natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In individuals, whose HDL-cholesterol levels were low, the quality of HDL particles was also impaired; they contained smaller amounts of plasmalogens which are fat molecules known to be antioxidant and thus protective to arteries.
Henkilöillä, joilla HDL-kolesterolin pitoisuus oli pieni, myös HDL-hiukkasten laatu oli huonontunut: ne sisälsivät muun muassa vähemmän hapettumista estäviä plasmalogeenejä.
In individuals with high HDL-cholesterol levels in the circulation, the lipid composition of the HDL particle was more beneficial regarding heart disease risk.
Niillä, joilla HDL-kolesterolipitoisuus oli korkea, hiukkasten rasvakoostumus oli puolestaan sydän- ja verisuonitautien kannalta edullinen.
The inflammation may block the transport of cholesterol from vessel walls to circulation leading to lower HDL-cholesterol levels in the circulation.
Tällainen tulehdus voi estää kolesterolin siirtymistä rasva- ja tulehdussoluista verenkiertoon, jolloin kolesteroli kertyy verisuonen seinämään ja HDL-kolesterolin pitoisuus veressä pienenee.
In this thesis, new genes predisposing to low HDL-cholesterol level were searched using genome-wide association analysis in Finnish individuals with extremely low or high HDL-cholesterol.
Väitöstyössä etsittiin geenejä suomalaisessa väestössä, joiden eri muodot voivat altistaa matalalle HDL-kolesterolipitoisuudelle.
This thesis further demonstrates that not only the quantity but also the quality of HDL particles is genetically regulated.
Väitösttutkimuksessa osoitettiin lisäksi, että HDL-hiukkasten laatu on geneettisesti säädeltyä; sitä säätelevät osittain samat geneettiset mekanismit kuin HDL-kolesterolin määrää.
The genetic variants regulating the level of HDL-cholesterol also govern its quality, highlighted by inflammation-increasing genetic variants also impairing HDL quality.
Tulehdusreaktiota lisäävät geenimuodot heikentävät näin ollen myös HDL-hiukkasten laatua.
Some of the subjects appeared to be genetically more prone to inflammation than others, especially in the blood and adipose tissue.
Osalla tutkittavista osoittautui olevan geneettinen alttius rasvakudoksen ja verenkierron matala-asteiseen tulehdukseen.
Delayed mitochondrial clearance was also detected in a human patient with Pearson s syndrome, a rare disorder caused by a sporadic single large mtDNA deletion and causing life-threatening anemia.
Lisäksi havaitsimme että punasolujen kypsyminen on häiriintynyt myös ihmisellä Pearsonin oireyhtymässä, harvinaisessa mitokondrio DNA:n häviämästä aiheutuvassa sairaudessa, joka ilmenee lapsuusiän henkeä uhkaavana anemiana.
This thesis shows that mtDNA integrity is essential for SSC function.
Tutkimuksemme osoittaa, että mitokondrioiden toiminnalla on tärkeä rooli kantasolujen ylläpidossa.
In this thesis, a novel mechanism for mitochondrial anemias is presented.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa esitetään uusi mitokondriaalisen anemian mekanismi, sekä osoitetaan että mitokondrioilla ja mtDNA:lla on tärkeä rooli kantasolujen toiminnassa.
This suggests that premature ageing of Mutators is due to disrupted SSC homeostasis.
Tutkimuksemme tarkoituksena oli selvittää, johtuuko Mutatorien aikainen ikääntyminen kantasolujen toimintahäiriöstä.
Mutator mice, which harbour proof-reading deficient mitochondrial DNA polymerase gamma, accumulate mtDNA point mutations and develop a premature ageing phenotype, whereas Deletor mice, a model for adult-onset mitochondrial myopathy, accumulate mtDNA deletions and have a normal lifespan.
Mitokondrioilla on oma perimänsä, mtDNA, jonka virheet aiheuttavat mitokondrioiden toimintahäiriön, jonka ilmeneminen vaihtelee vastasyntyneiden vaikeista monielinsairauksista aikuisten lihasheikkouteen ja ikääntymiseen.
Treatment with N-acetyl-L-cysteine (NAC), a glutathione precursor and a ROS scavenger, was able to rescue the SSC phenotype during embryogenesis and to normalize iron loading in vitro, suggesting that mtDNA mutagenesis affects ROS signaling.
Mitokondrioiden roolia aikuisen kantasolujen toiminnassa ei ole aiemmin juuri tutkittu, joten hyödynsimme Mutator-mallia tutkiaksemme veren kantasolujen sekä hermokantasolujen toimintaa tilanteessa, jossa mtDNA:han kertyy paljon virheitä.
MtDNA mutagenesis in hematopoietic precursors modifies signaling which causes aberrant iron loading and delayed mitochondrial clearance from maturing erythrocytes.
Lisääntynyt mtDNA:n virheiden määrä johtaa muutokseen kantasolun happiradikaalitasossa, jolloin kantasolujen signalointi erilaistumisen ja jakaantumisen osalta muuttuu.
Somatic stem cell (SSC) dysfunction is a common feature of mouse models of premature ageing, most of which are created by disturbing nuclear DNA repair, damage recognition or ROS defence.
Ennenaikaisesti vanhenevat Mutator-hiiret ovat ikääntymismalli, jossa hiirten kudoksiin kerääntyy mtDNA:n virheitä puutteellisesti toimivan korjausentsyymin takia.
Hematopoietic progenitors are especially sensitive to mtDNA mutagenesis, which may partly explain the high prevalence of anemia without iron deficiency seen in elderly humans.
Havaitsimme että veren kantasolut ovat huomattavasti herkempiä mtDNA:n virheille kuin hermokantasolut: Mutator-hiirille kehittyy vaikea anemia punasolujen kypsymishäiriön vuoksi, kun taas aivojen rappeumasta ei löytynyt merkkejä, vaikka hermokantasolujen toimintakyky olikin alentunut.
The SSC dysfunction leads to decline in SSCs ability to maintain tissue homeostasis resulting in degeneration and ageing.
Kantasolujen toiminnan ymmärtäminen on edellytys sille, että kudosten uusiutumista ja vanhenemista fysiologisena ilmiönä voidaan ymmärtää.
Enhanced destruction of newly-born erythrocytes and concurrently depleted iron stores in the bone marrow make compensatory reticulocytosis inefficient.
Kudosten kantasolut ylläpitävät erilaistuneiden solujen toimintaa sekä tuottavat korvaavia soluja vaurioituneiden tilalle, joten heikentynyt kantasolujen toiminta vaikuttaa kudosten kykyyn korjata vaurioita.
The past decades have witnessed an increase in the incidence of IAV outbreaks in poultry in Europe and zoonotic transmission of a growing number of subtypes.
Viime vuosikymmeninä on lintujen IAV epidemiat lisääntyneet merkittävästi Euroopassa ja zoonoottisista infektioista raportoidaan yhä tihenevässä määrin.
Both viruses have a heavy impact on the poultry industry by causing outbreaks with significant economical losses.
Epidemiat siipikarjatiloilla johtavat suuriin taloudellisiin menetyksiin ja leviävät nopeasti.
We detected altogether 76 IAVs (in 8.7%) and 39 NDVs (in 5.5%).
Kaikkiaan tutkimme 875 lintunäytettä vuosina 2006-2010 ja 2014, ja löysimme niistä 86 IAV:ta ja 39 NDV:tä, mm IAV alatyypit H5N2, H7N3 ja H9N2.
Influenza A virus (IAV) is a significant zoonotic pathogen, with a diverse range of subtypes infecting both humans and birds.
Influenssa A-virukset (IAV) ovat merkittäviä lintu- ja humaanipatogeenejä.
NDV is the causative agent of Newcastle Disease, a significant infectious disease of poultry.
Lievästä vakavaa Newcastlen tautia aiheuttava paramyxovirus-1 (NDV) on niinikään merkittävä lintupatogeeni.
From most of the samples (75%) the viruses were successfully propagated in embryonated chicken eggs and partially sequenced for phylogenetic and pathogenicity analyses.
Valtaosa viruksista onnistuttiin kasvattamaan laboratoriossa ja niiden genomisekvenssit selvitettiin molekulaari-epidemiologista karakterisointi varten sekä geneettisten patogeenisuus markkereiden varalta.
Importantly, while no highly pathogenic strains were encountered, several of the wild waterfowl derived viruses detected in Finland were phylogenetically closely related to viruses detected during outbreaks in Finland and elsewhere in Europe.
Sen sijaan tutkimukset osittavat että useat Suomessa eristetyt virukset ovat geneettisesti hyvin samankaltaisia sorsien talvehtimisalueilla, Keski-Euroopassa, siipikarjaepidemioissa eristettyjen virusten kanssa viitaten niiden yhteiseen alkuperään.
Avian influenza and Newcastle disease viruses in Finland : Genetics, epidemiology and ecology in the natural host, wild waterfowl
Lintujen influenssa A virus ja Newcastlen tautia aiheuttava paramyxovirus-1 Suomessa
Our results also show that the northern breeding sites have implications on a European scale.
Tutkimus valottaa myös pohjoisten pesimäalueiden merkitystä lintujen IAV:n kierrossa ja leviämiselle muualle Eurooppaan.
Previous surveillance studies have yielded limited information about avian IAV in Finland and so far, NDV has been the causative agent of varying outbreaks in Finland, for example in poultry, a zoo and domestic pigeons.
Väitöskirjatyössä tutkimme lintujen IAV:n ja NDV:n esiintyvyyttä luonnonvaraisissa sorsalinnuissa Suomessa, kartoitimme niiden alatyyppijakaumaa ja selvitimme niiden epidemiologiaa sekä taudinaiheuttamiskykyä.
While wild waterfowl, the natural host, remains apparently healthy during the even frequent infections with these viruses, poultry is susceptible for mild to severe disease.
Luonnonvaraiset sorsalinnut muodostavat IAV:n ja NDV:n luontaisen varaston ja toimivat pääsääntöisesti oireettomina kantajina, kanat puolestaan ovat herkkiä vakaville infektioille.
An unexpectedly high subtype dominance of H3N8 was recorded each year, counting for over 60% of all the subtyped IAVs.
Tutkimuksessa teimme myös mielenkiintoisen havainnon H3N8 virusten poikkeuksellisen vahvasta alueellisesta dominanssista.
Genetic characterization of these viruses demonstrated high sequence homology, even between temporally separated viruses and suggests local perpetuation of the viruses.
Kannat ovat pääasiassa isäntälajispesifisiä mutta eräät lintujen IAV-kannat aiheuttavat satunnaisia infektioita myös ihmisissä ja niiden zoonoottista potentiaalia pidetään merkittävänä.
The segmented genome of IAV also allows it to reassort during dual infections, giving rise to novel viruses with unpredictable pathogenic properties including the potential to transmit to humans and other mammals.
IAV:n muuntautuminen on erityisen tehokasta ja ennalta arvaamatonta, ja muutokset sen taudinaiheuttamiskyvyssä lisäävät myös zoonoottisten tartuntojen riskiä.
Surveillance data of IAV in the natural host is important for designing efficient national policies aiming to control the transmission of IAV to susceptible populations and for risk assessment.
Tarkkailemalla virusta sen luonnollisessa isännässä, sorsissa, saatu tutkimustieto on merkittävää laadittaessa kansallisia säädöksiä jolla pyritään estämään viruksen siirtymistä luonnonvaraisista linnuista siipikarjaan.
Low pathogenic IAV and NDV viruses are efficiently transmitted in host populations and have the ability to mutate and become virulent.
Yksikään luonnonvaraisista sorsalinnuista eristetty IAV tai NDV virus ei osoittautunut korkeapatogeeniseksi.
Northern peatlands form a large storage of terrestrial carbon and at the same time they provide an important palaeoecological archive to study past climate changes and associated carbon dynamics.
Hiilen varastona toimimisen lisäksi hitaan maatumisen johdosta turpeen kasvijäänteet muodostavat myös tärkeän paleoekologisen arkiston, minkä avulla voidaan tutkia mm. ilmastohistoriaa sekä siihen liittyviä muutoksia suon hiilidynamiikassa.
However, peat material of the early succession stages, the fens, is often highly decomposed hampering the identification of the fossil plant remains.
Suosukkession alussa (nevavaihe) muodostuvat turvekerrostumat ovat kuitenkin usein hyvin pitkälle maatuneita mikä vaikeuttaa makrofossiilien tunnistamista.
However, when macrofossil and biomarker data were interpreted in parallel, it became clear that biomarkers were also able to reflect the major changes in dominating plant groups and in moisture conditions.
Kuitenkin, kun biomerkki- ja makrofossiilimenetelmien avulla saatu aineisto analysoitiin samanaikaisesti monimuuttujamenetelmin, turpeen biomerkkien avulla kykenin erottamaan suurimmat muutokset vallinneessa kasvillisuudessa: neva- ja rämesuovaiheet.
In my study I assess the applicability of the geochemical plant biomarker method to study past plant assemblages from highly decomposed fen peat.
Väitöskirjatyössäni tutkin biomerkkimenetelmän toimivuutta pitkälle maatuneen nevavaiheen turpeen kasvijäänteiden tunnistuksessa.
As a result, it appears that the biomarker method, as applied here, performs the best as a complimentary proxy when used in conjunction with macrofossils, and that the data should be interpreted cautiously.
Näin ollen, läpi koko turveprofiilin biomerkkimenetelmä toimii parhaiten lisäinformaation lähteenä esim. makrofossiilien rinnalla.
The plant biomarker analyses indicate that the n-alkanes, and their ratios, are the most useful compounds to separate fen plant groups: Sphagnum mosses and vascular plants.
Väitöskirjatyöni tulokset osoittavat, että (1) tutkimieni nevasoiden elävien kasvien biomerkkien välillä on eroja joiden avulla kasviryhmät; rahkasammalet ja putkilokasvit, voidaan erottaa toisistaan.
For example, the biomarker composition of Sphagnum mosses and sedge roots resembled each other despite their differences in biology.
Biomerkkien avulla myös rämesuon eri mikrohabitaatit, mätäs- ja välipinnat, erottuivat toisistaan.
A new promising method to study past plant assemblages from peat is the geochemical plant biomarker method, which has performed well in less decomposed bog peat environments.
Menetelmää on käytetty pääasiassa suosukkession loppuvaiheen, rahkasammalvaltaisten rämeiden, kasvijäänteiden tunnistuksessa, ja on se toiminut lupaavasti tutkittaessa näitä vähemmän maatuneita turvekerroksia.
The training sets included boreal fen, arctic fen and permafrost peat plateau plants.
Kasvi- ja turveaineistoa tutkimustani varten keräsin boreaaliselta ja arktiselta suolta.
One of the most widely used methods to study peatland histories is the plant macrofossil method.
Turpeen kasvijäänteiden, makrofossiilien, tunnistaminen mikroskoopin avulla on käytetyin menetelmä tutkittaessa soiden historiallisia muutoksia.
The analyses of living plants showed that the biomarker compositions did not differ between the same species collected from different bioclimatic zones, suggesting that, at least to some extent, plant biomarkers can be used universally beyond the geographical areas where the training set was collected.
Tarkoitus on tunnistaa turpeesta kasveja vertaamalla elävistä kasveista tunnistettuja biomerkkejä turpeesta löydettyihin biomerkkeihin.
In the peat sections studied here, the biomarker method performed well in less humified bog peat layers but less well in the highly decomposed fen peat layers.
Kaikista tutkimistani turvenäytteistä läpi turveprofiilien löytyi kasviperäisiä biomerkkejä: pohjan pitkälle maatuneista kerroksista pinnan vähemmän maatuneisiin kerroksiin.
The biomarker analyses on fossil peat were applied in parallel with macrofossil analyses to two boreal and one arctic permafrost peat section, all known to contain highly decomposed peat.
(2) Eri suotyyppien, neva ja räme, kasvilajien/ryhmien biomerkit ovat samankaltaisia, (3) samoin tutkimieni boreaalisten ja arktisten suokasvien biomerkit ovat kasviryhmittäin samankaltaisia.
Thus, current methods may give only a partial view on the past vegetation, and as a result the accuracy of carbon balance estimations and climate implications may remain low.
Näin ollen, täydellistä kuvaa vallinneesta kasvillisuudesta ei voida rakentaa.
For the first time I apply a living fen plant biomarker training set to study past fen phases.
Ensin kartoitin elävien nevakasvien biomerkkejä.
The articles are concerned with questions about supporting freedom and autonomy in helping professions and justifying limiting them in the society.
Artikkeleissa käsitellään kysymyksiä yksilönvapauden ja autonomian tukemisesta auttamistyössä sekä niiden rajoittamisen oikeuttamisesta yhteiskunnassa.
The work consists of an introduction and six articles that look into 1) ethical challenges and tools in therapeutic practice concerning sexuality, 2) the ethical basis of sexuality counselling and utilizing ethics in working with clients, 3) societal and ethical dimensions of women s sexual power, 4) the meaning of objectification to the ethics of pornography, 5) legislative problems and consequent ethical questions caused by child pornography, and 6) the ethical justification of criminalizing sadomasochistic sex and violent pornography.
Teos koostuu johdannosta ja kuudesta artikkelista, jotka käsittelevät 1) eettisiä haasteita ja työvälineitä seksuaalisuuteen liittyvässä terapeuttisessa työssä, 2) seksuaalineuvonnan eettistä perustaa ja etiikan hyödyntämistä asiakastyössä, 3) naisten seksuaalisen vallan yhteiskunnallisia ja eettisiä ulottuvuuksia, 4) esineellistämisen merkitystä pornografian etiikalle, 5) lapsipornografian tuottamia lainsäädännöllisiä ongelmia ja niiden eettisiä ulottuvuuksia, sekä 6) väkivaltapornon ja sadomasokistisen seksin kriminalisoimisen eettistä oikeutusta.
Each article looks into the questions within their own context and thus expands into necessary theoretical backgrounds, arguments, questions and consequences in legal philosophy, criminalization theory, ethical basis of helping professions and sexual politics.
Kukin artikkeli tarkastelee kysymyksiä omassa kontekstissaan ja laajentuu välttämättömiin taustateorioihin, argumentteihin ja jatkokysymyksiin kuten oikeusfilosofiseen argumentaation, kriminalisointiteoriaan, auttamistyön eettiseen perustaan sekä seksuaalipolitiikkaan.
The articles share a question about, how liberal sexual ethics support sexual wellbeing of individuals in different contexts.
Artikkeleissa selvitetään useista eri näkökulmista kuinka liberaali seksuaalietiikka tukee yksilöiden seksuaalista hyvinvointia.
The philosophical basis of liberal sexual ethics is built on egalitarian social philosophy, ethical neutrality of sexual acticity and rejection of paternalism and moralism as liberty-limiting principles.
Liberaalin seksuaalietiikan lähtökohtia ovat egalitaristinen yhteiskuntafilosofia, käsitys seksuaalisesta toiminnasta eettisesti neutraalina sekä paternalististen ja moralististen vapaudenrajoittamisperusteiden hylkääminen.
The introduction presents philosophical background for the articles: John Stuart Mill s ethical liberalism and the liberal tradition built on it, including the concepts of liberties and rights, which compose the most central ethos of modern sexual culture.
Johdanto esittelee liberaalin seksuaalietiikan taustan John Stuart Millin eettisessä liberalismissa sekä sen päälle rakentuneessa liberalismin perinteessä, jonka käsitys yksilönvapaudesta ja kansalaisoikeuksista muodostaa modernin seksuaalikulttuurin keskeisimmän eetoksen.
The topic of the dissertation is applying of liberal sexual ethics to sexological work with clients, sexual politics and jurisprudential problems.
Väitöskirjan aiheena on liberaalin seksuaalietiikan soveltaminen seksologiseen asiakastyöhön, seksuaalipolitiikkaan ja oikeustieteellisiin ongelmiin.
A shared result emerges: prevailing practices should be consistently liberalized in professional ethics and policies concerning equality, sexuality and criminal issues.
Niitä yhdistää tulos, jonka mukaan vallitsevia käytäntöjä tulisi johdonmukaisesti liberalisoida niin ammattietiikassa, tasa-arvopolitiikassa, seksuaalipolitiikassa kuin kriminaalipolitiikassakin.
All of these fields nurture practices that are illiberal, inconsistent and moralist due to their historical and cultural contexts, and thus impede the highest possible realization of sexual rights and well-being.
Kaikilla näillä alueilla vallitsee yhä käytäntöjä, jotka ovat historiallisista ja kulttuurisista taustoistaan johtuen epäliberaaleja, epäjohdonmukaisia ja moralistisia.
It is used as a coating material in many industrial and biomedical applications.
Sitä käytetään päällysteenä useissa eri teollisissa ja biolääketieteellisissä sovelluksissa.
DLC is an amorphous form of carbon, with chemical and physical properties resembling natural diamond.
DLC on eräs hiilen muoto, jolla on timanttia muistuttavia kemiallisia ja fysikaalisia ominaisuuksia.
It was also demonstrated that the peptides can be used in nanotechnological applications, i.e., as a self-assembling coating on the DLC surface, and for controlling properties of a colloidal form of DLC.
Näytettiin myös, että valitut peptidit soveltuvat erilaisiin nanoteknologian sovelluksiin, kuten esimerkiksi itsestään järjestäytyvänä pinnoitteena tai hallitsemaan kolloidaalisen DLC-materiaalin ominaisuuksia.
The studies presented in this thesis show how phage display was used to identify peptides binding to diamond-like carbon (DLC).
Tässä väitöskirjassa on esitetty, miten suunnattua evoluutiota voidaan käyttää kehittämään peptidejä, jotka sitoutuvat timantin kaltaiseen hiileen (diamond-like carbon, DLC).
Peptides binding to DLC were selected form a combinatorial phage display library.
DLC:n pintaan sitoutuvia peptidejä seulottiin peptidikirjastosta, jossa peptidit olivat kiinnittyneenä virusten (bakteriofagien) pinnalle.
Selected from billions of different variants, material-specific peptides can be studied by experimental and computational methods to define their sequence, structure, and binding properties.
Eristetyt peptidit sitoutuvat spesifisesti haluttuun pintaan ja niiden ominaisuuksia voidaan edelleen tutkia esimerkiksi rakenteen, toimivuuden tai tietyn sovelluksen kannalta.
In Nature, many proteins and peptides possess the ability to recognize, specifically bind, and modify the surfaces of solid materials through sophisticated mechanism of molecular recognition.
Luonnossa monet organismit kuten bakteerit, homeet, nilviäiset ja hyönteiset tuottavat biomakromolekyylejä (useimmiten proteiineja), jotka pystyvät tunnistamaan ja sitoutumaan erilaisiin materiaalipintoihin.
The possibility of controlling interactions at interfaces and surfaces of solid materials is highly interesting for a wide range of materials-related nanotechnological applications, for example, colloidal systems, adhesives, biosensors, biomimetic composite and biomedical materials.
Esimerkkejä tällaisista sovelluksista ovat biosensorit, jotka pystyvät tunnistamaan haitallisia kemikaaleja, bio-yhteensopivissa olosuhteissa toimivat biokatalyytit tai kudosimplantteina käytettävät biomateriaalit.
Besides finding and characterizing peptides binding to DLC, the thesis also highlights different challenges of the directed evolution techniques, for example, selection of target unrelated peptides during biopanning, and the necessity of multiple independent ways of analyzing the functionality of selected peptides.
Tämä korostaa erityisesti usean riippumattoman analyysimenetelmän käytön tärkeyttä peptidien sitoutumisominaisuuksia tutkittaessa.
These properties have been developed during evolution via successive cycles of random mutations and selection.
Luonnollista evoluutioprosessia voidaan jäljitellä laboratoriossa käyttäen niin sanottua suunnattua evoluutiota.
It is slightly more frequent among men in general, but in certain relevant speaker groups, e.g., among young adults, women have a lead.
Miesten frekvenssi on hieman korkeampi kuin naisten, mutta on merkittäviä puhujaryhmiä (esim. nuoret aikuiset), joissa naisilla on selvästi johtoasema.
NEED TO is significantly more frequent in spoken public contexts as opposed to private contexts.
NEED TO on yleisempi julkisissa puhetilanteissa kuin yksityiselämässä.
NEED TO is clearly undergoing change, but Labovian concepts cannot be applied in a rigid way.
Labovin periaatteita voi siis soveltaa joustavasti.
The primary material of the five studies in this thesis is drawn from mainly spoken corpora from the 1950s to the 1990s.
Aineistona käytän pääasiassa puhekielen tietokonekorpuksia, jotka ajoittuvat 1950-luvulta 1990-luvulle.
This topic is particularly relevant today, since the use of semi-modals, e.g., HAVE TO, HAVE (GOT) TO and NEED TO has increased in the field of obligation and necessity, while the frequencies of core modals such as MUST and NEED have decreased.
Aihe on ajankohtainen, koska pakkoa ja tarvetta ilmaisevassa semanttisessa kentässä puolimodaalisten ilmausten (esim. HAVE TO ja NEED TO) käyttötiheys on tuntuvasti lisääntynyt, kun taas perinteisten modaalisten apuverbien (esim. MUST ja NEED) frekvenssi on selvästi vähentynyt.