natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The theoretical framework of this study concentrates to examine professional agency from the subject-centered socio-cultural approach and considers job crafting as a mechanism by which workers may exercise professional agency.
Teoreettinen viitekehys rakentuu ammatillisen toimijuuden tarkastelusta subjektikeskeisestä sosiokult- tuurisesta näkökulmasta käsin.
In conclusion, to foster learning, it is important to create social events and arenas that offer possibilities to learn from other professionals across professional boundaries.
He toivat esiin mahdolli- sena ratkaisuna osaamisyhteisön luomisen työyhteisöön, jossa työntekijät voivat jakaa tietoaan ja op- pia toisiltaan tiimi- ja ammattirajoja ylittäen.
Software professionals thought that there were not enough possibilities to learn collectively or seek and get help in the organiza-tion.
Työntekijät kokivat tarvetta muilta ja yhdessä oppimiselle.
However, it is not self-evident that companies offer the possibilities to exercise professional agency.
Vaikka työpaikoilla työntekijöiltä edellytetään oppimista ja toimijuutta, ei ole itsestään selvää, että organisaatio tarjoaisi näitä mahdollistavia olosuhteita.
In addition this study aims to answer which factors restrict or enhance professional agen-cy and workplace learning in a software company.
Lisäksi tutkielma osallistuu työpaikkojen kehittämistä koskevaan keskusteluun kartoittamalla ammatillisen toimijuuden ja työssä oppimisen edistämisen keinoja organisaatioissa.
"This is a learning experience for everyone."
"Tää on tämmönen oppimiskokemus kaikille."
The interviews were half-structured thematical interviews and each one lasted between one and one and half hours.
Haastattelut olivat puolistrukturoituja teemahaastatteluja ja kestivät tunnista puoleentoista.
Project is one form of organizing tasks to networks and they are becoming ever more common both in private and in public sector organisations.
Projekti on verkostotyön yksi muoto ja yhä yleisempi tapa organisoida työtä sekä julkisella että yksityisellä sektorilla.
: The development of project manager’s expertise in a multiprofessional project network
: Projektipäälliköiden asiantuntijuuden kehittyminen moniammatillisessa verkostohankkeessa
The data used in this study was collected by interviewing four project managers who were working in projects funded by European Union structural funds.
Tutkimusaineisto kerättiin haastattelemalla neljää projektipäällikköä, jotka toimivat Euroopan unionin rakennerahastojen rahoittamien projektien johdossa.
Merging different views adds its own challenge to work situations.
Erilaisten näkökohtien yhteensovittaminen tuo oman haasteensa työntekoon.
This conclusion can be taken into account when recruiting project managers.
Johtopäätös on hyvä huomioida valittaessa henkilöitä projektipäällikön tehtävään.
Project management was portrayed as management of social interaction.
Projektijohtaminen näyttäytyi ihmisten vuorovaikutuksen kautta.
The study was conducted following the framework set by phenomenology.
Tutkimus toteutettiin fenomenologisen tutkimusperinteen menetelmin.
The results of this study show that working as a project manager is also a place for learning.
Tutkimustulokset osoittivat, että projektipäällikkyys toimi työssä oppimisen paikkana.
The focus of the examination is in the development of project management expertise.
Tarkastelun keskiössä on etenkin projektinjohtamisessa tarvittavan asiantuntijuuden kehittyminen.
Working life is going through a transitional change as more tasks are being done in networks.
Työelämä elää murroksessa ja verkostoissa tehtävä työ yleistyy jatkuvasti.
The results of this study emphasise the importance of social skills rather technical capabilities as being more important to project managers.
Tutkimustulokset alleviivasivat projektinjohtamisen edellyttämiä sosiaalisia valmiuksia projektijohtamisen teknisten osa-alueiden sijaan.
Through their project management experience, project managers acquired operating models that were in line with a project management standard.
Projektipäälliköt oppivat projektijohtamiskokemuksensa kautta projektijohtamisstandardin mukaisia toimintamalleja, vaikka heillä ei ollut projektijohtamisen aiempaa formaalia koulutusta.
This study examines how project managers expertise develops as they manage a multiprofessional project done in a network environment.
Tässä pro gradu –opinnäytteessä tarkastellaan, miten projektipäälliköiden asiantuntijuus kehittyy heidän toimiessa moniammatillisen verkostoprojektin projektipäällikkönä.
As tasks are given to networks, multiprofessional collaboration is daily.
Työn kasvava verkostoituminen lisää työelämässä tapahtuvia moniammatillisia yhteistyötilanteita.
Formulating, upholding and strengthening a shared understanding of tasks and goals between project partners was central for all project managers.
Projektipäälliköiden kokemuksissa korostui etenkin projektia toteuttavan verkoston yhteisen ymmärryksen rakentuminen, ylläpitäminen ja vahvistaminen.
Transitions are turning points in life and are very significant to the individual.
Siirtymät ovat elämässä tapahtuvia taitekohtia, jotka ovat yksilölle merkittäviä.
The transition from home care to early childhood education has previously been studied in Finland only little and with different qualitative material.
Siirtymää kotihoidosta varhaiskasvatukseen on aiemmin tutkittu Suomessa vain vähän ja laadullisesti erilaisia aineistoja käyttäen.
Knowledge of the transition to early childhood education is important for professionals in early childhood education so that they can reflect and improve their work practices and thus facilitate the transition of children, especially when the child first comes to early childhood education.
Tieto varhaiskasvatuksen siirtymistä on varhaiskasvatuksen ammattilaisille tärkeää, jotta he voivat reflektoida ja parantaa oman työnsä käytänteitä ja näin helpottaa lasten siirtymää, erityisesti kun lapset ensimmäisen kerran tulevat varhaiskasva-tuksen piiriin.
At the end, the parent is pleased with the solution to start a child's early childhood education.
Lopussa vanhempi on tyytyväinen ratkaisuunsa aloittaa lapsen varhaiskasvatus.
Written experiences from transition to early childhood education : Narratives from parents blogs
Kirjoitetut kokemukset varhaiskasvatukseen siirtymisestä : kertomuksia vanhempien blogeista
In my work, I study the child's transition from home to early childhood education.
Työssäni tutkin lapsen siirtymää kodista varhaiskasvatukseen vanhempien näkökulmasta.
In the model story, the parent was a clear protagonist, a child and an early childhood education staff were sidecharacters.
Kertomuksessa vanhempi oli selkeä päähenkilö, lapsen ja varhaiskasvatuksen henkilökun-nan ollessa sivuroolissa.
My research practice was narrative and it was carried out by analyzing ten blog posts written by parents on the topic of "starting child's early childhood education", or in more native language "start day care".
Tutkimukseni oli otteeltaan narratiivinen ja se toteutettiin analysoimalla kymmentä vanhempien kirjoittamaa blogitekstiä, joiden aiheena oli ollut lapsen siirtyminen varhaiskasvatukseen eli kansankielisemmin päivähoidon aloitus.
The story began with a description of the parents' feelings and expectations, after which the story moved to describe the place of early childhood education and the reactions of the child to the palce.
Kertomus alkoi vanhempien tunteiden ja odotusten kuvailusta, jon-ka jälkeen kertomus siirtyi varhaiskasvatuspaikan ja lapsen reaktioiden kuvaamiseen.
The story continues with the description of the separation between the child and the parent and coping with the new life situation.
Ker-tomus jatkuu lapsen ja vanhemman erotilanteen kuvauksella ja uuteen vallitsevaan elämänti-lanteeseen sopeutumisella.
Parents' stories were synthesized together and became a model story of the transition to early childhood education.
Vanhempien kertomuksista muodostui mallikertomus varhaiskasvatukseen siirtymisestä.
In total, there were six informants and the interviews were 17-35 minutes.
Yhteensä informantteja oli kuusi ja haastattelujen kesto oli 17–35 minuuttia.
The individual interviews took place in three schools in Helsinki.
Yksilöhaastattelut toteutettiin kolmessa helsinkiläisessä koulussa.
The results were interpreted with the help of the definition participation and participativeness (Niemi et al. 2018) and the three-level model of food sense (Janhonen et al. 2018).
Tulosten tulkinnan tukena on hyödynnetty osallisuuden määritelmää (Niemi ym., 2018) ja ruokatajun kolmikehämallia (Janhonen ym., 2018).
The data were gathered with half-structured thematic interviews.
Aineisto kerättiin puolistrukturoiduilla teemahaastatteluilla.
Utilizing the three-level model of food sense in the evaluation of the realization of food education showed that in the context of formal schooling, the structural changes in methods are challenging to execute or achieved without the support and commitment of school’s adults.
Ruokatajun tasomallin hyödyntäminen ruokakasvatuksen toteuttamisen arvioinnissa osoitti sen, että formaalin koulun kontekstissa rakenteellisia toimintatapojen muutoksia saattaa olla haastava toteuttaa tai saada aikaiseksi ilman koulun aikuisten tukea ja sitoutumista.
These interviews produced 62 sheets of literal transcriptions.
Haastatteluista kertyi 62 liuskaa sanatarkkaa litteraattia.
School mealtimes as situations for formal learning are not vastly studied in Finland.
Kouluruokailua ruokakasvatuksen formaalina oppimisympäristönä ei ole Suomessa juurikaan tutkittu.
Participative and action-based food education in co-operation with home economics and catering services
Osallistava ja toiminnallinen ruokakasvatus kotitalousopetuksen ja ruokapalveluiden yhteistyönä
The study implies that educational aims midst school lunches are not systematic nor target-oriented, at least as co-operative effort since they lack both resources and action plans on the school level.
Aineiston perusteella vaikuttaa siltä, että kouluruokailun aikana tapahtuva kasvatus ei ole järin systemaattista tai tavoitteellista ainakaan yhdessä sovitusti, sillä sille ei ole koulutasolla määritelty resursseja tai toimintasuunnitelmaa.
On the other hand, lack of resources, fragmented nature of employment tasks and schools catering staff’s shortage of education in (food)education prevented the co-operation in this study.
Toisaalta sekä opettajien että ruokapalveluhenkilöstön resurssien puute, työnkuvien pirstaleinen luonne sekä ruokapalvelun (ruoka)kasvatukseen liittyvän koulutuksen vähäisyys estivät yhteistyötä.
The data is analyzed thematically.
Aineiston analyysi suoritettiin teemoittelun keinoin.
Three main themes were found in the analysis: the educational potential of school lunches, student-led development and inclusion, and school’s adults as enablers of food educational cooperation.
Aineistosta nousivat esiin kolme pääteemaa: kouluruokailun kasvatuksel-linen potentiaali, oppilaslähtöinen kehittämistoiminta ja osallisuus sekä koulun aikuiset ruokakasva-tusyhteistyön mahdollistjina.
The aim of the participative food education is to help students reach significant goals of well-being and lifelong learning, as well as increase the number of students who eat diversely.
Osallistamalla oppilaat ruokakasvatukseen saavutetaan parhaassa tapauksessa elinikäiselle oppimi-selle ja hyvinvoinnille merkittäviä tavoitteita sekä lisätään kouluruokailussa monipuolisesti syövien oppilaiden määrää.
The study is based on previous research within food education, school lunches and student participation, as well as the national documents for steering education.
Tutkimuksen taustan muodostivat aiempi tutkimus ruoka-kasvatuksesta ja kouluruokailusta, osallisuudesta sekä valtakunnalliset opetuksen ohjausasiakirjat.
The aim of this thesis is to discuss how the co-operation and combining of home economics teaching and school lunches can assist in reaching the goals of food education, such as the development of food sense.
Tarkoituksena on selvittää, miten kotitalousopetusta ja kouluruokailua voitaisiin yhdistää niin, että ruokakasvatuksen tavoitteet, kuten ruokatajun kehittyminen, täyttyisivät.
This study concludes that the development of formal food education to become more participative demands expertise and time, as well as school’s food educators’ personal passion and interest in the matter.
Tämän tutkimuksen valossa formaalin ruokakasvatuksen kehittäminen osallistavammaksi näyttää vaativan ammattitaidon ja ajan lisäksi myös intohimoa ja kiinnostusta aihepiiriä kohtaan koulun ruokakasvattajilta.
In each school, either home economics teachers, school catering staff, or both, were interviewed.
Haastateltavat olivat joko koulun kotitalousopettajia tai ruokapalvelun esimiehiä.
This thesis discusses the possibilities of participative and action-based food education in home economics education and school mealtimes in comprehensive schools.
Tässä opinnäytetyössä tutkitaan ruokakasvatuksen toiminnallisia ja oppilaita osallistavia mahdollisuuksia peruskoulun kotitalousopetuksessa ja kouluruokailussa.
In addition, different co-operative projects, school celebrations, themes connected with sustainable development, and including students as responsible participants help the co-operation.
Yhteistyössä toteutettua ruokakasvatusta edistivät erilaiset projektit, koulun juhlat, pyrkimys osallisuuteen, kestävän kehityksen teemat sekä ammattikuntien väliset hyvät suhteet.
The interviewees’ degree of self-awareness of their role as food educators was found to be an important factor behind formal food education.
Haastateltavien ruokakasvattajuuden kokemus näyttäytyi merkitykselli-senä tekijänä formaalin ruokakasvatuksen taustalla ja kokemuksen tunne eroaa ruokapalveluhenki-löstön ja opettajien välillä.
The research was carried out using qualitative methods.
Tutkimus toteutettiin laadullisia menetelmiä käyttäen.
It is known that children consider enjoyment being an important part of their physical activity.
Tiedetään, että lapset pitävät viihtymistä tärkeänä osana heidän liikuntaan osallistumisessaan.
28 pupils from the sixth grade attending the same school in the same class participated in the study.
Tutkimukseen osallistui 28 kuudennen luokan oppilasta, jotka kävivät samaa koulua, samalla luokalla.
As an institution that reaches out to all children, school has a significant role to play in the physical activity of children and teenagers, which is why it is important to find out what kind of PE classes pupils enjoy.
Koululla on kaikki lapset tavoittavana instituutiona merkittävä rooli lasten ja nuorten liikuttajana, minkä vuoksi on tärkeää selvittää, millaisilla liikuntatunneilla oppilaat viihtyvät.
"Sometimes team spirit and encouragement is forgotten" : Sixth grade pupils’ thoughts regarding factors affecting the enjoyment of physical education
"Välillä vähän unohtuu luokkahenki ja muiden kannustaminen" : 6. luokkalaisten ajatuksia koululiikunnassa viihtymiseen vaikuttavista tekijöistä
The purpose of this study was to describe factors that affect the enjoyment of physical education.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli kuvata niitä tekijöitä, jotka vaikuttavat liikuntatunneilla viihtymiseen.
Earlier studies have shown that PE classes are influenced by, among other things, the content and motivational climate.
Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että liikuntatunneilla viihtymiseen vaikuttavat muun muassa tunnin sisältö sekä tunnilla vallitseva motivaatioilmasto.
Factors that compromise enjoyment were similar to the top themes described for the factors of enjoyment, except for the "miscellaneous" theme.
Viihtymistä heikentävistä tekijöistä muodostuivat samanlaiset yläteemat, kuin viihtymistä edistävistä tekijöistä, lukuun ottamatta teemaa "sekalaiset".
Finally, under the 'miscellaneous' theme, there were factors that were not related to the issues mentioned above.
Lisäksi "sekalaiset"-teeman alle kerääntyi edellä mainittuihin asioihin liittymättömiä tekijöitä.
This study explores and describes factors that, based on pupils' experiences, affect their enjoyment of PE classes.
Tässä tutkimuksessa selvitetään ja kuvataan niitä tekijöitä, jotka oppilaiden kokemusten perusteella lisäävät ja heikentävät heidän viihtymistään liikuntatunneilla.
The research material was collected using non-active role play and an open questionnaire.
Tutkimuksen aineisto kerättiin eläytymismenetelmää sekä avointa kyselylomaketta käyttäen ja hankitulle aineistolle suoritettiin teema-analyysi.
Factors contributing to the enjoyment were related to the presence, character and activities of the teacher, as well as pupils' activities, grouping and social relations between pupils.
Viihtymistä edistävät tekijät liittyivät opettajan olemukseen, luonteeseen ja hänen toimintaansa, oppilaiden sosiaalisiin suhteisiin ja yhteenkuuluvuuteen, oppilaiden toimintaan ja ryhmäjakoihin, sekä liikuntatunteihin liittyviin asioihin; sisältöön, kilpailuun ja ryhmäkokoon.
On the basis of the results, many different factors contributed to whether or not the pupils experienced enjoyment.
Aineiston perusteella oppilaat kokivat viihtymisen tai viihtymättömyyden monen eri tekijän summana.
When all aspects related to these themes were in order, they were seen as factors that make pupils enjoy PE.
Kun edellä mainittuihin teemoihin liittyvät asiat olivat kunnossa, koettiin ne viihtymistä edistävinä tekijöinä.
When aspects related to the same themes appeared the opposite pupils experienced lack of enjoyment.
Mikäli näihin teemoihin liittyvät asiat ilmenivät päinvastaisina, koettiin ne viihtymistä heikentävinä.
The only criteria for the target group selection was the pupils’ grade.
Tutkimuksen kohderyhmää ei valikoitu muin perustein, kuin luokka-asteen mukaan.
Finally, in addition to content, competition and group size, factors affecting enjoyment of the theme "PE classes" included the facilities and experiences of failure.
Lisäksi yläteemaan "liikuntatunti" liittyviä tekijöitä olivat sisällön, kilpailun ja ryhmäkoon ohessa puitteet ja epäonnistuminen.
What kind of parenthood is possible within these ideals?
Minkälainen vanhemmuus näyttäytyy näissä ideaaleissa mahdollisena?
My research data consists of one open ended question of the Parents 2018 Barometer, which I interpreted as a structuralised e-form interview question.
Tutkimusaineistoni koostui yhdestä Vanhempien 2018 Barometrin avoimesta kysymyksestä, jonka tulkitsin eräänlaiseksi strukturoiduksi verkkolomakehaastatteluksi.
I participate in this ongoing conversation with the help of two research questions, which I approached by using the elements of discursive analysis.
Liityn tähän keskusteluun kahden tutkimuskysymyksen avulla, joita lähestyin diskursiivisen analyysimenetelmän elementtejä hyödyntäen.
"More conversation, less brownies" : The idea of partership guiding Home-School cooperation
"Enemmän keskustelua, vähemmän mokkapaloja" : Kumppanuusajattelu kodin ja koulun yhteistyötä ohjaamassa
The aim of this thesis is to participate in the ongoing conversation concerning home and school cooperation, in which the upbringing responsibilities are being negotiated and the relations of home and school are structured and reorganized.
Tämän tutkielman tarkoituksena on osaltaan liittyä siihen kodin ja koulun yhteistyöstä käytävään keskusteluun, jossa käydään neuvotteluja niin kasvatusvastuista kuin myös jäsennetään ja uudelleen järjestetään kodin ja koulun suhteita.
What are the Home-School partnership ideals the barometer respondent parents are building in their responses, and what kind of tensions these ideals might include?
Millaisia ovat ne kasvatuskumppanuuden ideaalit, joita barometriin osallistuneet vanhemmat rakentavat vastauksissaan, ja millaisia mahdollisia jännitteitä ideaaleihin liittyy?
As an answer to my research questions I identified four Home-School partnership ideals.
Vastauksena asettamiini tutkimuskysymyksiini tunnistin neljä vanhempien vastauksissaan rakentamaa kasvatuskumppanuuden ideaalia.
On the other hand, the idea of partnership has been criticized because the core elements of equality, trust, voluntary and participation do not consider the unequal power relations between parents and teachers.
Toisaalta kumppanuusajattelua on myös kritisoitu siitä, että siihen liitettävien tasavertaisuuden, luottamuksen, vapaaehtoisuuden sekä osallisuuden ulottuvuudet eivät huomioi vanhempien ja opettajien väliseen kasvatuskumppanuuteen kietoutuneita valtasuhteita.
Home-School partnership offers an ideal cooperation model in which the parents have equal opportunities to make their voices heard.
Kodin ja koulun kasvatuskumppanuus näyttäisi tarjoavan ideaalia yhteistyön muotoa, jossa myös vanhemmilla olisi tasavertainen mahdollisuus saada äänensä kuuluviin.
Previous research has shown that the rhetoric of Home-School partnership usually differs from the way partnership is practiced in school settings.
Aikaisemmat tutkimukset osoittavat, että kasvatuskumppanuuden retorinen eetos poikkeaa yleensä paljon siitä mitä se usein on käytännössä.
These ideals included tensions, which came apparent when parents were building their Home-School partnership with other parents of the school and when the parents were problematizing their participation in relation of trust, the school practises and the voluntary aspect of Home-School partnership.
Näihin ideaaleihin liittyi jännitteitä, jotka tulivat näkyviksi vanhempien rakentaessa kumppaneiden tasavertaisuutta suhteessa koulun muihin vanhempiin sekä kouluinstituutioon ja problematisoidessa osallisuuttaan lasten koulunkäyntiin suhteessa luottamukseen, koulunkäytäntöihin ja kumppaneiden vapaaehtoisuuteen.
The rhetoric emphasizes agency, activity and dynamics of the parents but when put in practice parents are usually seen as passive crowd, passive receivers of information, participants of events, volunteers and non-participating supporters.
Käytännössä kasvatuskumppanuudessa vanhemmat kuitenkin usein nähdään passiivisena yleisönä, informaation vastaanottajina, tapahtumiin osallistujina, vapaaehtoisina ja varsinaiseen koulutoimintaan ei-osallistuvina tukijoina.
The findings of this thesis also show based on the partnership that there are a variety of possible parenthood identities to parents in these ideals which can be conflicting and challenging to each other.
Näissä kasvatuskumppanuuden ideaaleissa vanhemmille mahdollistui myös keskenään jännitteisiä, ristiriitaisia ja toisiaan haastavia vanhemmuuden identiteettejä.
Although the importance of play is generally recognized, the field of education requires a deeper theoretical understanding of how it can be supported more effectively.
Vaikka leikin merkitys on yleisesti tunnustettu, varhaiskasvatuksen kentällä kaivataan syvempää teoreettista ymmärrystä siitä, jotta sitä voitaisiin tukea tehokkaammin.
The importance of free play is seen for the purpose of serving its development task.
Lasten vapaan leikin merkitys nähdään sen kehitystehtävää palvelevassa tarkoituksessa.
The study's interpretative framework is social constructivism, which is directed to the linguistic construction of meanings.
Tutkimuksen tulkinnallisena viitekehyksenä on sosiaalinen konstruktivismi, jonka suuntaamana havainoidaan merkitysten kielellistä rakentumista.
According to the results, childrens play appeared as a two-level functional and interactive entity, in which the outer "concrete worlds level" was at the service of the inner "imagination worlds level".
Tulosten mukaan lasten leikki näyttäytyi kaksitasoisena toiminnallisena ja vuorovaikutteisena kokonaisuutena, jossa ulompi "konkreettisen maailman taso" oli sisemmän "mielen maailmojen tason" palveluksessa.
The material of the study was videoed play of children aged 3-5 years and it was collected in a kindergarten in Vantaa, Finland, in the spring of 2017.
Tutkimuksen aineisto oli 3-5 -vuotiaiden lasten videoituja vapaita leikkitilanteita, ja se kerättiin vantaalaisessa päiväkodissa keväällä 2017.
The point of interest is what meanings are shared in the play, how the play is being constructed, and what kind of field childrens play is for creativity.
Kiinnostuksen kohteena on, mitä merkityksiä leikissä jaetaan, miten leikki rakentuu, ja millainen kenttä leikki on luovuudelle.