natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The analyses attempt to show that the notion of such a framework helps to identify more clearly and precisely the nature of the deviations, obstructions, deferrals, reversals, and the like, all of which are integral parts of Bruckner's harmonic language.
Analyysit pyrkivät osoittamaan, että kyseiset verkostot auttavat Brucknerin musiikkia leimaavien piirteiden, kuten erilaisten poikkeamien sekä päämäärien saavuttamisen esteiden ja lykkäysten tunnistamisessa ja kuvailussa.
However, the large-scale tonal forces are strong enough to place the tonally remote passages within the voice-leading strands, which are part of the more conventional tonal framework.
Riittävän painokkaiden tonaalisten tapahtumien johdosta laajan tason tonaaliset liikkeet voidaan kuitenkin perustellusti sijoittaa Schenker-analyysissä käytettyihin tavanomaisiin äänenkuljetusrakenteen verkostoihin.
With the help of Sonata Theory, the analyses bring to light a multifarious dialogue between Bruckner's formal strategies and the strategies found in the classical and nineteenth-century sonata traditions.
Hepokosken ja Darcyn sonaattiteorian kautta väitökirjassa nousee myös esiin Brucknerille ominaisten muodonkäsittelytapojen vivahteikas vuoropuhelu klassismin ja 1800-luvun sonaattimuotoperinteeseen liittyvien menettelyjen kanssa.
The discussion illuminates an extraordinarily rich interaction between aspects of Bruckner's forms and the underlying voice-leading structure.
Väitöskirja havainnollistaa sitä miten Brucknerin muodonkäsittely ja schenkeriläinen äänenkuljetusrakenne ovat monisyisessä vuorovaikutuksessa keskenään.
The present study examines aspects of form and Schenkerian voice-leading structure in the first movements of Anton Bruckner's Symphonies 1, 2, and 3.
Tutkin väitöskirjassani Anton Brucknerin sinfonioiden nro 1, 2 ja 3 avausosien muodon ja Schenker-analyysin avulla kuvattavan äänenkuljetusrakenteen piirteitä.
The music typically deviates from the route it seems to be taking and thwarts its objective several times before the goal is reached.
Tonaalista liikettä näiden rakenteellisesti painokkaiden sointujen välillä leimaavat kuitenkin lukuisat musiikin odotetusta kulusta poikkeavat käänteet.
Due to the tightened economic climate, the importance of strategic fundraising has increased also in Finland.
Kiristyneen taloustilanteen seurauksena strategisen varainhankinnan tärkeys on kasvanut myös Suomessa.
The core idea is to treat donations as investments.
Keskeisenä ajatuksena on lahjoitusten vertaaminen sijoituksiin.
The thesis develops a theoretical framework for managing strategic fundraising in the 21st century.
Tutkielmassa kehitetään teoreettinen viitekehys strategisen varainhankinnan johtamiselle 2000-luvulla.
The primary data of this research are 21 semistructured personal interviews conducted between November 2012 and March 2013.
Ensisijaisena aineistona on 21 henkilökohtaista teemahaastattelua, jotka on tehty marraskuun 2012 ja maaliskuun 2013 välisenä aikana.
The thesis is a qualitative case study of one performing arts organization, Dance Theatre of Harlem, which is located in New York, in the United States.
Tutkielma on laadullinen tapaustutkimus esittävän taiteen organisaatiosta, Dance Theatre of Harlemista, joka sijaitsee New Yorkissa, Yhdysvalloissa.
From the fundraising perspective, the restructuring era can be divided into five different phases: damage repair and building trust (phase 1), new artistic era (phase 2), restructuring fundraising (phase 3), relationship-building and engaging (phase 4) and new dance company, new opportunities (phase 5).
Jälleenrakentaminen voidaan jakaa varainhankinnan näkökulmasta viiteen vaiheeseen: vahinkojen korjaaminen ja luottamuksen rakentaminen (vaihe 1), uusi taiteellinen kausi (vaihe 2), varainhankinnan uudistaminen (vaihe 3), suhteiden rakentaminen ja sitouttaminen (vaihe 4) ja uusi tanssiryhmä, uudet mahdollisuudet (vaihe 5).
Strategic management of the fundraising, as well as performance management of the entire organization are vital for DTH's future.
Varainhankinnan strateginen johtaminen sekä suorituskeskeinen johtaminen ovat keskeistä DTH:n tulevaisuudelle.
The research reveals that Dance Theatre of Harlem (DTH) has engaged in a major restructuring process since 2004, when its internal crisis peaked.
Tutkimus paljastaa, että Dance Theatre of Harlem (DTH) on kokenut mittavan jälleenrakennuksen vuoden 2004 sisäisen kriisinsä jälkeen.
The research shows six critical bottlenecks that can either speed up or slower DTH's entire fundraising: monitoring the relationship between the fundraising strategy, budgeting and diverse funding mix (1), improving the Board mix and Board involvement (2), prospect identification (3), lack of resources for cultivation (4), available time to find strategic fit with the funder (5) and institutional communications and marketing (6).
Tutkimus osoittaa myös kuusi kriittistä pullonkaulaa, jotka voivat joko nopeuttaa tai hidastaa DTH:n varainhankintaa: strategian, budjetoinnin ja laajan rahoituspohjan välisestä yhteydestä huolehtiminen (1), hallituksen laajentaminen ja sitouttaminen (2), rahoittajien tunnistaminen (3), puutteelliset henkilövoimavarat suhteiden hoitamiseen (4), käytettävissä oleva aika (5) ja organisaation viestintä ja markkinointi (6).
In addition, the following materials are used: the organization's internal documents related to the fundraising strategy, news articles and personal observations at different events during 2012 and 2013, as well as during an internship period at the organization's corporate giving team in 2012.
Tutkimuksessa käytetään myös muita aineistoja: organisaation varainhankintastrategiaan liittyviä asiakirjoja, uutisartikkeleita sekä henkilökohtaisia havaintoja tapahtumista vuosilta 2012–2013 sekä varainhankintaosastolla vietetyn työharjoittelujakson ajalta vuonna 2012.
This thesis explores, how a performing arts organization attracts and maintains funders after an internal crisis in the United States.
Tämä tutkielma selvittää, miten yhdysvaltalainen esittävän taiteen organisaatio houkuttelee rahoittajia ja ylläpitää rahoittajasuhteita sisäisen kriisin jälkeen.
The return on investment is as a healthier arts organization that is better able to create new content in line with its mission and engage its donors and funders.
Sijoitetun pääoman tuotto näkyy terveempänä taideorganisaationa, joka voi tuottaa yhä paremmin toiminta ajatuksensa mukaisesti sisältöä ja luoda tiiviimpiä suhteita lahjoittajiinsa ja rahoittajiinsa.
Followed by a market analysis, DTH has reformulated its organizational strategy for several times since the crisis.
Markkina-analyysin jälkeen DTH on uudistanut organisaationsa strategian useaan otteeseen, minkä seurauksena varainhankinnasta on tullut strategisempaa ja yhtenäisempää.
For a non-profit performing arts organization to succeed in the United States, it has to systematically develop its organization and fundraising.
Varainhankinta on elinehto yhdysvaltalaiselle taideorganisaatiolle: organisaatiota ja varainhankintaa on jatkuvasti kehitettävä.
In 2013, DTH is a stronger organization compared to 2004.
Vuonna 2013 DTH on vahvempi organisaatio kuin vuonna 2004: rahoitustilanne on parantunut, ja rahoituspohja on monipuolisempi.
During the restructuring, DTH has kept its mission at the core.
Jälleenrakentaminen on lähtenyt organisaation toimintaajatuksesta.
This topic was selected for two main reasons.
Aiheen valintaan oli kaksi perustetta.
Organists can alternate between the techniques depending on the musical situation.
Urkurit voivat vaihdella tekniikoiden välillä musiikillisesta tilanteesta riippuen.
The band's instrumentation may also influence the choice of the playing technique used.
Yhtyeen instrumentaatio voi myös vaikuttaa käytetyn tekniikan valintaan.
Secondly, even today there still is a widespread misconception that jazz organists play all of the bass lines on the bass pedals.
Toiseksi yhä nykyäänkin on laajalti vallalla virheellinen käsitys, jonka mukaan jazzurkurit soittavat kaikki bassolinjat urkujen jalkiolla.
First of all, an earlier comparative study of bass lines played on both the manuals and the foot pedals has not been done.
Ensinnäkin sormiolla ja jalkiolla soitettuja bassolinjoja vertailevaa aikaisempaa tutkimusta ei ole tehty.
This thesis examines the different ways of playing bass lines on the Hammond B-3 organ in jazz music.
Tutkielma tarkastelee bassolinjojen soittamisen eri tapoja Hammond B-3 -uruilla jazzmusiikissa.
The pedal bass technique, in turn, has the advantage of harmonic, rhythmic and textural fullness: the left hand, which is freed from the bass playing duties, can play chords and rhythms as well as adjust the timbre.
Jalkiotekniikan etuna on puolestaan harmoninen, rytminen ja tekstuurillinen täyteläisyys: vasen käsi voi bassolinjojen soitosta vapautuessaan soittaa sointuja ja musiikillista kokonaisuutta palvelevia rytmejä sekä muokata urkujen äänensävyä.
A clear majority of jazz organists play bass lines mainly on the manuals of the Hammond B-3 organ instead of the pedals.
Selvä enemmistö jazzurkureista soittaa bassolinjat pääsääntöisesti Hammond B-3 -urkujen sormiolla jalkion sijaan.
It is also easier to play complex bass lines with large interval skips on the manuals than on the pedals.
Laajoja intervallihyppyjä sisältäviä monimuotoisia bassolinjoja on myös selvästi helpompi soittaa sormiolla kuin jalkiolla.
For example an organist favoring left hand bass might play pedal bass for instance in slow ballads, whereas an organist favoring pedal bass might play left hand bass lines on very fast tunes.
Sormiobassolinjoja suosiva urkuri saattaa soittaa jalkiolla esimerkiksi hitaissa balladeissa ja jalkiobassolinjoja pääsääntöisesti soittava urkuri vastaavasti sormiolla hyvin nopeissa kappaleissa.
Under scrutiny are the similarities and the differences, as well as the advantages and the disadvantages between the different playing techniques.
Tarkastelun kohteena ovat eri tekniikoiden yhtäläisyydet ja erot sekä edut ja haitat rytmiikan, sävelvalintojen, tekstuurin, äänensävyn ja teknisen toteutuksen kannalta.
The most important reasons for this are the timbre available from the manuals and the ease of controlling the rhythmic subtleties of phrasing thus creating swinging (or grooving) bass lines.
Tärkeimmät syyt tähän ovat sormiolta saatava miellyttävä äänensävy sekä sujuvuus svengaavien, fraseeraukseltaan hienovaraisten bassolinjojen toteuttamisessa.
The musical examples are analyzed, the aspects of technical execution are scrutinized, and the technical properties of the Hammond B-3 organ that affect the playing of the bass lines are examined The main findings of the thesis are summarized as follows.
Aineistoa käsitellään taiteellisen tutkijan ja esiintyvän jazzurkurin näkökulmasta: analysoimalla musiikkiesimerkkejä, punnitsemalla soittoteknisiä näkökohtia sekä tarkastelemalla Hammond B-3 -urkujen bassolinjojen soittoon vaikuttavia teknisiä ominaisuuksia.
The thesis also examines how the choice of the playing technique (manual vs. pedal bass) may depend on the tempo of the song, the general rhythmic framework and the instrumentation of the group The body of source material consists of recordings, video material, articles, books and internet sources.
Tutkielma kartoittaa myös sitä, miten bassolinjojen soittotekniikan valinta mahdollisesti riippuu kappaleen temposta, rytmiikasta tai yhtyeen instrumentaatiosta.
The aspects focused on are rhythm, the choice of notes, texture, timbre and the ease of execution.
Tutkimusaineiston rungon muodostavat äänitteet, videomateriaali, kirjallinen aineisto ja internet-lähteet.
This dissertation examines two contemporary theories of music education within a pragmatist frame of reference.
Väitöskirja tarkastelee kahta musiikkikasvatuksen nykyteoriaa pragmatistisessa viitekehyksessä.
It also shows how Reimer's notion of aesthetic experience is incompatible with his use of Dewey's holistic ideas.
Työ osoittaa myös, kuinka Reimerin käsitys esteettisestä kokemuksesta on yhteensopimaton hänen käyttämiensä Deweyn holististen ajatusten kanssa.
Finally, the work discusses how Dewey's pedagogical ideas together with his commitment to cultural plurality, can bring forth a more socially, communally concerned and context-sensitive music education than either the individualistic theories of Reimer or Elliott do.
Lopuksi työ pohtii, kuinka Deweyn pedagogiset sekä kulttuurisen pluralismin ajatukset voivat luoda vahvemmin sosiaalisesti ja yhteisöllisesti suuntautuneen, konteksti-sensitiivisemmän musiikkikasvatuksen kuin Reimerin tai Elliottin yksilökeskeiset teoriat.
The study analyses how Elliott's cognitive theory seems to neglect the sensing and feeling body, the student's perspective, and the actual context of learning and thus the ethics of praxis.
Väitöskirja analysoi, kuinka Elliottin kognitiivinen teoria ei kuitenkaan riittävästi ota huomioon tuntevaa ja aistivaa kehoa, oppilaan näkökulmaa ja aktuaalista oppimiskontekstia ja näin ollen praksiksen etiikkaa.
It points out that the dualistic isolation of the subject from the object, the mind from the body, and the individual from the social and communal is a shared tendency.
Se osoittaa, että niillä on samanlainen dualistinen tendenssi erotella subjekti ja objekti, mieli ja ruumis, sekä yksilö ja sosiaalis-yhteisöllinen.
By using methods of analysis and synthesis it shows how Bennett Reimer's and David J. Elliott's philosophies of music education manifest individualism and thus undermine the actual social context of music education.
Työ osoittaa analyyttisin ja synteettisin menetelmin, kuinka Bennett Reimerin ja David J. Elliottin musiikkikasvatusfilosofiat manifestoivat individualismia eivätkä kiinnitä riittävästi huomiota musiikkikasvatuksen sosiaaliseen kontekstiin.
Elliott's Aristotelian praxis theory of music education tries to overcome the Cartesian "errors" by abandoning the notion of aesthetic experience in favour of musical action and emphasising music as authentic rule-based cultural information.
Elliottin aristoteelinen praksiaalinen musiikkikasvatusteoria yrittää välttää karteesiolaisuuden hylkäämällä esteettisen kokemuksen käsitteen, fokusoimalla musiikilliseen toimintaan ja tarkastelemalla musiikkia autenttisena, sääntöihin perustuvana kulttuurisena informaationa.
The study illustrates the continuity between the Cartesian-Kantian self, aesthetics and Reimer's theory.
Työ tarkastelee karteesis-kantilaisen ihmiskäsityksen, estetiikan sekä Reimerin teorian välistä jatkumoa.
Themes such as the project approach, democratic learning community, "oeuvres", and framing musical events are discussed in the search for holistic view of music education.
Projektilähestymistavan, demokraattisen ja oppivan yhteisön, yhteistaideteoksen ja musiikillisen tapahtuman "kehystämisen" teemojen kautta väitöskirja etsii holistisempaa lähestymistapaa musiikkikasvatukseen.
Predominantly through the use of John Dewey's philosophical tools, the work searches for a perspectival and holistic orientation in which music is understood as an embodied situational experience and learning as a process in and through social contexts.
Pääasiassa John Deweyn filosofisiin välineisiin nojautuen työ rakentaa holistista viitekehystä, jossa musiikki on situationaalinen, ruumiillinen (embodied) kokemus, ja jossa oppiminen konstituoituu sosiaalisessa kontekstissa ja sen kautta.
Through its historical perspective, and by making a comparison to the traditional African conception of the self and its musical manifestations, the work argues that Reimer's theory is ethnocentric, and hence, narrows rather than widens the transformative possibilities of music as experience in education.
Historiallisen näkökulman avulla ja traditionaaliseen afrikkalaiseen ihmiskäsitykseen ja sen musiikillisiin ilmenemismuotoihin vertaamalla työ argumentoi, että Reimerin teoria on etnosentrinen.
Moreover, this research shows how the aesthetic and performance-oriented praxialism that Elliott poses as being in opposition can be combined in a Deweyan music education.
Tutkimus osoittaa myös, kuinka deweyläinen musiikkikasvatus voi yhdistää esteettisen käsitteen ja esittämis-painottuneen praksialismin, jotka Elliottin mukaan ovat yhteensopimattomia.
Professional use of arts-based methods in elderly care has increased greatly in recent years.
Taidelähtöisten menetelmien käyttö osana ikäihmisten hoitoa on lisääntynyt runsaasti viime vuosina.
Disabling factors include lack of formal support for communication between sectors, inadequate formal structure and scarce funding.
Estäviä rakenteita ovat puutteellinen tuki sektorien väliseen kommunikaatioon, vaillinaiset muodolliset rakenteet sekä rahoituksen niukkuus.
As the field of arts-based methods in elderly care is still evolving, the managerial aspects of the field should be investigated in more detail.
Koska taidelähtöisten menetelmien käyttö osana ikäihmisten hoitoa kehittyy koko ajan, tulisi alan hallinnollisia käytäntöjä tutkia tarkemmin.
The main findings of the study propose that the formal structuring of the work of facilitators is modest, and that informal structures are used to compensate for the lack of formal ones.
Tärkeimmät löydökset osoittavat, että fasilitaattoreiden työn muodolliset rakenteet ovat vaatimattomia, ja tätä kompensoidaan epämuodollisilla rakenteilla.
The enabling factors for successfully facilitating arts-based elderly care in municipal organizations include formal establishment of facilitator positions, formally supported multi-professional collaboration, creation of legitimacy through commitment from management and a diverse funding base.
Mahdollistavia rakenteita ovat fasilitaattoreiden työkuvan vakiinnuttaminen, moniammatillisen yhteistyön muodollinen tukeminen, johdon tuen myötä luotu legitimiteetti sekä monipuolinen rahoituspohja.
As a meeting between two intrinsically different work cultures, the intersection of arts and health has sparked the interest of researchers when it comes to methods and causalities, but less focus has been given to the managerial aspects.
Kahden erilaisen työkulttuurin kohtauspaikka on herättänyt kiinnostusta myös tutkimuksessa: taiteen ja hyvinvoinnin yhteyksiä sekä taidelähtöisiä menetelmiä on tutkittu runsaasti, mutta hallinnollinen puoli on saanut vain vähän huomiota.
The theoretical framework is built on the investigation of research on arts-based methods in elderly care and in the structuring of organizations.
Teoreettinen viitekehys käsittelee taidelähtöisten menetelmien käyttöä ikäihmisten parissa sekä organisaatiorakenteiden muodostumista.
This thesis presents a multiple case study of the facilitation of arts-based elderly care in three Finnish municipal organizations.
Tässä tutkielmassa selvitetään ikäihmisille suunnattujen taidelähtöisten menetelmien ja kulttuuripalveluiden fasilitointia kolmessa suomalaisessa kuntaorganisaatioissa.
More specifically, it examines the enabling and disabling factors found in municipal organizations using semi-structured interviews and organizational documents.
Menetelminä käytettiin teemahaastatteluja sekä organisaatioiden dokumentaatiota.
Trust and Safe Choices: Coping with health-related risks in food consumption in St. Petersburg
Luottamus ja turvalliset valinnat: pietarilaisten ruuankulutus ja terveysriskien huomioon ottaminen
The main empirical material is based on qualitative interviews with consumers and interviews and group discussions with professional experts (market actors, representatives of inspection bodies and consumer organizations).
Päätulokset perustuvat haastatteluihin kuluttajien ja alan ammattilaisten eli tuottajien, myyjien, tarkastajien, virkamiesten sekä kuluttajaorganisaatioiden edustajien kanssa.
The original aim of the study was to reveal the meanings applied to the concepts of trust, safety and risks in the perspective of market choices, the assessments of food risks and the ways of handling them.
Tutkimus kattaa seuraavia teemoja: turvallisuus ja riskit ruuankulutuksessa, ruokaan liittyvä tieto, luottamus markkinatoimijoihin ja ruoka-ainesten kontrollointiin sekä ruokariskien kanssa toimeen tulemisen strategiat.
The main concern of the study is to investigate consumer trust as an adequate response to food risks, i.e. a strategy helping the consumer to make safe choices in an uncertain food situation.
Luottamus nähdään kuluttajien vastauksena epävarmaan ruokatilanteeseen, se mahdollistaa markkinoilla tehtävien valintojen yksinkertaistamisen.
Also, the findings are discussed with reference to the consumers' possibilities of personal control over food risks.
Tämä tutkimus tarkastelee ruuankulutuksen riskejä.
However, the interviewees emphasize the state's decisive role in suppressing risks in the food market.
Vaikka haastateltavat ilmaisevat epäluottamusta julkiseen ruoka-ainesten valvontaan nähden ja kritisoivat sitä tehottomuudesta ja korruptiosta, heidän mielestään valtion aseman vahvistaminen mahdollistaa riskien merkittävän vähentämisen markkinoilla.
Supplementary research tasks presumed descriptions of institutional conditions for consumer trust, including descriptions of the food market, and the presentation of food consumption patterns in St. Petersburg.
Lisäksi tutkimus kuvaa Pietarin kuluttajien ostoksilla käymis- ja syömistapoja ja keskustelee luottamuksen asemasta nyky-Venäjällä ylipäänsä.
Secondary material is used for describing institutional conditions for consumer trust and the market situation.
Tutkimus myös painottaa kuluttajien luottamuksen institutionaalisia ehtoja, jotka ovat parhaillaan muovautumassa Venäjällä.
The analysis reveals a clear pattern of disbelief in the efficiency of institutional food control.
Haastateltavat osoittavat kuitenkin samalla suurta epäjohdonmukaisuutta tavoissa, joilla he käytännössä seuraavat tietojaan.
The results suggest that the idea of consumer trust is associated with the reputation of suppliers, stable quality and taste of their products, and reliable food information.
Tulokset johdattavat ajattelemaan, että positiiviset kokemukset vuorovaikutuksesta erityisten tuottajien ja myyjien välillä ovat ratkaisevia kuluttajien luottamuksen kannalta, ja nämä muokkaavat ja säätelevät olennaisesti ostoksilla käymisen käytäntöjä.
The study falls into the category of a naturalistic case study Stake (1988).
Tutkimus noudattaa naturalistisen tapaustutkimuksen (Stake 1998) periaatteita.
The identity idea managing the composing processe's abstract level, the concrete compositional acts were described according to seven typical compositional conventions and strategies in 18 different stages of the process.
Sävellyksen identiteetti-idean ohjatessa sävellystyötä sen abstraktilla tasolla säveltämisen konkretiaa ovat säveltäjän käyttämät tyypilliset sävellykselliset toiminnot ja strategiat, joita kuvattiin seitsemän kaikkiaan 18 vaiheessa.
The composer's first dilemma outcomes from music's temporal nature, from the inner diversity of the identity idea, as well as from the composer's constructive way and ethos of compositional work.
Tämä säveltämisen dilemma on seurausta musiikin ajassa etenevästä luonteesta ja prosessinomaisuudesta, identiteetti-idean sisäisestä moninaisuudesta sekä säveltäjän konstruktiivisesta sävellystavasta ja sävellysestetiikasta.
Determination to the original ideas of the composition, e.g. to the identity idea, necessitated the composer's ability to defer decision making into the moment where they could be made.
Pitäytyminen identiteetti-ideassa, eli alkuperäisissä ideoissa, edellytti säveltäjältä kykyä siirtää työssä eteen tulevia valintoja myöhempään tilanteeseen, jossa ongelmien ratkaisu vasta oli mahdollista myöhempien valintojen perusteella.
The composition was completed not from the beginning to the end, but simultaneously all over the composition.
Sävellys valmistuu ei valmiin sävellyksen ajallisessa järjestyksessä, vaan sen eri kohdista rinnakkain ja yhtaikaa.
The identity idea is the element in the composing process, which distinguishes it from the concept of problem solving process.
Identiteetti-idea on se elementti sävellysprosessissa, joka erottaa sen puhtaasta ongelmanratkaisuprosessista, jossa ongelmat oletetaan joko annetuiksi tai edellisistä valinnoista johtuviksi.