natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the other hand, the British and the Finnish cost accounting methods are limited only by general construction projects.
Sen sijaan brittiläinen ja suomalainen kustannuslaskentamenetelmä rajoittui vain tavanomaisiin rakennusprojekteihin ja nämä järjestelmät olivat rakenteeltaan selkeämpiä ja menetelmät olivat yllättävän lähellä toisiaan.
Despite this, the elements of ABC-Accounting can be applied when calculating the costs of additional works and their resource consumption.
Sen sijaan toimintolaskennan kustannustiedon keruun elementtejä pystyttiin työn aikana hyödyntämään lisä- ja muutostöiden laskennan yhteydessä.
The most difficult thing in ABC-accounting implementation is that project is all the time in a dynamic state.
Toimintolaskelman liittämisen rakennushankkeen kustannuslaskentamenetelmiin teki ongelmalliseksi se seikka että rakennusprojekti on kokoajan muuttuvassa tilassa tuotannon edetessä.
However, due to the dynamic features of additional works, the strict cost drivers, which are common for ABC-Accounting, could not be found.
Lisä- ja muutostöiden monipuolisuudesta johtuen työssä ei kuitenkaan pystytty määrittämään varsinaisia toimintolaskennan käyttämiä kustannusajureita lisä- ja muutostöille.
In the context of contemporary folk music, a strong bond is formed between past and present performers and songs, and this bond is given both permanence and significance.
Tutkimuksen mukaan menneisyyden ja nykyisyyden runolaulujen ja -laulajien välille tuotetaan voimakas side.
The data consist of interviews with professional folk musicians, participant observation and media texts such as newspaper articles, TV documentaries and publications and discussions on the Internet.
Väitöskirjaansa varten Haapoja on tehnyt haastatteluja ja kenttätöitä sekä koonnut aihetta käsittelevän mediatekstiaineiston.
The study offers a novel point of view on the contemporary value of the runo singing tradition and, furthermore, on the ideological and discursive processes whereby traditions are made significant.
Runolaulu nimetään aineistossa moderniksi perinteeksi : se kykenee samanaikaisesti kantamaan viestejä menneisyydestä ja sopeutumaan vallitseviin olosuhteisiin.
Across the last twenty years, professional folk musicians have revitalized the singing of such poetry: runo singing can now be heard in concert halls, and in jam sessions; it has become a visible part of the today s professional folk music field.
Nykykansanmusiikilla tarkoitetaan tässä ammattimaista musiikin tekemistä, jolle ominaista ovat arkistomateriaalin käyttäminen vapaan taiteellisen ilmaisun välineenä sekä estraditaiteen esiintymiskäytänteet.
This study examines how the relationship between past and present is constructed in the field of contemporary Kalevalaic runo singing in Finland.
Ennen saatuja sanoja : Menneisyys, nykyisyys ja kalevalamittainen runolaulu nykykansanmusiikin kentällä
Kalevalaic runo singing was a tradition of metered oral poetry.
Myös monikulttuurisuus mainitaan tärkeäksi arvoksi, ja runolaulujen ajatellaan olevan osa globaalia runokielten verkostoa.
During the last 200 years, runo songs have been one of the main interests of folklorists in Finland.
Erityisesti naislaulajien välissä koetaan olevan symbolinen yhteys.
Participants in the 1983 baseline study have been followed up by postal questionnaires at ages 22 (n = 1656), 32 (n = 1471) and 42 (n = 1334).
Vuoden 1983 koululaiskyselyyn osallistuneita (n = 2194) on seurattu postikyselyin 22-vuotiaina (n = 1656), 32-vuotiaina (n = 1471) sekä 42-vuotiaina (n = 1334).
Among females higher and increasing body mass index (BMI) was associated with lower and more slowly increasing self-esteem.
Naisilla korkeampi ja nopeammin kasvava painoindeksi (BMI) oli yhteydessä matalampaan ja hitaammin kehittyvään itsetuntoon.
The results of this study indicate that self-esteem develops positively from adolescence to adulthood, but this development stops somewhere between ages 30 and 40.
Tämän tutkimuksen tulosten perusteella itsetunto kehittyy positiivisesti nuoruudesta aikuisuuteen, mutta kehitys näyttää pysähtyvän jossain 30 ja 40 ikävuoden välillä.
Research on self-esteem and its development has traditionally focused on child and adolescent samples, but during the last decade studies have begun to shed light on the life-span development of self-esteem.
Itsetuntoa ja sen kehitystä on tyypillisesti tutkittu lapsuudessa ja nuoruudessa, mutta viimeisen vuosikymmenen aikana myös itsetunnon koko elämänaikaista kehitystä on alettu enenevässä määrin kartoittaa.
Research has also shown that self-esteem is associated with happiness and life satisfaction as well as other indicators of well-being, including educational attainment for example.
Hyvän itsetunnon on todettu olevan yhteydessä onnellisuuteen ja elämäntyytyväisyyteen, mutta myös muihin hyvinvoinnin tekijöihin, kuten esimerkiksi parempaan koulutukseen.
Higher socioeconomic status at ages 22 and 32 was associated with higher self-esteem and among females higher socioeconomic status at age 22 predicted more favorably developing self-esteem from age 22 to 32 years.
Naisilla korkeampi sosioekonominen asema 22 vuoden iässä myös ennusti parempaa itsetunnon kehitystä ikävuosien 22 ja 32 välillä.
The results showed that in this study cohort self-esteem developed favorably from adolescence to adulthood: the growth was linear between ages 16 and 32, but it stopped thereafter.
Tulosten mukaan itsetunto kehittyi positiivisesti nuoruudesta aikuisuuteen: kasvu oli suoraviivaista ikävuosien 16 ja 32 välillä, minkä jälkeen se pysähtyi.
Self-esteem can be regarded as an essential component of mental health.
Hyvä itsetunto on osa hyvää mielenterveyttä.
Finnish studies on self-esteem employing life course approach are relatively scarce, however.
Suomalaisia, elämänkaaritutkimuksen otetta soveltavia tutkimuksia aiheesta on kuitenkin vähän.
Better school achievement and higher parental socioeconomic status were associated with a high self-esteem in adolescence, although the association relating to parental socioeconomic status was explained by adolescent s school achievement.
Hyvä koulumenestys ja vanhempien korkeampi sosioekonominen asema olivat yhteydessä parempaan itsetuntoon nuoruudessa, joskin sosioekonomiset erot itsetunnossa selittyivät korkeamman sosioekonomisen aseman ja hyvän koulumenestyksen välisellä yhteydellä.
Parental divorce among females and daily smoking among males were associated with poorer self-esteem in adolescence.
Naisilla vanhempien avioero ja miehillä päivittäinen tupakointi olivat yhteydessä huonompaan itsetuntoon nuoruudessa.
Males had a higher self-esteem throughout the study period, while the growth rate was faster among females.
Miesten itsetunto oli koko tarkasteluajanjaksolla parempi kuin naisten, vaikka naisilla itsetunnon kasvuvauhti oli nopeampaa.
The present study examines the developmental trajectory of self-esteem from adolescence to mid-adulthood and its correlates.
Tämä tutkimus tarkastelee itsetunnon kehitystä nuoruudesta keski-ikään ja siihen yhteydessä olevia tekijöitä.
These factors are thus possible focal points of effective interventions to promote favorable self-esteem development from adolescence to adulthood.
Nämä tekijät ovat siten asioita, jotka itsetunnon suotuisaa kehitystä turvaavissa interventioissa on syytä ottaa huomioon.
Males was shown to have higher self-esteem than females.
Miehillä todettiin naisia parempi itsetunto.
The original target population included all Finnish-speaking ninth-grade pupils attending secondary school in the spring of 1983 in Tampere.
Tutkimus on osa Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) Stressi, kehitys ja mielenterveys tutkimusprojektia, jossa on seurattu yhtä tamperelaisnuorten kohorttia, joka koostui keväällä 1983 Tampereella peruskoulun yhdeksättä luokkaa käyneistä, keskimäärin 16-vuotiaista nuorista.
Daily smoking in adolescence predicted also slower self-esteem growth rate among males from adolescence to adulthood.
Miehillä tupakointi nuorena ennusti myös keskimääräistä hitaampaa itsetunnon kehitystä.
Among females also the negative association between self-esteem and BMI got stronger in adulthood, whereas among males the (negative) association between the two emerged only in the last measurement point at age 42.
Naisilla myös ylipainon ja heikomman itsetunnon välinen yhteys vahvistui iän myötä, miehillä vastaava yhteys ilmeni vasta 42 vuoden iässä.
However, also factors that are associated only with the level of self-esteem, not with its growth rate, may reflect mechanisms of persistent disparities in well-being.
Toisaalta tekijät, jotka ovat yhteydessä itsetunnon tasoon, mutta eivät sen kehityskulkuun (tässä tutkimuksessa esim. koulumenestys), voivat heijastella pysyviä eriarvoisuutta ylläpitäviä mekanismeja tällaisten tekijöiden kohdalla on syytä pohtia, miten erot itsetunnossa ovat syntyneet, mikä niitä ylläpitää, ja minkälaisin toimin eriarvoisuutta voitaisiin vähentää.
Among both females and males those who reported constantly low numbers of interpersonal conflicts throughout the study period had the most favorably developing self-esteem trajectory, whereas those with an increasing number of interpersonal conflicts had the slowest self-esteem development.
Itsetunto oli yhteydessä ihmissuhteissa ilmeneviin konflikteihin: sekä miehillä että naisilla itsetunnon kehitys oli suotuisinta ryhmässä, jossa oli keskimääräistä vähemmän ihmissuhdevaikeuksia.
Favorably developing self-esteem is likely to have beneficial effects on other measures of well-being, both directly but also indirectly through its buffering mechanisms, for example in the context of low socioeconomic status and poor health.
Vaikka itsetunnon suotuisalla kehityksellä voi olla positiivinen vaikutus myös muun hyvinvoinnin kannalta, tulisi hyvä ja nuoruudesta aikuisuuteen suotuisasti kehittyvä itsetunto kuitenkin nähdä itsessään tärkeänä tavoitteena, osana hyvää mielenterveyttä.
No effects were observed in the opposite direction.
Päinvastaiseen suuntaan meneviä, so. ihmissuhdevaikeuksista myöhempään huonoon itsetuntoon johtavia vaikutuksia ei löytynyt.
Daily smoking among males, more rapidly increasing BMI among females and increasing number of interpersonal conflicts among both genders, were the factors that were associated with more slowly developing self-esteem.
Tekijät, jotka olivat yhteydessä itsetunnon hitaampaan kehitykseen, olivat miehillä tupakointi nuoruudessa, naisilla nopeammin kasvava painoindeksi sekä molemmilla sukupuolilla lisääntyvät ihmissuhdevaikeudet elämänkulun aikana.
As to the directionality of effects between interpersonal conflicts and self-esteem, the results indicated effects from low self-esteem to later conflicts, although they were relatively weak and observed among males only.
Tuloksissa oli lisäksi viitteitä siitä, joskin vain miehillä, että huono itsetunto ennustaa myöhempiä ihmissuhdevaikeuksia.
Delayed puberty : etiology, outcome and interactions with growth
Viivästynyt murrosikä : etiologia, ennustekijät ja kasvuvaikutukset
A variety of diseases can delay puberty, but it is particularly important to early identify the patients who suffer from acquired or congenital hypogonadotropic hypogonadism (CHH) which results from the absent or impaired functions of gonadotropin-releasing hormone.
Monet eri sairaudet voivat viivästyttää murrosikää, mutta erityisen tärkeää olisi löytää ajoissa potilaat, joilla viivästyneen puberteetin syynä on synnynnäinen hypogonadotrooppinen hypogonadismi (HH) eli aivolisäkkeen erittämien gonadotropiinien puutteesta johtuva sukupuolirauhasten vajaatoiminta.
In the second study, the diagnoses that underlie delayed puberty (DP) were investigated in a large series of patients with delayed puberty examined at the Helsinki University Central Hospital between 2004 and 2014.
Lisäksi kartoitettiin viivästyneen puberteetin syyt Helsingin yliopistollisen keskussairaalan lastenendokrinologian vastaanotolla vuosien 2004 2014 aikana.
This congenital sex steroid deficiency predisposes to long-term consequences, but very little is known about its role in the modulation of growth during early infancy and its impact on health-related quality of life (HRQoL) in adulthood.
HH:n sukupuolihormonivaje altistaa pitkäaikaisille haittavaikutuksille, mutta sen vaikutuksista imeväisiän ja lapsuuden kasvuun sekä terveyteen liittyvään elämänlaatuun aikuisena tiedetään hyvin vähän.
During puberty, adolescents achieve reproductive capability and attain adult height.
Murrosiässä nuori siirtyy lapsuudesta aikuisuuteen saavuttaen sukukypsyyden ja aikuispituuden.
A finding of a paternally-inherited loss-of-function mutation in makorin ring finger protein 3 (MKRN3) gene in patients who were diagnosed with central precocious puberty suggests that key genes regulate the central restrain on the HPG axis during childhood, and that the loosening of the restrain precedes the onset of puberty.
Äskettäin julkaistu havainto, että isältä peritty MKRN3-geenin mutaatio altistaa ennenaikaiselle murrosiälle viittaa siihen, että lapsuusiän keskushermoston estovaikutus murrosiän käynnistymiseen johtuu osin puberteettia säätelevien geenien ilmentymisestä.
The third study consisted of growth charts of 42 patients with CHH, and evaluated the influence of congenital sex steroid deficiency on growth from birth length to adult height.
Kolmas väitöskirjan kohdealue oli selvittää sukupuolihormonien vaikutusta kasvuun syntymästä alkaen.
Annual growth velocity, a history of prior cryptorchidism, and a positive family history of DP appeared to be useful in the differential diagnosis of DP.
Työssä havaittiin, että tarkka selvitys aiemmasta sairaushistoriasta, kasvunopeuden arviointi ja kattava kliininen tutkiminen auttavat puberteetin viivästymisen syyn tunnistamisessa.
The age of diagnosis correlated negatively with HRQoL scores, which emphasize the timely diagnosis of CHH.
Aikuisena HH-miehillä oli heikentynyt terveyteen liittyvä elämänlaatu, joka assosioitui korkeampaan HH:n diagnoosi-ikään.
The boys with CHH experienced a length deflection during the first six months of life (i.e. minipuberty), which was likely to result from deficient testosterone surge during the same period.
Tarkasteltaessa HH-poikien kasvukäyriä havaittiin heidän kasvun hidastuvan jo minipuberteetin eli ensimmäisen puolen vuoden aikana viitaten siihen, että sukupuolihormonit säätelevät kasvua jo imeväisiästä alkaen.
In the first study, circulating MKRN3 levels were measured in boys with idiopathic short stature before and after the onset of puberty.
Tämän väitöskirjan osatyössä raportoitiin ensimmäistä kertaa, että seerumin MKRN3-tasot laskevat pojilla murrosiän käynnistyessä sopien keskushermoston murrosiän estovaikutuksen määrän vähenemiseen.
An intact hypothalamic-pituitary-gonadal (HPG) axis is crucial for the normal onset of puberty.
Murrosiän käynnistymisen ja etenemisen edellytyksenä on normaalisti toimiva hypotalamus-aivolisäke-sukupuolirauhanen-järjestelmä.
In men, the timely diagnosis of CHH is crucial to avoid the long-term adverse effects of sex steroid deficiency on HRQoL.
Väitöskirjan osatöiden perusteella todetaan, että HH:n tunnistaminen viivästyneen murrosiän taustalta on tärkeää, koska viivästynyt diagnoosi heikentää terveyteen liittyvää elämänlaatua jopa aikuisikään saakka.
Pubertal timing is influenced by genetic and environmental factors, but the exact mechanisms that trigger puberty remain elusive.
Tällä hetkellä vain murrosiän käynnistymisen välillisiä vaikutuksia voidaan mitata verenkierrosta, muttei käytössä ole merkkiainetta, joka mittaisi suoraan keskushermoston estovaikutusta murrosiän käynnistymiseen.
This means that the time to be served in prison is longer than in the case of a normal sentence given on the basis of act culpability and the principle of proportionality.
Rikoksentekijän vankilassa suoritettava rangaistusaika on tällöin normaalia, tekosyyllisyyteen pohjautuvaa suhteellisuusperiaatteen mukaista rangaistusta pitempi.
A consequence of an attempt to prevent dangerous offenders from reoffending is that the offenders are required to serve their entire sentence in prison or are banned from getting on regular parole for a life or entire prison sentence.
Vaarallisen rikoksentekijän uusien rikosten tekeminen pyritään estämään määräämällä hänet suorittamaan koko rangaistuksensa vankilassa tai estämällä hänen pääsynsä kyseisestä rangaistuksesta tai elinkautisvankeudesta ehdonalaiseen vapauteen.
Because an offender who is assessed to be dangerous is punished in part for something which he has not yet committed, the criminal law system requires strong justifiable criteria to be established for these risk assessments.
Koska rikoksentekijän arvioiminen vaaralliseksi tarkoittaa sitä, että rikoksentekijää rangaistaan osittain sellaisesta, mitä hän ei ole vielä tehnyt, vaarallisuuden arviointiin vaaditaan vahvat rikosoikeudelliset perusteet.
Due to criminal law principles as well as basic and human rights considerations, evaluating the dangerousness of offenders is complicated, as it is necessary to weigh against each other the concrete elements of dangerousness, formal and substantive justice along with the overall legal safeguards of the justice system.
Rikosoikeudellisten oikeusperiaatteiden sekä perus- ja ihmisoikeuksien näkökulmasta rikoksentekijän vaarallisuuden arvioimisen tekee kiperäksi välttämättömyys punnita keskenään rikoksentekijän vaarallisuuden sisällöllisiä tekijöitä, muodollista ja aineellista oikeudenmukaisuutta sekä yleistä oikeusvarmuutta.
In other words, the court requires the dangerousness of the offender to be shown with such a high probability that the offender s dangerousness is proven; otherwise, the offender cannot be deemed as dangerous.
Tuomioistuimen tulee näin ollen saada rikoksentekijän vaarallisuudesta esitetystä näytöstä niin korkea todennäköisyys, että vaarallisuus voidaan katsoa toteennäytetyksi tai muussa tapauksessa rikoksentekijää ei voida arvioida vaaralliseksi.
A future dangerousness evaluation is challenging in many ways.
Rikoksentekijän vaarallisuuden arviointi on monessa suhteessa haasteellista.
Therefore, more extensive pro et contra argumentation is recommended to the courts when ruling on the issue of dangerousness.
Näistä syistä johtuen tuomioistuimille suositellaan rikoksentekijän vaarallisuuden arvioinnissa aikaisempaa laajempaa pro et contra -argumentointia.
This study shows that the statements provided by forensic psychiatry experts have gained a huge practical significance in judges work of normatively evaluating dangerousness, which is why the opinion of the court rarely differs from that given by experts.
Tutkimuksessa käy ilmi, että oikeuspsykiatrian asiantuntijoiden laatimat vaarallisuusarviolausunnot ovat saaneet tuomioistuimen normatiivisessa vaarallisuuden arvioinnissa suuren käytännön merkityksen, ja näistä lausunnoista poikkeavia ratkaisuja tehdään oikeuskäytännössä harvoin.
The four-step scale determines the risk of violence more accurately than the three-step scale, which means that the court receives more evidence to deliberate upon, which in turn lowers the possibility of erroneous dangerousness evaluations.
Neliportainen väkivaltariskitason asteikko erottelee rikoksentekijän väkivaltariskin kolmiportaista asteikkoa tarkemmin, mikä antaa tuomioistuimelle enemmän arvoa todistusharkintaan ja vähentää samalla virheellisen vaarallisuusarvion mahdollisuutta.
A study on offender risk assessment within the Finnish penal system In certain situations, the Finnish Penal System requires a future dangerousness evaluation to be made of criminal offenders.
Tutkimus rikoksentekijän vaarallisuuden arvioinnista rikosoikeudellisessa seuraamusjärjestelmässä Suomen rikosoikeudellinen seuraamusjärjestelmä edellyttää tietyissä rikoslainsäädännön tilanteissa rikoksentekijän vaarallisuuden arviointia.
A future dangerousness evaluation is a risk assessment of the probability of an offender guilty of a serious violent crime or sexual offence committing a similar crime in the future.
Rikoksentekijän vaarallisuuden arvioinnilla tarkoitetaan riskiarviota siitä, millä todennäköisyydellä jo aiemmin törkeään väkivalta- tai seksuaalirikokseen syyllistynyt rikoksentekijä syyllistyy törkeään rikokseen uudelleen.
The future violent behaviour of an offender is difficult to predict with certainty, as it often depends on the changeable situational context and various individual risk and protective factors, all of which have different weight in a risk assessment.
Rikoksentekijän tulevaa väkivaltakäyttäytymistä on vaikea arvioida täysin luotettavasti johtuen sen tilannekohtaisesta luonteesta ja rikoksentekijän törkeän väkivaltakäyttäytymisen erilaisista riski- ja suojaavista tekijöistä, joilla kaikilla on omanlaiset vaikutuksensa rikoksentekijän väkivaltariskiin.
For this reason, carrying out a risk assessment requires special diligence, exactness and taking into account all relevant requirements during the entire evaluation process.
Väärien vaarallisuusarvioiden mahdollisuudesta johtuen rikoksentekijän vaarallisuuden arviointi vaatii arvioitsijalta erityistä huolellisuutta, tarkkuutta ja arviointiin liittyvien vaatimusten huomioimista kaikissa arviointiprosessin vaiheissa.
Central to the attempt to assess the dangerousness of offenders and reduce their violent behaviour is to identify relevant risk and protective factors.
Pyrittäessä arvioimaan rikoksentekijän vaarallisuutta ja vaikuttamaan törkeän väkivaltakäyttäytymisen vähenemiseen keskeistä on rikoksentekijän törkeän väkivaltakäyttäytymisen riski- ja suojaavien tekijöiden tunnistaminen.
In this multidisciplinary research, I critically examine and interpret the criminal law legislation concerning the risk assessment of offenders, the psychiatric-psychological and normative practices applied to evaluations, the relevant legal principles and basic and human rights as well as the challenges these might raise in this context.
Tässä monitieteisessä tutkimuksessa tarkastellaan kriittisesti ja tulkitaan rikoksentekijän vaarallisuuden arviointiin liittyvää lainsäädäntöä, vaarallisuuden arvioinnin psykiatris-psykologisia ja normatiivisia käytäntöjä, rikoksentekijän vaarallisuuden huomioon ottavan lainsäädännön oikeusperiaatteisiin ja perus- ja ihmisoikeuksiin liittyviä haasteita sekä lisäksi empiirisen tutkimuksen avulla tutkitaan Suomessa vaarallisuusarvioituja rikoksentekijöitä, heistä laadittuja vaarallisuusarviolausuntoja sekä tuomioistuimen antamia tuomioita tai päätöksiä, joissa otetaan kantaa rikoksentekijän vaarallisuuteen tai väkivaltariskiin.
This research shows the interconnectedness of different fields of science legal, psychiatric and psychological in evaluating dangerousness.
Tutkimuksessa tulee ilmi, että rikoksentekijän vaarallisuuden arvioinnissa kohtaa toisensa erilaiset tieteenkentät: oikeudellinen, psykiatrinen ja psykologinen.
A study on offender risk assessment within the Finnish penal system
Tutkimus rikoksentekijän vaarallisuuden arvioinnista rikosoikeudellisessa seuraamusjärjestelmässä
As a precondition for determining an offender to be dangerous, the court should apply a standard of proof which requires the risk of the offender s violent behaviour to be at least high if not absolute.
Rikoksentekijän vaaralliseksi arvioimisen edellytykseksi täytyy asettaa tuomioistuimessa sellainen näyttökynnyksen taso, jonka perusteella rikoksentekijän väkivaltariskin katsotaan olevan vähintään korkea.
It follows that forensic psychiatry specialists need to be aware of the relevant legal preconditions for a dangerousness assessment of an offender and, on the other hand, judges who evaluate the case in normative terms have to be familiar with the basic principles and premises of forensic psychiatry evaluations.
Tieteenalojen erilaisuudesta johtuen oikeuspsykiatrian asiantuntijan tulee olla tietoinen rikoksentekijän vaarallisuuden ja sen arvioinnin oikeudellisista reunaehdoista sekä tuomioistuimen rikoksentekijän vaarallisuutta normatiivisesti arvioivan tuomarin tulee ymmärtää oikeuspsykiatrisen vaarallisuuden arvioinnin perusperiaatteet ja lähtökohdat.