin, ja hermorappeumasairauksien, kuten Parkinsonin taudin, tutkimuksessa.
Here, we generated GFRa1 hypomorphic mice by insertion of a selectable marker gene in opposite transcriptional direction after the Gfra1 exon 6.
Tässä tutkimuksessa kehitettiin GFRa1-hypomorfinen hiirimalli siten, että Gfra1 geenin 6. eksonin jälkeen sijoitettiin selektiivinen markkerigeeni vastakkaiseen suuntaan transkriptioon nähden.
Transgenic overexpression in animal models on the other hand relates to loss of physiological spatiotemporal regulation of gene expression.
Lisäksi transgeeniseen yliekspressioon liittyyongelmia, jotka johtuvat spatiotemporaalisen geenin ilmentymisen säätelyn puuttumisesta.
Novel mouse models with increased expression were generated by editing 3’ untranslated region (3’UTR) of the Gdnf gene in such a way that the edited 3’UTR lacks binding sites for negative regulators such as microRNAs.
Geeniä yli-ilmentävät uudet hiirimallit tuotettiin muokkaamalla Gdnf geenin 3′-ei-transloitua aluetta (3’UTR) siten, että geenin ilmentymistä vähentävät tekijät, kuten mikroRNA:t, eivät voi enää siihen sitoutua.
By preventing the posttranscriptional downregulation via the 3’UTR we were able to achieve Gdnf overexpression from the endogenous locus limited to the naturally Gdnf expressing cells.
Kun transkription jälkeistä negatiivista säätelyä estettiin, pystyttiin GDNF:n yli-ilmentyminen rajoittamaan sitä luontaisesti tuottaviin soluihin.
Even though RET mutations are the most common cause of Hirschsprung’s disease, no causative mutations in GFRa1 are known.
Vaikka RET-mutaatiot ovat yleisimpiä Hirschsprungin taudin aiheuttajia, ei tällaisia tautia aiheuttavia mutaatioita ole löydetty GFRa1-geenistä, vaikkakin yhdessä tutkimuksessa on raportoitu Hirscsprungin taudin potilailla vähentyneestä GFRa1-mRNA-tasosta.
Our results suggest that dysregulation of GDNF or GFRa1 levels by epigenetic mechanisms may play a role in normal and pathogenic development of the enteric nervous system.
Tuloksiemme perusteella GDNF tai GFRa1 geenien ilmentymisen epigeneettinen säätely voi liittyä sekä enteerisen hermoston normaaliin että tauteihin liittyvään kehittymiseen.
We showed that 3’UTR replacement or 3’UTR editing results in increased GDNF levels in the brain and kidneys, maintaining the spatiotemporal expression pattern with positive effects on the dopaminergic system and negative effects on the kidney size and urogenital tract development.
Osoitimme 3’UTR:n korvaamisen tai sen muokkaamisen johtavan lisääntyneeseen GDNF-tasoon aivoissa ja munuaisissa siten, että spatiotemporaalinen ilmentyminen säilyy vastaavana kuin villin tyypin hiirillä.
We also found that 3’UTR regulates GDNF levels in the gastrointestinal tract and that 3’UTR controlled GDNF levels determine proportions of neuronal subtypes in the ENS. More specifically, inactivation of negative Gdnf 3’UTR regulation enhances nitrergic and cholinergic neuron numbers, and leads to increased gastrointestinal transit time, increased stool pellet size, and increased stool water content.
Tarkemmin sanottuna 3’UTR:n kautta tapahtuvan negatiivisen säätelyn estäminen lisää etenkin typpioksidia mutta myös asetyylikoliinia välittäjäaineena käyttävän hermotuksen määrää ja vaikuttaa luultavasti sitä kautta ruuansulatuskanavan toimintaan hidastaen suolen läpikulkuaikaa, suurentaen ulostepellettien kokoa ja lisäten ulosteen vesipitoisuutta.
Complicating the establishment of disease etiology in GDNF/GFRa1/RET related HSCR, postnatal viable HSCR mouse models with a defect in GDNF/GFRa1/RET signaling are not available.
GDNF/GFRa1/RETsignaloinnin roolin tutkimista Hirschsprungin taudissa on vaikeuttanut elinkykyisten eläinmallien puuttuminen.
However, one study reported low GFRa1 mRNA levels in some HSCR patients, suggesting that perhaps instead of being caused by mutations some HSCR cases could be triggered by reduced GFRa1 levels.
Tämä viittaa siihen, että mutaatioiden sijaan vähentynyt GFRa1:n määrä voi osalla potilaista osaltaan vaikuttaa Hirschsprungin taudin patogeneesiin.
In congenital Hirschsprung’s disease (HSCR) patients, on the other hand, lack of ENS ganglia in the distal gut leads to constipation and megacolon.
Hirschsprungin tautia sairastavilta potilailta puuttuvat suoliston loppuosan enteerisen hermoston gangliot.
These Gdnf/Gfra1/Ret knockout mice die at birth because of lack of ENS and kidneys hindering analysis of postnatal function of those proteins.
Näiden poistogeenisten hiirten enteeristä hermostoa ei siis pystytä tutkimaan syntymän jälkeen, koska poikaset eivät ole elinkykyisiä puuttuvien munuaisten ja enteerisen hermoston takia.
This is a study about a deep-seated fallacy in modern Political Economy research.
Tämä väitöskirja käsittelee moderniin poliittisen talouden tutkimukseen pesiytynyttä niin sanottua luottomarkkinavaltanarratiivia.
The most central finding of this study is that the acceptance, whether passive or active, of a closed-systems macroeconomic perspective is a necessary component of the bond-market-power narrative.
Tässä tutkimuksessa kuitenkin esitetään, että keskuspankkirahoituksen ja hyperinflaation välillä ei vallitse mitään väistämätöntä tai edes todennäköistä kausaalisuhdetta.
This is crucial since the key argument in my study is that all governments enjoying relatively strong monetary sovereignty can mostly bypass bond market influence by using direct central bank financing of fiscal deficits if there is enough political support for such actions.
Rahapoliittisesti suvereeneilla valtioilla on niiden lainsäädännön niin salliessa mahdollisuus tarvittaessa kiertää luottomarkkinat ja rahoittaa julkista kulutusta suoralla keskuspankkirahoituksella.
BMPN-based Political Economy literature, however, rejects this possibility – sometimes explicitly and at times implicitly.
Luottomarkkinavaltanarratiiviin nojaavassa kirjallisuudessa tätä vaihtoehtoa ei kuitenkaan pidetä realistisena, vaan sen yleensä odotetaan johtavan väistämättä hyperinflaatioon tai muuten katastrofaalisiin seurauksiin.
Rather, in BMPN scholarship, bond market power is predominantly something that has been connected to the crisis of the tax state and the deregulation of global finance which, consequently, have forced ostensibly sovereign governments to be at the mercy of bond market vigilantes.
Perinteisesti luottomarkkinavaltanarratiiviin on sisältynyt oletus siitä, että luottomarkkinoiden rakenteellinen valta vahvistui voimakkaasti 1970-luvulla, kun pääomaliikkeiden sääntelystä luovuttiin ja valtioiden kyky ylläpitää riittävän korkeita veroasteita heikkeni.
This myth emphasises the ability of the bond markets to discipline the actions of all states by demanding either higher interest rates on government bonds or by refraining from lending to governments they dislike.
Tässä tutkimuksessa kuitenkin osoitetaan, että luottomarkkinatoimijoiden kyky asettaa valtioiden finanssipolitiikalle tiukkoja reunaehtoja on huomattavasti vähäisempää kuin luottomarkkinavaltanarratiiviin nojaavassa tutkimuskirjallisuudessa yleensä oletetaan.
Theoretical approaches founded on a closed-systems metatheory argue that the primary aim in the social sciences should be to detect geo-historical regularities between key factors.
Ennen kaikkea valtioiden omaksumat institutionaaliset ratkaisut määrittävät keskeisesti sitä, kuinka merkittävästi luottomarkkinat voivat asettaa reunaehtoja valtioiden finanssipoliittisille ratkaisuille.
The most significant such limitation is the balance-of-payments (BOP) constraint which says that most countries are unable to run permanent current account deficits without risking a collapse of the exchange rate.
Niinpä poliittisen talouden tutkimuksessa toistuu usein käsitys siitä, että lähes kaikkien valtioiden on ylläpidettävä tiukkaa finanssipolitiikan viritystä ja vältettävä julkisen talouden velkaantumista, jotta valtionlainojen korkotaso ei nousisi kestämättömälle tasolle.
However, even though I argue that governments with relatively strong monetary sovereignty cannot be disciplined by bond markets, I also accept the existence of important external limitations on state-level economic policy.
Tutkimuksessa todetaan, että luottomarkkinoilla on huomattavasti laajemmat mahdollisuudet vaikuttaa rahapoliittisesta suvereniteetistaan luopuneiden valtioiden politiikkaan kuin rahapoliittisesti suvereenien valtioiden ratkaisuihin.
The Mini-Finland Health Survey was carried out in 1978-1980 with a follow- up until 2010 (Study II), and the Health 2000 Survey in 2000-2001 with a follow-up until 2015 (Study III).
Väitöskirjassa hyödynnettiin kahta väestökohorttia, Mini- Suomi-tutkimusta vuosilta 1978-1980, jonka seuranta-aika päättyi vuonna 2010 (osatyö II), sekä Terveys 2000-tutkimusta vuosilta 2000-2001, jonka seuranta-aika päättyi vuonna 2015 (osatyö III).
Studies I, IV and V were based on national administrative register data complemented with occupation-specific information on physical and psychosocial work load exposures.
Osatyöt I, IV ja V perustuivat kansalliseen rekisteriaineistoon, jota täydennettiin ammattikohtaisella tiedolla työn fyysisistä ja psykososiaalisista kuormitustekijöistä.
Therefore, prevention of OA and related disability in the future is increasingly important.
Nivelrikon ja siihen liittyvän työkyvyttömyyden ehkäisy on siten keskeistä tulevaisuudessa.
According to epidemiological studies, knee OA has been linked with reduced work participation and work productivity as well as early withdrawal from the labour force.
Epidemiologisten tutkimusten mukaan polven nivelrikko on yhteydessä sairauspoissaoloihin, työn tuottavuuteen ja ennenaikaiseen vetäytymiseen työelämästä.
Furthermore, the aims were to identify lifestyle and work related risk factors for meniscal lesions, knee injuries, and disabling OA of the knee and hip.
Tavoitteena oli myös tunnistaa nivelkierukkavaurioihin, polven vammoihin sekä polven ja lonkan nivelrikkoon liittyviä elintapatekijöitä ja työn kuormitustekijöitä.
By 2020, OA is expected to be the fourth leading cause of years lived with disability following diabetes, obesity and mental diseases.
Nivelrikon on arvioitu olevan neljänneksi yleisin työkyvyttömyyttä aiheuttava sairaus diabeteksen, ylipainon ja mielenterveysongelmien jälkeen.
A significant effect of OA on work participation was found with half of potential working life years lost among persons with disabling OA.
Nivelrikolla oli merkittävä vaikutus työhön osallistumiseen; puolet laskennallisesti jäljellä olevista työvuosista menetettiin vaikeaa nivelrikkoa sairastavilla henkilöillä.
For persons with knee or hip OA, preventive measures include reduction of excess body weight, prevention of injuries and modification of the work environment especially in manual occupations.
Polven ja lonkan nivelrikosta kärsivien työvuosia voitaisiin lisätä vähentämällä ylipainoa, ehkäisemällä vammoja ja muokkaamalla erityisesti fyysistä työtä tekevien henkilöiden työympäristöä vähemmän kuormittavaksi.
Obesity and prior knee injury were independent risk factors of meniscal lesions, a possible precursor of knee OA.
Ylipaino ja aiempi nivelvamma olivat nivelkierukkavaurioiden -jotka saattavat olla polven nivelrikon esiasteita- itsenäisiä riskitekijöitä.
As most populations are aging, OA affects the working age populations increasingly.
Työikäisen väestön vanhentuessa nivelrikon vaikutukset työkykyyn korostuvat.
Osteoarthritis (OA) is the most common joint disorder in the world, with a rapidly increasing prevalence.
Nivelrikko eli artroosi on iän myötä yleistyvä krooninen nivelsairaus, jonka esiintyvyys kasvaa nopeasti.
Obesity, prior injury and cumulative exposure to physical workload were risk factors of hospitalization due to knee OA, while the majority of hospitalizations due to hip OA could be avoided by reducing body weight.
Ylipaino, aiempi polvivamma ja kumulatiivinen altistus raskaalle fyysiselle työlle olivat polven nivelrikosta johtuvan sairaalahoidon riskitekijöitä.
It is among the leading causes of disability and societal burden in the developed countries, affecting approximately 250 million people globally.
Se on yksi yleisimmistä työkyvyttömyyteen johtavista sairauksista aiheuttaen merkittäviä kustannuksia ja elämänlaadun heikentymistä kehittyneissä maissa.
Less is known of factors affecting work participation among persons with hip OA.
Lonkan nivelrikon merkityksestä työhön osallistumiseen tiedetään vähemmän.
Disability retirement due to hip OA was similarly associated with heavy physical workload and level of education, particularly among men.
Lonkan tai polven nivelrikosta johtuva työkyvyttömyyseläkkeelle joutumisen riski on voimakkaasti riippuvainen koulutustasosta ja raskaalle työlle altistumisesta molemmilla sukupuolilla, ja lonkan osalta erityisesti miehillä.
Persons with knee OA have a risk for reduced work participation especially in manual occupations.
Polviartroosia sairastavilla työhön osallistuminen on vähentynyt erityisesti kuormittavissa työtehtävissä.
This thesis was carried out to explore the pathways leading to premature exit from working life and to estimate the loss of working life years among persons with work disability due to OA (disabling OA).
Tämä väitöskirja käsittelee työhön osallistumista ja ennenaikaista työelämästä poistumista henkilöillä, joilla on todettu kliinisesti merkittävä yhden tai useamman nivelen nivelrikko.
Work participation of persons with disabling OA is substantially compromised.
Edennyt nivelrikko vaikuttaa merkittävästi työhön osallistumiseen.
Also, age should be considered in preparing the norms.
Myös ikä tulisi huomioida viitearvoja laadittaessa.
This thesis studied the multimodal performance-based measurements in SRC of (v.2009-2010, n=113; 2012-2014, n=185) Finnish professional male ice hockey players aged 16 to 40 years.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa selvitettiin urheilussa tapahtuvien aivotärähdysten arvioinnissa käytettäviä monialaisia tutkimusmenetelmiä (v.2009-2010, n=113; 2012-2014, n=185) 16–40-vuotiaalla suomalaisella ammattijääkiekkoilijalla.
In conclusion, the results emphasize the importance of separate norms for athletes from diverse cultural and language backgrounds.
Yhteenvetona tuloksista voidaan todeta, että erillisiä viitearvoja tarvitaan urheilijoille, joilla on erilainen kulttuuri- ja kielitausta.