natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Type-specific HPV prevalence was somewhat lower than suggested by international meta-analyses.
HPV-infektioiden tyyppikohtainen vallitsevuus oli jonkin verran alhaisempi kuin kansainvälisten meta-analyysien perusteella olisi voinut olettaa.
HPV 16 attributed one fifth of the referrals to colposcopy but caused clearly more than half of the most severe cervical precancerous lesions and cancers(CIN 3+).
HPV 16 oli syynä viidesosaan kolposkopialähetteistä mutta aiheutti selvästi yli puolet kohdunkaulan syövän vaikeista esiasteista ja syövistä (CIN 3+).
This necessitates a careful balance between sensitivity and specificity of the screening tests.
Tämä edellyttää seulontatestiltä hyvää herkkyyden ja tarkkuuden tasapainoa.
The majority of the cervical precancerous lesions in Finland are currently detected outside the national programme.
Suurin osa Suomessa todetuista kohdunkaulan syövän esiasteista todetaan seulontaohjelman ulkopuolella.
The distribution of the hrHPV types in Finland was closest to reports from Eastern Europe suggesting that HPV types found in Finland are consistent with a regional HPV type distribution in the world.
Virustyyppien jakauma Suomessa muistutti eniten Itä-Euroopasta julkaistuja raportteja, joten Suomen yleisimmät virustyypit vastaavat maantieteellistä virustyyppien jakaumaa maailmassa.
We also estimated relative sensitivity, relative specificity and positive predictive values of the screening methods for different histological outcomes.
Lisäksi arvioitiin seulontatestin suhteellinen herkkyys,suhteellinen tarkkuus ja positiivinen ennustearvo eritasoisille päätemuuttujille.
Intensive surveillance with frequent colposcopies may easily result in overdiagnosis and overtreatment of cervical lesions.
Liian intensiivinen seuranta ja / tai kolposkopiat voivat johtaa kohdunkaulan syövän esiasteiden ylidiagnostiikkaan ja ylihoitamiseen.
This setting enables to evaluate the effectiveness of screening using different screening modalities.
Näin voidaan arvioida seulonnan vaikuttavuutta eri seulontamenetelmillä sekä havaita mahdolliset erot ryhmien välillä.
The aim of this study was to study the prevalence of the carcinogenic cervical HPV infection in Finland and to evaluate the use of an HPV DNA test in cervical cancer screening as a primary screening test. A cytology triage followed for women who were found to be HPV DNA-positive.
Tämän väitöskirjatyön tavoitteena oli selvittää kohdunkaulan karsinogeenisten HPV-infektioiden vallitsevuus (prevalenssi) suomalaisessa seulontaväestössä sekä tutkia HPV-DNA- testin käyttöä ensisijaisena seulontatestinä.
In this trial, screening with an automation assisted cytology and screening with a primary HPV DNA test (the latter since 2003) is compared to screening with a conventional cytology (Pap test).
Tutkimuksessa verrataan automaatioavusteista Papa-seulontaa sekä HPV-testiin perustuvaa seulontaa (jälkimmäinen vuodesta 2003), perinteiseen Papa-seulontaan.
On the contrary, there was a rather constant increase in the detection of CIN 3 or AIS in the conventional screening arm between the years of two and five following the initial screening.
Perinteisessä seulontaryhmässä sen sijaan CIN 3+ hasardikertymä kasvoi suhteellisen tasaisesti toisen ja viiden vuoden välillä seurantaaikana.
Thus, the effectiveness of screening in the Finnish female population cannot be completely evaluated from the cervical lesions detected only within the screening programme.
Tällöin seulontaohjelman vaikuttavuutta kohdeväestössä ei voida arvioida yksistään seulontaohjelmassa todettujen esiaste- ja syöpälöydösten perusteella.
When the HPV DNA test is considered as a measure for routine use, then age groups and screening intervals need to be carefully selected.
Kun HPV-testi otetaan rutiinikäyttöön, tulee kiinnittää huomiota siihen minkä ikäisiä naisia sillä seulotaan ja kuinka tiheästi.
The cumulative detection rates of cervical lesions over one screening round showed that a very few cases of CIN 3 or AIS were diagnosed later than three and a half years after an invitation to an HPV screening arm among women aged 35 years and older.
Hasardikertymät osoittivat, että HPV-seulontaryhmässä ei juurikaan todettu uusia CIN 3+ tapauksia enää 3,5 vuoden jälkeen seulontakutsun ajankohdasta.
However, the relative specificity of the HPV DNA test with cytology triage was similar and even slightly better than that of cytology among women 35 years and older.
HPV-DNA-testi ja sytologinen jatkotesti olivat kuitenkin poikkileikkausasetelmassa tarkkuudeltaan perinteisen Papa-seulonnan veroiset ja yli 35-vuotiailla naisilla jopa sitä parempi.
During one screening round of five years, the HPV test identified women at risk for severe cervical precancerous lesion or cancer (CIN 3+) markedly better than cytology.
Ensimmäisen viisivuotisen seulontakierroksen aikana HPV-seulontaryhmässä todettiin merkittävästi enemmän vaikeita esiasteita ja syöpiä (CIN 3+).
Performance and validity of a primary HPV DNA test with cytology triage in comparison with a conventional cytology was evaluated both in a cross-sectional and in a prospective setting.
HPV-seulonnan toimivuutta ja validisuutta arvioitiin sekä poikkileikkaus- että pitkittäisasetelmassa verraten perinteiseen Papa-seulontaan.
Also, CIN 3 and cancer are rare outcomes in well-screened populations.
Väestöpohjaisessa seulonnassa valtaosa tutkittavista naisista on terveitä ja CIN 3 ja syöpä ovat harvinaisia päätemuuttujia hyvinseulotussa väestössä.
The relative specificity and the positive predictive value (PPV) of the HPV DNA test alone were inferior to cytology.
Pelkän HPV-DNA-testin tarkkuus ja positiivinen ennustearvo olivat huonompia kuin sytologian.
This indicates that the low burden of cervical cancer is due to the health care actions including free public screenings within the organised programme.
Suomen alhainen kohdunkaulan syöpäilmaantuvuus ja syöpäkuolleisuus ovat siten todennäköisimmin seurausta terveydenhuollon toiminnasta, mikä tukee organisoidun väestöpohjaisen seulontaohjelman merkitystä.
The PPVs of the HPV DNA test with cytology triage were consistently better than those of conventional screening.
HPV-DNA-testin ja sytologisen jatkotestin positiivinen ennustearvo oli kauttaaltaan perinteistä Papa-seulontaa parempi.
A randomised trial on alternative screening methods implemented in the organised cervical cancer screening programme has been running in Finland since 1999.
Kohdunkaulan syöpää ehkäisevän väestöseulonnan yhteydessä on Uudenmaan alueella vuodesta 1999 lähtien arvioitu uusia kohdunkaulan seulontamenetelmiä satunnaistetussa tutkimusasetelmassa.
HPV DNA-positive women were then referred to colposcopy based on the cytology triage result, similarly as in the conventional protocol.
Positiivisen HPV-DNA-testin jälkeen naisille tehtiin sytologinen jatkotesti (triage), jonka perusteella naiset ohjattiin tarvittaessa jatkotutkimukseen (kolposkopia ja koepalat) kuten perinteisessä seulontahaarassa.
On the other hand, when the outcome is rare, there is then less potential for new interventions to improve prevention.
Toisaalta, tällöin myös millä tahansa uudella seulontamenetelmällä on vain rajallinen mahdollisuus lisätä seulonnan vaikuttavuutta, ja se voi vaatia aggressiivisempia toimintamalleja.
This applies particularly to the algorithm that follows a positive HPV DNA test result.
Erityisen huomionarvoista on seurantasuositusten ja jatkotutkimusten intensiteetti positiivisen HPV-testituloksen jälkeen.
Screening methods were compared by measuring following crosssectional parameters at the initial (index) screening: test positivity, recommendation to intensive screening, referral to colposcopy and histological detection rates.
Poikkileikkausasetelmassa seulontamenetelmiä arvioitiin mittaamalla testipositiivisten määriä, seuranta- ja jatkotutkimussuositusten määriä sekä löydösmääriä ja niiden riskisuhteita ensimmäisen seulontakäynnin yhteydessä.
This could potentially reduce the screening demand for a large group of women and thus result in significant cost savings.
Tämä mahdollistaisi pidemmän seulontavälin niille useimmille naisille, joiden HPV-testi on negatiivinen ja säästäisi todennäköisesti seulontaohjelman kustannuksia.
The ultimate aim of the trial is to assess the incidence of cervical precancerous lesions and cancer following the initial screening visit.
Tutkimuksen tarkoituksena on seurata seulonnan jälkeistä esiaste- ja syöpäilmaantuvuutta sekä syöpäkuolleisuutta satunnaistetuissa seulontaryhmissä.
However, screening by the HPV DNA test detected significantly more mild and moderate cervical lesions (CIN 1 and CIN 2) in comparison with screening by the cytology.
Ensimmäisellä seulontakerralla molemmissa seulontaryhmissä tehtiin saman verran kolposkopioita, mutta HPV-testiin perustuva seulonta löysi poikkileikkausasetelmassa merkittävästi enemmän vain lieviä ja keskivaikeita (CIN 1 ja CIN 2) syövän esiasteita Papa-seulontaan verrattuna.
Therefore, we used data from the screening register and appended it by retrieving cervical lesions also from the Finnish Cancer Registry and from the Care Registers for Social Welfare and Health Care (formerly the Finnish Hospital Discharge Register, HDR) maintained by the THL.
Väitöstutkimuksessa on yhdistetty jouokkotarkastusrekisterin seulontatietoihin tiedot syöpärekisterin ja THL:n Hoitoilmoitusrekisterin esiaste- ja syöpälöydöksistä seulontakierroksen aikana sekä seulontaohjelman ulkopuolella.
Other significant risk factors included marital status and a previous hysterectomy.
Iän lisäksi muita merkittäviä HPV-infektion ristitekijöitä olivat siviilisääty ja aiemmin tehty kohdunpoisto.
Our study showed a similar inverse relationship between the prevalence of carcinogenic HPV infection (high-risk HPV, hrHPV) and age reported in other developed countries.
Tutkimus osoitti, että karsinogeenisten HPV-infektioiden vallitsevuus vähenee naisten ikääntyessä.
HPV testing should only be done within the organised screening programme whilst a gradual implementation of HPV screening in other regions in Finland would be preferred.
Tämän vuoksi olisi suositeltavaa asteittain laajentaa HPV-seulontaa Suomessa organisoidussa seulontaohjelmassa, jolloin seulonnan vaikuttavuuden ja mahdollisten haittavaikutusten arviointi on asianmukaisesti järjestetty.
Recommendations to intensive screening were made more often in the HPV than in the conventional arm.
HPV-seulonnasta aiheutui merkittävästi enemmän seurantasuosituksia kuin perinteisestä Papa-seulonnasta,mikä johtui pääasiallisesti alle 35-vuotiaiden naisten seulonnasta.
We analysed hazard ratios between study arms and cumulative hazards of cervical lesion for the different histological outcomes from the prospective data.
Pitkittäisasetelmassa tutkittiin kohdunkaulan syövän esiasteiden ja syöpien hasardisuhde (hazard ratio) tutkimushaarojen välillä sekä esiasteiden ja syöpien hasardikertymä (cumulative hazard) tutkimushaaroissa.
Prevalence rate of any hrHPV infection reflects the background risk for cervical cancer.
Negatiivinen HPV-testitulos, jonka 92% seulottavista naisista sai, antoi siis paremman suojan tulevaisuuden vaikeaa esiastetta ja syöpää vastaan.
It was at the same level, or at least it was not markedly lower than in other European countries.
Karsinogeenisten HPV infektioiden vallitsevuus ryhmänä vastaa yleisesti eurooppalaista tasoa, tai ei ole ainakaan merkittävästi matalampi.
Agroforestry systems integrate trees into agricultural landscapes and provide a number of ecosystem services.
Peltometsäjärjestelmät turvaavat puiden säilymisen maatalousalueilla ja tarjoavat monia ekosysteemipalveluja.
Key words Biomass, Carbon sequestration, Coffee, Enset, Floristic diversity, Gedeo, Indigenous agroforestry system, Litterfall fluxes, South-eastern Ethiopia
Avainsanat: Biomassa, Hiilen sidonta, Kahvi, Enset, Gedeo, Perinteinen peltometsäviljely, Karikkeen ravinnekierto, Alkuperäislajit, Kaakkois-Etiopia
The indigenous agroforestry systems of the south-eastern Rift Valley escarpment in Ethiopia form a win-win opportunity by supporting livelihoods and providing food for a dense human population while also maintaining native floristic diversity and mitigating climate change through carbon sequestration.
Ne turvaavat viljelijöiden ruoantuotannon ja toimeentulon alueella, jolla väestön tiheys on suuri, samalla kun ne toimivat paikallisen kasvilajiston monimuotoisuuden turvaajina ja hillitsevät, suuren hiilensidontakykynsä vuoksi, myös ilmastonmuutosta.
Studies on agroforestry systems have so far mainly focused on their spatial design, food production, soil fertility management and system interactions, and little attention has been given to their ecosystem services, such as biodiversity conservation and carbon sequestration.
Näiden järjestelmien tutkimus on tähän saakka painottunut eri osakomponenttien yhdistelyvaihtoehtoihin ja keskinäiseen vuorovaikutukseen, ruoantuotannon lisäämisen mahdollisuuksiin sekä maaperän ravinnetalouteen.
The objectives of the study were to determine and evaluate the floristic diversity, the above- and below-ground biomass carbon (C) and soil organic carbon (SOC) stocks, and the litterfall production and associated C and nitrogen (N) fluxes of three indigenous agroforestry systems in south-eastern Rift valley escarpments, in Gedeo, Ethiopia.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli mitata perinteisissä peltometsäjärjestelmissä kasvilajiston monimuotoisuutta, maanpäällisen ja maanalaisen biomassan hiilen määrää, maaperän orgaanisen hiilen määrää sekä karikkeen muodostumista ja siihen liittyvää hiilen ja typen kiertoa.
This research shows that the native woody species and C stocks observed in the three indigenous agroforestry systems were among the highest reported for tropical agroforestry systems.
Kolmessa erilaisessa perinteisessä peltometsäjärjestelmässä nyt mitattu hiilen määrä oli korkeimpia mitä yleensä on tavattu trooppisessa peltometsäviljelyssä.
Monthly litterfall production per unit crown area decreased in the order: Croton macrostachyus Del. > Erythrina brucei Schweinf.
Tutkimuspaikkana oli Suuren hautavajoamalaakson reunajyrkänne Gedeon lähellä Etiopiassa.
In all, 22 native woody species were recorded as of interesLyhennelmät for conservation using International Union for Conservation of Nature (IUCN) Red lists and local criteria.
Tulokset osoittavat, että puulajistoltaan rikkaimpia olivat paikallisen kotoperäisen, banaanikasvien heimoon kuuluvan enset-ravintokasvin vallitsemat peltometsäjärjestelmät.
A total of 58 woody species, belonging to 49 genera and 30 families were recorded.
Enemmän kaupalliseen tuotantoon keskittyvät järjestelmät olivat puulajistoltaan köyhempiä, ja niissä esiintyi yleisesti vieraita viljelypuulajeja.
Despite high TP content, legumes may be a relatively poor P source.
Huolimatta suuresta kokonaisfosforipitoisuudesta palkoviljatuotteet voivat olla melko huonoja fosforilähteitä.
Studies III and IV were controlled intervention studies in healthy young women.
Kolmas ja neljäs osatyö olivat ajan ja ravinnon suhteen kontrolloituja interventiotutkimuksia nuorilla naisilla.
In this thesis, P contents of foods were analysed and the effects of different P sources on mineral metabolism were compared in healthy young female subjects.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin elintarvikkeiden fosforipitoisuuksia sekä verrattiin eri fosforilähteiden vaikutuksia mineraaliaineenvaihduntaan terveillä nuorilla naisilla.
A high P intake is deleterious to chronic kidney disease (CKD) patients, but based on more recent data, it has also been associated with an increased risk of osteoporosis and cardiovascular diseases in the general population.
Runsas fosforin saanti on haitallista kroonisesta munuaisten vajaatoiminnasta kärsiville, mutta viimeaikaisten tutkimusten perusteella se saattaa lisätä myös sydän- ja verisuonitautien sekä osteoporoosin riskiä väestötasolla.
This is relevant regarding the diets of CKD patients, but may also have a wider relevance if the significance of high P intake in the aetiology of cardiovascular diseases and osteoporosis is confirmed.
Tällä on merkitystä kroonisesta munuaisten vajaatoiminnasta kärsivien ruokavaliossa, ja ehkä myös laajemmalti, mikäli runsaan fosforin saannin merkitys myös sydän- ja verisuonitautien ja osteoporoosin syytekijänä vahvistuu.
In foods containing phosphate additives, the proportion of DP is high, which supports previous conclusions of the effective absorbability of P from P additives.
Lisäainefosforia sisältävissä tuotteissa liukoisen fosforin osuus oli huomattavan suuri, mikä tukee aiempaa käsitystä fosforin tehokkaasta imeytyvyydestä epäorgaanisista fosfaattiyhdisteistä.
In summary, the studies support the previous understanding of differences in P absorbability and mineral metabolism.
Väitöskirjan tulokset tukevat aiempaa käsitystä siitä, että fosforilähteiden välillä on eroja imeytyvyydessä ja vaikutuksessa mineraaliaineenvaihduntaan.
In Studies I and II, the objective was to measure both total phosphorus (TP) and in vitro digestible phosphorus (DP) contents of selected foods and to compare the amounts of TP and DP and the proportion of DP to TP among different foods.
Ensimmäisessä ja toisessa osatyössä määritettiin yhteensä 42 fosforin saannin kannalta keskeisen tuotteen kokonais- ja liukoisen fosforin pitoisuus sekä vertailtiin liukoisen fosforin osuutta kokonaisfosforista eri elintarvikkeiden välillä.
The results suggest that the absorbability of P may differ substantially among different foods.
Tulosten perusteella fosforin imeytyvyys eri tuotteiden välillä voi vaihdella paljon.
In Study III, acute effects of dietary P from three different food sources (meat, cheese and whole grains) and a phosphate supplement on calcium (Ca) and bone metabolism were investigated.
Kolmannessa osatyössä tutkittiin neljän eri fosforilähteen (liha, vilja, juusto ja lisäainefosfaattiseos) akuutteja vaikutuksia mineraaliaineenvaihduntaan 15 terveellä nuorella naisella.
Only the phosphate supplement increased serum parathyroid hormone (S-PTH) concentration compared with the control session.
Tutkimuksessa todettiin ainoastaan lisäainefosfaattiseoksen nostavan seerumin lisäkilpirauhashormonin (PTH) pitoisuutta.
In addition to several natural sources of P (especially dairy products, meats, whole grains, legumes, and eggs), the use of P additives in the food industry is common and further increases P intake.
Fosforia saadaan luontaisesti useista eri lähteistä kuten maidosta, lihasta, viljasta, palkoviljasta ja kananmunista.
In both MP and PP sessions, serum phosphate, urinary phosphate, and S-PTH increased relative to the control session.
Molemmat fosfaattiyhdisteet nostivat seerumin PTH- ja fosfaattipitoisuutta sekä lisäsivät fosfaatin eritystä virtsaan.
The purpose of Study IV was to determine whether the effects of mono- and polyphosphate salts (MP and PP, respectively) used as additives differ on markers of Ca and P metabolism in young women.
Neljännessä osatyössä vertailtiin kahden eri lisäainefosfaattiyhdisteen, mono- ja polyfosfaatin, vaikutuksia fosfori- ja kalsiumaineenvaihdunnan merkkiaineisiin 14 terveellä nuorella naisella.
In the long run, increased S-PTH, caused by either an MP or PP salt, could have negative effects on bone metabolism.
Pitkään jatkuessaan koholla oleva seerumin PTH-pitoisuus on haitallista luustolle.
These data suggest that the metabolic response was different for different foods.
Fosforilähteiden vaikutukset mineraaliaineenvaihduntaan poikkesivat siis toisistaan johtuen fosforin erilaisesta imeytyvyydestä ja fosforilähteiden sisältämistä muista ravintoaineista.
Markers of mineral metabolism from blood and urine samples were measured.
Liukoisen fosforin pitoisuus kuvaa sitä osuutta kokonaisfosforista, joka imeytyy suolistosta verenkiertoon.
In DP analysis, samples were digested enzymatically in principle in the same way as in the alimentary canal before P analyses.
Polyfosfaatti vähensi kalsiumin eritystä virtsaan monofosfaattia voimakkaammin, joten se saattaa sitoa kalsiumia suolessa monofosfaattia enemmän.
While these sources present the data and etymological suggestions, no full comparative conclusions have yet been drawn.
Huolimatta siitä, että nämä esittelevät sekä aineiston että etymologioita, kaikkia komparatiivisia johtopäätöksiä ei ole kokonaisuudessaan vedetty.
The inventory is minimal: it cannot be reduced and it is sufficient to generate attested IE forms.
Äännejärjestelmä on minimaalinen, ts. sitä ei voida supistaa, mutta se riittää indoeurooppalaisten kielten tuottamiseen.
The scientific framework is the comparative method of reconstruction, recognized as a branch of natural science already by August Schleicher.
Tutkimuksen tieteellinen viitekehys on vertaileva menetelmä jonka tunnisti luonnontieteeksi jo August Schleicher 1800-luvun puolivälissä.
As a contribution to this area of the field, the dissertation presents hundreds of new etymologies, which serve as examples of the Proto-Indo-European Lexicon, a digital etymological dictionary of IE languages that will be published at http://pielexicon.hum.helsinki.fi
Näiden puutteiden korjaamiseksi väitöskirja esittelee satoja uusia vertailuita, jotka samalla toimivat näytteinä tulevasta käytännön sovelluksesta, indoeurooppalaisten kielten digitaalisesta sanakirjasta Proto-Indo-European Lexicon http://pielexicon.hum.helsinki.fi
The dissertation contributes to the development of the field by explicating the method by means of predicate calculus, including a formulation of Schleicher s intuitive description of the decision method for IE etymology.
Väitöskirja ajaa alan yleistä kehitystä muotoilemalla sekä komparatiivisen metodin että Schleicherin intuitiivisen ratkaisumenetelmän predikaattikalkyylissa.
The most reliable etymological and standard dictionaries are used as the material.
Väitöskirjan aineisto koostuu luotetuimmista sanakirjoista.
PIE *ḫ appears with PIE *a in diphonemic PIE *ḫa and *aḫ.
Laryngaali esiintyy yksinomaan vokaalin PIE *a yhteydessä muodostaen difoneemiset parit PIE *ḫa ja PIE *aḫ.
As such, System PIE can be digitalized i.e. turned into a programming language that can generate IE data from reconstructions.
Tämän ansiosta rekonstruktioteoria System PIE on sellaisenaan käännettävissä digitaaliselle ohjelmointikielelle joka mahdollistaa indoeurooppalaisten kielten generoimisen kantakielen rekonstruktioista tarjoten lukemattomia käytännön sovelluksia.
Accordingly, the import of System PIE for Indo-European linguistics is comparable to mastery of the building blocks of DNA.
Tältä kannalta väitöskirjan merkitys indoeuropeistiikalle on verrannollinen DNA:n tuntemukseen.
The dissertation studies unexplored properties of PIE *ḫ and demonstrates that it had a voiceless (PIE *h) and a voiced (PIE *ɦ) variant with glottal fricative articulation.
PIE *ḫ oli äännearvoltaan glottaalinen frikatiivi, jolla oli soinnition (PIE *h) ja soinnillinen muunnos (PIE *ɦ).
The solution to the laryngeal problem allows for a clarification of the relationship between PIE *h/ɦ and the rest of the phoneme inventory.
Tästä lähtökohdasta väitöskirja määrittää laryngaalin PIE *ḫ ominaisuudet ja suhteet muuhun foneemijärjestelmään.
ḫ was already discovered by Ladislav Zgusta, however, and subsequently it was confirmed by Johann Tischler.
Väitöskirja vahvistaa Zgustan (1951) ja Tischlerin (1977ff.)
Due to the advanced stage of IE linguistics, no entirely new sound laws are presented, because the yet remaining problems of the traditional sound laws reflect the absence of the comparative interpretation of the Old Anatolian laryngeal.
Anatolialaisten kielten laryngaalin ja sen korrektin tulkinnan (PIE *h/ɦ) puuttuminen aikaisemmista teorioista on aiheuttanut säännöllisiä ongelmia äännelakeihin ja tutkimus modernisoi indoeurooppalaisen äännelakijärjestelmän keskeiset osat.
The postulation of multiple laryngeals (at least three in the mainstream laryngeal theory) has led to a detour in the reconstruction of Proto-Indo-European (PIE).
alustavan väittämän jonka mukaan heetissä (ja yleisemmin protoindoeuroopassa) oli ainoastaan yksi laryngaali Ḫi.
The study was carried out in two phases.
Tutkimus toteutettiin kahdessa vaiheessa.
The most commonly missed diagnosis was pneumonia.
Yleisin huomaamatta jäänyt sairaus oli keuhkokuume.