natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, there are a number of gaps in our understanding of solid-state structure properties relationships of pharmaceutical solids.
Sen vuoksi on tärkeää, että ymmärretään mahdollisimman hyvin aineen rakenteen ja funktionaalisten ominaisuuksien välinen riippuvuus.
Organic crystalline materials, including active pharmaceutical ingredients (APIs) and excipients, can be considered as supermolecules.
Väitöskirjatyön pohjalta voidaan entistä paremmin ymmärtää lääkeaineen kiderakenteen, kideominaisuuksien ja funktionaalisten ominaisuuksien välistä riippuvuutta nimenomaan molekyylitasolla.
Until recently, the solid-state and supramolecular chemistry of the API were often overlooked within the drug research and development programs.
Epäsuotuisat kiinteän tilan ominaisuudet voivat tietyissä tapauksissa jopa estää lääkkeiden optimaalisen kehityksen ja kliinisen käytön.
It was demonstrated that substrates and inhibitors of ABC class efflux proteins may interfere with the MTT test, presumably by inhibiting dye efflux from the cells.
Tässä työssä havaittiin, että kemikaaleja soluista ulos pumppaavat proteiinit voivat vääristää MTT-menetelmän tuloksia aliarvioiden testiaineiden soluille aiheuttamaa haittaa.
The MTT test is a widely used cytotoxicity test in cell research.
Lääkeaineiden turvallisuustestauksessa käytetään laajasti MTT-menetelmää ja soluja.
Drug discovery and development from its very onset up to market approval is a long process lasting 10-15 years.
Uusia tutkimusmenetelmiä tarvitaan tehostamaan lääkekehitystä, joka kestää noin 10 15 vuotta ennen kuin uusi lääkeaine pääsee potilaskäyttöön.
Computational methods and cell culture models are promising tools for early pharmacokinetic studies and may partly replace the animals in pharmacokinetic and toxicological studies.
Uutta laskentamenetelmää voidaan käyttää silmälääkkeiden kehityksen apuvälineenä ja osin koe-eläinkokeita korvaavana menetelmänä.
These models were able to predict intracameral steady state drug concentrations in rabbit eyes.
Tässä väitöskirjatyössä kehitettiin laskennallisia malleja ennustamaan lääkeaineiden imeytymistä sarveiskalvon läpi silmään.
Based on literature analysis many ocular drugs seem to be substrates of transporters, but the expression of these proteins in the eye is largely unknown.
Silmälääkkeiden imeytymistutkimuksiin aiemmin kehitetyn solukasvatusmallin havaittiin myös ilmentävän näitä proteiineja, mutta enemmän kuin normaali silmä.
Cellular and computational methods in corneal drug permeability, active transport and cytotoxicity studies
Solu- ja ATK-menetelmät silmälääketutkimuksen työkaluina.
Similarly, cell culture models may enable absorption and toxicity testing of drug candidates with continuously growing cells of human origin, and thereby reduce the need for animal experiments.
Kemiallisesta rakenteesta laskemalla voitiin ennustaa lääkeaineen imeytyminen silmään tietokoneen avulla lähes yhtä tarkasti kuin kokeellisten koe-eläintutkimusten avulla.
The goal of this work was to develop and evaluate cellular and computational tools for ocular pharmacokinetics and toxicology, and to characterise the active drug transporters in the corneal epithelium.
Väitöskirjatyössä tutkittiin myös lääkeaineiden imeytymisen mekanismeja sarveiskalvon epiteelissä.
This may lead to an underestimation of toxicity in the MTT test. Quantitative structure property relationship (QSPR) models are commonly used in early drug discovery to predict ADME properties of novel compounds.
Solut ja ATK-menetelmät ovat käyttökelpoisia lääkekehityksen alkuvaiheessa, kun tarvitaan nopeita menetelmiä uusien lääkeainemolekyylien arvioinnissa.
The cornea is the main route of ocular drug absorption after topical administration, and the corneal epithelium is the most important barrier to drug permeation.
Lääkeaineen imeytymistä rajoittaa erityisesti sarveiskalvon pinnassa oleva tiivis epiteelisolukko.
New research tools are needed to accelerate and rationalize this process.
Tämä on tärkeä tieto ja syytä ottaa huomioon tätä testiä käytettäessä.
Ocular drug research still relies heavily on animal testing with rabbits and other rodents.
Lääkekehitystyössä käytetään edelleen runsaasti eläinkokeita, joten tarve vaihtoehtoisten eettisesti parempien tutkimusmenetelmien kehittämiseen on suuri.
Membrane transporter proteins play an important role in the general pharmacokinetics and toxicology.
Kehitetyt laskentamallit kertovat, miten lääkeaineen rakenne vaikuttaa sen imeytymiseen.
However, studies to analyse its kinetics, actions and pharmacological and toxicological profiles are still lacking.
Kuitenkin analyysitutkimukset liittyen sen kinetiikkaan, toimintaan sekä farmakologisiin ja toksikologisiin profiileihin ovat vielä puutteelliset.
Usually, oxidative stress leads to structural and functional disruption within the cells, which in turn may cause cell death through different mechanisms.
Oksidatiivinen stressi johtaa usein solujen rakenteellisiin ja toiminnallisiin häiriöhin, mikä puolestaan voi aiheuttaa eri mekanismien kautta solukuoleman.
The brain is very sensitive to oxidative damage because of its high oxygen consumption, and oxidative stress is known to be involved e.g. in neurodegenerative diseases such as Huntington s disease (HD).
Aivot ovat erittäin herkkä elin happiradikaalien aiheuttamille vaurioille korkean hapenkulutuksensa vuoksi, ja oksidatiivisen stressin tiedetään olevan osallisena esimerkiksi tietyissä hermorappeumasairauksissa, kuten Huntingtonin taudissa (HD; Huntington s Disease).
Oxidative stress is the result of an imbalance in the cellular pro-/antioxidant homeostasis which leads to the overproduction of reactive oxygen species (ROS).
Oksidatiivinen stressi on seurausta pro-/antioksidanttientsyymien epätasapainosta, mikä johtaa reaktiivisten happiradikaalien (ROS; reactive oxygen species) syntyyn.
The function of XIAP in oxidative stress-related reactions is not that well-studied, which led us to examine it more closely.
XIAP:n vaikutusta oksidatiiviseen stressiin liittyvissä reaktioissa ei ole tutkittu niin paljon, minkä vuoksi tässä väitöskirjatyössä lähdettiin tarkastelemaan sitä lähemmin.
Altogether, these results bring us closer to understanding the role of XIAP in the control of oxidative stress and the function of XIAP in NFkappaB and BDNF signalling.
Yhteenvetona voidaan todeta, että tämä väitöskirjatutkimus lisää tietämystämme XIAP:n merkityksestä oksidatiivisessa stressissä sekä NFkappaB ja BDNF signaloinnissa.
The protein levels of intracellular antioxidants and NFkappaB were decreased in cells expressing mutant huntingtin (htt) proteins compared to control cells.
Solunsisäiset antioksidanttiproteiinitasot sekä NFkappaB:n määrä olivat myöskin alhaisemmat soluissa, jotka ilmensivät mutatoitunutta huntingtinia (htt) verrattuna kontrollisoluihin.
RSV would also be a really interesting compound to examine as a drug candidate in disorders where oxidative stress is involved.
Myös RSV olisi mielenkiintoinen lääkeainekandidaatti häiriöissa, joissa oksidatiivinen stressi on osallisena.
X-linked Inhibitor of Apoptosis Protein (XIAP), one of the best-characterized apoptosis inhibitor proteins, is expressed both during development, and in the adult brain.
XIAP on yksi parhaiten karakterisoiduista apoptoottisista solukuolemaa estävistä proteiineista, ja se ilmentyy sekä kehityksen aikana että aikuisessa aivossa.
We found out that XIAP is able to reduce oxidative stress and cell death caused by ROS in vitro in neuron-like PC6.3-cells.
Huomattiin, että XIAP pystyy vähentämään oksidatiivista stressiä ja reaktiivisten happiradikaalien aiheuttamaa solukuolemaa hermosolutyyppisissä PC6.3-soluissa.
Last but not least, we observed that resveratrol (RSV) pre-treatment is able to reduce oxidative stress and cell death caused by ROS in PC6.3-cells.
Viimeisimpänä tutkittiin myös resveratrolin (RSV) vaikutuksia, ja huomattiin, että RSV esikäsittely pystyi vähentämään sekä oksidatiivista stressiä että reaktiivisten happiradikaalieen aiheuttamaa solukuolemaa PC6.3-soluissa.
Furthermore, we observed that XIAP enhances BDNF signalling through NFkappaB in E17 hippocampal neurons.
Mitokondriaalisten antioksidanttiproteiinien lisäksi XIAP:n havaittiin myös lisäävän BDNF signalointia NFkappaB:n kautta E17 hippokampaalisissa hermosoluissa.
XIAP can prevent cell death through various signalling cascades, e.g. by preventing caspases which are essential for apoptotic cell death.
XIAP:in yli-ilmentämisen tiedetään suojaavan soluja erilaisilta vauroilta ja rappeumilta: se esimerkiksi pystyy suojaamaan soluja solukuolemalta erilaisten signaalisarjojen kautta, kuten estämällä apoptoottisessa solukuolemassa aktitoituvia kaspaaseja aktivoitumasta.
In view of this, modulation of XIAP is an interesting possibility to consider in various therapies to reduce cell injuries caused by enhanced oxidative stress.
XIAP:n modulointi voisi olla mielenkiintoinen tutkimuskohde suunniteltaessa hoitomuotoja, jotka suojaisivat soluja oksidatiivisen stressin aiheuttamilta vauroilta.
In the PC6.3-cell model of HD there was a correlation between the increased amount of ROS and the enhanced number of glutamine repeats.
Oksidatiivista stressiä tutkittiin myös Huntingtonin taudin PC6.3-solumallissa ja huomattiin korrelaatio glutamiinin toistojaksojen lukumäärän ja happiradikaalitasojen välillä.
Via NFkappaB, XIAP also increased two mitochondrial antioxidants: superoxide dismutase 2 (SOD2) and thioredoxin 2 (TRX2), and the significance of NFkappaB in this effect was also shown by using fibroblast cell lines from NFkappaB p65-/- mice.
Lisäksi XIAP lisäsi transkriptiotekijä NFkappaB:n aktivaatiota näissä soluissa, sekä lisäsi kahden mitokondriaalisen antioksidanttiproteiinin, superoksididismutaasi 2 (SOD2) ja tioredoksiini 2 (TRX2), määrää NFkappaB:n kautta.
The study did not support the existence of chemotypes in Finnish P. palustre populations.
Tutkimuksessa ei saatu näyttöä erilaisten kemotyyppien olemassaolosta suomalaisissa suoputkipopulaatioissa.
Leaves and roots contained comparable amounts of coumarins.
Lehdet ja juuret sisälsivät kumariineja samansuuruisia määriä.
The effective temperature sum clearly correlated with the coumarin concentrations of the aerial parts, but not with the roots of the plant.
Kasvupaikan tehollinen lämpösumma korreloi selvästi maanpäällisten osien kumariinipitoisuuden kanssa mutta ei juurien sisältämien kumariinien kanssa.
The total coumarin concentration decreased towards the north.
Kokonaiskumariinipitoisuus pieneni kasveissa pohjoista kohti.
The highly varying total coumarin concentration was the highest in umbels and the lowest in stems.
Suuresti vaihteleva kumariinipitoisuus oli korkein kukinnoissa ja alhaisin varsissa.
The main coumarin in roots was oxypeucedanin, and in aerial parts peulustrin/isopeulustrin.
Pääkumariini juurissa oli oksipeusedaniini ja maanpäällisissä osissa peulustriini/isopeulustriini.
In comparison to the reference, the dry mass for A. archangelica was 24.7% and the coumarin concentration 40.5% higher in the optimised conditions, and the dry mass for P. palustre 61.8% and the coumarin concentration 58.1% higher.
Optimoiduissa olosuhteissa väinönputken kuivamassa oli 24,7 % ja kumariinipitoisuus 40,5 % korkeampi ja suoputken kuivamassa oli 61,8 % ja kumariinipitoisuus 58,1 % korkeampi kuin vertailukasvualustassa.
The coumarin composition of Finnish P. palustre populations was analyzed and verified chromatographically.
Suomalaisten suoputkipopulaatioiden kumariinikoostumus määritettiin ja varmennettiin kromatografisesti.
The highest coumarin production was achieved after three weeks of cultivation in the medium containing 3.0% sucrose.
Uuden solulinjan kumariinipitoisuus oli korkein kolmen viikon kasvatuksen jälkeen 3 % sakkaroosia sisältävässä kasvatusalustassa.
As regards the aerial parts, the coumarin content of the umbels and leaves resembled each other the most.
Maanpäällisissä osissa kukintojen ja lehtien kumariinikoostumus muistutti eniten toisiaan.
A mathematical computer-aided model CELLOP was constructed in which the desirability functions in a three-dimensional experimental design are used for optimising the growing conditions for plant cultures.
Kasvisoluviljelmien kasvatusolosuhteiden optimointiin kehitettiin matemaattinen tietokoneavusteinen malli CELLOP, joka perustuu desirabiliteettifunktioiden käyttöön kolmiulotteisessa koejärjestelmässä.
Plantlets propagated in an air-sparged bioreactor were transferable directly to soil.
Ilmastetussa bioreaktorissa saatiin tuotettua taimia, jotka voitiin istuttaa suoraan multaan.
For A. archangelica the highest embryogenic activity occurred in the medium containing 1.25 mM calcium and for P. palustre in the medium containing 50.0 mM NO3- and 4.01 mM NH4+.
Väinönputken korkein embryogeeninen aktiivisuus saavutettiin 1,25 mM kalsiumia sisältävässä kasvatusalustassa, ja suoputkella kasvatusalustassa, jonka nitraattipitoisuus oli 50,0 mM ja ammoniumpitoisuus 4,01 mM.
The calcium, inorganic nitrogen, and sucrose concentrations in the medium were optimised for coumarin-producing, spontaneously embryogenic cell lines of A. archangelica and P. palustre.
Kasvatusalustan kalsiumin, epäorgaanisen typen ja sakkaroosin pitoisuudet optimoitiin kumariineja tuottaville, spontaanisti embryogeenisille väinönputken ja suoputken soluviljelmille.
Cryopreservation was found to be a suitable method for storing the cell line.
Syväjäädytyksen todettiin sopivan solulinjan pitkäaikaissäilytykseen.
A reversed-phase, high-performance liquid chromatographic method (RP-HPLC) with atmospheric pressure chemical ionisation mass spectrometry (APCI-MS) detection was developed utilising Turbo Method Development® and DryLab® programmes for the separation and identification of coumarins in Peucedanum palustre L. (Moench) and Angelica archangelica (L.) var. archangelica both belonging to the endemic flora of Finland.
Suomessa luonnonvaraisina kasvavien suoputken Peucedanum palustre L. (Moench) ja väinönputken Angelica archangelica (L.) var. archangelica sisältämien kumariinien erottamiseksi ja tunnistamiseksi kehitettiin analyysimenetelmä Turbo Method Development® and DryLab® menetelmänkehitysohjelmien avulla.
The coumarin composition and levels in the regenerated plants were comparable to those in intact plants.
Uudesta solulinjasta lisättyjen ja kasvatettujen kasvien laadullinen ja määrällinen kumariinikoostumus vastasivat luonnonvaraisia kasveja.
A spontaneously embryogenic cell line of A. archangelica was established from seedlings via callus formation.
Spontaanisti embrygeeninen solulinja saatiin aikaiseksi väinönputken taimien muodostamasta haavasolukosta.
Laser diffraction, spatial filtering technique (SFT), sieve analysis and new image analysis method (SAY-3D) were used as particle size determination techniques.
Sekä kaupallisia hiukkaskoon määrityslaitteita että uusia kuva-analyysi- ja mallitusmenetelmiä tutkittiin.
The aim of this thesis was to study different particle size measurement techniques and PAT tools during the FBG in order to get a better insight into the granulation process and to evaluate possibilities for real-time particle size monitoring and control.
Väitöstyössä tutkittiin mahdollisuuksia määrittää rakeiden hiukkaskoko leijupetiprosessin aikana ja siten hallita prosessia paremmin ja varmistaa rakeiden laatua jo valmistuksen aikana.
Since the physical characteristics (e.g. size) of the granules have a significant influence on the tableting process and hence on the end product quality, process understanding and control of the FBG process are of great importance.
Rakeiden ominaisuudet vaikuttavat keskeisesti tabletointiprosessiin ja sitä kautta myös tablettien laatuominaisuuksiin.
Fluid bed granulation (FBG) is a widely used process in pharmaceutical industry to improve the powder properties for tableting.
Tässä väitöstyössä tutkittiin leijupetirakeistusta, joka on keskeinen prosessi tablettivalmistukseen liittyen.
During the granulation, primary particles are attached to each other and granules are formed.
Leijupetirakeistuksessa lääke- ja apuaineet sekoitetaan ja rakeistetaan, jonka jälkeen rakeista voidaan puristaa tabletteja.
It was concluded that the new methods and PAT tools introduced and studied will enable enhanced process understanding and control of FBG process.
Tutkimusten avulla saatiin lisäymmärrystä leijupetirakeistuksen ilmiöistä ja löydettiin uusia tapoja seurata ja hallita rakeiden kasvua valmistuksen aikana.
In addition to the traditional process measurements and off-line analytics, modern process analytical technology (PAT) tools enable more relevant real-time process data acquisition during the FBG.
Väitöstyössä tutkittuja ja kehitettyjä hiukkaskoon määritysmenetelmiä on mahdollista hyödyntää uusien lääkkeiden tuotekehityksessä ja ne avaavat mahdollisuuksia myös lääkkeiden valmistusprosessin aikaiseen laadunvarmistukseen.
Caco-2 cell cultures in the assessment of intestinal absorption : Effects of some co-administered drugs and natural compounds in biological matrices
Caco-2-soluviljelmien käyttö lääkeaineiden imeytymisen mallintamisessa : muiden samanaikaisesti annosteltujen lääkeaineiden ja luonnonyhdisteiden vaikutuksia
Flax seed extract, for example, decreased the permeability of all co-administered drugs.
Esimerkiksi pellavansiemenuute vähensi odotetusti kaikkien standardilääkeaineiden imeytymistä.
When flax seeds are used as a laxative, fluids with dissolved drugs are adsorbed on the fibers of flax seed, leading to decreased drug absorption.
Luonnonmukaisena ulostuslääkkeenä käytettynä pellavansiemenet imevät itseensä vettä, jolloin liuenneet lääkeaineet tarttuvat siemenissä oleviin kuituihin, eivätkä pääse imeytymään.
Five to ten drugs in one experiment at individual 50 µM concentrations did not cause problems in cell viability (MTT test) or monolayer integrity (transepithelial electrical resistance (TEER) measurements, and 14C-mannitol diffusion test).
Viiden - kymmenen lääkeaineen imeytymisen tutkiminen samanaikaisesti ei aiheuttanut ongelmia Caco-2-soluviljelmien elinkyvylle tai tiiveydelle.
Caco-2 cell monolayers, when expressing active transport and efflux proteins, are therefore very well suitable as in vitro model for this type of studies.
Kun Caco-2-soluissa esiintyy samoja kuljetusproteiineja kuin ohutsuolen enterosyyteissäkin, näitä solukoita voidaan hyvin käyttää mallintamaan suolistosta tapahtuvaa imeytymistä.
Caco-2 cells, which originate from a colon carcinoma, differentiate spontaneously to cells that resemble mature small intestinal enterocytes and express carrier proteins similar to the small intestine, and can therefore be used for the assessment of active transport processes during intestinal absorption.
Vaikka Caco-2-solut ovat peräisin muualta kuin ohutsuolesta, niillä on kyky erilaistua ohutsuolen imeyttäviä soluja (enterosyyttejä) muistuttaviksi soluiksi, ja niissä on havaittu samoja kuljetusproteiineja ja solunsisäisiä entsyymejä kuin enterosyyteissä.
To probe the effects of plant extracts on the permeability of co-administered drugs, standard drugs with known absorption behaviour can be used.
Kun lääkeainekandidaattien imeytymistä ollaan selvittämässä, mahdolliset yhteisvaikutukset standardeina käytettyjen lääkeaineiden kanssa viittaavat aktiivisten kuljetusmekanismien olemassaoloon.
Drugs with different permeability characteristics (high and low permeability, passive and active transport and active efflux) were used to detect their possible effects on cell viability, monolayer integrity and possible interactions during permeability across Caco-2 cell monolayers.
Lääkeaineita, jotka eroavat imeytymisominaisuuksiltaan (imeytymisnopeus, aktiivinen imeytyminen tai passiivinen diffuusio), sisällytettiin viiden - kymmenen lääkeaineen seoksiin, ja tehtyjen kulkeutumiskokeiden tuloksia verrattiin yksittäisillä lääkeaineilla tehtyihin tuloksiin.
Drugs, which occupy same binding sites of a transport protein, cannot be included as internal standards.
Standardiseoksiin voidaan siis sisällyttää lääkeaineita, jotka kulkeutuvat solukerroksen läpi passiivisesti, mutta lääkeaineita, jotka tarttuvat samoihin sitoutumispaikkoihin kuljetusproteiineissa, ei voi käyttää tähän tarkoitukseen.
Hence, the use of several drugs or compounds with known permeability characteristics are recommended for model standardisation and the use of internal standards in every experiment could offer a solution to the problem.
Tämän vuoksi FDA (Food and Drug Administration USA:ssa) on suositellut solulinjan standardisointia siten, että jokaisessa imeytymiskokeessa käytettäisiin tunnettuja standardilääkeaineita tai -yhdisteitä, jolloin esim. kehitteillä olevan lääkeaineen kulkeutuminen solukerroksen läpi (=imeytyminen) voitaisiin suhteuttaa näiden standardiyhdisteiden tuloksiin, ja näin eri laboratorioiden tuloksia voitaisiin paremmin vertailla keskenään.
The individual permeability values in the cocktails correlated closely with those obtained from single-drug experiments, except when active transport of drugs was involved.
Vertailtaessa lääkeaineiden kulkeutumista solukerroksen läpi seoksissa tai yksinään, ei eroja esiintynyt, paitsi jos lääkeaineen imeytymismekanismi on aktiivinen.
The effects of other plant extracts, which contain high concentrations of different flavonoids and alkyl gallates, are difficult to predict, because their interactions may be mediated via several active transport proteins, such as OCT, MDR1 and different MRP´s, or additionally via the effects on the cell membrane fluidity, as the permeability experiments with different flavonoids and alkyl gallates proved.
Kasviuutteet, joita käytetään ravintolisinä, funktionaalisina elintarvikkeina ja luonnonmukaisina ulostuslääkkeinä, sisältävät runsaasti erilaisia aktiivisia yhdisteitä, kuten flavonoideja, alkyyligallaatteja ja antrakinoneja, jotka saattavat vaikuttaa samanaikaisesti nautittuna lääkeaineiden imeytymiseen.
After validation of the use of several drugs simultaneously as internal standards, the usefulness of the method was further probed by testing the possible interactions during absorption between drugs and plant extracts that are used as food supplements, functional foods, or natural laxatives.
Tutkittaessa runsaasti erilaisia flavonoideja sisältävien rikastettujen kasviuutteiden ja lääkeaineiden välisiä yhteisvaikutuksia, on sopivien standardiyhdisteiden valinnalla suuri merkitys, sillä luonnonyhdisteet saattavat vaikuttaa monien kuljetusproteiinien toimintaan.
Due to variation in cell line differentiation and selection of sub populations, permeability data obtained from different laboratories is seldom directly comparable.
Erot saattavat johtua vaihtelevista olosuhteista solujen erilaistumisvaiheessa tai tahattomasta tietynlaisten ominaisuuksien suosimisesta kasvatuksen aikana.
These extracts contain several active compounds, such as flavonoids, alkyl gallates, or anthraquinones, which are able to partition into the cell membranes and thus affect e.g. the fluidity of the membranes, or diffuse across the cell monolayers, either by using active transport mechanisms or passively.
Nämä yhdisteet saattavat muuttaa solukalvojen fluiditeettiä ja siten vaikuttaa muiden samanaikaisesti nautittujen lääkeaineiden imeytymiseen.
One of them is the Caco-2 model, a widely used in vitro model for small intestinal absorption.
Caco-2-soluja, jotka on alun perin eristetty ihmisen paksusuolen syöpäsolukosta, on käytetty jo muutamien vuosikymmenien ajan suolistosta tapahtuvan imeytymisen mallintamisessa.
Whereas several food-drug interactions have often been attributed to the inhibition of drug metabolizing enzymes, information regarding the effects of food components on transporters during absorption, distribution and excretion of drugs is still limited.
Standardiyhdisteiden sisällyttäminen tutkittavien seoksiin vähentää lisäksi eri koepäivien ja soluerien käytöstä johtuvaa vaihtelua.
Preclinical prediction of intestinal drug absorption is a continuous challenge in drug development.
Lääkeaineen imeytymisen ennustaminen on yksi lääkekehityksen suurimmista haasteista.
The Caco-2 cell line in studies of drug metabolism and efflux
Imeytymisvaiheen lääkeainemetabolian ja effluksin tutkiminen Caco-2-solulinjalla