natgillin/translations-raw huggingface dataset:
During the last decades, an increasing number of finger flexor tendon repair studies have been published.
Sormen koukistajajännekorjauksia on tutkittu viime vuosikymmeninä enenevissä määrin.
However, inter-surgeon related variation consisted of only one tenth of the total variation.
Eri kirurgien välisen hajonnan lisä korjauksen kokonaishajontaan oli suhteellisen pieni, vain yksi kymmenesosa.
If there was a manifestation of sudden extension increase at the time-extension curve (fatigue point) during repetitive loading and even minimal gapping, the tested flexor tendon repair failed.
Jos käyrällä esiintyi kohta, jossa venymä alkoi voimakkaammin lisääntyä (väsymispiste), ja korjaukseen ilmaantui raottumaa, johti tämä lopulta korjauksen hajoamiseen.
However, the yield load was correlated with the 50% probability to fail during repetitive loading (critical load) and safe load that corresponds to 2.3% probability to fail (−2 SD probability to fail) better represented the clinically acceptable situation.
Näin kehittämämme raja-arvo varmuusvoima, joka tarkoittaa koukistajajännekorjauksen 2,3 %:n hajoamistodennäköisyyttä (hajoamistodennäköisyys −2 keskihajonnan kohdalla), kuvaa paremmin kliinisesti hyväksyttävää tilannetta.
Surgeons can lower the probability of failure by producing more consistent repairs.
Kirurgi voikin vähentää korjauksen hajoamisen todennäköisyyttä pyrkimällä keskenään mahdollisimman yhdenmukaisiin jännekorjauksiin.
Both static and, more recently, cyclic testing methods have been used.
Korjauksia on tutkittu sekä staattisella että sittemmin myös syklisellä menetelmällä.
Tendon material properties were rendered inferior to the execution of the repair.
Jännemateriaalin merkitys kuvautui korjauksen suorittamista merkityksettömämpänä.
Static loading derived yield load predicted well the ability of flexor tendon repair to preserve intact during repetitive loading and unloading.
Mallin perusteella selvisi, että staattisista koestuksista saatava myötövoima ennakoi hyvin jännekorjauksen todennäköisyyttä selviytyä toistuvasta edestakaisesta kuormituksesta.
Thus, based on the findings of this dissertation, cyclic testing is still the recommended method for comparing different flexor tendon repairs.
Väitöskirjan perusteella on suositeltavaa käyttää syklistä koestusmenetelmää sormen koukistajajännekorjausten vertailuun.
When variation causing factors of the flexor tendon repair were inspected, no factor exceeded any of the others.
Jännekorjauksen hajontatekijöistä yksikään ei noussut selvästi muita merkittävämmäksi.
Additionally, the variation-causing factors of the experimentally studied flexor tendon repairs (testing methodology, tendon material, surgeon performance, and inter-surgeon variation) are often ignored in the literature, and instead studies are focused on comparing the different mean values of biomechanical outcomes (yield load and ultimate load).
Aiemmissa tutkimuksissa ei ole huomioitu tekijöitä, jotka aiheuttavat vaihtelua kokeellisessa mallissa korjattujen koukistajajänteiden biomekaanisiin päätemuuttujiin (myötövoima ja maksimivoima).
Based on variation causing factors, failure probability of flexor tendon repairs can be lowered with a more meticulous surgical technique.
Hajontatekijöiden perusteella mahdollisimman yhtenäisillä korjauksilla voidaan vähentää korjauksen Hajoamistodennäköisyyttä.
This highlights the harmfulness of gapping on flexor tendon repair.
Tämä korostaa entisestään kirjallisuudessa ristiriitaisesti kuvatun raottuman haitallisuutta korjauksen kestävyyden kannalta.
Gapping of the repair predicted well the forthcoming failure of the repair.
Koukistajajännekorjauksen raottuma ilmeni olevan merkki korjauksen hajoamisesta.
Suicidal behaviour was assessed by K-SADS-PL suicidality items.
Itsetuhoinen käyttäytyminen arvioitiin K-SADS-PL haastattelulomakkeen itsetuhoisuusosion kysymyksillä.
This study is part of the Adolescent Depression Study (ADS), a collaborative study between the Department of Adolescent Psychiatry, the Peijas Medical Health Care District (PMCD) of Helsinki University Central Hospital and the Department of Mental Health and Substance Use Services, National Institute for Health and Welfare, Helsinki, Finland.
Tämä tutkimus on osa Nuorten Depressio-tutkimusta, joka on toteutettu yhteistyössä Terveyden- ja Hyvinvoinnin laitoksen Mielenterveyden ja päihdepalvelujen-osaston ja Helsingin Yliopistollisen keskussairaalan (HYKS) Peijaksen sairaalan tulosalueen nuorisopsykiatrisen klinikan kanssa.
After the baseline evaluation, the adolescent outpatients were re-evaluated approximately one year (n=189) and eight years later (n=148) with structured diagnostic interviews (K-SADS-PL at the one-year follow-up, SCID-I at the eight-year follow-up), self-report scales and observer rating scales.
Alkumittauksen jälkeen tutkimuksessa mukana olevat nuoret arvioitiin uudelleen noin yhden vuoden (n=189) ja kahdeksan vuoden (n=148) kuluttua haastattelemalla heidät puoli strukturoidulla diagnostisella haastattelulla (K-SADS-PL yhden vuoden kohdalla, SCID-I kahdeksan vuoden kohdalla) ja standardoiduilla psykometrisillä kyselylomakkeilla.
56% of the subjects, who were re-evaluated after one year, were suicidal at baseline, and half of them were also suicidal during follow-up.
Vuoden seurannassa olevista nuorista 56% oli tutkimuksen alkumittauksessa itsetuhoisia ja puolet heistä olivat itsetuhoisia edelleen vuoden seurannan aikana.
At baseline, seventy-three (34%) of the 218 depressed adolescent outpatients had non-suicidal self-injury.
Tutkimuksen alkutilanteessa 34 %:lla (73/218) masentuneista nuorista oli itsensä vahingoittamista.
Depressed adolescents with non-suicidal self-injury were younger, had less perceived support from family, had more severe depressive symptoms and used alcohol more than non-suicidal depressed adolescents.
Itseään vahingoittaneet masentuneet nuoret olivat iältään nuorempia, kokivat saavansa vähemmän tukea perheeltään, heillä oli enemmän masennusoireita ja he käyttivät enemmän alkoholia kuin ne masentuneet nuoret, joilla ei ollut itsetuhoista käyttäytymistä.
At baseline, depressed adolescent outpatients (n=218) aged 13-19 years were interviewed, diagnosed using K-SADS-PL for DSM-IV Axis I diagnoses.
Tutkimuksen alkumittauksessa haastateltiin puolistrukturoidun haastattelun (K-SADS-PL) avulla 218 DSM-IV masennusdiagnoosin saanutta nuorta (13-19 vuotiaita).
Adolescents with non-suicidal self-injury and suicidal ideation or suicide attempts had more depressive and anxiety symptoms than adolescents with only non-suicidal self-injury.
Nuorilla, joilla oli itsensä vahingoittamisen lisäksi itsemurha-ajatuksia tai itsemurhayrityksiä, oli enemmän masennus- ja ahdistusoireita kuin vain itseään vahingoittavilla nuorilla.
Most research on suicidal behaviour has failed to distinguish non-suicidal self- injury from suicide attempts with clear intent to die and risk factors for these different kinds of behaviours.
Suuri osa itsetuhoisuutta koskevasta tutkimustiedosta ei ole erottanut itsensä vahingoittamista itsemurhayrityksistä, joissa on selkeä tarkoitus kuolla.
Suicide attempts were predicted both in the one-year follow-up and in the period between the one- and eight-year follow-ups by alcohol use and low perceived peer support.
Tutkittavien itsemurhayrityksiä ennustivat alhainen kaverituki ja alkoholin käyttö sekä yhden vuoden että yhdestä kahdeksaan vuoteen jatkuneen seurantajakson aikana.
The study population was drawn from adolescent psychiatric outpatient clinics.
Tutkimukseen osallistuneet nuoret olivat hakeutuneet hoitoon nuorisopsykiatriselle poliklinikalle.
When studying non-suicidal self-injury, suicide attempts and selected clinical characteristics as predictors for follow-up, non-suicidal self-injury in the one-year follow-up was predicted by baseline non-suicidal self-injury, younger age and alcohol use, whereas the only significant predictor for non-suicidal self-injury between the one- and eight-year follow-ups was non-suicidal self-injury.
Kun tutkittiin miten itsensä vahingoittaminen, itsemurhayritykset ja valikoidut kliiniset erityispiirteet ennustivat itsensä vahingoittamista vuoden seurannan aikana, niin itsensä vahingoittamisen riskiä lisäsivät alkumittaukseen mennessä tapahtunut itsensä vahingoittaminen, nuori ikä ja alkoholin käyttö.
Younger age and poor psychosocial functioning were associated with non-suicidal self-injury and self-reported depressive symptoms, and poor psychosocial functioning was associated with suicidal ideation and suicide attempts.
Nuorempi ikä ja alhainen psykososiaalinen toimintakyky ennustivat nuoren itsensä vahingoittamista, masennusoireet ja alhainen psykososiaalinen toimintakyky ennustivat itsemurha-ajatuksia ja itsemurhayrityksiä.
Depressed adolescents grow up: Prevalence, course and clinical risk factors of non-suicidal self-injury, suicidal ideation and suicide attempts
Masentuneet nuoret kasvavat nuoriksi aikuisiksi: itsensä vahingoittaminen, itsemurha-ajatukset ja itsemurhayritykset, niiden yleisyys ja riskitekijät
The rate of non-suicidal self-injury is relatively high among depressed adolescent outpatients and it often co-occurs with suicidal ideation and suicide attempts.
Merkittävällä osalla masennuksen vuoksi hoitoa hakeneista nuorista oli itsensä vahingoittamista ja usein siihen liittyi itsemurha-ajatuksia tai itsemurhayrityksiä.
Female gender and mood disorder comorbidity predicted continuing suicidality.
Sukupuolena nainen ja masennuksen lisäksi jokin muu mielenterveyden häiriö ennustivat itsetuhoisen käyttäytymisen jatkumista.
During the one-year follow-up, the prevalence of any suicidality declined to one-third of all participants, and almost three-quarters of suicidal adolescents had non-suicidal self-injury.
Vuoden seuranta-aikana itsetuhoinen käyttäytyminen väheni niin, että kolmasosalla tutkittavista masentuneista nuorista oli itseään vahingoittavaa käyttäytymistä, itsemurha-ajatuksia tai itsemurhayrityksiä.
Depression is the most common disorder among adolescents with non-suicidal self-injury, suicidal ideation and suicide attempts, and adolescence is also a high risk period for the first onset of suicidal behaviour.
Masennus on yleisin mielenterveyden häiriö nuorilla, jotka vahingoittavat itseään ilman tarkoitusta tehdä itsemurha, sekä niillä, joilla on itsemurha-ajatuksia tai itsemurhayrityksiä.
Among depressed outpatients non-suicidal self-injury is a strong predictor of suicidal behaviour, and other factors beyond depression, such as alcohol use and availability of social support, must also be addressed to prevent the recurrence of suicidal behaviour.
Masennuksen lisäksi nuoren saama sosiaalinen tuki ja alkoholin käyttö ovat tärkeitä huomioida ehkäistäessä tulevaa itsetuhoista käyttäytymistä.
The subjects were further assessed using self-report questionnaires and observer rating scales.
Lisäksi tutkimustietoa kerättiin nuoren täyttämillä standardoiduilla psykometrisillä kyselylomakkeilla.
There was no difference in prevalence of suicidal behaviour between non-comorbid and comorbid mood disorder groups.
Nuoren itsetuhoisuuden esiintymiseen ei vaikuttanut se, oliko nuorella masennushäiriö vai masennushäiriö ja lisäksi muu mielenterveyden häiriö.
This thesis deals with linguistic processing and retrieval techniques in Finnish fulltext databases, and especially the special problems due to the characteristics of the Finnish language.
Tutkimuksessa selvitettiin, miten suomen kielen morfologisten tulkintaohjelmien eli sanoja tunnistavien ja muokkaavien tietokoneohjelmien avulla voidaan ratkaista ongelmia, jotka johtuvat suomen kielen erityispiirteistä.
Thus the work has been carried out within the traditional laboratory environment paradigm, presenting various test parameters and their evaluation.
Tutkimus oli luonteeltaan laboratorioympäristössä toteutettu evaluointitutkimus.
In the research project, natural language analysis modules for Finnish were incorporated into the commercial BASIS information retrieval system, which is based on inverted files and Boolean searching.
Morfologisten tulkintaohjelmien avulla voidaan muun muassa toteuttaa hakujärjestelmä, jossa otetaan huomioon suomen sanojen taipuminen ja jaetaan yhdyssanat osiinsa.
The test databases were as follows: T1) Traditional database: the inflected word forms were stored as such in the index and the searcher truncated search terms manually T2) Automatic stemming: traditional index, but a language module was used to stem the search terms (linguistic stemming using the base form as input) T3) Sifting the results of automatic stemming: As above, but the character strings that matched stemmed strings were further analyzed.
Kun hakujärjestelmän hakemistoon tallennettavat sanat normalisoitiin eli kaikki taivutusmuotoiset sanat palautettiin perusmuotoonsa, ts. sanakirjamuotoon (esimerkiksi: kaupoissa -> kauppa), hakemisto tarvitsi vähemmän tietokoneen muistitilaa kuin vastaava, normalisoimaton hakemisto.
Several test databases were produced, each using one or two Finnish morphological analysis modules.
Siinä rakennettiin erityinen testausympäristö, jossa samasta tekstiaineistosta tuotettiin joukko erilaisia tietokantoja.
When word forms were normalized to their base form, the memory size of the base form index file was smaller than the size of the inflected word form index.
Kun tekstin sanat morfologisilla tulkintaohjelmilla palautettiin perusmuotoon ja perusmuodot tallennettiin hakemistoon, tiedonhakujen tulokset olivat tarkempia kuin silloin, kun sanoja ei ollut perusmuotoistettu.
Consequently, derivatives and compounds are of importance when search-ing in base word form index.
Tallennus- ja hakutulosten voidaan olettaa paranevan, kun käytetään menetelmiä, jotka ottavat kunkin kielen erityisominaisuudet huomioon.
When automatic stemming was used in the different databases, the precision figures were higher when the searches were conducted in the base form index compared to searching with the same search stems in the inflected word form index.
Tutkimuksen perusteella sanojen perusmuotoistaminen kannattaa, koska perusmuotohakemistosta tehtyjen tiedonhakujen tulokset ovat yhtä hyvät tai paremmatkin kuin silloin, kun tulkintaohjelmia ei ole käytetty.
When searching in base form index, it is not practical to use only the base form of the original search term.
Hakemista helpottaa, ettei hakijan tarvitse välittää sanojen taipumisesta.
This may result in information loss (the correct word form will not be in the index) or information overflow (all possible readings of homonymic word forms must be stored to index, which increases the amount of index terms).
Toisaalta havaittiin, että on tärkeää hakea myös perusmuotojen rinnakkaisilmaukset, kuten johdokset (vero -> verottaminen, verotus) ja yhdyssanat (vero -> autovero), jotta olennaista tietoa ei jäisi löytymättä.
Some simple methods for transforming improper search terms to appropriate base forms were tested.
Samalla perinteiset tekstin tallennus- ja hakumenetelmät ovat alkaneet jäädä tehottomiksi.
Finger-pressure pulse contour might be even easier to use and more readily available than ICG, but the reliability of the pulse contour method has not been adequately documented.
Sormen päästä mitattavan verenpainepulssin muotoon (pulse contour) perustuva menetelmä voisi olla helpommin käytettävissä kuin ICG, mutta menetelmän luotettavuutta ei ole tutkittu riittävästi.
Drugs blocking these receptors, alpha- or beta-antagonists, are widely used to diminish excessive sympathetic activity.
Näitä reseptoreita salpaavia lääkkeitä, alfa- ja beetasalpaajia, käytetään laajalti vähentämään liiallista sympaattista vaikutusta.
The effects of the sympathetic nervous system are mediated by adrenergic receptors or adrenoceptors.
Sympaattisen hermoston vaikutukset ­ kuten sykkeen nousu ­ välittyvät adrenergisten reseptoreiden kautta.
Arterial pulse wave velocity was inversely correlated with timolol level in supine position.
Verenpaineen pulssiaallon johtumisnopeus (PWV) oli käänteisesti yhteydessä timololipitoisuuteen makuuasennossa.
The pulse contour method tracked the changes in SV and CO relatively well, but it was not reliable in assessing absolute levels.
Pulse contour-menetelmä kykeni mittaamaan varsin hyvin suhteellisia muutoksia, mutta ei todellisia arvoja.
Tamsulosin and alfuzosin induced uniform effects: systemic vascular resistance index (SVRI) decreased, while heart rate (HR) and cardiac index (CI) increased in head-up tilt, but not in supine position.
Tamsulosiinilla ja alfutsosiinilla oli keskenään hyvin samanlaiset vaikutukset: ääreisverenkierron vastus väheni merkittävästi, kun taas syke ja sydämen minuuttitilavuus kasvoivat kallistuksessa mutta eivät makuuasennossa.
This dissertation was aimed to complement the knowledge about the haemodynamic influence of adrenoceptor antagonists.
Tämän väitöskirjan tavoitteena oli täydentää tietämystä alfa- ja beetasalpaajien vaikutuksista verenkierron säätelyyn.
The polymorphism in the gene CYP2D6 had marked effects on the kinetics and systemic effects of aqueous ophthalmic timolol in 18 healthy volunteers (Study V): maximal plasma concentration and area under the curve were higher, elimination half-life was longer and elevation of HR from rest to maximal level tended to be higher for poor metaboliser (PM) than extensive metaboliser (EM) genotypes of CYP2D6.
CYP2D6-entsyymin geneettisellä vaihtelulla oli merkittäviä vaikutuksia timololin farmakokinetiikkaan: maksimaalinen plasmapitoisuus ja pitoisuus-aikakäyrän alle jäävä pinta-ala olivat korkeampia, ja lääkkeen puoliintumisaika pidempi niillä henkilöillä, joilla CYP2D6-entsyymin kokonaistoiminta on tavanomaista hitaampaa.
Single nucleotide polymorphisms in the genes ADRB1 (beta1-adrenoceptor) and GNAS1 (alpha-subunit of G-protein) did not, however, have consistent effects on the pharmacodynamics of ophthalmic timolol in the 18 healthy volunteers or the 19 glaucoma patients.
Geenien ADRB1 ja GNAS1 vaihtelulla ei ollut systemaattisia vaikutuksia timololin verenkierrollisiin vaikutuksiin.
In head-up tilt, CI diminished and SVRI increased as timolol concentration rose.
Kallistuksessa sydämen minuuttitilavuus väheni ja ääreisverenkierron vastus kasvoi timololipitoisuuden kohotessa.
The effects of propranolol, carvedilol, tamsulosin and alfuzosin were assessed in Studies II and III with 27 and 31 healthy volunteers, respectively, subjected to head-up tilt provocation.
Sydän- ja verenpainelääkkeinä käytettävien beetasalpaaja propranololin ja alfa(1)+beetasalpaaja karvedilolin, sekä eturauhasen hyvänlaatuisen liikakasvun hoidossa käytettävien alfa(1)-salpaajien tamsulosiinin ja alfutsosiinin verenkierrollisia vaikutuksia tutkittiin kallistuskokeessa 27 ja 31 terveellä vapaaehtoisella.
HR correlated to timolol level in supine, head-up tilt and exercise tests, gaining stronger association as the physical load increased.
Sykkeen korrelaatio timololipitoisuuteen voimistui fyysisen kuorman kasvaessa.
The responses during carvedilol treatment did not differ from those with propranolol; HR and systolic arterial pressure (SAP) decreased.
Karvedilolin alfa(1)-salpauksen merkitys osoittautui kallistuskokeessa vähäiseksi, sillä sen ja propranololin vaikutukset olivat yhtäläiset: syke ja systolinen verenpaine alenivat.
Since PMs of CYP2D6 have higher timolol concentrations than EMs, and since the plasma level of timolol correlates with several haemodynamic effects, the PMs may be more prone to systemic adverse events of timolol than EMs.
Siten nämä hitaat CYP2D6-metaboloijat voivat olla nopeita metaboloijia alttiimpia silmätippoina annettavan timololin verenkierrollisille haittavaikutuksille.
Whole-body impedance cardiography (ICG) has been shown to agree well with invasive methods in many patient groups under different study settings.
Koko kehon impedanssikardiografia (ICG) on osoitettu luotettavaksi sydämen supistus- ja minuuttitilavuuden määrityksessä.
In conclusion, alfuzosin and tamsulosin induce clear vasodilatory effects, indicating that they are not purely uroselective alpha1-antagonists.
Täten alfutsosiinin ja tamsulosiinin vaikutukset eivät kohdistu pelkästään virtsateihin, ja lääkkeiden verenkierrolliset vaikutukset voivat olla osalle potilaista haitallisia.
ICG was used in the later studies to assess the haemodynamic influence of the adrenoceptor antagonists.
Niinpä muissa osatöissä käytettiin ICG-menetelmää verenkierrollisten suureiden mittauksessa.
The correlation between haemodynamic responses and the plasma concentration of aqueous and hydrogel formulations of ophthalmic timolol were measured in 25 glaucoma patients subjected to spirometry, head-up tilt and exercise test (Study IV).
Silmätippoina käytettävää beetasalpaaja timololia tutkittiin 25 glaukoomapotilaalla ja 18 terveellä vapaaehtoisella.
In the Study I, the paired stroke volume (SV) and cardiac output (CO) values by the pulse contour and ICGWB were compared in 40 patients subjected to head-up tilt test.
Nyt sydämen supistus- ja minuuttitilavuus mitattiin kallistuskokeessa samanaikaisesti kummallakin menetelmällä 40 potilaalla.
Several noninvasive methods have been introduced for assessment of haemodynamics.
Sydämen ja verenkiertoelimistön toiminnan mittaamiseksi on useita verettömiä menetelmiä.
Collectively, the present study demonstrates that vitamin D regulates various functions of the nervous system, confirming that the brain could be considered as a target organ for vitamin D.
Tutkimus vahvistaa käsitystä, että D-vitamiini säätelee useita hermoston toimintoja ja että aivot ovat D-vitamiinin kohde-elin.
Vitamin D3 is a fatsoluble secosteroid hormone, which is synthesized in the skin (under the influence of ultraviolet light from the sun) or obtained from food.
D-vitamiini on steroidihormoni, jonka esimuotoa muodostuu ihossa tai saadaan ruoasta.
Also, developed swimming impairments.
Myös uimiskyvyn heikkeneminen viittasi tasapainohäiriöön.
Vitamin D and the nervous system
Tämä tutkimus keskittyi D-vitamiinin ja sen reseptorin vaikutuksiin hermostossa.
VDR knockout mice develop abnormal emotional behaviors, such as neophobia, and increased seizures following pentylenetetrazole administration.
VDR-poistogeenisten hiirten kuulo, tasapaino heikkenevät aikaisemmin kuin normaaleilla osoittaen varhaisempaa vanhenemista.
The gustatory and olfactory functions, spatial memory, and hedonic response of VDR deficient mice were unimpaired.
Sen sijaan makuaisti ja hajuaisti säilyivät normaalisti, samoin muisti.
Many brain cells, several regions of the central nervous system and muscle cells express VDRs.
Reseptoreita on kaikissa soluissa myös keskushermostossa.
1,25(OH)2D also regulates seizure activity in two wild type mouse strains.
Lisäksi ne olivat herkempiä epileptisille kouristuksille kuin normaalit hiiret.
Our findings also introduce a new mechanism for the regulation of TSLP signaling.
Tuloksemme esittelevät myös uuden mekanismin TSLP-signaloinnin säätelyyn.
As the prevalence of allergic diseases has risen dramatically in western and westernized countries during the last few decades - reaching a point where these disorders have become a substantial burden on the individual and societal level – all effort is needed in investigating the underlying molecular mechanisms.
Koska allergiset sairaudet ovat yleistyneet dramaattisesti viime vuosikymmeninä länsimaissa ja länsimaistuneissa maissa – siinä määrin, että niistä on tullut merkittävät taakka sekä yksilö- että yhteiskuntatasolla – on ehdottoman tärkeää pyrkiä huolellisesti selvittämään allergian taustalla olevat molekulaariset mekanismit.
To our knowledge, this was the first study to explore the role of R-Ras in allergy.
Tietääksemme tämä on ensimmäinen tutkimus, jossa selvitettiin R-Rasin roolia allergiassa.
In order to defend the host, the immune system must successfully control an incredibly complex network of different cells that work in cooperation and equilibrium.
Puolustaakseen elimistöä, immuunipuolustuksen on kontrolloitava onnistuneesti monimutkaista verkostoa, joka koostuu erilaisista soluista jotka toimivat yhteistyössä ja tasapainossa.
We discovered that these two signals are provided by IL-3 and IL-33.
Nämä kaksi signaalia tulevat syöttösolulle IL-3:lta ja IL-33:lta.
The Effect of Allergic Cytokine Environment on Myeloid Cells
Allergisen sytokiiniympäristön vaikutus myeloisiin soluihin