natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The aim of this study was to analyse how applicants applying for faculty of law and participating in a preparatory course while preparing for the entrance examination speak about the competition connected to the applying.
Pro gradu -tutkimukseni tarkoitukseni oli selvittää, miten oikeustieteen pääsykokeisiin valmentavalle valmennuskurssille osallistuvat hakijat puhuvat oikeustieteen opintoihin hakemisen kilpailusta ja millaisia diskursseja puheessa rakentuu.
The data was analysed with critical discourse-analytical approach The higher education applicants aim to make reasonable education choices when participating in the competition over study positions.
Korkeakoulutukseen hakemiseen liittyvässä kilpailussa hakijat pyrkivät tekemään itselleen järkeviä koulutusvalintoja.
It was also produced as something that is self-evidently part of applying to law school.
Valmennuskurssi näyttäytyi puheessa omaa kilpailukykyä parantavana valttikorttina sekä itsestään selvänä osana oikeustieteeseen hakemista.
The study focuses on discourses that are built when talking about the competition.
Toisaalta valmennuskurssi rakentui myös kilpailutilanteen luoman epävarmuuden vähentäjäksi.
The data was collected with a semi-structured interview.
Analysoin aineiston kriittisen diskurssianalyysin menetelmän avulla.
Receptor isolation experiments resulted in repeatedly the same protein profile.
Reseptorin eristyksessä saatiin toistettavasti sama proteiiniprofiili.
In addition, host receptors potentially specific for S-layer proteins were isolated from IPEC-1 cells.
Lisäksi eristettiin mahdollisia pintakerrosproteiinireseptoreja IPEC-1 -soluista.
In this study the surface structure of L. amylovorus DSM 16698 strain and the adhesion properties of its S-layer proteins to porcine intestinal epithelial IPEC-1 cell line were examined based on preliminary results.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin L. amylovorus DSM 16698 -bakteerin ulkopintarakennetta ja bakteerin pintakerrosproteiinien kiinnittymisominaisuuksia porsaan IPEC-1 suolistoepiteelisolulinjan soluihin alustavien tuloksien pohjalta.
Characterisation of Lactobacillus amylovorus DSM 16698 S-layer Proteins and Isolation of Putative S-layer Protein Receptors from Porcine Epithelial Cells
Lactobacillus amylovorus DSM 16698 -bakteerikannan pintakerrosproteiinien karakterisointi ja mahdollisten pintakerrosproteiinireseptorien eristys sian epiteelisoluista
It has previously been shown that L. amylovorus DSM 16698 attaches to IPEC-1 cells, but the identities of surface-localized components that mediate this microbe-host interaction had yet to be determined.
Aiemmin on osoitettu, että L. amylovorus DSM 16698 -bakteerikanta kiinnittyy IPEC-1 - epiteelisolulinjaan, mutta bakteerin adheesiotekijöitä ei ole tutkittu tarkemmin.
Surface (S-) layers, structural entities that surround the cell envelope of various bacteria, are comprised of a porous lattice of identical protein or glycoprotein subunits.
Prokaryooteilla tavattava proteiinipintakerros (eng. S-layer) on identtisistä proteiini- tai glykoproteiiniyksiköistä koostuva huokoinen ja verkkomainen solun pintarakenne, jonka on havaittu monilla Lactobacillus-suvun bakteereilla välittävän bakteerin kiinnittymistä isäntänsä epiteelisoluihin.
Putative S-layer host cell receptors were isolated from the interaction between the reassembled rSlp/cell wall complexes and IPEC-1 derived membrane proteins using a SDS-PAGE-based system.
IPEC-1 -soluista eristettiin mahdollisia pintakerrosproteiinireseptoreja kokeessa, jossa rSlp-proteiinit soluseinään kiinnitettyinä reagoivat IPEC-1 -soluista eristettyjen membraaniproteiinien kanssa ja mahdolliset reseptorit yhdessä rSlp-proteiinin kanssa havaittiin SDS-PAGE -ajossa.
Cloned recombinant S-layer proteins rSlpA and rSlpB of DSM 16698 were reassembled onto fluorescent-labeled L. amylovorus cell wall extracts as a means to mimic the native S-layer lattice structure.
L. amylovorus DSM 16698 -bakteerin kloonattuja rekombinanttipintakerrosproteiineja rSlpA ja rSlpB kiinnitettiin bakteerista eristettyihin, fluoresenssileimattuihin soluseiniin natiivin pintakerrosrakenteen mimikoimiseksi ja muodostuneiden kompleksien kiinnittymistä IPEC-1 -soluihin tutkittiin sekä kvalitatiivisesti mikroskopoiden että kvantitatiivisesti fluoresenssimittauksilla.
Results from in vitro adhesion assays indicate that the rSlpA and rSlpB proteins both mediated the adherence of the L. amylovorus DSM 16698 strain to porcine intestinal epithelial cells.
Kokeiden perusteella molemmat Slp-proteiinit välittävät L. amylovorus DSM 16698 -bakteerin adheesiota porsaan suolistoepiteelisoluihin in vitro.
L. amylovorus DSM 16698, a strain of porcine origin, encodes at least three putative types of S-layer proteins in its genome sequence.
Porsaille probioottisen L. amylovorus DSM 16698 -bakteerin genomisekvenssistä on löydetty ainakin kolme mahdollista pintakerrosproteiinigeeniä.
Antibodymediated adhesion inhibition experiments were also performed, in which the two rSlps were pretreated with their specific anti-rSlp serum, and showed that adhesion between the rSlps and IPEC-1 cells could be inhibited by the antibody treatment.
Kiinnittymistä tutkittiin myös inhibitiokokeilla käsittelemällä rSlp-proteiinit ennen adheesiota proteiineja vastaan tuotetuilla vasta-aineseerumeilla.
Additionally, it was shown how S-layer proteins are localized on the surface of L. amylovorus DSM 16698 cells.
Molemmat Slp-proteiinit esiintyvät L. amylovorus DSM 16698 -bakteerisolun pinnalla ja jakautuvat keskenään samalla tavoin ympäri solun pintaa.
Aims: Rectal cancer, one of the most common cancers worldwide, causes significant mortality.
Tarkoitus: Peräsuolisyöpä on yksi maailman yleisimmistä syövistä ja se aiheuttaa merkittävää kuolleisuutta.
All of the surveillance instruments used, were equally useful for finding recurrences.
Kaikki käytetyt seurantamenetelmät olivat hyödyllisiä.
Patients and methods: A total of 952 rectal cancer patients were operated on at Helsinki University Hospital between January 2005 and June 2014.
Potilaat ja metodit: Potilaat leikattiin Helsingin Yliopistollisessa Keskussairaalassa tammikuun 2005 ja kesäkuun 2014 välillä.
Surgical and oncological results in rectal cancer and the value of follow-up
Peräsuolisyövän hoidon kirurgiset ja onkologiset tulokset sekä seurannan merkitys
Curative re-operation was possible in 41.1% of patients with disease recurrence.
Kuratiivinen uusintaleikkaus oli mahdollinen 41.1%:lla potilaista, joilla oli syövän uusiutuma.
For diagnosing recurrence, the surveillance is recommended, but the optimal frequency, length and methods are not well established.
Syövän uusiutumisen toteamiseksi on suositeltu seurantaa, mutta sen ihanteellisesta tiheydestä, kestosta ja toteutustavasta keskustellaan.
Data were retrospectively collected from patient records.
Väitöskirjatutkimusta varten vaadittavat tiedot on kerätty jälkikäteen potilasasiakirjamerkinnöistä.
After curative rectal cancer surgery, local recurrences (LR) are detected in 4-10% and distant metastases in 20-31% of the patients.
Parantavan peräsuolisyöpäleikkauksen jälkeen todetaan syövän paikallisuusiutumia 4-10%:lla ja etäpesäkkeitä 20-31%:lla potilaista.
The Study III population consisted of 94 patients, operated on because of locally advanced rectal cancer by multivisceral resection between 2005 and 2013.
III osatyössä oli mukana 94 potilasta, joille tehtiin monielinresektio paikallisesti edenneen peräsuolisyövän takia vuosina 2005-2013.
The risk of permanent stoma after low anterior resection in our study population was low, most probably due to routine use of covering stoma.
Pysyvän avanteen riski matalan anteriorisen resektion jälkeen oli tutkimusaineistossamme pieni ja todennäköisimmin se johtui näissä leikkauksissa säännönmukaisesti käytetystä suoja-avanteesta, jonka käyttöä suositellaan.
The 5-year overall survival (OS) for the whole population was 51.8% and for curatively treated patients (n=83) 59.2%; the 5-year disease-free survival (DFS) for the latter group was 64.2%.
Kuratiivisesti hoidettujen 83 potilaan joukossa 5-vuotinen kokonaiseloonjäämisluku oli 59.2% ja tautivapaa 5-vuotisluku 64.2%.
Anyhow, meticulous total mesorectal excision (TME) surgery has good local control without RT in so-called good T2-T3N0-1 tumours , and the use of SCRT has been questioned in many countries because of side-effects and uncertainty of utility.
Huolellisen totaalimesenteriumin poisto-leikkaustekniikan jälkeen paikallisuusiutumariski on pieni ns. hyvän ennusteen T3N0-1 kasvaimissa ilman leikkausta edeltävää sädehoitoakin, joten monessa maassa sädehoidon käyttöä on vähennetty sivuvaikutusten ja epävarman hyödyn takia.
In these resections, morbidity and mortality are higher than in standard resections.
Näissä laajennetuissa peräsuolisyöpäleikkauksissa on suurempi komplikaatioiden ja kuolleisuuden riski kuin pelkissä suolenosapoistoissa.
Total permanent stoma rate was 10.3%.
Näin yhteensä pysyvä avanne oli 10.3% potilaalla.
This study analysed the pattern of rectal cancer recurrence, the usefulness of surveillance and the different surveillance instruments available.
Tässä tutkimuksessa analysoitiin uusiutumien esiintyminen sekä syöpäseurannan ja käytettyjen seurantamenetelmien hyödyt.
Of patients having pT3N1-2 rectal cancer, LR occurred in altogether 11.3%.
Potilaat, joiden syövän mikroskooppinen luokittelu oli pT3N1-2, paikallisuusiutuma todettiin 11.3% potilaalla.
Of these 151 patients, 57 did not have radiotherapy (RT) before the operation and 94 had received short-course RT before surgery.
Potilaista 57 leikattiin ilman edeltävää sädehoitoa ja 94 potilasta sai leikkausta edeltävän lyhyen sädehoidon.
Study I comprised 481 consecutive rectal cancer patients treated with radical intention during 2005-2011.
I osatyö sisälsi 481 peräkkäistä potilasta, joiden peräsuolisyöpä leikattiin vuosien 2005-2011 aikana.
Multivisceral resection is safe and has an over 50% 5-year OS and almost 90% local control.
5-vuotiskokonaiseloonjäämisluku oli yli 50% ja paikallisuusiutumariski oli pieni, noin 10%.
A significant risk factor for LR and survival was R1 resection.
Univarianssianalyysissä ainut merkittävä paikallisuusiutuman ja eloonjäämisen riskitekijä oli riittämätön leikkausmarginaali (R1 operaatio).
Short-course radiotherapy did not affect LR risk in pT3N1-2 rectal cancer patients.
Leikkausta edeltävä lyhyt sädehoito ei vaikuttanut paikallisuusiutuman riskiin pT3N1-2 peräsuolisyöpäpotilailla.
Larger studies allowing analysis of subgroups with different T3 classes and N1 and N2 groups separately are needed to evaluate the role of short-course neoadjuvant radiotherapy in T3N+ tumours.
Isommalla potilasmäärällä tehtäviä jatkotutkimuksia tarvitaan, jotta voidaan analysoida sädehoidon vaikutusta eri T3 alaluokissa ja vielä erikseen N1 ja N2 potilasryhmien kesken.
Study II comprised all patients (n= 273) operated on with anterior resection (AR) combined with low colorectal or coloanal anastomosis and covering stoma during 2005-2011.
II osatyössä oli mukana 273 potilasta, joille tehtiin anteriorinen resektio ja matala kolorektaalinen tai koloanaalinen suoliliitos ja suojaava avanne vuosina 2005-2011.
The risk factors for failure of low colorectal or coloanal anastomosis were tumour location under 6 cm from anal verge, coloanal anastomosis, early anastomotic complication, anastomotic fistula, anal incontinence, and LR. After multivisceral resection, LR occurred in 10.6%.
Sauman epäonnistumiseen liittyviä merkittäviä riskitekijöitä olivat matala kasvaimen sijainti (alle 6 cm peräaukosta), koloanaalisauma, varhainen saumakomplikaatio, fisteli, anaali-inkontinenssi ja paikallisuusiutuma.
Results: Local recurrence occurred in 8.3% and distant metastases in 23.3% of patients treated with curative intention.
Tulokset: Kuratiivisesti leikatuista peräsuolisyöpäpotilaista seuranta-aikana todettiin 8.3%:lla paikallisuusiutuma ja 23.3%:lla etäpesäke.
The median time for detecting a recurrence was 1.4 years (0.7-5.2).
Monielinpoistoleikkauksen jälkeen paikallisuusiutuma todettiin 10.6% potilaista, keskimäärin 1.4 vuoden (0.7-5.2) kuluttua leikkauksesta.
The short-course RT did not prevent LR.
Leikkausta edeltävä sädehoito ei ehkäissyt paikallisuusiutumia.
Risk factors in univariate analysis for LR were tumour location under 6 cm from anal verge, positive circumferential resection margin (CRM), tumour perforation and mucinous histology.
Univarianssianalyysissä todettuja paikallisuusiutuman riskitekijöitä olivat tuumorin matala sijainti (alle 6 cm peräaukosta), positiivinen leikkausmarginaali, kasvaimen puhkeama ja musinoosi kudostyyppi.
Poor response for CRT in post-treatment MRI predicts LR and seems to be associated with decreased DFS in curatively treated patients.
Vaste-MRI:ssä todettu huono kemosädehoidon vaikutus ennusti paikallisuusiutumia ja näytti vähentävän tautivapaata elossaoloa kuratiivisesti hoidettujen potilaiden joukossa.
Poor or no response in post-treatment MRI predicted LR and also seemed to predict DFS in curatively treated patients.
Vaste MRI:ssä todettu olematon tai huono kemosädehoidon vaste ennusti paikallisuusiutumaa ja näytti myös ennustavan tautivapaata elossaoloaikaa kuratiivisesti hoidettujen potilaiden joukossa.
The aim of this study was to determine, whether SCRT prevents LR in pT3N1-2 patients compared with those operated on without RT.
Tutkimuksessamme analysoimme, ehkäiseekö leikkausta ennen annettu lyhyt sädehoito paikallisuusiutumia leikkauspreparaattilöydöksen pT3N1-2 kasvaimissa verrattuna niihin vastaaviin potilaisiin, jotka eivät ole saaneet sädehoitoa.
In multivariate analysis, the risk factors were tumour location under 6 cm from anal verge and positive CRM.
Multivarianssianalyysissä riskitekijöitä olivat tuumorin matala sijainti (alle 6 cm peräaukosta) ja positiivinen leikkausmarginaali.
In this study, we determined the cumulative risk of and the risk factors for failure of low colorectal or coloanal anastomosis.
Tutkimuksessamme analysoimme matalan suoliliitoksen epäonnistumisen kumulatiivista ilmaantuvuutta sekä siihen vaikuttavia riskitekijöitä.
Protective stoma was not closed in five patients (1.8%).
Viiden (1.8%) potilaan kohdalla suoja-avanne jäi pysyväksi.
In locally advanced rectal cancer, when the tumour has invaded the adjacent organs, a multivisceral en bloc -resection is needed.
Paikallisesti edennyt, ympäröiviin elimiin levinnyt peräsuolisyöpä leikataan monielinpoistoleikkauksena, jotta saataisiin riittävä tervekudosmarginaali syöpäkasvaimeen.
Conclusions: The most intensive follow-up should fall within two to three years for all patients treated with curative intent, and thereafter, only patients with known risk factors for recurrence should be followed.
Yhteenveto: Parantavan peräsuolisyöpäleikkauksen jälkeinen intensiivinen seuranta tulisi järjestää kaikille kahdesta kolmeen leikkauksen jälkeisen vuoden ajan.
The median time to recurrence was 1.3 years after operation, and 75% of recurrences were diagnosed during the first two postoperative years.
Uusiutumista 75% löytyi kahden ensimmäisen leikkauksen jälkeisen vuoden aikana ja seurantakäynneillä uusiutumat todettiin aikaisemmin kuin oireiden perusteella todetut uusiutumat.
In Study IV, 151 patients operated on because of pT3N1-2 rectal cancer during January 2005-June 2014 were included.
IV osatyössä oli mukana 151 potilasta, joiden mikroskooppinen syöpäluokittelu on pT3N1-2.
The oncological results of multivisceral resections for rectal cancer were evaluated, as were the risk factors for LR and survival.
Tutkimuksessa tarkasteltiin peräsuolisyövän takia tehtyjen monielinresektioiden tuloksia, eloonjäämisennustetta sekä paikallisuusiutumisen riskitekijöitä.
In addition, the usefulness of the response seen in MRI and the pathological specimen in predicting curative resection, risk of LR and survival was investigated.
Lisäksi arvioitiin kasvaimen vastetta pitkään kemosädehoitoon syöpähoitojen jälkeisen vastemagneettikuvauksen perusteella ja leikkauspreparaatin histologiassa sekä näiden vasteiden kykyä ennustaa kuratiivista leikkausta, paikallisuusiutumariskiä ja eloonjäämistä.
The colorectal or coloanal anastomosis was switched to a permanent stoma in 23 (8.5%) of 271 patients.
Pysyvä avanne jouduttiin myöhemmin tekemään 23 (8.5%) potilaalle, joille oli tehty peräsuolisyövän poistoleikkauksessa matala kolorektaalinen tai koloanaalinen suoliliitos.
Nowadays, low colorectal or coloanal anastomosis is performed whenever possible because most patients prefer anus-preserving surgery over a permanent stoma.
Peräsuolisyöpäleikkauksessa pyritään tekemään suoliliitos, hyvinkin matala, aina kun mahdollista, pysyvän avanteen välttämiseksi.
The covering stoma is used to facilitate anastomosis healing and to protect against fatal complications.
Väliaikainen suoja-avanne estää vaarallisia ja kuolemaan johtavia suoliliitoskomplikaatioita ja vähentää uusintaleikkaustarvetta.
Neoadjuvant short-course radiotherapy (SCRT) has been reported to diminish the rate of LR.
Ennen peräsuolisyöpäleikkausta annettavan lyhyen sädehoidon on raportoitu vähentävän syövän paikallisuusiutumariskiä.
The rate of LR in the surgery only group was 14% and in the RT + surgery group 9.6%.
Potilaista, jotka hoidettiin pelkällä leikkauksella, uusiutuma todettiin 14%:lla ja niillä, jotka saivat sädehoidon ennen leikkausta, 9.6%:lla.
Achievement of R0 multivisceral resection is most important concerning LR and also survival.
Puhdas leikkausmarginaali on tärkein paikallisuusiutumia ja elossa oloa ennustava tekijä monielinresektion jälkeen.
Studies on the optimal dosing and duration of LMWH in high-risk groups are needed.
Lisää tietoa optimaalisimmasta PMH:n annostuksesta ja käytön kestosta korkean riskin ryhmissä kaivataan.
We showed that the use of LMWH during pregnancy was safe for both the mother and the fetus.
PMH:n pitkäaikaiskäyttö raskauden aikana on turvallista äidille ja sikiölle.
Low-molecular-weight heparin (LMWH) is currently the medicine of choice for the management of acute VTE and for VTE prophylaxis during pregnancy.
Pienimolekyylistä hepariinia (PMH) käytetään laskimotromboembolian hoitoon ja estoon raskauden aikana.
The VTE risk remained elevated for 180 days in women with thrombophilia, Cesarean section, twin birth, varicose veins, and cardiac disease.
Riski säilyi 180 päivää keisarileikkauksen ja kaksossynnytyksen jälkeen sekä suonikohju- tai sydänpotilailla.
The recurrence rate of VTE was high in high-risk women.
Uusinta-tukosten esiintyvyys on kuitenkin merkittävä korkean riskin potilailla.
Study II was a sub-study of Study I concerning recurrent VTEs in women with a history of previous VTE (n=271).
Tutkimus II koostui laskimotromboembolian aiemmin sairastaneista naisista (n=271).
The aims of the study were to evaluate the maternal and neonatal safety and the efficacy of the long-term use of LMWH during pregnancy, and the incidence, risk factors, and mortality of postpartum VTE in Finland through 180 days after delivery.
Tutkimuksemme tavoitteet olivat selvittää raskauden aikaisen PMH:n käytön turvallisuutta ja tehokkuutta äidin ja sikiön kannalta sekä selvittää laskimotromboembolian esiintyvyys, riskitekijät ja kuolleisuus lapsivuodeaikana.
Venous thromboembolic event (VTE) is one of the leading causes of maternal deaths in the Western world, with highest risk during the postpartum period.
Laskimotromboembolia on yksi johtavista äitiyskuolleisuuden syistä kehittyneissä maissa.
The incidence of VTE despite ongoing LMWH prophylaxis was high in women with a history of at least two VTEs, prior estrogen - or antiphospholipid antibody syndrome -related VTE.
Uusinta-laskimotromboembolioiden esiintyvyys oli korkea PMH-lääkityksestä huolimatta korkean riskin potilailla (≥2 aiempaa laskimotromboemboliaa, laskimotromboembolia estrogeenialtistukseen tai antifosfolipidi-vasta-ainesyndroomaan liittyen).
The study population consists of all women with deliveries (N=634292) and all fertile-aged non-pregnant women (N=1232841).
Tutkimus IV (2001-2011) koostui kaikista synnyttäneistä naisista Suomessa (n=634292).
The risk of postpartum VTE was highest during the first week declining thereafter, but small residual risk remained through 175 postpartum days.
Pieni riski laskimotromboemboliaan säilyi kuitenkin 175 päivään saakka.
Few allergic reactions for LMWH occurred.
Allergia lääkkeelle oli vähäistä.
LMWH was not associated with decreased BMD.
Yhteyttä PMH:n käytön ja luuntiheyden aleneman välillä ei havaittu.
Whether there is a subsequent decrease in bone mineral density (BMD) after long-term use of LMWH during pregnancy, was observed in study III (2008-2012), by measuring BMD in women with (n=92) and without LMWH exposure (n=60).
PMH:ta raskautensa aikana käyttäneiden naisten (n=92) luuntiheyttä verrattiin terveiden synnyttäneiden naisten luuntiheyteen (n=60).
Study IV (2001-2011) was a population-based study to assess the incidence and risk factors for postpartum VTE 180 days after delivery.
Tutkimuksessa III (v. 2008-2012) selvitimme PMH:n käyttöön myöhemmin esiintyvän luuntiheyden laskun riskiä.
LMWH exposed women (n=475), were included in Study I (1994-2007).
Tutkimus I koostui PMH:ta raskautensa aikana käyttäneistä naisista (n=475).
The incidences of thrombocytopenia, bleeding, preterm delivery, stillbirth, pre-eclampsia, or fetal growth restriction were same between LMWH-exposed women and healthy controls and no heparin-induced thrombocytopenia or osteoporotic fractures were observed.
Tulostemme mukaan PMH ei lisännyt verihiutaleiden vähyyden, verenvuodon, ennenaikaisen synnytyksen, raskausmyrkytyksen, kohtukuoleman tai sikiön kasvuhidastuman riskiä.
The safety and efficacy of LMWH exposure during pregnancy were evaluated in studies I-III.
Tutkimuksissa I-III (1994-2007) selvitimme PMH:n käytön turvallisuutta ja tehokkuutta.
However, few studies have been conducted in middle-income countries such as China.
Kuitenkin vain vähän tutkimusta on tehty keskituloisissa yhteiskunnissa kuten Kiinassa.
It was based on internationally compatible questionnaires and yielded extensive information on socioeconomic status, family structure and background, living arrangements, daily activities, life styles, and health conditions.
Se perustuu kansainvälisesti vertailukelpoisiin kyselylomakkeisiin ja tuotti kattavaa tietoa sosioekonomisesta asemasta, perherakenteesta ja taustasta, asumisjärjestelyistä, päivittäisestä toiminasta, elämäntavoista ja terveydentilasta.
Recent studies in some industrialised societies also indicate that socioeconomic status is not only individual but also family level resource.
Viimeaikaiset tutkimukset teollisuusmaissa viittaavat myös siihen, että sosiaalinen asema on paitsi yksilö- myös perhetasoinen tekijä.
The data used in this study came from the Chinese Longitudinal Health and Longevity Survey (CLHLS) conducted in China in 2002-2011.
Käyttämämme aineisto (Chinese Longitudinal Health and Longevity Survey; CLHLS) oli kerätty Kiinassa vuosina 2002 2011.
The association between socioeconomic status and health has been well studied.
Sosioekonomisen aseman ja terveyden välistä yhteyttä on tutkittu paljon.
In other words, the family s socioeconomic status affect the health of family members.
Tällöin perheen sosioekonomisella asemalla on vaikutusta yksittäisen perheenjäsenen terveyteen.
The CLHLS produced the largest set of population-based survey data covering Chinese people aged 65 and over.
CLHLS on laajin väestötasoinen tutkimus Kiinan 65 vuotiaasta ja sitä vanhemmasta väestöstä.
The main objective of the present study was to investigate the trajectories of health in later life by means of different indicators of socioeconomic status, and to assess whether, and if so how the socioeconomic status of family members affects the health and mortality risk of elderly people in China.
Tämän tutkimuksen päätavoitteena oli tutkia terveyden kehityskulkuja myöhemmässä elämässä käyttämällä eri sosioekonomisen aseman osoittimia sekä selvittää kuinka perheenjäsenten sosioekonominen asema vaikuttaa ikääntyneiden terveydentilaan ja kuolleisuuteen Kiinassa.