natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The chosen background variables were adoptee's gender, continent of origin, the number and form of placements before adoption, and adoptee's age at adoption.
Valitut taustamuuttujat olivat sukupuoli, adoptiomaanosa, sijoituspaikkojen määrä ja laatu sekä ikä Suomeen tullessa.
Based on the results it was concluded that different kind of attachment related behavior problems might have different kind of developmental paths.
Tulosten perusteella voidaan päätellä, että erilaisilla kiintymyssuhteen häiriintymiseen viittaavilla käyttäytymismalleilla saattaa olla erilaiset kehityskulut kansainvälisesti adoptoiduilla lapsilla.
The atypical development of attachment has been of special interest in the population of adopted children.
Erityisesti kiintymyssuhteen kehittyminen on ollut mielenkiinnon kohteena puutteellisissa oloissa kasvaneiden lasten kohdalla.
The results of this study can be utilized in future research to find out more detailed information about the development of disordered attachment behavior in adopted children.
Tämän alustavan tutkimuksen perusteella voidaan jatkotutkimuksissa selvittää tarkemmin taustamuuttujiin liittyviä eroja kiintymyssuhdehäiriön oireiden ilmenemisessä ja antaa entistä parempaa tietoa adoptoiville vanhemmille.
The purpose of the present study is to explore the possible connections between an adoptee's background factors and the symptoms or behaviors indicating disordered attachment.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli kartoittaa adoptiolapsen taustaan liittyvien muuttujien yhteyttä adoption aikaan esiintyviin kiintymyssuhteen häiriintymiseen viittaaviin oireisiin.
Living in a single orphanage and the continents Asia and Africa were related to inhibited symptoms.
Estyneeseen oireiluun oli yhteydessä sijoituspaikkojen määrästä ja laadusta yksi lastenkoti sekä maanosista Aasia ja Afrikka.
The results showed that adoptee's gender, continent of origin and adoptee's age at adoption were connected to disinhibited symptoms.
Tutkimuksen tulosten perusteella estottomaan oireiluun oli yhteydessä sukupuoli, maanosa ja ikä Suomeen tullessa.
Only Asia of the explored variables was related to clingy behavior.
Takertuvaan käyttäytymiseen oli maanosista yhteydessä Aasia.
The study was conducted using quantitative research methods.
Tutkimus suoritettiin kvantitatiivisin tutkimusmenetelmin.
The number of students with special needs in mainstream classes in Finland has been steadily rising in recent years.
Erityisoppilaiden määrä yleisopetuksen luokissa on Suomessa ollut viime vuosina jatkuvassa kasvussa.
The data was a random sample collected with a questionnaire from schools in a Finnish city.
Tutkimusaineisto kerättiin kyselylomakkeella satunnaisesti kouluista eräässä suomalaisessa kaupungissa.
The questionnaire was responded by class teachers and subject teachers (N= 118), responses were analyzed using SPSS-software.
Kyselylomakkeeseen vastanneiden luokanopettajien, aineenopettajien ja erityisopettajien (N=118) vastauksia analysoitiin SPSS-ohjelmalla.
The results showed that teachers who had completed basic studies in special education or extensive special education studies, rated their skills significantly stronger than the teachers who had completed only the basic course in special education or who hadn't completed any special education studies at all.
Tulokset osoittivat, että opettajat joilla oli suoritettuna erityispedagogiikan perusopinnot tai laajat erityispedagogiikan opinnot, arvioivat osaamisensa huomattavasti vahvemmaksi kuin opettajat, joilla oli suoritettuna vain erityispedagogiikan peruskurssi tai ei lainkaan erityispedagogiikan opintoja.
The purpose of this study was to determine how well the class teachers, subject teachers and special education teachers feel that they succeed in their work when dealing with students with special needs and what are the things that impact their level of competence.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on selvittää kuinka hyvin luokan-opettajat, aineenopettajat ja erityisopettajat kokevat pärjäävänsä työssään erityisen tuen oppilaita kohdatessaan, ja mitkä asiat heidän osaamisen kokemuksiinsa vaikuttavat.
The impact of special education studies on teachers competences were tested using one-way variance analysis.
Erityispedagogiikan opintojen vaikutusta opettajien osaamiseen tutkittiin yksisuuntaisen varianssianalyysin avulla.
The impact of general teaching experience on teachers' competences was examined with Mann-Whitneys U-test and the impact of special teaching experience on teachers' competences was examined with independent samples t-test.
Opetuskokemuksen vaikutusta opettajien osaamiseen tutkittiin yleisen opetuskokemuksen osalta Mann-Whitneyn U-testillä ja erityisopetuskokemuksen osalta kahden riippumattoman otoksen t-testillä.
The mere completion of the special education basic course didn't seem to have almost any effect on teachers' competences when compared with the teachers' who hadn't completed any special education studies at all.
Pelkällä erityispedagogiikan peruskurssin suorittamisella ei kuitenkaan näyttänyt olevan vaikutusta osaamiseen verrattuna ryhmään, joka ei ollut suorittanut lainkaan erityispedagogiikan opintoja.
Statistical parameters were used in describing the teachers' level of competence in different areas of teaching students with special needs.
Tilastollisten tunnuslukujen avulla kuvattiin opettajien osaamisen tasoa eri osa-alueilla erityisen tuen oppilaita opetettaessa.
The connection of special education studies and teaching experience on teachers feeling of competence when teaching students with special needs
Erityispedagogiikan opintojen ja opetuskokemuksen yhteys opettajien osaamisen tunteeseen erityisoppilaita opetettaessa
Particular attention was paid to how the special education studies and teaching experience affect teachers' skills in relation to teaching special need students.The research was carried out as a part of a project focused on clarifying the state of teaching students with special needs in Finland today, and later to take advantage of this knowledge to arrange further training and education for teachers.
Tutkimus toteutetaan osana vaativaan erityiseen tukeen kohdistuvaa VETURI-hanketta, jonka tarkoituksena on kartoittaa erityisen tuen oppilaiden opetuksen nykytilaa Suomessa, ja myöhemmin hyödyntää tätä tietoa täydennyskoulutuksen järjestämisessä.
The data is drawn from the national Finnish Youth Crime Survey 2012 (N = 4855).
Tutkimus perustui vuonna 2012 toteutettuun, valtakunnalliseen Nuorisorikollisuuskyselyyn (N = 4855).
Personality was assessed with the shortened Big Five Inventory (BFI-S) and delinquency was measured by involvement in five different types of criminal behavior.
Persoonallisuutta arvioitiin lyhennetyllä Big Five Inventory – mittarilla ja rikoskäyttäytymistä kartoitettiin viiden erilaisen teon avulla.
Furthermore, we expected youths with mixed criminal style to differ the most from other groups in terms of neuroticism, conscientiousness and agreeableness.
Tämän lisäksi oletettiin, että sekamuotoista rikollista tyyliä edustavat nuoret eroaisivat kaikkein voimakkaimmin muista ryhmistä neuroottisuuden, tunnollisuuden ja sovinnollisuuden suhteen.
Criminal style was assessed by asking the youths if they did the offense in question alone or in company of one or more offenders.
Rikollista tyyliä arvioitiin kysymällä jokaisen teon kohdalla, oliko nuori tehnyt kyseisen rikoksen yksin vai yhdessä jonkun muun kanssa.
Previous studies have shown differences in terms of criminal style, including age and typical offenses.
Eri niin kutsuttua rikollista tyyliä edustavien nuorten välillä on osoitettu ilmenevän eroja muun muassa iän ja tyypillisten rikosten suhteen.
Various studies have established that juvenile delinqency is often characterized by group nature.
Nuorten rikoskäyttäytymisen on usein todettu olevan ryhmäluonteista.
Contrary to the hypothesis, solo offenders and co-offenders differed only regarding extraversion.
Alkuoletuksen vastaisesti, yksintoimijat ja ryhmässä toimijat erosivat toisistaan ainoastaan ulospäinsuuntautuneisuuden suhteen.
Personality and the criminal style : does juvenile solo-offenders differ from co-offenders in terms of personality traits?
Persoonallisuuden yhteys rikolliseen tyyliin : Poikkeavatko yksin rikoksia tekevät nuoret ryhmässä rikoksia tekevistä nuorista persoonallisuuden suhteen?
Multivariate analyses of variance (MANOVA) and logistic regression were used to examine the personality profiles and differences between youths representing different criminal styles.
Persoonallisuusprofiileja ja –eroja tarkasteltiin sekä monen muuttujan varianssianalyysia (MANOVA) että logistista regressioanalyysia hyödyntäen.
The aim of this study is to explore if there can be found differences regarding the personality structure.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää, ilmeneekö eri rikollista tyyliä edustavien nuorten välillä eroja persoonallisuuspiirteiden suhteen.
As hypothesized, youths with mixed criminal style differed most strongly from the other groups in terms of personality traits.
Odotusten mukaisesti, sekamuotoista rikollista tyyliä edustavat nuoret poikkesivat kaikkein voimakkaimmin muista nuorista.
In line with previous studies, the most common offenses for co-offenders were crimes against property, while for solo offenders crime against persons was the most typical offense.
Ryhmässä toimijoiden kohdalla korostui materiaan kohdistuvat rikokset, kun taas henkilöihin kohdistuvat rikokset olivat tyypillisiä yksintoimijoiden kohdalla.
The findings of the study suggest, that to understand why some youths choose to act on their own in the matter of delinquency, we need to study other factors in addition to personality traits.
Tulokset viittaavat siihen, että yksin- ja ryhmässä toimivien nuorten eroja tulisi tarkastella persoonallisuuspiirteiden lisäksi myös muiden tekijöiden suhteen.
We expected to find a more criminal personality profile in solo offenders compared to co-offenders, since co-offending delinquency has been considered in the literature even as a normal phenomenon in adolescence.
Ryhmämuotoista rikoskäyttäytymistä on kirjallisuudessa kutsuttu jopa nuoruusvaiheeseen kuuluvaksi normatiiviseksi ilmiöksi.
However, when analyzing the results at the offense type level, the results showed preliminary differences concerning other traits.
Rikostyyppitason tarkastelut viittaavat kuitenkin mahdollisiin, suurempiin eroavaisuuksiin.
The data was analyzed by phenomenographic analysis and content analysis.
Aineisto analysoitiin fenomenografisen aineistonanalyysin avulla.
None of the teachers had not received further education about fundamental movement skills, but indicated willingness interest to participate in if it would be possible.
Kukaan haastateltavista ei ollut saanut täydennyskoulutusta motoristen perustaitojen opetukseen työuran aikana, mutta kaikki haastateltavat olivat halukkaita osallistumaan koulutukseen, jos se olisi mahdollista.
Developing fundamental movement skills will also improve students thinking and studying competencies.
Oppilaiden liikuntataitojen parantamisen ohella motoristen taitojen harjoittelun avulla pyritään parantamaan myös oppilaiden ajattelu- ja oppimistaitoja.
According to teachers, they have good competence and knowledge to teach fundamental movement skills.
Pääsääntöisesti opettajien käsityksien mukaan heillä on hyvät tiedot ja taidot opettaa motorisia perustaitoja.
All though, some of teachers thought that teaching and evaluating fundamental movement skills are difficult and demanding.
Opettajista osa piti kuitenkin motoristen perustaitojen opettamista ja arvioimista hankalana.
Five teachers out of eight remarked that they have not received enough education about teaching fundamental movement skills in a university.
Yhteensä viiden opettajan mukaan he ei eivät ole saaneet yliopistosta tarpeeksi koulutusta opettaa motorisia perustaitoja tai koulutuksesta on kulunut jo liian paljon aikaa.
Furthermore, the last purpose of these thesis is to survey does teachers have enough education about fundamental movement skills and have they received any further education about these skills during the career.
Lisäksi tutkimuksen tarkoituksena on selvittää ovatko opettajat saaneet tarpeeksi koulutusta motoristen perustaitojen opettamiseen sekä ovatko he osallistuneet täydennyskoulutuksiin ja kokevatko he täydennyskoulutuksen tarpeelliseksi.
The study consists of two interviews of physical education teachers and six interviews of class teachers who also are physical education teachers.
Haasteltavista kaksi oli peruskoulun ylä-luokkien ja lukion liikunnanopettajia ja kuusi muuta haastateltavaa olivat alaluokkien luokanopettajia, jotka opettavat myös liikuntaa.
Fundamental movement skills have even more prominent role in physical education when renewed core curriculum will be implemented in 2016.
Motoriset perustaidot ovat keskeinen osa koulujen liikuntakasvatusta sekä nykyisissä opetussuunnitelmissa että vuonna 2016 voimaan astuvissa valtakunnallisissa opetussuunnitelmien perusteissa.
Some significant differences were found between teachers conceptions about fundamental movement skills.
Opettajien käsitykset motorisista perustaidoista vaihtelivat jonkin verran toisistaan.
General conceptions of fundamental movement skills and knowledge to teach them : Case study of physical education teachers and teachers who teach physical education
Liikuntaa opettavien luokanopettajien ja liikunnanopettajien käsityksiä motorisista perustaidoista ja niiden opettamisesta
What are the conceptions about their own competencies and knowledge to teach and evaluate fundamental movement skills.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on tutkia liikuntaa opettavien opettajien käsityksiä motorisista perustaidoista, sekä heidän käsityksiään omista tiedoista ja taidoista opettaa ja arvioida motorisia perustaitoja.
Different theses have estimated relationship between physical activity and fundamental movement skills or the general importance of fundamental movement skills for the pupils.
Etenkin motoristen perustaitojen merkitystä ihmiselle sekä motoristen taitojen ja fyysisen aktiivisuuden välistä yhteyttä on tutkittu useissa tutkimuksissa.
The new core curriculum emphasizes fundamental movement skills the main focus of the physical education is no longer in different sports but to emphasize fundamental movement skills.
Tulevassa opetussuunnitelmauudistuksessa motoristen perustaitojen merkitys liikunnanopetuksessa tulee kasvamaan entisestään merkittävästi, kun lajilähtöisestä opetuksesta siirrytään kohti perustaitojen opettamista.
The Objective.
Tavoitteet.
The qualitative data consisted of 20 videotaped conversations (about 7 hours of raw data).
Keskustelunanalyyttisena tutkimusaineistona oli arkikeskusteluun pohjaava videoaineisto (20 vuorovaikutustilannetta, yhteensä noin 7 tuntia raaka-aineistoa).
Previous research has shown that aphasic people communicate better with their close relatives than their success in clinical tests may predict.
Tutkimukset ovat osoittaneet afaattisen henkilön kommunikoivan läheistensä kanssa paremmin kuin kliinisessä testitilanteessa.
The first participant was a 52 year old man who had had a stroke 2 years earlier and another 72 years old man, 4 years after stroke onset.
Toinen tutkittava oli 52-vuotias mies, joka sairasti myös vaikea-asteista Brocan afasiaa ja hänen sairastumisestaan oli 2;0 vuotta.
Several studies have shown that persons with aphasia and the significant others can give reliable assessment of aphasic speaker's linguistic and communicative skills in every day life.
Pragmaattiseen näkemykseen pohjaavissa tutkimuksissa on todettu afaattisen henkilön itse ja hänen läheistensä antavan luotettavia arvioita sekä afaattisen ihmisen kielellisistä että kommunikatiivisista taidoista arkielämässä.
These changes reveal e.g. that the linguistic competence of the participants had improved and the interaction with their significant others appeared more symmetric and harmonic compared to conversations before the interventions.
Muutokset osoittavat molempien tutkittavien kielellisen aktiivisuuden lisääntyneen ja vuorovaikutussuhteessa läheisen kanssa vaikuttaa olevan vähemmän epäsymmetrisen vuorovaikutuksen piirteitä kuin ennen interventiota tallennetussa aineistossa.
Adaptation to aphasic interaction : multi-case study of every day speech of a person with chronic aphasia and his significant other
Mukautuminen afaattiseen vuorovaikutukseen : Monitapaustutkimus kroonisesti afaattisen henkilön ja tämän läheisen arkikeskustelussa tapahtuneista muutoksista
Consistent with this result, his significant other reported also increase of 33% in the quality and 38% in the amount of his communication.
Hänen läheisensä arvioi sekä sosiaalis-toiminnallisen kommunikaation laadun (33%) että määrän (38%) parantuneen huomattavasti.
Focus of the analysis was on changes in communicative activity of the participants and there were identified through conversation analysis (e.g. initiating new topics or how different kinds of repair initiatives were used).
Keskustelunanalyyttisin keinoin aineistosta tunnistettiin afaattisen henkilön vuorovaikutuksellisen aktiivisuuden määrän muutoksia (uusien topiikkien esittely ja korjausaloitteiden laadun muutokset) sekä afaattisen henkilön ja tämän vuorovaikutuskumppanin vuorovaikutuksen epäsymmetriaan liittyviä piirteitä.
Even though the mutual adaptation to impaired speech aims at improving the interaction, it can in fact cause asymmetry between aphasic speaker and his/her significant one.
Aiemmat keskustelunanalyyttiset tutkimukset ovat osoittaneet, että afaattiselle vuorovaikutukselle ominainen molemminpuolinen mukautuminen vaikeutuneeseen vuorovaikutukseen pyrkii parantamaan vuorovaikutuksen sujumista, mutta se saattaa myös lisätä keskustelukumppanien välistä epäsymmetriaa.
For the 72 year old participant the self evaluating index revealed a qualitative improvement of 27% and quantitative improvement of 38% in communicative activities.
72-vuotiaan tutkittavan läheinen arvioi kommunikoinnin määrän pysyneen lähes ennallaan ja laadun jopa huonontuneen interventioiden jälkeen (-9%), mutta tutkittava itse arvioi molempien nousseen (laadun 27% ja määrän 38%).
Both of the participants also made self-repairs after unsuccessful attempt to articulate the missing word.
Myös pyrkimyksiä itsekorjaukseen esiintyi sanahaun kohteena olevan sanan artikuloinnin ongelmissa molemmilla afaattisilla puhujilla, mitä ei ollut tapahtunut aiemmin tallennetuissa keskusteluissa.
He however showed more active role in interaction initiating new topics in conversation, and producing lengthier utterances and details like names.
72-vuotiaan tutkittavan osalta muutokset aktiivisempaan suuntaan eivät olleet keskustelunanalyyttisestikaan huomattavan selviä, mutta silti muutosta aloitteellisempaan ja aktiivisempaan suuntaan oli tapahtunut topiikkien esittelyssä, puhunnosten pidentymisenä ja yksityiskohtien, kuten nimien tuottamisena.
Both participants had a chronic severe Broca's aphasia.
Toinen tutkittavista oli tutkimushetkellä 72-vuotias, vaikeaa Brocan afasiaa sairastava mies.
The CAL evaluations revealed that 52 year old participant's performance in everyday life situations improved significantly.
CAL-lomakkeella arvioitujen tulosten mukaan 52-vuotias tutkittava arvioi oman sosiaalis-toiminnallisen kommunikaationsa laadun parantuneen huomattavasti (38%) lähes kaikilla kysytyillä alueilla.
The quantitative data of the study consisted of Communicative Activity Log (CAL) ratings of patients and their significant others given before and after the interventions.
Työ pohjaa aineistoon, joka on kerätty ennen ja jälkeen annettuja kuntoutusjaksoja kahdelta tutkittavalta ja heidän läheisiltään.
Some noteworthy changes in both participants' repair initiatives were identified after the interventions: both participants made repair initiations to their conversation partners, they also expressed the trouble source if they could't hear or understand their conversation partner's turn.
Interventioiden päättymisen jälkeen merkittävinä seikkoina nousee esille, että molemmat afaattiset puhujat tekivät korjausaloitteita keskustelukumppaneilleen.
Another objective of the study was to analyze the adaptation to impaired speech by a person with aphasia and the significant other.
Myös aineiston keskustelunanalyyttisessä analyysissa ilmeni, että hänen kommunikaationsa laatu oli muuttanut vuorovaikutustilanteissa symmetrisempään suuntaan, mikä näkyi yksityiskohtaisempiin ja pidempiin puhunnoksiin pyrkimisenä, kysymysten esittämisenä keskustelukumppanille ja uusien topiikkien tuomisena keskusteluun.
On a journey to the world of sign language : narratives of learning Finnish sign language as a foreign language
Matkalla viittomakielen maailmaan : narratiiveja suomalaisen viittomakielen oppimisesta vieraana kielenä
Research was made with narrative inquiry and its goal was to reveal detailed and practical information.
Tutkimuksessa käytettiin narratiivista lähestymistapaa ja pyrkimyksenä oli siten tuoda esille yksityiskohtaista ja praktista tietoa.
The aim of this research was to bring more information into the field by looking into the experiences of learning Finnish sign language as a foreign language and analyse especially how different forms of learning (formal and informal learning) affect the learning experiences.
Tutkimuksen tavoitteena oli saada alalle lisätietoa selvittämällä kokemuksia suomalaisen viittomakielen oppimisesta vieraana kielenä ja analysoida erityisesti sitä, miten erilaiset oppimisen muodot (formaali ja informaali oppiminen) vaikuttavat oppimiskokemuksiin.
Results and conclusions: According to the research results, the central phenomena in learning sign language as a foreign language are adapting to the modality of the new language and the importance of authentic opportunities where to use the language.
Tulokset ja johtopäätökset: Tutkimustulosten perusteella keskeisiä ilmiöitä viittomakielen oppimisessa vieraana kielenä ovat uuteen kielen modaliteettiin sopeutuminen ja autenttisten kielenkäyttötilanteiden tärkeys.
Three of the individuals studied had participated in a formal edu-cation (sign language interpreter, sign language interpreter student, sign language instructor), one had studied sign language non-formally (mother of hard-of-hearing children) and two had learned sign language informally (spouse of a deaf person and a friend of a deaf person).
Tutkimushenkilöistä kolme oli osallistunut formaaliin koulutukseen (viittomakielentulkki, viittomakielentulkkiopiskelija, viittomakielen ohjaaja), yksi opiskellut viittomakieltä nonformaalisti (huonokuuloisten lasten äiti) ja kaksi oppinut viittomakieltä informaalisti (kuuron henkilön puoliso ja kuuron henkilön ystävä).
Methods: The study involved six persons who all had learned sign language in different ways and with different motives.
Menetelmät: Tutkimuksessa oli mukana kuusi eri tavoin ja erilaisin motiivein viittomakieltä oppinutta henkilöä.
In the research material, there was also a difference in the metalinguistic point-of-view between the language learners; those who had studied formally described their learning and abilities from the linguistic perspective and with critical analysis whereas the rest emphasised the use of the language in communication in their descriptions.
Tutkimusaineiston kielenoppijoiden välillä eroavaisuutta oli myös metalingvistisessä näkökulmassa; kieltä formaalisti opiskelleet kuvasivat oppimistaan ja osaamistaan kielitieteellisestä näkökulmasta ja kriittisesti analysoiden, kun taas muut kielenoppijat painottivat kerronnassaan kielen käyttöä kommunikoinnissa.
The data was gathered through narrative interviews and was analysed with a narrative grasp and as well as by theming the material and comparing to previous research.
Tutkimuksen aineisto kerättiin narratiivisin haastatteluin ja analysoitiin narratiivisella otteella sekä aineistoa teemoittaen ja muihin tutkimuksiin verraten.