natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By the literary analysis the research data is categorized and structured in themes via phenomenon from the research data and the theory.
Tekstianalyysissa aineisto on luokiteltu ja järjestetty teemoiksi aineistosta nousseiden ja teoriaan pohjautuvien ilmiöiden perusteella.
The artistic analysis contains acrylic paintings and installations that have been exhibited in the café of the Pilke science centre in Rovaniemi.
Taiteellisen analyysin lopputuloksena on maalauksista ja installaatioista koostuva näyttelykokonaisuus, joka on ollut esillä tiedekeskus Pilkeen kahvilassa.
The research data was collected by ski tour in March 2015 and it based on personal experiences of the researcher.
Tutkimuksen aineisto on tutkijan omiin kokemuksiin pohjautuvaa ja se on kerätty kevättalvella 2015 toteutetulla hiihtovaelluksella.
On the bases of the thesis material, ski tour allows for a sensitivity relationship with human and environment and it contains multisensory perceives, which may increase environmental sensitivity and environmentally responsible activity.
Tutkimuksen perusteella hiihtovaellus altistaa vaeltajan läheiseen suhteeseen ympäristön kanssa ja mahdollistaa ympäristön moniaistisen havaitsemisen ja sille herkistymisen, mitkä voivat lisätä ympäristöherkkyyttä ja ympäristövastuullista käyttäytymistä.
The purpose of this thesis is to perceive possibility of art education as teaching of environmental responsibility and to conceptualize environmental experiences in ski tour.
Tutkimusasetelma syntyy halusta ymmärtää taidekasvatuksen mahdollisuuksia ympäristövastuullisuuden opettamisessa, sekä tarpeesta käsitteellistää vaellukseen liittyviä ympäristökokemuksia.
The ski tour as a teaching method contains many practical questions, but it contains also many learning places and knowing and many opportunities of an environmental education.
Hiihtovaelluksen soveltaminen opetustyöhön sisältää monia käytännön haasteita, mutta se sisältää kuitenkin monia oppimisen paikkoja ja ilmiöitä sekä ympäristökasvatuksen mahdollisuuksia, joita on mahdollista soveltaa sekä peruskoulun opetukseen että aikuiskasvatuksen eri muotoihin.
The art in context of the ski tour included practical actions of the ski tour, the rhythm and the movement of skiing and the experiences of place and space in the camping.
Taide ilmenee hiihtovaelluksella käytännön toimissa, hiihtämisen liikkeessä ja leiriytymisen paikkakokemuksissa ja hiihtovaellus taidekasvatuksena kiteytyy selkeimmin aistikokemuksiin ja niiden tuottamaan tietoon maailmasta ja itsestä.
The subject of this thesis is ski tour as practice of an art-­‐based environmental education.
Tutkimuksen kohteena on hiihtovaellus taideperustaisen ympäristökasvatuksen työmuotona.
The local contexts of this thesis are northern location and winter period.
Pohjoisuus ja talvi rajaavat tutkimuksen paikalliseksi ja tutkimuksen pääpaino kohdistuu taiteen sijasta taideperustaisen ympäristökasvatuksen mahdollisuuksiin.
Asylum seekers participating were boys from Middle East and Somalia, aged between 15 to 17.
Kerhoon osallistuneet turvapaikanhakijat olivat Lähi-idästä ja Somaliasta kotoisin olevia 15-17-vuotiaita poikia.
Club activity had a positive psychosocial impact on young people.
Kerhotoiminnalla oli positiivisia psykososiaalisia vaikutuksia nuoriin.
The study is a qualitative research, and the methodology is ethnography.
Tutkielman menetelmäsuuntaus on laadullinen, ja sen metodologiana on etnografia.
The study was conducted in art club at a reception center.
Tutkimus toteutettiin vastaanottokeskuksessa järjestetyssä taidekerhossa.
The field work period sustained nearly for a year.
Aineistoa kerättiin lähes vuoden kestäneen kenttätyöjakson ajan.
We developed cultural competence by observing the reception center counselors' work as well as by participating in guiding the club by ourselves.
Kulttuurista kompetenssia kehitimme havainnoimalla vastaanottokeskuksen ohjaajien työskentelyä sekä osallistumalla itse kerhon ohjaamiseen.
Cultural competence can be developed in a multi-cultural art club activity through reflection and for example by following the more experienced tutor.
Kulttuurista kompetenssia voidaan kehittää monikulttuurisessa taidekerhotoiminnassa reflektoinnin avulla ja esimerkiksi ohjaustyössä kokeneempia seuraamalla.
The main material of the thesis consists of a field diary material, which the writers of this study collected during clubs activity.
Tutkielman keskeisin aineisto koostuu kenttäpäiväkirjamateriaalista, jota tutkielman tekijät ovat tuottaneet kerhotoiminnan aikana.
The research clarifies what does an art educator's cultural competence consist of, and whether it can developed and in what ways.
Tutkimus selvittää minkälaisista tekijöistä kuvataidekasvattajan kulttuurinen kompetenssi koostuu, pystyykö sitä kehittämään ja millä tavoin.
Material for the study has been collected mainly by using participant observation and reflection.
Aineistonkeruumenetelminä tutkielmassa on käytetty pääasiassa osallistuvaa havainnointia ja reflektointia.
For some, learning the visual expression techniques was emphasized.
Osalle merkityksessä korostui kuvallisen ilmaisun tekniikoiden oppiminen.
Art club activity supported the young during asylum application process.
Taidekerhotoiminta tuki nuoria turvapaikanhakuprosessin aikana.
For some, club had a social role, such as leisure.
Osalle kerhon merkitys oli sosiaalinen, kuten ajanvietto.
Adapting to changing situations as well as communication- and interpersonal skills became the key factors of cultural competence.
Kulttuurisen kompetenssin tärkeimmiksi tekijöiksi nousivat viestintä- ja vuorovaikutustaidot sekä muuttuviin tilanteisiin sopeutuminen.
We also resolved if art club activity has opportunities to support young asylum seekers during the asylum process and in what ways.
Selvitämme myös, onko kerholuonteisella kuvataidekasvatuksella mahdollisuuksia tukea turvapaikanhakijanuoria turvapaikanhakuprosessin aikana ja millä tavoin.
The significance of the club was different for different participants.
Kerho merkitsi nuorille erilaisia asioita.
Purpose of this study is to determine how the club of art suits to a group of underage asylum seekers who have arrived alone.
Tutkielman tavoitteena on selvittää taidekerhotoiminnan soveltuvuutta alaikäisten yksin maahan saapuneiden turvapaikanhakijoiden kohderyhmälle.
They defined, for example, their cultural identity through art. Based on the results, art club type art education has the potential to support underage asylum seekers during the asylum decision process.
Tutkimustulostemme perusteella kerholuonteisella taidekasvatustoiminnalla on mahdollisuuksia tukea alaikäisiä turvapaikanhakijoita turvapaikkapäätösprosessin aikana.
In this study, I found four results.
Tutkimuksessani päädyin neljään tulokseen.
This movie was directed by Steven Spielberg in the year 1998.
Kyseisen elokuvan on ohjannut Steven Spielberg vuonna 1998.
Emotions can be created with tempo and rhythm, intensity of the sound, emotional affection and continuum of the sound.
Tunteita voidaan rakentaa tempon ja rytmin, äänen intensiteetin, tunnelatauksen ja jatkumon avulla.
I am using phenomenological-hermeneutic-analysis which is great for movie studies and for the own interpretation of the researcher.
Käytin tutkimuksessani apuna fenomenologishermeneuttista analyysia, koska se sopii hyvin elokuvien ja tutkijan oman tulkinnan piiriin.
In this thesis, I’m analyzing how does sound create emotions in the audience in the movie Saving Private Ryan’s opening scene.
Analysoin tutkimuksessani, miten äänellä rakennetaan tunteita katsoja/kuulijassa elokuvan Pelastakaa Sotamies Ryanin alkukohtauksessa.
Everyone of the results, has their own important part to play as creators of emotion
Jokaisella tuloksella on tärkeästi laskelmoitu tarkoitus kyseisen elokuvan tunnelman luojina.
An average Finnish family owns approximately 10 000 to 50 000 individual pieces of personal property.
Keskiverto suomalaisperhe omistaa 10 000–50 000 tavaraa, jotka muodostavat arkielämän huomaamattoman taustan.
This turn of recognition would have ethico-political consequences.
Ehdotan, että tällaisella tunnistamisen käännöksellä on merkittäviä eettis-poliittisia seurauksia.
The ethnographical data of the study consist of three complementary sets: 1) the entries submitted to a writing competition organized in collaboration with the Finnish Literature Society (SKS), 2) diaries written during the process of moving and 3) ethnographic participatory observation in moving processes.
Monipuolinen etnografinen aineisto koostuu seuraavista toisiaan täydentävistä kokonaisuuksista: 1) Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjoituskeruu Elämää muuttolaatikoissa (KRA), 2) muuttopäiväkirjat sekä 3) kenttäpäiväkirjat muutoista, joihin olen osallistunut tutkimusprosessin aikana.
Diprose develops a position on ethics that does not derive from rational calculation and normative thinking but rather from affective, pre-reflective engagement of sensible bodies.
Sovellan esinesuhteisiin Diprosen ruumiillista etiikkaa, joka ei perustu rationaaliseen laskelmointiin ja normatiiviseen ajatteluun vaan esireflektiiviseen affektiivisten, tuntevien ruumiiden kohtaamisiin.
It argues that the current aim to achieve a Circular Society challenges us to treat unwanted and excluded things – trash – as potential objects of care.
Esitän, että kiertoyhteiskunnan tavoite haastaa tunnistamaan myös jätteen kaltaiset ulossuljetut ja ei-halutut materiat hoivan aiheiksi (matter of care).
Drawing inspiration from Tim Ingold and Sarah Pink, the study understands home as a meshwork co-constituted by multifarious elements and their constant movements, which together carve their routes in and through the structures of a home. From this point of view, to inhabit a place is to join in the flux of that place with one’s things.
Hahmotan asuttua kotia Tim Ingoldia ja Sarah Pinkiä seuraten ajassa ja paikassa tihentyvänä reittien solmukohtana, joka muodostuu käytännöllisessä toiminnassa erilaisten ainesten erirytmisistä liikkeistä.
It focuses on three key, intertwined phases of moving – sorting out, crossing thresholds and settling in – which highlight the diversity of living with things from different angles.
Analyysi kohdentuu kolmeen avainkohtaan muuttoprosessissa: karsimiseen, kynnyksen ylittämiseen ja asettumiseen.
Finding fertile ground for an ethics of object relations at the corporeal encounters between humans and things, the research sets out to develop a more than human stance on the everyday ethics of living with things.
Asetun keskusteluun posthumanistisen ja relationaalisten teorioiden sekä feministisen etiikan keskusteluiden kanssa ja kehin niiden pohjalta enemmän kuin inhimillistä ymmärrystä esineiden ja ihmisten välisestä arkisesta suhteesta ja siitä, millä tavalla sitä on mahdollista tutkia.
To grasp the ethical dimension of living with things the study draws on Rosalyn Diprose’s idea of corporeal ethics.
Rosalyn Diprosea soveltaen esitän, että muutto on eettisesti häiritsevä ruumiillinen kohtaaminen esineiden kanssa.
In this study, the process of moving house is taken as a rupture, a juncture, or gap, in accommodation offering a vantage point from which to study the everyday ethics of living with things.
Tarkastelen esinesuhteita etnografisesti seuraamalla muuttoprosessia eettisenä katkoksena, jossa esineet tulevat kohdatuiksi ja niiden kanssa elämisen totunnaisuus murtuu.
The analysis of the rich ethnographic data has been guided by affective and sensory ethnographic methods.
Analyysivaiheessa täydennän kenttätyössä hyödyntämääni aistietnografista menetelmää affektiivisella luennalla.
People seem to nurture the meshworks of things as long as they are attached to them, but once the ties are broken, rejected items may not be recognized as things worth caring for anymore.
Vyyhtimäisestä luonteesta johtuen ihmiset kiinnittyvät esineisiin, eivätkä esineet helposti purkaudu materiaaliresurssiksi.
The study dwells on the threshold of practices of disposing of and keeping things.
Tutkimus kiinnittyy aikalaiskokemukseen arkisten tavaroiden hallitsemattomasta lisääntymisestä.
In recent decades, the gradual accumulation of things and its side effects, such as the increasing problems of where to put them and how and where to dispose of them, have become both a societal and individual problem.
Yhä lisääntyvä joukko ei-haluttuja tavaroita on sekä yksittäisten kotien että yhteiskunnan tason ongelma.
This study aspires to provide a fresh account of the everyday ethics of living with things by scrutinizing the process of moving house.
Tällainen muutos haastaa totunnaiset tavat asua esineiden kanssa.
It argues that an object relationship constitutes a situationally occurring meshwork of ties that bind a thing and human being together.
Analyysin tuloksena osoitan havainnollisesti esineiden sotkuisen vyyhtimäisen luonteen ja sen, kuinka ne muodostavat asuttua kotia yhdessä asujien ja ympäristön kanssa.
This is the point when an item becomes trash.
Kolmanneksi kysyn, kuinka esineiden kanssa asetutaan maailmaan.
This habitual engagement becomes momentarily traceable when what have become self-evident routines of everyday life are somehow disrupted.
Rutiininomainen elämä esineiden kanssa tulee tutkittavaksi kyseenalaistuessaan.
Ever-accumulating "stuff " forms an integral but often unobtrusive backdrop to the contemporary way of life.
Tutkimuksen teoreettis-metodologisena tehtävänä on hahmotella eiihmiskeskeistä näkökulmaa esinesuhteen etiikalle.
In the flow of everyday domestic life, things are routinely being worked with, maintained, repaired, washed, dusted and discarded without these processes being given a second thought.
Yhteiskunnan tasolla ylenpalttisuuden synnyttämää jäteongelmaa ratkotaan esimerkiksi pyrkimällä kiertotalouteen, jossa tavarat ja raaka-aineet kiertävät suljetussa kehässä eikä jätettä synny lainkaan.
When moving house, one is forced to encounter things by going through all one’s belongings, sorting them out and carrying them to the new dwelling.
Esineet ovat yhtäältä muodostamassa kodin vyyhdistöä omine ominaisuuksineen, ja toisaalta ihmiset muokkaavat kotivyyhtiään erilaisten esineiden avustuksella.
The study calls for attention to materialities that are not recognized as things.
Tutkimuksessani on kyse arkisista esinesuhteista.
The installation was displayed at the gallery Lyhty at the University of Lapland on 9-24 April 2019.
Installaatio oli esillä Lapin yliopiston galleria Lyhdyssä 9.-24.4.2019.
The exercises were seen to bring attention to this moment and were considered pleasant both in terms of approachability and the materials used in them.
Harjoitusten koettiin tuovan huomion tähän hetkeen ja niitä pidettiin miellyttävinä niin lähestyttävyyden kuin myös niissä käytettävien materiaalien kannalta.
The space was designed to serve as an empowering place in the hectic university environment.
Se oli suunniteltu toimimaan voimaannuttavana pysähdyspaikkana hektisessä yliopistoympäristössä.
Based on the feedback from the visitors, it was noticeable that it was the exercises that played an important role in influencing the experience.
Kävijöiden antaman palautteen perusteella oli huomattavissa, että juuri harjoitukset olivat merkittävässä osassa vaikuttamassa kokemukseen.
The fundamental element of autoethnographic research is the reflection of the researcher and the emergence of interpretation through observations.
Olennaista autoetnografisessa tutkimuksessa on tutkijan reflektiivisyys ja tulkinnan syntyminen havaintojen kautta.
The comments have been analysed through content analysis and they are showing similar observations from the elements that were selected to the installation.
Kommentit on analysoitu sisällönanalyysin keinoin, ja niistä on nähtävissä samanlaisia havaintoja, joiden pohjalta tilaan sijoitettavia elementtejäkin valikoitiin.
The study will focus on the meanings and possibilities of entering this space and being there.
Tutkimuksessa pohditaan erityisesti kyseiseen tilaan astumisen ja tilassa etenemisen merkityksiä ja mahdollisuuksia.
As the research focused on the opening the writing of the artistic process and the researcher's own observations, autoethnography was selected as the method of the study.
Tutkimuksen keskittyessä taiteellisen prosessin auki kirjoittamiseen sekä tutkijan omiin havaintoihin tutkimuksen metodiksi valikoitui autoetnografia.
The main purpose of the study was to collect information about how the installation worked as an empowering space and which elements visitors felt empowering in the installation.
Tutkimuksessa oli ennen kaikkea tarkoitus poimia tietoa siitä, miten tila toimi voimaannuttava tilana ja mitkä elementit tilassa kävijät kokivat itselleen voimaannuttavina.
It focuses to open the insights and solutions that ended up to the installation during the design process.
Se keskittyy avaamaan suunnitteluprosessin aikana ilmenneitä oivalluksia ja installaatioon päätyneitä ratkaisuja sekä vertailemaan niitä kävijöiden kokemuksiin.
The research will review the process of the Own Space installation as an artistic section.
Tutkimus käy läpi taiteellisena osiona toteutetun Oma Tila -installaation prosessia.
The comments collected for analysis support the idea of how the empowering space is formed and whether the process of empowerment of a person can be influenced by creating a space for that purpose.
Tutkijan omat kokemukset käyvät vuoropuhelua aineistona toimineen näyttelyn kanssa ja analysoitavaksi kerätyt kommentit tukevat ajatusta siitä, miten voimaannuttava tila muodostuu ja voiko henkilön voimaantumisprosessiin vaikuttaa luomalla tila juuri sitä varten.
The Own Space installation included art-based exercises that invite visitors to let go of the critic with themselves.
Oma tila -installaatio sisälsi taideperustaisia, heittäytymiseen kutsuvia harjoituksia.
The feedback is collected from the visitors of the installation.
Analysoitavana aineistona käytetään näyttelyssä palautelaatikon avulla kerättyjä kommentteja tilassa kävijöiltä.
The thesis is ethnographic research.
Kyseessä on etnografinen tutkimus.
These emphasize interaction and the creation of a cooperative relationship in the effort to achieve the goals set for the work.
Ne korostavat vuorovaikutusta ja yhteistyösuhdetta työskentelyn tavoitteiden saavuttamisessa.
It is difficult to incorporate a moral dimension into professional practice formed in this way.
Moraaliulottuvuuden sovittaminen näin muodostuvaan ammatillisuuteen on vaikeaa.
Similarly, the task of protecting children becomes unclear if no criteria can be produced specifying what children are to be protected from and how they are to be protected.
Samalla lasten suojelemisesta tulee tehtävänä epäselvää, jos kriteerit sille mistä lapsia tulee suojella ja miten, puuttuvat.
The professional and cultural terms governing family work in the home steer practitioners to concentrate on sensitive and supportive interaction with the parents and to avoid taking normative positions.
Kotiin sijoittuvan lastensuojelullisen perhetyön ammatillis-kulttuuriset ehdot ohjaavat työntekijöitä keskittymään sensitiiviseen ja tukea antavaan vuorovaikutukseen vanhempien kanssa sekä välttämään normatiivisia kannanottoja.
The development of child welfare will require a re-examination of the totality of principles, organization and approaches that guide this work today.
Lasten suojelutyön kehittäminen edellyttää nykyisten työtä ohjaavien periaatteiden, organisoinnin ja lähestymistapojen muodostaman kokonaisuuden uudelleentarkastelua.
The data for the study were collected from family work practice in child welfare.
Tutkimuksen aineisto on koottu lastensuojelun perhetyön käytännöistä.
The family work analyzed was markedly more future than present oriented.
Tulevaisuusorientaatio on nykyisyyteen orientoitumista vahvempi.
The dimensions that proved significant in constructing the place of the child were how professionals read the situation of the children and family, the environment where the work takes place, the way in which practitioners make use of the different dimensions of the child' s presence, and how family work practitioners conceive of their responsibilities vis-a-vis children, families and other professional actors.
Merkityksellisiä ulottuvuuksia lasten paikan rakentumisessa ovat: ammattilaisten tapa lukea lasten ja perheen tilannetta, työn toimintaympäristö, työntekijöiden tapa hyödyntää lasten läsnäolon erilaisia ulottuvuuksia sekä työntekijöiden tapa hahmottaa tehtäväänsä suhteessa lapsiin, perheisiin ja muihin ammatillisiin toimijoihin.
My analysis focuses on children' s rights to protection and the role of child welfare as children' s source of last resort for assistance.
Tarkasteluni kiinnittyy lasten oikeuteen saada suojelua sekä lastensuojelun tehtävään lasten viimesijaisena auttajana.
The material comprises 44 accounts of family work (conversational material), two records of client interactions in family work carried out by child welfare agencies, and conversations 1 had with family work practitioners (observational material).
Aineistoni koostuu 44 perhetyömuodon kuvauksesta (keskusteluaineisto) sekä kahden lastensuojelujärjestöjen toteuttaman perhetyömuodon asiakastilanteiden havainnoinnista sekä perhetyöntekijöiden kanssa käymistäni keskusteluista (havainnointiaineisto).
Children can attain the place mandated by child welfare if their involvement is considered important and if practitioners collect information on children as they do on others, explore their experiences and views, and discuss these with the parents and the children themselves.
Lapsille muodostuu suojelun edellyttämä paikka, jos hänen läsnäolonsa nähdään tärkeänä, työntekijät keräävät myös häntä koskevaa tietoa, tavoittelevat lasten omia kokemuksia ja näkemyksiä sekä keskustelevat niistä vanhempien ja lasten itsensä kanssa.
Conceptions of children's needs in the context studied were found to hinge on general conceptions of childhood, children and children's obligations and responsibili¬ties.
Lasten tarpeiden hahmottamista hallitsee yleinen käsitys lapsuudesta, lapsista ja lapsille kuuluvista velvoitteista ja tehtävistä.
Professional practice in child welfare rests on the principles of mutuality, understanding and provision of services.
Sopimuksellisuuden, ymmärtämisen ja palveluiden tarjoamisen periaatteet leimaavat lastensuojelun ammatillisuutta.
This failure in client situations to access children' s experiences and views and to establish contact with children as individuals leaves children and these elements of their world without a place in the family work process.
Lasten kokemukset ja yksilölliset näkemykset sekä lapsiyksilöt tässä ja nyt jäävät tilanteissa tavoittamatta ja vaille paikkaa.
Under such circumstances, it is difficult to take up indications of children's ill-being and even serious problems in the families' everyday lives; likewise, the place of the child as one requiring protection remains unclear.
Viestejä lasten pahoinvoinnista ja arjen vakavistakin epäkohdista on tällöin vaikeaa ottaa puheeksi.
The research is mainly a qualitative case study.
Tutkimus on pääpiirteissään laadullinen tapaustutkimus.
School is still seen as the centre of learning.
Koulu on siis edelleen oppimisen keskiössä.
The research material is wide-ranging.
Tutkimusaineistoni on varsin laaja.
By compiling statistics and arranging the research material, it forms meaningful entities, which communicate with the theory.
Teemoittelemalla ja tilastoimalla aineistosta muodostuu tutkimuksen kannalta mielekkäitä kokonaisuuksia, jotka käyvät vuoropuhelua tutkimuksen teorian kanssa.
Both qualitative and quantitative methods are used in the analysis.
Aineiston analyysissa yhdistyvät kvalitatiiviset ja kvantitatiiviset sisällönanalyysimenetelmät.
The research is based on teaching material I planned for Seurasaari Open-Air Museum in the summer 2012.
Tutkimukseni lähtökohtana toimii Seurasaaren ulkomuseolle kesällä 2012 suunnittelemani opetuksen tueksi tarkoitettu kuvataiteen oppimateriaali.
My aim was to find out how the new teaching material supports learning.
Opetuskokeilulla tutkin, miten uusi kuvataiteen oppimateriaali tukee oppimista.