natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Additionally, we show that the amphibian threshold for color discrimination is task- and context-dependent, underlining that sensory discrimination is not universally driven to absolute physical limits, but depends on evolutionary trade-offs and flexible brain states.
Lisäksi näytimme, että sammakkoeläinten värinäön kynnysherkkyys riippuu käyttäytymistehtävästä, korostaen kuinka aistinvarainen erotuskyky riippuu myös evolutiivisista valinnoista ja eläimen käyttäytymistilasta.
I have shown across visual tasks and in two different species how closely behavior in specific conditions can approach the performance limit set by physical constraints, rejecting noise and making use of every available photon.
Väitöskirjassani näytän kahdella selkärankaisella, kuinka näkösuoritus pääsee useassa tehtävässä erittäin lähelle fysikaalisten reunaehtojen määräämiä raja-arvoja.
We recorded the OFF responses of the most sensitive retinal ganglion cells at dim background light levels and correlated the thresholds to visually guided behavior in tightly matched conditions.
Vertasimme herkimpien verkkokalvosolujen suorituskykyä näönvaraiseen käyttäytymiseen vastaavissa olosuhteissa.
In this thesis, I studied sparse signal detection in the vertebrate visual system (mouse and frog) at low light levels from single retinal neurons to behavioral performance.
Selvitän hermoverkkojen signaalinkäsittelykykyä käyttäytymistä määrittävänä tekijänä, käyttäen mallina selkärankaisen (sammakko, hiiri) silmän verkkokalvon suorituskykyä lähellä näönherkkyyden rajaa.
We show that compared with an ideal-observer model most of the losses happen in the retina and remarkably, the behavioral performance is very close to an optimal read-out of the retinal ganglion cells.
Näytimme verkkokalvon prosessointiin perustuvaa mallinnusta hyväksi käyttäen, että verrattuna teoreettisesti täydelliseen suorituskykyyn suurin osa informaationmenetyksistä tapahtuu verkkokalvolla fotonien pyydystämisessä ja verkkokalvon signaalinkäsittelyssä.
In the third paper, we determined the sensitivity limit of decrement (shadow) detection of mouse vision.
Kolmannessa osaprojektissa määritin kuinka paljon fotoneja pitää poistaa heikosta taustavalosta, jotta hiiri havaitsee eron.
Compared with the question of ultimate limit for detecting light, the question of sensitivity limits for detecting light decrements (negative contrast) has been remarkably neglected.
Tämä kysymys on jäänyt verrattain huomiotta, verrattuna kymmenien vuosien tutkimukseen pienimmästä havaittavasta valomäärästä.
At the sensitivity limit of vision, the quantal fluctuations of light and neural noise in the retina and the brain limit the detection of light signals.
Näön herkkyyden rajalla valokvanttien vähäinen määrä asettaa erityisen suuren haasteen näköjärjestelmän toiminnalle.
We showed that frogs in a phototaxis experiment can distinguish blue from green down to their absolute visual threshold, meaning that they have wavelength discrimination as soon as they start seeing anything.
Osoitimme, että sammakot pystyvät erottamaan värejä valaistuksessa, missä ihmiset eivät pysty.
Interestingly, and contrary to previous hypotheses, this sensitivity difference did not arise in the retina, as assessed by spike recordings from retinal ganglion cells.
Yllätykseksemme tämä ei johtunut muutoksista verkkokalvon maksimaalisessa herkkyydessä, vaan parempi suorituskyky yöllä johtui tehokkaammasta käyttäytymisstrategiasta sekä tarkemmasta näkötiedon käsittelystä aivoissa.
Measured differences in search strategy explain only part of the day/night difference, however.
On oletettu, että verkkokalvon sopeutuu ennakoivasti valtaviin valon intensiteettimuutoksiin yön ja päivän välillä.
First, we determined the sensitivity limit of amphibian color vision at low light levels.
Ensimmäisessä osaprojektissa määritin heikoimman valointensiteetin missä sammakko pystyy erottamaan värejä.
We hypothesize that in addition there are diurnal changes in the state of brain circuits reading out the retinal input and making decisions.
Käyttäytyminen sen sijaan on huomattavan lähellä tilannetta, jossa aivot lukevat verkkokalvon lähettämää signaalia lähes täydellisesti.
Most of them were then aged 24 to 25, the youngest ones being 19 to 20 years of age.
Useimmat heistä olivat tutkimuksen päättyessä 24‒25-vuotiaita ja nuorimmat 19‒20-vuotiaita.
The aims of this study were: to generate population-standard values for craniofacial growth and development in Finns from 4 to 25 years of age as well as to investigate population-specific features regarding growth timing and velocity.
Tutkimuksen päämäärinä oli luoda väestökohtaiset viitearvot suomalaisten lasten kraniofakiaaliselle kasvulle 4-vuotiaista 25-vuotiaiksi sekä tutkia, millaisia väestöspesifisiä piirteitä liittyy kasvun määrään, ajoitukseen ja nopeuteen.
Sexual dimorphism appeared in the findings, with males showing more pronounced closing in their pattern of growth and a more distinct mandibular pubertal growth spurt than females.
Sukupuoliero näkyi tuloksissa selkeänä siten, että pojilla oli sulkeutuvampi kasvumalli ja selvempi murrosiän kasvupyrähdys alaleuassa kuin tytöillä.
After the exclusion of children treated for orthodontics, 105 subjects, 50 boys and 55 girls, formed the final study group of untreated healthy individuals.
Tämän tutkimuksen yksilöt muodostuivat niistä 105 terveestä lapsesta (50 poikaa ja 55 tyttöä), jotka jäivät jäljelle, kun oikomishoitoa saaneet lapset suljettiin pois tästä ryhmästä tietäen, että oikomishoito vaikuttaa kasvuun.
Findings are that Finnish children have a strong closing growth pattern and square facial form when compared to those of other populations, notably British children.
Tärkein havainto on, että suomalaisilla lapsilla on kraniofakiaalisessa kasvussa voimakkaasti sulkeutuva kasvumalli ja kulmikkaampi kasvojen muoto kuin esimerkiksi brittilapsilla.
At the end of the study, when the subjects were examined as a group for the last time, 190 participants, young adults at the time, had remained in the study.
Säännöllisesti seurantakäynneille osallistuneita lapsia oli tutkimuksen lopussa jäljellä 190.
Late or residual growth between ages 20 and 25 years occurred in many variables, especially in males.
Monissa mitoissa oli etenkin pojilla myöhäiskasvua ikävuosien 20 ja 25 välillä.
This equated to 3 to 8 lateral skull radiographs of each child, with an average 5.2 radiographs per child.
Tutkimus on röntgenologinen perustuen sivuttaisessa projektiossa otettuihin kallokuviin, joita otettiin seuranta-aikana kolmesta kahdeksaan kappaletta kustakin yksilöstä.
Craniofacial Growth and Development of Finnish Children : A longitudinal study
Suomalaisten lasten kallon, kasvojen ja leukojen kasvun ja kehityksen pitkittäistutkimus
The amount, velocity, timing, and sensation of growth of the craniofacial complex are of interest to clinicians, researchers, and individuals alike, with different populations around the world exhibiting variation.
Nämä seikat kiinnostavat kliinikoita, tutkijoita sekä yksilöitä eri populaatioissa ympäri maailmaa, koska niissä esiintyy eroja.
This work was based on the prospective Helsinki Longitudinal Growth Study conducted between 1967 and 1994.
Joukkoa terveitä suomalaislapsia tutkittiin syntymästä saakka noin 25 vuoden ikään asti Helsingin yliopiston hammaslääketieteen laitoksella vuosien 1967 ja 1994 välisenä aikana.
Tables, growth curves, growth velocity curves, and change curves were created for reference values of Finnish children to describe their size, shape, dimensions, and respective changes.
Nämä muodostavat suomalaislasten viitearvot kuvaamaan kraniofakiaalialueen eri osien kokoa, muotoa ja pituuksia ja näissä havaittavia kasvumuutoksia eri ikävaiheissa.
To conclude, the white-rot fungus P. radiata can decompose untreated lignocellulose in low-oxygen conditions and turn the released sugars into ethanol.
Johtopäätöksenä voidaan todeta, että valkolahottava P. radiata -sieni hajotti käsittelemättömän lignoselluloosan vähähappisissa olosuhteissa ja muutti vapautuneet sokerit etanoliksi.
Production of ethanol was also achievable on a larger than laboratory scale indicating that a "single-step, single-organism consolidated bioprocess" could be used as a novel method for bioethanol production.
Etanolin valmistus oli myös mahdollista laboratoriomittakaavaa suuremassa tilavuudessa, mikä osoittaa, että yksivaiheinen ja yhden organismin etanolintuotantomenetelmä voisi toimia uudentyyppisenä keinona tuottaa bioetanolia.
One isolate, Phlebia radiata 79 (FBCC0043) turned out to be efficient in producing ethanol from waste substrates in considerable quantities.
Yksi Suomen luonnosta löytyvä sieni rusorypykkä (Phlebia radiata) osoittautui tehokkaaksi etanolin tuottajaksi.
In addition, the substantial effect of hypoxia was extended in various intracellular metabolic pathways that were manifested as extracellular accumulation of ethanol and acetate.
Lisäksi hapen puute muokkasi merkittävästi solunsisäistä aineenvaihduntaa, mikä ilmeni esimerkiksi etanolin ja asetaatin erittymisenä solun ulkopuolelle.
The research concentrated on the expression of both the extracellular carbohydrate active enzymes (CAZy) and the intracellular metabolism.
Tutkimus keskittyi sekä solunulkoiseen puunlahotukseen, että solunsisäiseen aineenvaihduntaan.
This thesis explored a group of white rot fungi for their capability to produce ethanol from wood and lignocellulose containing waste material.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin miten kääpäsienet kykenevät tuottamaan etanolia puuperäisestä jätteestä ilman vaativia esikäsittelyjä.
Fungal wood decomposition is considered strictly aerobic; however, Phlebia radiata could convert lignocellulose into ethanol under fermentative and oxygen depleted conditions.
Puun lahotusta pidetään hapellisena tapahtumana, mutta P. radiata oli kykenevä toimimaan myös hapettomissa olosuhteissa.
These fungi are filamentous organisms that reside on top of trunks and elongate their hyphae inside wood particles which may be waterlogged or submerged by vegetation and debris.
Nämä rihmastolliset sienet tekevät puiden rungoille näyttäviä itiöemiä, jotka tunnemme kääpinä.
A wide range of substrates e.g. saw dust, straw, board and recycled wood waste were used as substrates for ethanol production.
Se kykeni tuottamaan merkittäviä määriä etanolia monesta eri jätemateriaalista kuten sahanpurusta, oljesta, kartongista ja kierrätetystä puujätteestä.
Changes in the CAZy gene expression led into changes, for instance, in cellulase activity under hypoxia.
Yllättäen hapen puute aiheutti kasvua puun lahotukseen liittyvässä sellulaasiaktiivisuudessa.
This isolate was used to develop a single-step single-organism bioethanol production method.
Käymisen lopputuotetta, etanolia, käytetään myös uusiutuvan liikennepolttoaineen eli bioetanolin valmistukseen.
Therefore, it is likely these organisms are occasionally subjected to limited oxygen availability.
Vähähappisissa olosuhteissa monet eliöt siirtyvät tuottamaan energiansa käymisteitse.
Therefore, gene expression of P. radiata was studied after 14 days of cultivation under oxygen depletion or hypoxia.
Sienen kykyä toimia hapettomissa oloissa selvitettiin tutkimalla sen geeniekspressiota.
The most typical use cases are related to media monitoring.
Tyypillisesti tietoa on eristetty mm. uutisraporteista mediaseurantaa varten.
An extracted fact may be correct, but irrelevant from the user's perspective.
Vaikka IE-sovelluksen tuottamat faktat voivat olla oikeita (correct), eivät kaikki faktat ole yhtä hyödyllisiä (relevant) tiedon tarvitsijalle.
Information Extraction (IE) is the systematic harvesting of information from natural language text and speech into structured form, e.g., into a database, for further downstream use.
Tiedoneristäminen (Information Extraction, IE) on ennalta määritellyn tiedon tunnistamista luonnollisen kielen tekstistä.
Thus, the findings presented in this work can be beneficial for a variety of approaches to IE, including those based on machine learning techniques.
Tässä työssä tehtyjen havaintojen hyödyntäminen voi auttaa parantamaan myös muiden IE-lähestymistapojen tuloksia.
We identify which linguistic and structural features are useful for improving the performance on these scenarios.
Tutkimukseni keskittyy niiden kielellisten ja rakenteellisten piirteiden tunnistamiseen, jotka vaikeuttavat tai edesauttavat IE-sovelluksen räätälöimistä uusiin aihepiireihin, ja hyödyntämään tehtyjä havaintoja IE-tulosten parantamiseksi.
In the process of adapting the IE system to several domains and building their knowledge bases, we analysed the linguistic and structural characteristics of the domains, and the style of reporting.
Tarkastelen työssäni eri uutisaiheiden kielellisiä ja rakenteellisia erityispiirteitä tiedoneristämisen näkökulmasta.
In addition to the traditional methods of evaluation in IE, we introduce a second measure of quality, which indicates the relevance, or usability, of the extracted facts for an end-user.
Työni pohjalta esittelen joukon yleisiä sekä aihekohtaisia piirteitä, joiden avulla IE-sovelluksen tunnistamia faktoja voidaan luokitella niiden hyödyllisyyden mukaan.
Research in IE is driven by the need to find accurate information about a particular topic in massive collections or streams of text.
Tiedoneristäminen eroaa tiedonhausta (Information Retrieval, IR) siten, että kun IR hakee haluttuun aiheeseen liittyviä dokumentteja, IE poimii useimmiten tiedonhaun kautta syötteenä saadusta valtavasta tekstimassasta tarkkaa asiatietoa, joka vastaa kysymyksiin kuka, mitä, missä ja milloin.
Information extraction is used as a methodological tool for linguistic observation, as it enables us to expose and explore how linguistic variation affects the IE results.
Uutisten aihe vaikuttaa uutisoinnin kielelliseen ilmaisuun ja tyyliin, ja sitä kautta IE-tuloksiin.
Our experience with customizing IE confirms the intuition that different domains exhibit different kinds of complexity, e.g., the business-related domain vs. the domain relating to natural events.
Mittavasta räätälöinnistä huolimatta sovellus toimi heikommin uutisoinneissa, jotka raportoivat luonnonkatastrofeista ja tartuntataudeista kuin uutisoinneissa yritysten henkilövaihdoksista, investoinneista ja uusien tuotteiden lanseeraamisista.
The underlying reason is the variation in the language that is used to report the topics.
Tutkimukseni taustalla on havainto, että käyttämäni hahmopohjainen IE-sovellus ei ollut yhtä hyvin sovellettavissa tarkastelemiini uutisaiheisiin.
This dissertation presents work on two problems: 1. porting an IE system from one topic to another, and 2. assessing the user-oriented relevance of results produced by an IE system.
Yleensä saman aihealueen dokumentit käsitellään samalla IE-sovelluksella, kuitenkin niin, että kyseisen sovelluksen tietämyskannat, kuten ontologiat ja syntaktis-semanttiset hahmot, räätälöidään aina erikseen uusiin aiheisiin.
Degenerative joint disease (DJD) was diagnosed in 71% of the animals.
Degeneratiivinen nivelsairaus todettiin 71%:lla eläimistä.
Lameness was however the most commonly reported clinical sign observed by the farmer within 30 days preceding death.
Ontuminen oli kuitenkin yleisin oire, jonka eläintenomistajat olivat tutkimuksen emakoilla havainneet 30 päivän sisällä ennen niiden kuolemaa.
The overall aim of this thesis was to gather information and add to the scientific knowledge on sow lameness.
Tämän väitöskirjan tavoite oli koota yhteen ja tuottaa uutta tieteellistä tietoa emakoiden ontumisesta.
The effect of oral ketoprofen in treatment of non-infectious lameness was evaluated in a randomized, double-blinded, controlled field trial.
Oraalisen ketoprofeeenin tehoa emakoiden ei-infektiivisen ontumisen hoidossa tutkittiin satunnaistetussa, kaksois-sokkoutetussa, kontrolloidussa kenttäkokeessa.
Treatment of lameness was considered successful for 54% of the sows in the ketoprofen 4 mg/kg group, for 53% in the ketoprofen 2 mg/kg group and for 21% of the sows in the placebo group.
Hoito todettiin onnistuneeksi hiukan yli puolella emakoista molemmilla ketoprofeenin annoksilla (54 %:lla ketoprofeeni 4 mg/kg -ryhmässä ja 53 %:lla 2 mg/kg -ryhmässä).
The convenience sample consisted of 38 euthanized and 27 spontaneously dead sows from 15 Finnish farms.
Tuki- ja liikuntaelinten patologis-anatomisia löydöksiä selvitettiin kuvailevassa tutkimuksessa, jossa oli mukana 38 lopetettua ja 27 itsestään kuollutta emakkoa 15 suomalaiselta tilalta.
Altogether 141 lame sows were allocated to three groups: two dose rates of oral ketoprofen (2 mg/kg and 4 mg/kg) were compared with placebo treatment over five consecutive days.
Yhteensä 141 ontuvaa emakkoa jaettiin kolmeen ryhmään, ja ketoprofeenin kahta annosta (2 ja 4 mg/kg) verrattiin plaseboon.
Lameness was assessed using a five-grade scoring system prior to and on the last day of the treatment.
Ontuminen arvioitiin visuaalisesti käyttäen viisiportaista asteikkoa ennen lääkitystä ja viimeisen lääkityksen jälkeen.
The majority (91%) of sows had one or more lesions in their locomotor system.
Valtaosalla emakoista (91%) oli löydöksiä tuki- ja liikuntaelimissä.
The specific aims of the studies were to investigate pathological-anatomical findings in the locomotor system of euthanized and spontaneously dead sows, to examine the effect of oral ketoprofen in treatment of lameness, and to study the effect of lameness on behavior of the sows.
Osatutkimusten tavoitteina oli selvittää tilalla kuolleiden ja lopetettujen emakoiden tuki- ja liikuntaelinten patologis-anatomisia löydöksiä, tutkia oraalisen eli suun kautta annetun ketoprofeenin tehoa emakoiden ei-infektiivisen ontuman hoidossa sekä tutkia ontumisen vaikutusta emakoiden käyttäytymiseen.
However, the exact cause of lameness often remains undetermined and lame sows do not always get the necessary attention and treatment.
Osin sen seurauksena ontuvat emakot eivät välttämättä saa ansaitsemaansa huomiota ja hoitoa.
Oral ketoprofen proved to be an effective treatment in alleviating the non-infectious lameness of sows.
Toisessa osatyössä osoitettiin, että ketoprofeeni on tehokas lääke emakoiden ei-infektiivisen ontuman lievittämisessä.
Parallel with the above-mentioned study, a randomized, double-blinded, controlled field trial was conducted to evaluate the effects of lameness and ketoprofen treatment on behavior of sows.
Kolmas osatyö oli satunnaistettu, kaksois-sokkoutettu, havainnoiva tutkimus ontumisen ja ketoprofeeni-hoidon vaikutuksesta emakoiden käyttäytymiseen.
The most common primary pathological-anatomical diagnosis (PAD) was inflammatory arthritis, with a prevalence of 9%.
Tavallisin kuolinsyy tai välitön syy lopetukseen oli niveltulehdus, jonka esiintyvyys oli 9%.
Before the treatment on day 0, lame sows were observed to be more passive, lie down more and stand and explore pen fixtures less than the healthy control sows.
Ontuvat emakot olivat passiivisempia, makasivat useammin ja seisoivat ja tutkivat karsinarakenteita vähemmän kuin terveet kontrolliemakot.
DJD was the most frequent incidental finding, and its association with lameness remains in question.
Degeneratiivinen nivelsairaus oli tavallisin sivulöydös, mutta sen yhteys ontumiseen jää epäselväksi.
The sows with non-relieved lameness were in contact with the wall and lay down significantly more often and moved and stood less than healthy control sows on day 5 of the treatment.
Ne emakot, jotka ontuivat edelleen, liikkuivat ja seisoivat vähemmän ja makasivat ja olivat kosketuksissa karsinan seinään useammin kuin terveet kontrolliemakot.
Lameness of sows is a very common problem in the modern pig industry.
Ontuminen on yksi yleisimmistä emakoiden terveyttä ja hyvinvointia heikentävistä ongelmista nykypäivän sikaloissa.
In future, more research is needed to evaluate the clinical relevance of these diagnoses and their association to lameness.
Tuki- ja liikuntaelinten patologis-anatomisten muutoksien merkityksestä ja yhteydestä ontumiseen tarvitaan jatkossa lisää tutkimusta.
In conclusion, pathological-anatomical findings in the locomotor system were very common in on-farm-dead sows.
Väitöstyön johtopäätöksinä voidaan todeta, että tilalla kuolleiden emakoiden tuki- ja liikuntaelimissä on paljon patologis-anatomisia muutoksia.
Lameness is a clinical sign caused by various problems associated with the locomotor system.
Ontuminen on tuki- ja liikuntaelinten sairauksien oire.
On day 5 of the treatment, the behavior of sows with relieved lameness did not differ from that of healthy control sows, indicating that these sows had most likely been in pain before treatment.
Viiden päivän lääkityksen jälkeen alun perin ontuvista emakoista seitsemän oli parantunut eli ne eivät enää ontuneet.
Some behavioral differences were apparent between sows with relieved and non-relieved lameness, showing that the latter sows were still in pain.
Kolmas osatyö osoitti, että ontuva emakko on usein myös kipeä, sillä kipulääkityksen myötä ontuvien emakoiden poikkeava käytös normalisoitui.
Thirteen lame sows were allocated to treatment groups and paired with a healthy, non-lame control sows.
Kolmetoista ontuvaa emakkoa jaettiin lääkitysryhmiin (ketoprofeeni 2 ja 4 mg sekä plasebo), ja niille valittiin samasta karsinasta terve kontrolliemakko.
The differences in behavior between lame and healthy control sows and also between the ones with relieved and non-relieved lameness indicated that most of the lame sows were in pain and that the treatment of lameness is important from the animal welfare point of view.
Tulokset kannustavat kipulääkityksen käyttöön ontuvien emakoiden hoidossa ja huomioimaan vähentyneen aktiivisuuden, lisääntyneen makaamisen sekä mieltymyksen olla karsinan seinän vieressä sairaskarsinoiden suunnittelussa.
Behavior was observed using a scan-sampling method prior to and after the treatment.
Hoito määriteltiin onnistuneeksi, jos ontuma-aste lääkityksen jälkeen oli 0–1 eli ei ontumaa tai vähäinen ontuma.
These mechanisms have been proven to be inefficient.
Nämä menetelmät ovat kuitenkin osoittautuneet tehottomiksi.
Over the past decade Internet connectivity has become an increasingly essential feature on modern mobile devices.
Internet-yhteyksistä on viime vuosikymmenen aikana muodostunut olennainen osa mobiililaitteita.
Smartphones, tablets, and other devices alike can even be seen as access devices to Internet services and applications.
Älypuhelimia, tabletteja, sekä muita mobiililaitteita voidaan pitää jopa päätelaitteina Internet-palveluihin sekä verkkopohjaisiin sovelluksiin.
The standard for wireless local area networks (WLAN, IEEE 802.11) specifies a network discovery protocol for wireless devices to find surrounding networks.
Langattomien lähiverkkojen standardi (WLAN, IEEE 802.11) määrittelee protokollan ympäröivien verkkojen havaitsemiseksi.
First, this thesis exposes problems related to the 802.11 network discovery protocol.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tarkoituksena on käsitellä ongelmia liittyen 802.11 verkonetsintäprotokollaan.
Device manufacturers have acknowledged this issue and developed mechanisms, such as MAC address randomization, for preventing e.g. user tracking based on Wi-Fi background traffic.
Laitevalmistajat ovat tunnistaneet ongelman, ja sen seurauksena kehittäneet menetelmiä, kuten MAC-osoitteen satunnaistamisen, estääkseen käyttäjien jäljittämisen Wi-Fin taustaliikenteen perusteella.
Expensive data, poor cell coverage, or a limited quota has driven many users to look for free Wi-Fis in hopes of finding a decent connection to satisfy the ever-growing transmission need of modern Internet applications.
Kallis data, huono kattavuus, tai rajallinen kiintiö ovat omiaan ajamaan käyttäjiä etsimään ilmaisia Wi-Fi-verkkoja tyydyttääkseen verkkosovellusten jatkuvan datansiirtotarpeen.
Many use-cases representing the state of the art depend on connectivity.
Useat nykyaikaiset käyttötapaukset edellyttävät yhteyttä Internetiin.
In more recent years it was realized that the primitive network discovery protocol combined with the large scale can be used for privacy violations.
Vasta viime vuosina on huomattu, että alkeellinen verkonetsintäprotokolla yhdistettynä laajaan Wi-Fin levinneisyyteen saattaa uhata käyttäjän yksityisyyttä.