natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Amyloid deposits in the myocardium and cardiac blood vessels are common in middle-aged and elderly patients, possibly leading to clinical cardiac manifestations.
Amyloidia kertyy keski-ikäisillä ja iäkkäillä potilailla sydänlihakseen ja sydämen verisuoniin, mikä voi johtaa kliinisesti merkittävien sydänoireiden kehittymiseen.
The study confirmed that the 62 studied Finnish AGel amyloidosis families share a gelsolin gene variant c.640G > A associated haplotype that is not otherwise common in the Finnish population, implicating that all the Finnish patients are likely to descend from a common ancestor.
Tutkimus osoitti, että 62 tunnistetulla gelsoliiniamyloidoosia sairastavalla suomalaissuvulla on yhteinen gelsoliinigeenin mutaatioon c.640G > A yhdistyvä haplotyyppi.
Firstly, we aimed to identify Finnish AGel amyloidosis patients and families, and to create a national patient registry of Finnish AGel amyloidosis patients.
Tutkimuksen ensimmäisenä tavoitteena oli tunnistaa suomalaisia gelsoliiniamyloidoosipotilaita ja -sukuja ja perustaa kansallinen potilasrekisteri.
We pursued investigating the severity and frequency of pathological inner organ, especially cardiac, involvement in AGel amyloidosis.
Lisäksi tavoitteenamme oli selvittää, kuinka merkittäviä ja yleisiä patologiset amyloidoosikertymät ovat potilaiden sisäelimissä, erityisesti sydämessä.
The natural course of AGel amyloidosis was fortified and it was shown that the prevalence of a variety of symptoms belonging to the characteristic triad of ophthalmological, dermatological and neurological symptoms is high.
Tutkimus vahvisti kokonaiskuvan sairauden luonnollisesta kulusta ja osoitti, että moninaiset silmiin, ihoon ja hermostoon liittyvät oireet ovat hyvin yleisiä.
The characteristic triad of progressive ophthalmological, neurological and dermatological manifestations is known to be frequent in AGel amyloidosis patients.
Gelsoliiniamyloidoosin tyypillisiä ilmenemismuotoja ovat etenevät silmien, ihon ja hermoston oireet.
ECM1 was validated from sputum but did not reach statistically significant differences in its abundance between study groups.
ECM1 validoitiin, mutta sen runsaudessa ei havaittu eroja eri tutkimusryhmien välillä.
TPM4 was also associated with asbestos exposure.
TPM4 korreloi asbestialtistuksen kanssa.
TPM3 and TPM4 were scarce in plasma from individuals with non-metastasized lung cancer.
Proteiineja TPM3 ja TPM4 oli plasmassa niukasti niillä, joiden keuhkosyöpä ei ollut metastasoitunut.
Individuals with the recessive A-allele of triallelic SNP rs3091244, had a median of maximal plasma CRP level of 282 mg/L (IQR 169 mg/L), whereas individuals with alleles T or C had a median of maximal CRP level of 179 mg/L (IQR 148 mg/L).
SNP rs3091244 A-alleelin kantajilla oli ensimmäisen sairausviikon maksimaalisten CRP-pitoisuuksien mediaani 282 mg/L (IQR 169 mg/L), kun C- ja T-alleelin kantajilla vastaava luku oli 179 mg/L (IQR 148 mg/L).
CRP gene SNP rs3091244 with minor allele A, and SNP rs3093075 with minor allele T, together in strong linkage disequilibrium, were significantly associated with high maximal plasma CRP levels during the first week of illness.
CRP geenin SNP rs3091244 alleeli A ja SNP rs3093075 alleeli T olivat keskenään kytkentäepätasapainossa ja assosioituivat tilastollisesti merkitsevästi veren maksimaalisiin CRP-pitoisuuksiin ensimmäisen sairausviikon aikana.
Based on the studies comprising this thesis, the following conclusions can be drawn: 1) The A-allele of SNP rs3091244 affects the CRP levels in the blood during SAB more than the other alleles, without any significant association with e.g. mortality.
Osajulkaisujen tulosten perusteella voidaan todeta seuraavat johtopäätökset: 1) Snipin rs3091244 A-alleeli vaikuttaa veren CRP-tasoihin muita alleeleja voimakkaammin SAB:n aikana, vaikka esim. kuolleisuudessa ei ole eri alleelien kantajilla merkittävää eroja.
Upregulation of proteins involved in redox-reactions, PRDX1 (plasma), TXN (sputum), and GAPDH (sputum), associated with lung cancer.
Redox-reaktioissa toimivat proteiinit, PRDX1 (plasma), TXN (yskös) ja GAPDH (yskös) ilmenivät runsaina keuhkosyövässä.
PRDX2 and TXN interact with other cancer-related proteins, GAPDH and S100A8/9, thus their molecular mechanisms are complex; 3) Abundant TMP4 in plasma best indicates exposure to asbestos; 4) Mass spectrometry, and its coupled methods (e.g. gel electrophoresis), are powerful tools in finding genome and proteome alterations; 5) Sputum and plasma are suitable for biomarker discovery, but more studies are needed to make sputum more easily available for high-throughput mass spectrometry.
PRDX2 ja TXN korreloivat merkittävästi ysköksen proteiinien GAPDH ja S100A8/9 kanssa, joista voisi myös olla hyötyä keuhkosyövän biomarkkereina; 3) Plasman proteiinia TPM4 voisi käyttää merkittävän asbestialtistuksen biomarkkerina; 4) Massaspektrometria, sekä siihen yhdistettynä esim. geelielektroforeesi, on käyttökelpoinen menetelmä proteomin ja genomin muutosten havaitsemiseen; 5) Yskös ja plasma ovat biomarkkeritutkimukselle sopivia näytetyyppejä, mutta lisää tutkimusta tarvitaan, jotta ysköksiä voitaisiin helposti käyttää massaspektrometriassa.
This should be considered when treating SAB patients; 2) PRDX1 (plasma), PRDX2 (sputum), and TXN (sputum), have the highest potential to become predictive or diagnostic biomarkers for lung cancer.
Tämä tulisi huomioida hoitopäätöksiä tehtäessä; 2) Proteiineista PRDX1 (plasma), PRDX2 (yskös) ja TXN (yskös) voisi tulla keuhkosyövän ennustavia tai diagnostisia biomarkkereita.
The aims of this were to: 1) identify CRP-gene SNPs associated with clinical outcome, and blood CRP-levels in SA bacteraemia, 2) identify protein biomarkers for early diagnosis of lung cancer in high-risk individuals, such as tobacco smokers, and individuals significantly exposed to asbestos, and 3) evaluate and compare the use of different biological fluids, plasma and sputum, in proteomic biomarker discovery with mass spectrometry.
Tutkimuksen tavoitteet.Tämän väitöskirjan tavoitteena oli: 1) tunnistaa CRP-geenin snippien assosiaatioita stafylokokkisepsiksen kliiniseen lopputulemaan sekä veren CRP-pitoisuuksiin, 2) tunnistaa proteiineja, jotka voisivat toimia biomarkkereina keuhkosyövän varhaisvaiheen diagnosoinnissa korkean riskin yksilöissä, eli tupakoijissa sekä asbestille altistuneissa sekä 3) arvioida ja vertailla plasman ja ysköksen soveltuvuutta proteiinibiomarkkerien tutkimiseen massaspektrometrialla.
S100A8/9 from sputum was strongy associated with sputum GAPDH, thus could associate with lung cancer.
S100A8/9 korreloi merkitsevästi proteiinin GAPDH kanssa, mistä syystä S100A8/9 voi olla merkittävässä roolissa myös keuhkosyövässä.
Identification of potential protein biomarkers in lung cancer was done using plasma (n=205) and sputum (n=123) samples obtained from former and current smokers, and from former and current smokers with lung cancer, asbestos exposure, or both.
Proteiinibiomarkkereita tutkittiin plasmasta (n=205) ja ysköksestä (n=123) keuhkosypään sairastuneilla, asbestille altistuneilla, sekä oireettomilla verrokeilla.
2D SDS-PAGE MS was used to study the differential protein abundancy in plasma samples, 2D-DIGE MS was used for the sputum samples.
Proteiinien ilmenemistä eri ryhmissä tutkittiin plasmasta 2D SDS-PAGE MS:lla ja ysköksestä 2D-DIGE MS:lla.
These studies are in concordant with the study aims, and complement the molecular background on SAB, lung cancer and asbestosis, and suggest feasible predictive or diagnostic biomarkers for future studies with mass spectrometry.
Johtopäätökset tukevat tutkimukselle asetettuja tavoitteita ja täydentävät molekyylibiologista ymmärrystä stafylokokkisepsiksestä, keuhkosyövästä ja asbestialtistuksesta.
Study populations and methods.To study the effect of CRP gene polymorphisms on plasma (or serum) CRP levels, DNA was extracted from patients (n=145) with SA positive blood cultures.
CRP-geenin snippien vaikutusta veren CRP-pitoisuuksiin tutkittiin stafylokokkisepsikseen sairastuneista henkilöistä (n=145).
Low plasma levels, but high sputum levels of PRDX2 were associated with lung cancer.
PRDX2:a oli vähän keuhkosyöpäryhmään kuuluvien plasmassa, mutta paljon saman ryhmän ysköksissä.
Aims of the study.
Aineisto ja menetelmät.
Immunoblotting and ELISA were used to validate the results.
Proteiinien ilmenemiserot validoitiin Western Blot-menetelmällä sekä ELISA:lla.
Indicators can be thought to specify their definitions.
Indikaattoreiden voidaan ajatella täsmentävän näitä määritelmiä.
In environmental policy and management, the main objectives are to protect and enhance the environmental status so that we can preserve the services and benefits ecosystems provide for the society.
Ympäristöpolitiikassa ja -hallinnossa keskeisenä tavoitteena on ympäristön tilan suojeleminen ja parantaminen, jotta voimme säilyttää palvelut ja hyödyt, joita ekosysteemit tarjoavat yhteiskunnalle.
The qualitative verbal management objectives (e.g. the "sustainable development" or "good environmental status") are vague in their precise meaning and can thus complexify the societal discourse.
Laadullisten ja sanallisten tavoitteiden kuten esimerkiksi "Ympäristön hyvä tila" tai "Kestävä kehitys" tarkka merkitys voi olla epämääräinen ja tällöin monimutkaistaa yhteiskunnallista keskustelua.
However, by adopting a multi-disciplinary perspective which utilises modern modelling methods and normative decision theory, this thesis demonstrate a probabilistic view on the issue and develops tools to tackle it.
Omaksumalla monitieteisen näkökulman hyödyntäen nykyaikaisia mallinnusmenetelmiä ja päätösteoriaa, väitöskirja kuitenkin ottaa todennäköisyyspohjaisen näkökulman aiheeseen ja kehittää menetelmiä sen ratkaisemiseksi.
Indicators thus provide means for the precise definition of the objectives by setting measurable target states to be achieved.
Indikaattorit tarjoavat keinon näiden tavoitteiden täsmälliseen määrittelemiseen asettamalla mitattavat tavoitetilat, jotka tulee saavuttaa.
The inherent uncertainty that arises from the limited knowledge of the system - both the ecological and social part of it - cannot be avoided.
Emme voi välttää luontaista epävarmuutta, joka nousee ekosysteemien rajallisesta tuntemisesta, niin ekologisen kuin sosiaalisen tiedon osalta.
The first question is, what we should measure, i.e. what is an appropriate indicator.
Ensimmäinen tutkimuskysymys arvioi mitä meidän tulisi itseasiassa mitata, eli mikä olisi sopiva indikaattori kuvaamaan tavoitteen toteutumista.
However, it is not straightforward to judge, whether or not the objectives have been attained.
Ei kuitenkaan ole suoraviivaista arvioida ovatko ympäristöpolitiikassa ja -hallinnossa asetetut tavoitteet saavutettu vai ei.
The second question is, what the sufficiently good status of the indicator is, i.e. how to define the target level.
Toinen tutkimuskysymys liittyy siihen, miten tulisi määrittää riittävän hyvä indikaattorin tila eli miten määrittää tavoitetila.
Article II elaborates the uncertainty related to the process of determining the prevailing status of an indicator as well as the boundary value used as the threshold between a desirable (Good Environmental Status "GES") and a non-desirable state ("Sub-GES").
Artikkeli II käsittelee epävarmuutta, joka liittyy tähän indikaattorin tämänhetkiseen tilaan sekä siihen raja-arvoon, joka toimii kynnysarvona toivotun ja ei-toivotun tilan välillä.
To evaluate whether the management objectives are met, there is a need to measure the prevailing status of the system in focus, and to define the desirable versus the undesirable state.
Voidaksemme arvioida onko asetettu tavoite saavutettu, on oltava keino mitata tämänhetkistä ympäristön tilaa sekä määrittää toivotun ja ei-toivotun tilan ero.
The current indicator-based management protocols such as the MSFD and the BSAP have not acknowledged the uncertainty of the GES boundary value, instead, the boundary value is given as a fixed value with no associated uncertainty.
Nykyisissä indikaattoripohjaisissa ympäristön tilan arviointiprotokollissa tätä raja-arvoon liittyvää epävarmuutta ei ole huomioitu, vaan niissä tämä ajatellaan olevan kiinteä luku ilman epävarmuutta.
By setting quantitative metrics for expressing the objectives and defining the rules for their weighing, they allow transparent discussion and judgement whether the objectives are actually met or not.
Tämä väitöskirja osoittaa, että asettamalla laadulliset mittarit tavoitteiden ilmaisemiseksi ja määrittelemällä niiden painottamista koskevat säännöt annetaan mahdollisuus läpinäkyvään ja avoimeen keskusteluun ja arvioon siitä, saavutetaanko tavoitteet todella vai ei. Indikaattoreiden käyttö ei kuitenkaan poista ympäristöpäätöksiin liittyvää epävarmuutta tai arvottamista.
Third, after we have decided what to measure and how to interpret the measurements, we have to think, how the different decision criteria are weighted in relation to each other.
Kolmas tutkimuskysymys tutkii miten eri päätöskriteerit tulisi painottaa keskenään.
Article II presents an alternative way to define the target level and assess the prevailing status of one ecological indicator, the abundance of perch (Perca fluviatilis) - an indicator adopted by both BSAP and MSFD to represent the status of coastal fish communities in the central and northern Baltic Sea. A Bayesian model is developed to evaluate the prevailing relative abundance and the GES boundary for it while acknowledging the uncertainty related to these estimates.
Tapaustutkimuksessa esitetään vaihtoehtoinen todennäköisyyspohjainen, Bayes-laskentaan perustuva menetelmä arvioimaan vallitseva tila sekä määrittämään tavoitetila ahvenkannan runsautta kuvaavalle indikaattorille, joka on käytössä esimerkiksi Euroopan Unionin meristrategiadirektiivissä arvioitaessa rannikkokalojen tilaa Itämerellä.
Multi-Criteria Decision Analysis (MCDA) is an approach used to frame and formally solve decision-making problems with multiple, often contradictory objectives.
Artikkelissa III sovelletaan monitavoitteista päätösanalyysia (Multi-Criteria Decision Analysis) ratkaisemaan ongelma useiden ristiriidassa olevien tavoitteiden välillä.
How these tasks are implemented will impact our judgement about whether the system needs restoration or not, or if ongoing or planned exploitation of natural resources can be seen as sustainable.
Ympäristön tilaa koskevaa tietoa tarvitaan päätöksenteon tarpeisiin, kun tehdään päätöksiä ympäristönsuojelusta tai ennallistamisesta, tai kun arvioidaan luonnonvarojen kestävää käyttöä.
Article I of the thesis reviews alternative metrics for measuring (i.e. indicating) biodiversity and discusses the ecological, economic and sociocultural perspectives to its valuation.
Artikkeli käy läpi ekologisia, sosiaalisia ja taloudellisia näkökulmia luonnon monimuotoisuuden arvottamiseen ja niiden yhdistämistä monitavoitteiseen kehikkoon.
In Article III, a Bayesian approach is developed to quantify the uncertainty about the stakeholder groups’ consensus concerning the valuation of ecological attributes.
Tässä työssä kehitetään Bayes-laskentaan perustuva menetelmä, jolla on mahdollista ottaa huomioon useiden jopa hyvin eri mieltä olevien sidosryhmien arvoja tai mielipiteitä osana päätöksentekoprosessia.
The paper suggests integrating these three perspectives into a multi-objective framework.
Väitöskirja tutkii tätä tiivistelmän ja kolmen tutkimusartikkelin kautta.
Furthermore, a formal guideline for decision support is proposed when quantitatively evaluating alternative management decisions against biodiversity.
Artikkeli I tuo esille erilaisia indikaattoreita, joilla voidaan mitata luonnon monimuotoisuuden tilaa.
Results: Mean ages ranged from 78 to 84 years in four large samples.
Tutkittavien keski-ikä oli 78-84 vuotta neljässä eri aineistossa.
The prevalence of psychotropic use has decreased over the last 14 years in NHs in Helsinki, but at the same time the rates of opioid use have increased in both NHs and ALFs, leading to a high overall sedative load among long-term-care residents.
Psyykelääkkeiden käytön esiintyvyys on vähentynyt viimeisen 14 vuoden aikana vanhainkodeissa Helsingissä, mutta samalla vahvojen kipulääkkeiden käyttö on lisääntynyt, johtaen siihen, että keskushermostoon vaikuttavia väsyttäviä lääkkeitä käytetään yhä paljon pitkäaikaishoidossa.
HRQoL was measured by using the 15D instrument.
Terveyteen liittyvää elämänlaatua mitattiin 15D mittarilla.
Exercise has the potential to reduce the risk of falls associated with NPSs.
Liikuntaharjoittelulla voidaan vähentää neuropsykiatrisiin oireisiin yhdistyvää kaatumisriskiä.
Psychotropics did not modify the relationship between NPSs and falls.
Psyykelääkkeiden käyttö ei muuttanut neuropsykiatristen oireiden ja kaatumisten välistä yhteyttä.
NPSs are associated with impaired health-related quality of life (HRQoL) and admission to long-term care.
Neuropsykiatriset oireet yhdistyvät heikompaan terveyteen liittyvään elämänlaatuun ja lisääntyneeseen pitkäaikaishoidon tarpeeseen.
The participants had a high number of comorbidities and were given a high number of drugs (mean range 6.9-8.6).
Säännöllisessä käytössä oli keskimäärin 6.9-8.6 lääkettä.
Evaluation of NPSs, especially NPS severity and neuropsychiatric subsyndromes, should be part of comprehensive assessment when aiming to prevent falls in long-term-care residents with cognitive impairment.
Neuropsykiatristen oireiden arviointi tulisi ottaa osaksi kokonaisvaltaista arviota, kun muistisairaiden kaatumisriskiä halutaan pienentää.
In addition, Study II concerned temporal trends in the prevalence of use of psychotropics and opioids, and sedative load in long-term-care settings over a 14-year period in relation to the residents’ dementia status.
Yksi osatöistä tutki psyykelääkkeiden, vahvojen kipulääkkeiden ja väsyttävän lääkekuorman muuttumista pitkäaikaishoidossa 14 vuoden seuranta-ajalla muistisairailla ja ei-muistisairailla.
Relationship of neuropsychiatric symptoms with falls, psychotropic drug use and quality of life among people with dementia
Väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli tutkia neuropsykiatristen oireiden yhteyksiä kaatumisiin, psyykelääkkeiden käyttöön ja terveyteen liittyvään elämänlaatuun muistisairailla ihmisillä.
The severity of dementia was measured by using Clinical Dementia Rating (CDR).
Neuropsykiatrisia oireet selvitettiin NPI mittarilla (Neuropsychiatric Inventory) ja muistisairauden vaikeusaste mitattiin CDR- mittarilla (Clinical Dementia Rating).
Conclusions: Neuropsychiatric symptoms and their severity are associated with fall risk.
Tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että neuropsykiatriset oireet ovat itsenäinen riskitekijä kaatumisille.
Fall risk has been associated with impaired mobility, some NPSs such as depression and anxiety, and the use of psychotropic drugs.
Kaatumisriskiä lisäävät heikentynyt liikkumiskyky sekä psyykelääkkeiden käyttö.
Study III concerned the association between NPSs and HRQoL, and, further, how the severity of dementia modifies this relationship.
Tutkimus kartoitti myös neuropsykiatristen oireiden ja terveyteen liittyvän elämänlaadun yhteyttä ja kuinka muistisairauden vaikeusaste on siihen yhteydessä.
Psychosis and hyperactivity subsyndromes were associated with higher IRRs of falls, whereas apathy and affective symptoms were not.
Kaatumiset ja vammat lisääntyivät merkitsevästi neuropsykiatristen oireiden vaikeutuessa.
Most of the participants in Study I had mild to moderate dementia (CDR 0.5–2), whereas almost all long-term-care residents had moderate to severe dementia (CDR 2–3) (Studies II–IV).
Tutkittavien muisti oli lievemmin heikentynyt kotona asuvilla muistisairailla, kun taas pitkäaikaishoidossa lähes kaikilla oli vaikea-asteinen muistin heikentymä.
Study I concerned how long-term exercise modifies the risk of falling in community-dwelling people with AD and NPSs.
Lisäksi tutkimus selvitti kuinka pitkäaikainen säännöllinen liikunta ja psyykelääkkeiden käyttö muokkaavat kaatumisriskiä.
Residents with dementia used fewer psychotropics and opioids than those without dementia in both settings and at all time points.
Vähemmän on puhuttu muistisairauksien neuropsykiatrisista oireista, vaikka niitä esiintyy lähes kaikilla muistisairauteen sairastuneilla jossakin vaiheessa sairautta.
People with dementia have an elevated risk of falling.
Eri käyttäytymisen oireet vaikuttivat kaatumisen riskiin eri tavoin.
Similar population-based evidence is scarce.
Vastaavaa tietoa väestötasolta on vähäisesti.
The chosen sample was large and representative with 3734 individuals (57% females).
Valittuun otokseen kuului 3734 yksilöä (57% naisia), joten sitä voitiin pitää suurena ja edustavana.
The first survey wave took place in 1991-1995 when twins were 16 years of age and 4 follow-ups have occurred since.
Ensimmäinen kysely toteutettiin vuosina 1991-95, kun kaksoset olivat 16-vuotiaita.
The studies included cross-sectional, longitudinal, and within-pair analyses.
Osatöissä tehtiin poikittaisia, pitkittäisiä ja pareittaisia analyysejä.
This thesis includes three studies based on the FinnTwin16 study of Finnish twins born in 1975–79.
Aineistona on Nuorten Kaksosten Terveystutkimus, johon kuuluvat suomalaiset vuosina 1975-79 syntyneet kaksoset.
Diverse physical activity is globally recommended across all age groups but is sparsely studied.
Monipuolista liikuntaa suositellaan kaiken ikäisille, mutta liikunnan monipuolisuutta on tutkittu vain vähän.
Aiming to study the participation in a diversity of sport activities in comparison to single sport, the studied sample included only individuals who engaged in leisure-time physical activity at least once month and reported at least one sport activity at the wave of interest.
Tavoitteena oli tutkia liikunnan monipuolisuutta verrattuna yhteen liikuntalajiin, joten tutkimusaineistossa mukana olivat vain ne, jotka osallistuivat vapaa-ajan liikuntaan vähintään kerran kuussa ja ilmoittivat vähintään yhden liikuntalajin.
Participation in five or more sport activities in adolescence was related to higher levels of leisure-time physical activity in adulthood, but only among females.
Osallistuminen viiteen tai useampaan liikuntalajiin nuoruudessa oli yhteydessä korkeaan liikunta-aktiivisuuteen aikuisiällä, mutta vain naisilla.
Overall the findings provide moderate support for additional health benefits related to participation in a diversity of sport activities compared to single sport activity.
Kaikkiaan löydökset antavat kohtalaista tukea sille, että lisää terveyshyötyjä voi saavuttaa liikunnan monipuolisuudella yhteen liikuntalajiin verrattuna.
Additionally, the fifth wave included more items on leisure-time physical activity behavior and several items on spinal pains including non-specific low back pain and neck-shoulder region pain, as well as, radiatiang and non-radiating low back pain lasting more than one day.
Lisäksi viides kysely sisälsi kysymyksiä epäspesifistä alaselän ja niska-hartiaseudun kivusta sekä yli yhden päivän kestäneestä säteilevästä ja säteilemättömästä alaselän kivusta.
Neither participation in several sport activities in adolescence nor adulthood was associated with neck–shoulder region pain in adulthood.
Osallistuminen moneen liikuntalajiin nuoruudessa tai aikuisiällä ei ollut yhteydessä niska-hartiaseudun kipuihin aikuisiällä.
Promoting participation in several sport activities during adolescence may help to better maintain leisure-time physical activity levels through the transition from adolescence to adulthood, especially among females.
Erityisesti tyttöjen kannustaminen useiden liikuntalajien pariin nuoruudessa voi auttaa heitä paremmin säilyttämään liikunta-aktiivisuutensa siirryttäessä nuoruudesta aikuisuuteen.
Frequent spinal pains are related to both low and high intensity of physical activity, as well as to specific risk sports among athletes.
Toistuvat selkäkivut on puolestaan yhdistetty sekä vähäiseen että hyvin runsaaseen liikunta-aktiivisuuteen ja muutamiin riskilajeihin urheilijoiden keskuudessa.
In adulthood, participation in several sport activities, especially in endurance sports, may be related to a lower prevalence of weekly low back pain.
Aikuisiällä osallistuminen useaan liikuntalajiin ja etenkin kestävyysliikuntalajeihin voi liittyä vähäiseen alaselän kipujen esiintymiseen.