natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These studies have described many long-term outcomes in detail, but other important subjects, such as sleep and chronotype have received far less attention.
Suurin osa keskosista selviää onneksi ongelmitta, mutta vuosikymmenien seurantatutkimukset ovat osoittaneet, että keskosuuteen liittyy usein pitkäaikaisvaikutuksia aikuisiässä.
This raises the question if late chronotype, poor sleep, and prematurity are associated.
Tämä herättää kysymyksen, ovatko nämä ovat yhteydessä toisiinsa.
Changes in these forests greatly influence key ecosystem properties such as biodiversity and carbon cycle.
Näiden metsäekosysteemien muutoksilla on suuria vaikutuksia esimerkiksi luonnon monimuotoisuuteen ja hiilen kiertoon.
Forest structure was examined in three natural boreal forest landscapes in northern Fennoscandia and two landscapes in eastern North America.
Tarkastelen luonnontilaisten boreaalisten metsien rakenteen vaihtelua tilassa ja muutosta ajassa kolmella Pohjois-Fennoskandiassa ja kahdella itäisessä Pohjois-Amerikassa sijaitsevalla tutkimusalueella.
Canopy cover that was visually interpreted from stereopairs of aerial photographs taken between the years 1959 and 2011 was used as a surrogate measure of forest structure to quantify and examine spatial variation and/or temporal change, and Bayesian inference was used to separate credible ecological phenomena from the noise caused by visual interpretation error.
Kolmelta ajanhetkeltä vuosien 1959 ja 2011 väliltä tehdystä visuaalisesta tulkinnasta laskettiin systemaattinen ja satunnainen tulkintavirhe, ja niitä hyödynnettiin Bayes-päättelyssä erotettaessa uskottavaa ekologista vaihtelua tai muutosta ilmakuvatulkinnan virheestä.
This thesis presents and applies a novel methodology to study changes in forest structure.
Väitöskirjassani kuvaan uuden menetelmän ja käytän sitä metsärakenteen spatiaalisen vaihtelun ja muutoksen tarkasteluun.
Hence, understanding the development of the remaining natural boreal forests is particularly important.
Siksi on keskeistä ymmärtää miten luonnontilaisten metsien rakenne ja dynamiikka muuttuvat.
The results revealed variation in forest structure at multiple spatial scales which showed similarities despite the differences in dominant tree species and disturbance regimes between the studied landscapes.
Vaikka eri prosessien havaittiin aiheuttavan metsärakenteen vaihtelua eri mittakaavatasoilla, vaihtelun mittakaavatasojen samankaltaisuus tutkimusalueiden välillä osoittaa, että boreaalisista luonnonmetsistä saatetaan tunnistaa luonteenomaisia metsärakenteen vaihtelun mittakaavatasoja, jotka ovat riippumattomia esimerkiksi valtapuulajista tai häiriökierroista.
The methodology was extended to examine spatial variation in forest structure.
Menetelmää hyödyntäen havaitsimme uskottavaa spatiaalista vaihtelua ja muutosta jokaisen tutkimusalueen metsien rakenteessa.
Global environmental change and other anthropogenic changes, such as changes in disturbance regimes alter the structure and dynamics of boreal old-growth forests.
Globaalimuutos muuttaa jäljellä olevien luonnontilaisten boreaalisten metsien rakennetta ja dynamiikkaa.
The results aligned with the hierarchy theory and the hierarchical patch dynamics concept by showing that the structure of natural boreal forests vary and change at discernible spatial scales, and showed that these scales can be identified and quantified objectively.
Havaintoni luonnonmetsien rakenteen monimittakaavaisesta vaihtelusta ja muutoksesta, näiden mittakaavatasojen tunnistettavuudesta, erotettavuudesta ja laskennallisesta määrityksestä sopivat hierarkiateorian ja hierakkisen laikkudynamiikan viitekehykseen.
The variability was connected with scale-dependent driving processes that also showed similarities among the landscapes.
Sekä muutos, että vaihtelu ilmenivät useilla mittakaavatasoilla, jotka olivat samankaltaisia eri tutkimusalueilla.
This suggests that the studied forests are currently responding to large scale drivers that cause trend-like increase in their canopy cover and consequently in biomass.
Väitöskirjani tuloksista voidaan päätellä tutkimieni metsien muuttuneen ensisijaisesti laaja-alaisten kasvuympäristön muutosten, esimerkiksi häiriökierron tai kasvuolosuhteiden muutosten, vuoksi.
While gap- and patch-scale changes were important, the most notable changes occurred at large spatial scales, contradicting the conventional view that changes in the structure of natural boreal forests are mostly due to gap dynamics.
Toisaalta havaitsemani laaja-alainen muutos on ristiriidassa vallitsevan boreaalisten luonnonmetsien muutosta kuvaavan teorian, pienaukkodynamiikan, kanssa.
We calibrated visual canopy cover interpretations made from time series of aerial photographs with canopy cover reconstructions that were based on field- and tree-ring measurements.
Hyödynnän ilmakuvilta visuaalisesti tulkittua latvuspeittävyyttä, maastomittauksia sekä puiden vuosilustoista saatavia kasvuhistoriatietoja metsärakenteen vaihtelun ja muutoksen tarkastelussa.
The results indicated that historical aerial photographs are a valuable resource in studying how forest ecosystems develop, but the notable errors in their visual interpretation need to be taken into account in analysis of change.
Väitöskirjani osoitan historiallisten kaukokartoitusaineistojen käyttökelpoisuuden sekä käytön haasteet metsätutkimuksessa.
The kidneys developed changes typical of human DKD, such as tubular proliferation and atrophy, mesangial expansion and glomerular basement membrane thickening, lower expression of nephrin, foot process effacement and podocyte apoptosis.
Kyseisen mallin hiirten haiman betasolut tuottavat normaalia vähemmän insuliinia, jonka seurauksena hiirille kehittyy diabeettista munuaistautia vastaavia muutoksia, kuten valkuaisvirtsaisuutta, glomeruluksen tyvikalvon paksuuntumista, nefriini-valkuaisaineen ilmentymisen vähentymistä ja podosyyttien (glomeruluksen epiteelisolujen) solukuolemaa.
Approximately 40% of individuals with diabetes develop this microvascular complication that may eventually require dialysis or kidney transplant.
Taudille on tyypillistä etenevä munuaisten toiminnan heikentyminen, mikä voi johtaa loppuvaiheen munuaistautiin vaatien dialyysihoitoa tai munuaissiirteen.
Finally, we found that overexpression of PACSIN2 altered the actin cytoskeleton organisation and morphology of podocytes in culture, and that constitutively phosphorylated PACSIN2 at S313 showed milder effect.
In vitro-kokeet viljellyillä soluilla osoittivat, että muutokset PACSIN2:n ilmentymisessä vaikuttivat nefriinin solunsisäiseen kuljetukseen ja muutokset fosforylaatiossa puolestaan vaikuttivat aktiinitukirangan järjestäytymiseen.
We identified that palmitate induced the phosphorylation of PACSIN2 at S313 in a protein kinase C-dependent manner.
Havaitsimme, että PACSIN2-valkuaisaineen ilmentyminen ja fosforylaatio ovat kohonneet kokeellisen diabetesmallin glomeruluksissa.
Diabetic kidney disease (DKD), the renal complication of diabetes, is the leading cause of end-stage renal disease in Europe and in the USA.
Diabeettinen munuaistauti on diabeteksen vakava komplikaatio, jonka kehittymiseen vaikuttavat korkea verensokeri, rasva-aineenvaihdunnan muutokset ja korkea verenpaine.
We found that septin 7, together with NMIIA, regulates the docking and fusion of GSVs with the plasma membrane in podocytes.
Työn päähavainto oli, että septiini 7 ja myosiini IIA säätelevät näiden vesikkeleiden kuljetusta, ja siten glukoosin sisäänottoa podosyytteihin, vastakkaisin tavoin.
Further, the thesis refines how septin 7 hinders the trafficking of glucose transporter 4 (GLUT4) storage vesicles, as septin 7 was recently found to inhibit glucose uptake in podocytes.
Väitöskirjan viimeinen osatyö keskittyy tutkimaan septiini 7:n merkitystä podosyyttien glukoosin sisäänoton säätelyssä.
In the work concentrating on the trafficking of GLUT4 in podocytes, we found that septin 7 forms a complex with nephrin and nonmuscle myosin IIA (NMIIA) at the plasma membrane in the docking and fusion site of GLUT4 storage vesicles (GSVs).
Havaitsimme, että sekä septiini 7 että myosiini IIA ilmentyvät solukalvolla alueella, johon glukoosinkuljettaja 4-valkuaisainetta kuljettavat vesikkelit ohjautuvat ja kiinnittyvät.
The pathological mechanisms of DKD are not fully elucidated but podocyte injury is involved.
Väitöskirjan seuraavissa osatöissä tutkitaan munuaisen toiminnalle välttämättömien podosyyttien vauriomekanismeja molekyylitasolla.
Thus, we propose that PACSIN2, septin 7 and NMIIA are central molecules in podocytes, and participate in the progression towards DKD by regulating the organisation of the actin cytoskeleton and the trafficking of nephrin and GLUT4.
Näin ollen PACSIN2 saattaa liittyä diabeettisen munuaistaudin syntyyn vaikuttamalla podosyyttien vesikkelikuljetuksen ja aktiinitukirangan säätelyyn.
This work characterises the renal phenotype of a novel transgenic mouse model of hyperglycaemia triggered by hypoinsulinaemia due to the defective β-cell mass growth in the pancreas.
Tämän väitöskirjan keskeisiä tuloksia olivat uuden diabeettisen eläinmallin munuaistaudin analysointi ja podosyyteissä havaittavien munuaisvaurioon johtavien vauriomekanismien tunnistaminen ja karakterisointi.
DKD is characterised by progressive loss of the permselectivity of the glomerular filtration barrier and declining glomerular filtration rate.
Tuloksia voidaan hyödyntää kehitettäessä uusia diabeettisen munuaistaudin etenemistä hidastavia hoitokeinoja.
Albeit ionic liquids have been described as chemically and thermally highly stable solvents, the potential drawbacks of ionic liquids and electrolyte solutions regarding to their possible degradation in common processing temperatures are discussed in detail in this thesis.
Ioniset nesteet ovat ruokasuolan tapaan suoloja, mutta niiden kemiallisen rakenteen takia ne muodostavat huonosti kiteitä, ja siksi niillä on matala sulamispiste.
This thesis explores novel applications which utilize ionic liquids and electrolyte solutions in treatment of biomass for obtaining high-quality value-added products, such as cellulose, hemicelluloses and lignin as relatively pure fractions, which can be further processed into useful materials and chemicals.
Tällä tarkoitetaan ionisten nesteiden kemiallisen muuttumattomuuden tutkimista kuumennettaessa niitä esimerkiksi vesiliuoksessa, mikä on tärkeää siksi, että ioniseen nesteeseen liuenneet biopolymeerit saostetaan ulos lisäämällä siihen vettä.
In the last research, aqueous solution of triethylammonium hydrogensulphate [TEAH][HSO4] was studied for fractionation of wheat straw and aspen in comparison with non-sulfate NaOH pulping and various recently discovered pulping methods utilizing a microwave reactor in all procedures.
Tutkittaessa fosforipitoisen ionisen nesteen stabiilisuutta osoittautui ydinmagneettinen resonanssispektroskopia hyväksi työkaluksi, sillä ioninen neste ja muodostunut hajoamistuote antoivat selvästi toisistaan erillään olevat signaalit, ja siten tulosten tulkinta oli suoraviivaista.
The [DBNH][OAc] can rapidly dissolve large quantities of cellulose and can be utilized in the IONCELL-F process to convert cellulose pulp into strong cellulosic man-made fibers.
Ionisten nesteiden käyttö voisi mahdollistaa ligniinin rakenteen pysymisen mahdollisimman muuttumattomana, jolloin ligniiniä voitaisiin tulevaisuudessa käyttää tuotteiden valmistuksessa.
The irreversible decomposition kinetics were assessed at for 60 w/w% solution and it was not possible to obtain 70 w/w% concentrations or higher because of the decomposition at during evaporation at 25 °C.
Tulosten avulla pystyttiin havainnollistamaan, kuinka nopeasti ionisesta nesteestä tulisi käyttökelvotonta, koska sen puhdistamista hajoamistuotteista ei pidetty vaihtoehtona.
For this purpose, 60 Finnish Members of Parliament (and 5 parliamentary committee chairs) were interviewed over the period of 2008–2016.
Tutkimuksen aineiston muodostaa 60 suomalaisen kansanedustajan (ja viiden valiokuntaneuvoksen) puolistrukturoidut tutkimushaastattelut, jotka on kerätty aikavälillä 2008–2016.
The research is motivated by a simple question: what do representatives actually do when they represent?
Tutkimus lähtee liikkeelle hyvin yksinkertaisesta ajatuksesta: mitä edustajat oikeastaan käytännössä tekevät kun he edustavat?
The under-theorised link between representation and deliberation has resulted in shortage of empirical accounts of where representatives operate in.
Johtuen siitä, että edustamisen ja deliberaation välinen suhde on jokseenkin aliteoretisoitu, on myös tästä näkökulmasta tehtyjen, edustajien toiminnalliseen työympäristöön sijoittuvien empiiristen tutkimusten määrä vähäinen.
Each discussed context specifies how the functions of representation are established and carried out.
Operatiivinen konteksti lähtee ajatuksesta, että edustamisessa halutaan saada asioita tehdyksi ja aikaiseksi.
This research draws especially from the systemic approach to deliberation.
Tutkimuksen kysymyksenasettelu on lähtökohdiltaan teoreettinen.
This research sets out clarifying theoretically the relations with two democratically relevant concepts: political representation and deliberation.
Se sijoittuu politiikan teorian, erityisesti deliberatiivisen demokratiateorian ja poliittista edustamista käsittelevien keskusteluiden läpileikkauskohtaan.
In this research, the dynamics of deliberative representation are studied in and illustrated through a particular legislature, the Parliament of Finland.
Tässä työssä hahmotellaan analyyttinen työkalu, deliberatiivinen edustaminen, jota tarkastellaan tutkimuksessa määriteltyjen kolmen edustamisen kontekstin kautta.
Three dominant contexts of representation are identified: the affirmative, operative and performative context.
Affirmatiivinen konteksti selittää sitä, kuinka deliberatiivisessa edustamisessa tarvitaan muita oman mielipiteen punnintaan, peilaamiseen ja vahvistamiseen.
The novelty of this research lies in its aspiration to use the language of political theory more closely in conducting empirical inquiry.
Täten tutkimuksella on myös toinen tavoite: tuoda parlamentti ja siellä tapahtuva edustustoiminta empiirisen tutkimuksen kohteeksi.
Finding answers to this question helps in understanding what drives deliberation in parliaments.
Deliberaation tasapuolisuutta ja kuuntelevuutta korostavat elementit liudentuvat istuntosalityöskentelyssä.
Consequently, this refined perspective allows addressing and re-assessing some prevailing assumptions of political science about the strategic and adversarial incentives and orientations of elected representatives.
Tämä edellyttää kansanedustajilta yhteistyötä, kompromissikyvykkyyttä sekä myös tavoitteellista ja strategista deliberaatiota.
Finally, three deliberative modes are detected in the contexts of representation: what I call expressive-deliberative, strategic-deliberative and expressive-partisan deliberative mode.
Viimeiseksi, performativiisessa kontekstissa deliberatiivinen edustaminen osoittaa että "asioita on saatu aikaiseksi".
Recent scholarship of representation, namely the constructivist turn, sees the concept of representation as dynamic and fluid.
Tutkimuksen tarkoituksena on tarkastella parlamenttia edustamisen ja deliberaation eli harkitsevan ja punnitsevan puheen paikkana.
The proposed framework of deliberative representation allows a more nuanced outlook on representative activities and practices.
Niissä edustamisella ja deliberaatiolla on omat tarkoituksensa ja tavoitteensa.
The study included 150 healthy, recently postmenopausal women with varying degrees of severity of hot flashes.
Tutkimukseen osallistui 150 tervettä, vaihdevuosi-ikäistä naista, joilla oli eri vaikeusasteisia kuumia aaltoja.
The aim of this study was to investigate the association of hot flashes and postmenopausal hormone therapy on cardiac autonomic reactivity and risk profile.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää kuumien aaltojen ja hormonikorvaushoidon vaikutuksia sydämen autonomisen hermoston toimintaan sekä sydäntapahtumien riskiprofiiliin.
The autonomic nervous system is a major regulator for cardiac function and rhythm, and increased sympathetic and decreased parasympathetic activity are associated with increased cardiovascular risk and potentially life-threatening arrhythmias.
Autonominen hermosto säätelee merkittävästi myös sydämen toimintaa, ja lisääntyneellä sympaattisella aktivaatiolla on todettu olevan yhteys lisääntyneeseen sydäntapahtumien ja rytmihäiriöiden riskiin.
The study population was randomized to receive transdermal estradiol gel, oral estradiol alone or combined with medroxyprogesterone acetate, or placebo.
Tutkittavat saivat satunnaistetusti hormonikorvaushoitoa, johon kuului estrogeeni iholle annosteltavana geelinä, estrogeenitabletti joko yksin tai yhdistettynä keltarauhashormoniin, sekä lumelääke.
Therefore, hot flashes may modify the cardiovascular risk profile in postmenopausal women.
Niinpä kuumilla aalloilla voi olla merkitystä vaihdevuosi-ikäisten naisten sydänterveyteen.
The exact mechanism of hot flashes is unclear, but they are related to alterations in autonomic balance.
Kuumien aaltojen tarkkaa syntymekanismia ei tiedetä, mutta niiden on todettu liittyvän sellaisiin tahdosta riippumattoman (autonomisen) hermoston toiminnan muutoksiin, jotka lisäävät sympaattisen hermoston vaikutusta.
Cardiac autonomic reactivity and risk profile were assessed with heart rate variability and ventricular repolarization measures from 24-hour electrocardiographic recording at baseline and after 6 months of treatment.
Sydämen rytmiä ja sen säätelyä mitattiin 24 tunnin sydänsähkökäyrä-rekisteröinnillä, josta tutkittiin rytmihäiriöiden esiintymistä, sykevälien vaihtelua (sykevariaatio) ja sydänlihaksen sähköistä palautumisvaihetta (repolarisaatio).
Additionally, oral estradiol combined with medroxyprogesterone acetate may be related to more frequent cardiac arrhythmias than estradiol only.
Estrogeeni-keltarauhashormoniyhdistelmä voi myös lisätä rytmihäiriöherkkyyttä verrattuna pelkkään estrogeenihoitoon.
Approximately 80 % of women reaching menopause experience vasomotor hot flashes that are often accompanied with palpitation symptoms.
Kuumia aaltoja esiintyy noin 80 %:lla kaikista vaihdevuosiin tulevista naisista, ja ne ovat tavallinen syy käyttää hormonikorvaushoitoa.
Oral estradiol combined with medroxyprogesterone acetate may have adverse effects on heart rate variability, regardless of the hot flash status.
Keltarauhashormonin lisääminen estrogeenihoitoon voi kuitenkin vaikuttaa epäsuotuisasti sykevariaatioon sekä oireellisilla että oireettomilla naisilla.
However, hot flash periods were accompanied with transient changes in heart rate variability, indicating increased sympathetic and decreased parasympathetic tone during hot flash.
Kuumien aaltojen aikana oli kuitenkin havaittavissa ohimeneviä muutoksia sekä sykevariaatiossa että repolarisaatiossa.
Women with hot flashes did not have clinically significant differences in cardiac cardiovascular risk markers based on ambulatory heart rate variability and cardiac repolarization measures, compared with women without hot flashes.
Sydämen rytmiin liittyvä riskiprofiili ei eronnut kuumista aalloista kärsivien ja niiden suhteen oireettomien naisten välillä.
During postmenopausal hormone therapy, transdermal estradiol showed neutral effects on cardiac rhythm.
Ihon kautta annosteltava estrogeenihoito ei aiheuttanut muutoksia sydämen rytmiin tai sen säätelyyn.
Hot flashes may predict a beneficial effect on cardiac repolarization during oral estradiol treatment, but not if medroxyprogesterone acetate is combined with the treatment.
Ne viittaavat lisääntyneeseen sydämen sympaattisen hermoston aktiivisuuteen kuumien aaltojen aikana, mikä voi olla osatekijänä rytmihäiriöherkkyyteen.
Hot flashes are also a common reason to consult a physician for postmenopausal hormone therapy.
Tablettimuotoisella estrogeenihoidolla havaittiin suotuisia muutoksia repolarisaatioon kuumista aalloista kärsivillä naisilla.
The effects of vatinoxan on the level of sedation could be considered relatively minor.
Vaikutukset rauhoituksen tasoon voidaan katsoa vähäisiksi.
Detomidine and medetomidine are α2-adrenoceptor agonists that are used in equine medicine for sedation and analgesia.
Detomidiini ja medetomidiini ovat α2-reseptoreihin vaikuttavia lääkeaineita, joita käytetään hevosten rauhoittamiseen ja kivunlievitykseen.
In standing horses receiving a CRI of medetomidine, vatinoxan attenuated the early, although minor, cardiopulmonary changes induced by medetomidine.
Seisovilla hevosilla, joille annettiin medetomidiini-infuusio, vatinoksaani lievitti varhaisia, joskin lieviä, verenkiertoelimistön muutoksia.
Furthermore, the intestinal motility was markedly improved by vatinoxan.
Lisäksi suoliston toiminta parantui huomattavasti vatinoksaanin vaikutuksesta.
The effects of the drugs on intestinal motility were evaluated by auscultation of the borborygmi or by determining the amount of fecal output.
Ruoansulatuskanavan toiminta arvioitiin pisteyttämällä suolistoäänet ja mittaamalla ulostemäärä.
Additionally, arterial and venous blood gases were analyzed.
Lisäksi mitattiin valtimo- ja laskimoverikaasut.
To evaluate the cardiopulmonary function, the heart rate, respiratory rate, cardiac output, arterial blood pressures, central venous pressure, and pulmonary arterial pressures (this last one in two of the studies) were recorded.
Verenkiertoelimistön ja keuhkojen toimintaa arvioitiin mittaamalla sydämen lyöntitiheys ja minuuttitilavuus, hengitystiheys, valtimopaineet, keskuslaskimopaine ja keuhkovaltimopaineet.
With the dosing used in this study, vatinoxan induced marked hypotension in anesthetized horses and did not influence the intestinal hypomotility associated with general anesthesia.
Tässä tutkimuksessa käytetyllä annoksella vatinoksaani aiheutti huomattavan verenpaineiden laskun nukutetuille hevosille eikä vaikuttanut nukutuksen aiheuttamaan suoliston toiminnan hidastumiseen.
These drugs, however, also influence the cardiopulmonary and gastrointestinal system, mainly by increasing systemic vascular resistance and decreasing cardiac performance and intestinal motility.
Ääreisverenkierron vastus lisääntyy sekä sydämen toiminta ja suoliston liikkuvuus hidastuvat.
Despite this hypotension, which was successfully treated with dobutamine, the cardiac performance and tissue oxygen delivery were better maintained in these horses than in those receiving the adjunctive medetomidine CRI without vatinoxan.
Verenpaineiden laskusta huolimatta sydämen toiminta ja kudosten hapensaanti olivat nukutuksessa annetun medetomidiini-infuusion aikana paremmat, kun oli annettu vatinoksaani-esilääkitys.
The level of sedation was scored, and the recovery times were recorded in anesthetized horses.
Rauhoituksen taso pisteytettiin ja veren lääkeainepitoisuudet mitattiin.
Thus, vatinoxan represents a potential drug for alleviating or reversing the undesired effects of medetomidine and detomidine in standing horses.
Vatinoksaani voi siis olla mahdollinen lääke medetomidiinin ja detomidiinin sivuvaikutusten vähentämiseen seisovilla hevosilla, mutta käyttö nukutetuilla hevosilla vaatii lisätutkimuksia.
Systemic vascular resistance, oxygen delivery, and other selected cardiopulmonary parameters were calculated afterwards.
Jälkikäteen laskettiin mm. ääreisverenkierron vastus ja kudosten hapensaanti.
One aim of the present studies was to evaluate the effects of vatinoxan with a constant rate infusion (CRI) of medetomidine in standing and anesthetized healthy horses.
Tässä kokeellisessa tutkimuksessa selvitettiin vatinoksaanin vaikutuksia medetomidiini-infuusion aikana seisovilla ja nukutetuilla hevosilla sekä detomidiini-annoksen jälkeen seisovilla hevosilla.
In anesthetized horses receiving an adjunctive CRI of medetomidine, premedication with vatinoxan induced significant hypotension.
Nukutetuilla hevosilla esilääkitys vatinoksaanilla aiheutti merkittävän verenpaineiden laskun, joka vastasi dobutamiini-hoitoon.