natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first one frames the methodological and ethical theses for the research.
Ensimmäisessä asetetaan metodologiset ja eettiset teesit tutkimuksen toteuttamiseksi.
Still, it hopes to advance our understanding concerning these issues.
Kuitenkin sen toiveeksi jää edistää ymmärrystämme käsittelyn kohteena olevista asioista.
A couple of pages abstract is probably one of the best ways to misunderstand this kind of enterprise.
Muutaman sivun tiivistelmä lienee yksi parhaista keinoista käsittää tämänkaltainen hanke väärin.
This requires some kind of understanding what is criminal law, and law in general.
Tämä edellyttää myös jonkinlaisen ymmärryksen muodostamista siitä, mitä on rikosoikeus, ja oikeus ylipäänsä.
Merely the aim to understand the law leads this study into enormous philosophical problems.
Pelkkä pyrkimys ymmärtää oikeutta ajaa tutkimuksen valtaisiin filosofisiin ongelmiin.
And so is also the Finnish criminal law, and eventually negligence.
Näin on myös suomalaisen rikosoikeuden, ja edelleen huolimattomuuden laita.
Consequently, the study is plunged into a pluralistic, eclectic and in many ways paradoxical cavalcade of perspectives and points of view.
Tätä kautta tutkimus hajoaa pluralistiseksi, eklektiseksi ja monin tavoin myös paradoksaaliseksi erilaisten perspektiivien ja näkökulmien kavalkadiksi.
The second one (PART I) examines the tradition of finnish criminal law and different kinds of manners in which criminal negligence has already been researched.
Toisessa (OSA I) tarkastellaan suomalaisen rikosoikeuden traditiota sekä erilaisia tapoja, joilla huolimattomuutta on jo tutkittu.
The final section turns (back) to the eternal questions about legal knowledge, interpretation and belief.
Viimeisessä jaksossa palataan oikeudellista tietoa, tulkintaa ja uskoakin koskeviin ikuisuuskysymyksiin.
According to this study, law is something far too complex, ambiguous and even mysterious to be grasped by this study, or the undersigned researcher.
Tutkimuksessa omaksutun kannan mukaan oikeus on jotain aivan liian kompleksista, epäselvää ja peräti mysteeristä, jotta se voisi tulla jotenkin kokonaisvaltaisesti ymmärretyksi – niin kyseessä olevan tutkimuksen kuin tutkijankaan toimesta.
It cannot claim to possess some kind of absolute truth, neither concerning law, nor criminal law, nor negligence.
Tutkimus ei voi, eikä halua, esittäytyä minkäänlaisena absoluuttisena totuutena – ei oikeuden, suomalaisen rikosoikeuden kuin huolimattomuudenkaan saralla.
The third one (PART II) sketches a basic model in which more specific criminal law doctrines concerning fault and responsibility may be placed, and how criminal negligence may be thought as a coherent whole.
Kolmannessa (OSA II) hahmotellaan perustavanlaatuinen malli, johon tarkemmat rikosvastuuta koskevat rikosoikeudelliset opit on mahdollista sijoittaa, ja saada näin aikaan omalla tavallaan koherentti kokonaisuus.
The fourth one (PART III) draws conclusions from the basis of this model, trying both to apply it to questions of negligence in practical legal reasoning, and also to justify this model.
Neljännessä (OSA III) pyritään soveltamaan kyseistä mallia huolimattomuuskysymysten ratkaisuun konkreettisissa lainkäyttötilanteissa, sekä tätä kautta myös perustelemaan mallin toimivuutta ja käyttökelpoisuutta.
It aims to do this tangibly, rambling around in the mass of various researches, interpretations and perspectives concerning criminal negligence.
Tätä tehdessään tutkimus poukkoilee läpi moninaisten aiempien, eritoten rikosoikeudellista huolimattomuutta koskevien tutkimusten, tulkintojen ja perspektiivien.
The study concentrates on negligence as a positive fault requirement in the Finnish criminal law.
Tutkimus käsittelee huolimattomuutta rikosoikeudellisen vastuun ehtona, ja siis osana suomalaisen rikosoikeuden järjestelmää.
It has to resign itself to better understand negligence.
Tutkimuksen on tyydyttävä ymmärtämään rikosoikeudellista huolimattomuutta ainoastaan aiempaa paremmin.
So, one page as an abstract will do.
Yhden sivun tiivistelmä saa siis riittää.
The hermeneutical aspiration of the study is to understand this concept and a form of legally relevant fault – i.e., to understand what is criminal negligence.
Tutkimuksessa asetettu hermeneuttinen tavoite on ymmärtää, mitä tämä vastuumuoto tarkoittaa.
This study both assumes and also tries to show and even demonstrate the aporetic nature of law and it’s openness to interpretations.
Tällaisesta oletuksesta tutkimus alkaa ja tätä se yrittää lukijalleen osoittaa – ja suoranaisesti demonstroida.
Diabetic retinopathy is the leading cause of vision loss and blindness in developed countries.
Diabeettinen retinopatia on keskeinen syy näön heikentymiselle ja sokeudelle kehittyneissä maissa.
Subjects and methods: The study subjects of this thesis are participants in the ongoing nationwide, multi-centre Finnish Diabetic Nephropathy (FinnDiane) Study.
Tutkimusaineisto ja menetelmät: Väitöskirjan potilaat ovat osana jatkuvaa, koko Suomen kattavaa, FinnDiane–monikeskustutkimusta.
Consequently, previous cross-sectional data show that lower physical activity is associated with a higher degree of diabetic complications, but the causal relationship is unclear.
Aiemmat poikkileikkaustutkimukset ovat osoittaneet, että vähäinen liikunta liittyy diabeteksen komplikaatioiden lisääntymiseen, mutta syy-seuraussuhde on epäselvä.
Physical activity has been shown to improve the risk profile of individuals with type 1 diabetes.
Fyysisen aktiviteetin on osoitettu parantavan tyypin 1 diabetesta sairastavien potilaiden riskijakaumaa.
Aim: The aim of this thesis is to assess how the total amount of leisure-time physical activity (LTPA) and its components of intensity, frequency and duration are associated with the development of diabetic nephropathy, cardiovascular outcomes, diabetic retinopathy and mortality in type 1 diabetes.
Tavoitteet: Tämän väitöskirjan tavoitteena on arvioida, miten vapaa-ajan liikunta (kokonaismäärä, suorituksen kesto, intensiteetti ja frekvenssi) vaikuttaa komplikaatioiden kehittymiseen ja kuolleisuuteen tyypin 1 diabeteksessa.
The study design is prospective and observational.
Tutkimus on luonteeltaan havainnoiva seurantatutkimus.
Background: Type 1 diabetes is a chronic condition with risk of severe long-term complications (cardiovascular disease, diabetic nephropathy, neuropathy and retinopathy) that increase the risk of premature mortality, reduce quality of life and cause a huge economic burden to society.
Taustaa: Tyypin 1 diabetes on krooninen sairaus, johon liittyy vakavia komplikaatioita (sydän- ja verisuonisairaus, munuaistauti eli nefropatia, hermostosairaus eli neuropatia ja silmän verkkokalvosairaus eli retinopatia).
In addition, frequent LTPA was associated with lower risk of severe diabetic retinopathy.
Suurempi liikuntakertojen määrä liittyi pienempään riskiin sairastua diabeettiseen retinopatiaan.
Conclusions: Physical activity was associated with reduced risk of diabetic complications and mortality in individuals with type 1 diabetes.
Johtopäätökset: Fyysinen aktiivisuus on yhteydessä vähäisempään riskiin sairastua diabeteksen komplikaatioihin ja kuolla ennenaikaisesti.
Currently, more than 5000 individuals with type 1 diabetes have been recruited and thoroughly characterized from all over Finland.
FinnDiane tutkimukseen on osallistunut jo yli 5000 suomalaista tyypin 1 diabetesta sairastavaa potilasta.
Results: The intensity of LTPA was associated with the initiation and progression of diabetic nephropathy.
Tulokset: Vapaa-ajan liikunnan vähäinen intensiteetti liittyi diabeettisen munuaissairauden aikaiseen ilmaantumiseen ja nopeaan etenemiseen.
In addition, physical activity also seems to benefit those with diabetic complications – notably, diabetic nephropathy – and appears to be safe.
Fyysinen aktiivisuus on hyödyllistä myös potilailla, joilla on jo liitännäissairauksia, kuten diabeettinen munuaissairaus.
Of the other LTPA components, frequency was also associated with the progression of diabetic nephropathy.
Lisäksi liikuntakertojen määrä oli vastaavasti yhteydessä diabeettisen nefropatian ilmaantumiseen ja etenemiseen.
The main cause of death and inability in individuals with type 1 diabetes are cardiovascular events, and it has been shown that diabetic nephropathy is the main driver of the increased risk of cardiovascular morbidity and mortality.
Sydän- ja verisuonisairaudet ovat tärkein kuolleisuutta ja sairastavuutta lisäävä komplikaatio tyypin 1 diabeteksessa.
LTPA was assessed at baseline by a validated self-report questionnaire.
Tutkimuksessa potilaiden fyysinen aktiivisuus arvioitiin suomalaisiin olosuhteisiin validoidulla liikuntakyselylomakkeella.
However, only the LTPA intensity was associated with cardiovascular death after adjusting for covariates.
Suurempi fyysisen aktiivisuuden määrä liittyi matalampaan sydän- ja verisuonikomplikaatioriskiin.
Only the association between LTPA frequency and incident CVD remained significant after adjustment for potential confounders.
Tuloksen tilastollinen merkitsevyys säilyi, vaikka mahdolliset sekoittavat tekijät huomioitiin.
The majority of the isolates eliciting anti-inflammatory activity belonged to the order Bacteroidales.
Suurin osa anti-inflammatorisista isolaateista kuului Bacteroidales-lahkoon.
Sutterella wadsworthensis was able to adhere to mucus, while Sutterella parvirubra had a higher adhesion capacity to enterocytes and showed competitiveness in adhesion against S. wadsworthensis.
Sutterella wadsworthensis sitoutui in vitro mukukseen, kun taas Sutterella parvirubra sitoutui paremmin epiteelisoluihin.
harbor a penta-acylated, less toxic lipopolysaccharide (LPS), which caused only a mild release of proinflammatory IL-8 from the HT-29 enterocyte cell line compared to hexa-acylated Escherichia coli.
Sutterella-bakteeri tuottaa ulkopinnalleen penta-asyloitua, vähemmän toksista lipopolysakkaridia (LPS), joka aiheutti vain lievän IL-8-tuoton HT-29-epiteelisolulinjassa verrattuna Escherichia coli-bakteeriin.
Microbiota richness and diversity did not differ significantly between the UC and control subjects.
Mikrobiston lajirikkaudessa tai monipuolisuudessa ei ollut merkittäviä eroja UC-potilaiden ja terveiden välillä.
Compositional microbiota changes were observed in the mucosa of UC patients with increased abundance of Firmicutes and Proteobacteria, especially the family Sutterellaceae, and decreased proportion of Bacteroidetes.
Koostumukseltaan mikrobistot olivat erilaisia, sillä UC potilailla havaittiin Firmikuuttien ja Proteobakteerien, etenkin Sutterellaceae-heimon, lisääntyneet osuudet mikrobistossa.
No difference was detected in the prevalence of Sutterella between pediatric CeD or IBD patients and controls.
Sutterella-suvun esiintyvyydessä ei ollut eroja keliakia- tai IBD-potilailla verrattuna kontrolleihin.
Under steady-state conditions, commensal gut bacteria are harmless symbionts co-existing with the host as part of the normal, balanced microbiota and supporting intestinal homeostasis.
Normaaliolosuhteissa kommensaalibakteerit ovat osa toimivaa, tasapainoista suolistomikrobistoa eläen symbioosissa isännän kanssa.
Currently, the research focus is shifting from traditional probiotics to so-called "next-generation probiotics" and their potentially health-promoting molecules, "post-biotics".
Perinteisten probioottien lisäksi tutkimuskohteena ovatkin nykyään kommensaalibakteerit eli niin sanotut uuden sukupolven probiootit sekä niiden tuottamat molekyylit.
Furthermore, the spent medium of the O. splanchnicus strain induced a higher anti-inflammatory cytokine interleukin-10 release in relation to tumor necrosis factor alpha in peripheral blood mononuclear cells compared to O. splanchnicus cells or the E. coli control.
O. splanchnicus-kasvuliemi aiheutti myös suuremman anti-inflammatorisen IL-10-sytokiinin tuoton ihmisen mononukleaarisissa leukosyyteissä E. coliin verrattuna.
In vitro epithelial interaction assays studying the Bacteroidales strains revealed no correlation between attenuation capacity and adhesion, indicating that the effect was independent of cell-cell-contact.
Bakteerien kyky vähentää IL-8-tuottoa ei korreloinut adheesiokyvyn kanssa, viitaten ettei solu-solu –kontakti ollut tarpeellinen.
A high-throughput screening method was developed to isolate anti-inflammatory strains from a healthy volunteer who had acted as a donor for fecal microbiota transplantation.
Kahdessa viimeisessä osatyössä tutkittiin anti-inflammatorisia Bacteroidales-isolaatteja, jotka eristettiin terveeltä ulosteensiirtoluovuttajalta.
Most notably, the expressions of inflammatory cytokine interleukin-8 (IL-8), inflammation marker lipocalin-2 and calcium binding proteins, forming the IBD biomarker calprotectin, were elevated supporting previous findings in the literature.
UC-potilaiden epiteelisoluissa interleukin-8 –sytokiinin, inflammatiomarkkerin lipokalin-2 sekä kalprotektiinin ekspressiot olivat suurentuneet verrattuna terveisiin kontrolleihin.
On the contrary, dysbiotic microbiota with reduced species richness and altered composition is associated with many intestinal and systemic diseases.
Epätasapainoinen mikrobisto on liitetty moniin suolistosairauksiin, jossa bakteerien lajikirjo on vähentynyt ja mikrobiston koostumus muuttunut.
First, the colonic mucosal microbiota of pediatric ulcerative colitis (UC) patients was compared to non-inflammatory bowel disease (IBD) controls using colonic biopsies and pyrosequencing.
Ensimmäisessä osatyössä tutkittiin haavaisesta paksusuolentulehduksesta (UC) kärsivien lasten epiteelimikrobistoa ja paksusuolen epiteelisolujen geeniekspressiota, joita verrattiin terveisiin verrokkeihin.
The treatment of enterocyte monolayer with O. splanchnicus OMVs prior to LPS stimulation caused a significant decrease in IL-8 levels.
Mahdollisten efektorimolekyylien osuutta attenuaatiossa tutkittiin Odoribacter splanchnicus-isolaatilla, jonka tuottamat ulkomembraanivesikkelit vähensivät tasaisesti IL-8-tuottoa LPS-indusoiduissa epiteelisoluissa.
In the screening, isolates capable of attenuating inflammation in vitro, i.e. decreasing E. coli LPS-induced IL-8 levels in enterocytes as compared to the LPS control, were considered as potentially anti-inflammatory, and identified using 16S rRNA gene sequencing and finally whole genome sequencing.
Sadoista bakteeri-isolaateista seulottiin mahdollisesti anti-inflammatorisia kantoja testaamalla bakteerien kykyä vähentää IL-8-tuottoa LPS-indusoiduissa epiteelisoluissa.
Next, the abundance and prevalence of Sutterella spp., belonging to the family Sutterellaceae that displayed increased abundance in the mucosa of UC patients, were studied using biopsies from IBD, celiac disease (CeD) and non-disease controls.
Seuraavassa osatyössä tutkittiin Sutterella-bakteerin suhteellista osuutta ja esiintyvyyttä tulehduksellisissa suolistosairauksissa (IBD), keliakiassa ja terveissä verrokeissa sekä bakteerin vuorovaikutusta suolistoepiteelin kanssa in vitro-kokeilla.
The delicate balance of mucosal microbiota enhancing the barrier function and keeping the intestinal immune cells alerted at an appropriate level is susceptible to disturbances potentially leading to dysbiosis.
Lisäksi Bacteroidales-isolaattien kasvuliemet, joista bakteerit olivat siivilöity pois, alensivat tulehdusta epiteelisoluissa.
Epithelial interactions of Gram-negative commensals in human gastrointestinal tract
Tässä väitöskirjassa tutkittiin tiettyjen Gram-negatiivisten kommensaalibakteerien vuorovaikutusta ihmisen suolistoepiteelin kanssa.
Constant communication between the microbiota and the host is enabled either by direct contact or secreted effector molecules.
Suoliston bakteerit kommunikoivat jatkuvasti isännän kanssa muun muassa tuottamalla efektorimolekyylejä, joiden mahdolliset suolistoterveyttä edistävät ominaisuudet ovat herättäneet kiinnostusta viimeisen vuosikymmenen aikana.
as a highly prevalent, benign gut commensal with mild proinflammatory mucosal interactions.
Sutterella-suvun bakteerit vaikuttavat olevan harmittomia, laajalti esiintyviä suolistokommensaaleja, joiden vuorovaikutus epiteelin kanssa on vain lievästi tulehdusta aiheuttavaa.
A decreasing gradient from the duodenum to the rectum was observed in the abundance of Sutterella spp.
Terveillä verrokeilla Sutterella-bakteerin suhteellinen osuus koko mikrobistosta väheni tasaisesti biopsioissa pohjukaissuolesta peräsuoleen.
Sea water tested positive for VHSV RNA more often during the wintertime when water temperature was close to 0°C and sunlight (UV light) sparse.
Sedimentissä ei todettu VHS-viruksen perimää, mutta merivedessä virusta todettiin usein talviaikaan vedenlämpötilan ollessa lähes 0 °C ja auringon UV-valon ollessa vähäistä.
Viral haemorrhagic septicaemia (VHS) was isolated for the first time in Finland in 2000 from a Finnish brackish water fish farm farming rainbow trout in net pens in the Province of Åland, Baltic Sea.
Kirjolohen verenvuotoseptikemia (VHS) -virus eristettiin ensimmäisen kerran Suomessa vuonna 2000 Ahvenanmaalaisen ruokakalaviljelylaitoksen kirjolohista.
A real-time reverse transcriptase polymerase chain reaction method proved to be at least as sensitive in detecting acute VHSV infections as virus isolation in cell culture, which is considered the gold-standard method for diagnosing VHSV.
Reaaliaikainen PCR menetelmä osoittautui diagnostiikassa vähintään yhtä herkäksi todeta akuutti VHSV-tartunta kuin eristysviljely soluissa.
Wild uninfected blue mussels were also challenged with VHSV in two different challenge tests.
Lisäksi sinisimpukoita altistettiin VHS-virukselle kahdessa infektiokokeessa.
The programme that was conducted as syndromic surveillance, where the farmers sent in samples for diagnostics if any signs of possible fish disease were noticed, clearly outperformed the other three programmes, which were based on active surveillance.
Seurantaohjelma, joka perustui oireidenmukaiseen seurantaan, jossa kalanviljelijät tutkituttivat näytteitä aina kuin he havaitsivat kaloissaan sairauden oireita, osoittautui parhaaksi.
The study compared the ability of four different surveillance procedures and three diagnostic tests to reveal whether a fish population was infected with VHSV.
Tutkimuksessa tarkasteltiin neljän erilaisen seurantaohjelman kykyä löytää VHS tartunnan saaneita kirjolohipopulaatioita kahden rajoitusalueella toimivan vesiviljely-yrityksen kalaviljelmiltä.
Wastewater from a processing plant was tested before and after disinfection treatment.
Jätevesinäytteistä todettiin VHS-viruksen perimää ennen desinfektiokäsittelyä, mutta ei sen jälkeen.
According to the results of this study, this contact was considered a major risk for disease spread, especially during the cold part of the year when daylight is also short.
Kontaktit teurastamoiden ja viljelypaikkojen välillä on tulosten perusteella pidettävä merkittävänä riskinä taudin leviämiselle etenkin talvisaikaan.
Blue mussels were not found to be carriers of VHSV on any occasion.
Sinisimpukoissa ei missään vaiheessa todettu VHS-virusta, joten nämä eivät todennäköisimmin ole merkittäviä taudin kantajia.
During the epidemics it was a common suspicion wild fish being the most likely source of the reinfections of VHSV in infected fish farms in the restriction area.
Tilanteissa, joissa saneeratuissa kalanviljelylaitoksissa rajoitusalueella todettiin uusi taudinpurkaus, luonnonkalojen epäiltiin olevan tartunnan ylläpitäjiä.
The efforts to eradicate the disease from the Åland islands were not successful.
Alussa taudin hävitystoimet epäonnistuivat ja tauti levisi nopeasti lähes koko maakuntaan.
The wild fish did not test positive on any occasion, but whitefish were infected and started to replicate VHSV for a short time.
Luonnonkalatutkimuksissa ei todettu VHS-virusta, mutta viljellyissä siioissa todettiin tartunta.
In addition, uninfected wild perch, roach and farmed whitefish were introduced to a fish farm with rainbow trout experiencing a clinical outbreak of VHS.
Luonnosta pyydetyillä ahvenilla ja särjillä sekä viljellyillä siioilla suoritettiin infektiokoe VHS positiivisella kalanviljelylaitoksella.
Altogether, this thesis compiles the results of a series of studies targeting factors that could affect the infection pressure of VHSV.
Nyt tehdyn tutkimuksen tarkoituksena oli kerätä tietoa taudin leviämiseen vaikuttavista epidemiologisista tekijöistä uutta taudinhävityksen suunnittelua varten.
The presence of VHSV in the environment on fish farms or processing plants farming or handling VHSV-positive fish was studied by testing samples for VHSV from wild blue mussels (Mytilus edulis) living in infected fish farms.
VHS-virusta tutkittiin myös kalanviljelylaitosten sekä kalateurastamoiden ympäristöstä, joissa viljeltiin tai käsiteltiin tartunnan saaneita kalapopulaatioita.
Sea water and sediment from infected fish farms were also tested for VHSV.
Lisäksi kalaparvista tutkittiin VHS-virusinfektiossa syntyneitä vasta-aineita kalojen seerumeista ELISA-menetelmällä.
Wild fish of 17 different species from VHS-positive fish farms were screened for VHSV during 2005-2008.
Lisäksi VHS-virusta etsittiin yhteensä 17 tartunnan saaneiden kalanviljelylaitoksien läheisyydessä elävältä luonnonkalalajilta.
Early repolarization (ER) was present in 11.1% of subjects aged <50 years and 12.8% of subjects aged ≥50 years.
Varhainen repolarisaatio (early repolarization, ER) todettiin 11,1 % <50 vuotiaista ja 12,8 % ≥50 vuotiaista henkilöistä.
Sudden cardiac death (SCD) is one of the leading causes of death in the world, accounting for up to 5-20% of all deaths.
Sydänperäinen äkkikuolema on yksi maailman yleisimmistä kuolinsyistä, kattaen 5-20% kaikista kuolemista.
With better risk prediction, the management of general population subjects could be improved by directing diagnostic assessments and medical therapies to high-risk subjects, to ultimately improve their prognosis.
Paremmalla riskiarvioinnilla voitaisiin kohdentaa diagnostisia tutkimuksia ja hoitoja korkean riskin henkilöille ja viime kädessä parantaa heidän ennustettaan.
We used a novel method to digitize and digitally assess the paper electrocardiograms (ECGs) of 7217 Finnish adults participating in a health survey, who were followed for over 30 years.
Tutkimuksessa käytettiin uutta EKG:iden digitointi- ja digitaalimittausmenetelmää, jonka avulla tutkimme 7217 suomalaiseen terveystutkimukseen osallistuneen aikuisen EKG:t. Tutkimuksen henkilöitä seurattiin yli 30 vuoden ajan.
Moreover, among men, negative U-waves predicted also cardiac death and hospitalization due to cardiac causes, whereas among women negative U-waves did not associate with an increased risk of cardiac events.
Miehillä negatiiviset U-aallot liittyivät lisäksi kasvaneeseen sydänkuoleman ja sydänsairauksien vuoksi sairaalaan joutumisen riskiin, kun taas naisilla negatiiviset U-aallot eivät liittyneet kasvaneeseen sydäntapahtumien riskiin.
Negative U-waves were present in 3.5% of the general population subjects and independently associated with an increased risk of death.
Negatiivisia U-aaltoja esiintyi 3,5 % väestöstä ja ne liittyivät itsenäisesti kasvaneeseen kuoleman riskiin.
However, current clinical risk assessment tools are unable to identify a large portion of subjects at risk for SCDs, as in up to 30–50% of SCD cases, it is the first clinical manifestation of the person’s underlying cardiac disease.
Isoa osaa sydänperäisen äkkikuoleman riskissä olevia henkilöitä ei osata kuitenkaan tällä hetkellä tunnistaa, koska jopa 30–50 %:lla sydänperäisen äkkikuoleman saaneista se on heillä taustalla olevan aiemmin tunnistamattoman sydänsairauden ensimmäinen oire.
The used paper-to-digital ECG conversion and digital measuring process demonstrated strong agreement with manual ECG assessment in the basic interval and amplitude measurements, although some inter-method differences were noted on QT interval assessment as well.
Käytetyn EKG:iden digitointi- ja digitaalimittausmenetelmän tulokset olivat yhdenmukaisia käsin mitattujen arvojen kanssa, joskin QT intervallin mittaustuloksissa oli lievää eroa mittausmetodien välillä.