natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Organogels refer to gels whose liquid phase is composed of an organic solvent instead of water.
Organogeeleillä tarkoitetaan geelejä, joiden geelipohja koostuu veden sijaan orgaanisesta liuottimesta.
Systematic design of experiments was utilized in the planning of the organogel formulation test series.
Systemaattista koesuunnittelua käytettiin hyväksi koesarjan organogeeliformulaatioiden suunnittelussa.
Fish oil and solid active pharmaceutical ingredients were used as active components of the nutritional product but in addition for operating as a source of fatty acids fish oil also functioned as a liquid phase of the organogel formulation.
Ravintotuotteen aktiivikomponentteina työssä käytettiin kalaöljyä ja kiinteitä lääkeaineita, mutta rasvahappojen lähteen lisäksi kalaöljy toimi valmisteissa myös organogeelien pohja-aineena.
Although krill oil and lecithin grades Phosal® 35 SB, Phosal® 53 MCT and Phosal® 75 SA were, in certain concentration levels, able to enhance the thickening effect of the silica-based fish oil mixtures the predemands of the paste-like consistency, solidity and 2 years stability time were not fulfilled as desired.
Vaikka krilliöljyn ja lesitiinilaatujen Phosal® 35 SB, Phosal® 53 MCT ja Phosal® 75 SA havaittiinkin työssä tietyillä pitoisuustasoilla tehostavan piidioksidipohjaisten kalaöljyseosten sakeutumista, eivät työlle asetetut etukäteisvaatimukset organogeelien koostumuksen pastamaisuudesta ja jähmeydestä tai 2 vuoden pituisesta stabiilisuusajasta kuitenkaan toteutuneet toivotusti.
Compared to hydrogels it is estimated that oil based organogels, alias oleogels, are able to improve the solubility and bioavailability of the poorly water-soluble drugs and also to promote the stability of the easily water-degradable drugs.
Hydrogeeleihin verrattuna öljypohjaisten organogeelien, eli oleogeelien, on arvioitu parantavan sekä huonosti veteen liukenevien lääkeaineiden liukoisuutta ja biologista hyötyosuutta että edistävän herkästi veden vaikutuksesta hajoavien lääkeaineiden stabiilisuutta.
In this work the fish oils were thickened with colloidal silicon dioxide.
Kalaöljyt sakeutettiin työssä kolloidaalisella piidioksidilla.
On the basis of the observations that were done in the pre-tests, it is however possible that either by using different krill oil and fish oil combinations or by using higher shear methods it could be possible to form the desired, stiff, paste-like, stable organogels at least with the help of krill oil and colloidal silicon dioxide.
Esikokeissa tehtyjen havaintojen perusteella on kuitenkin mahdollista, että käyttämällä organogeelien valmistuksessa joko erilaisia krilliöljy- ja kalaöljylaatujen yhdistelmiä tai voimakkaampia sekoitusmenetelmiä, myös jähmeiden ja pastamaisten, stabiilien organogeelien muodostaminen voisi ainakin piidioksidin ja krilliöljyn avulla olla mahdollista.
On the basis of the observations that were done in this work, certain levels of krill oil and lecithin grades Phosal® 35 SB, Phosal® 53 MCT and Phosal® 75 SA were able to enhance the gelation property of the silica-fish oil mixtures compared to the formulations that contained only plain silica or silica-tocopherol mixtures.
Tässä työssä tehtyjen havaintojen perusteella krilliöljyn sekä lesitiinilaatujen Phosal® 35 SB, Phosal® 53 MCT ja Phosal® 75 SA voidaan tietyillä pitoisuustasoilla arvioida tehostavan piidioksidilla sakeutettujen kalaöljypohjaisten seosten sakeutumista pelkkää piidioksidia tai piidioksidia ja tokoferolia sisältäviin formulaatioihin verrattuna.
Especially krill oil was found to be able to enhance the thickening effect of the silica-fish oil mixtures even when small concentrations and low shear rates were used whereas either high silica contents or high shear rates were needed to thicken the pure fish oil-silica mixtures.
Erityisesti krilliöljyn havaittiin työn perusteella kykenevän sakeuttamaan piidioksidilla sakeutettuja kalaöljyseoksia myös pieniä pitoisuuksia ja matalia leikkausnopeuksia käytettäessä, kun taas pelkkää piidioksidia ja kalaöljyä sisältävien seosten sakeuttamiseen tarvittiin työn perusteella joko korkeita piidioksidipitoisuuksia tai korkeita leikkausnopeuksia.
Furthermore, it has been estimated that compared to fluid oil based products organogels are able, especially in veterinary medicine, to facilitate the administration of the drugs and other nutritive substances by guaranteeing more precise and more stable administration platform.
Nestemäisiin öljypohjaisiin valmisteisiin verrattuna organogeelien on lisäksi etenkin eläinlääkinnässä arvioitu helpottavan lääke- ja ravintoaineiden annostelua eläimille, niiden taatessa nestemäisiin öljypohjaisiin valmisteisiin verrattuna aiempaa tarkemman ja stabiilimman annostelualustan.
Two different silicon dioxide grades and seven different surface active agents were used in this work.
Piidioksidin osalta organogeelinäytteiden valmistuksessa käytettiin kahta eri piidioksidilaatua ja pintaaktiivisten aineiden osalta yhteensä seitsemää eri laatua.
In addition to the silica different surface active agents; krill oil, lecithin or tocopherol; were also added to some of the formulations in order to enhance the gelation property of the colloidal silicon dioxide.
Kolloidaalisen piidioksidin lisäksi osaan formulaatioista lisättiin piidioksidin geelinmuodostusta tehostaviksi komponenteiksi myös pinta-aktiivisia aineita; krilliöljyä, lesitiiniä tai tokoferolia.
Association of job strain with sleep and psychophysiological recovery in shift working health care professionals
Työstressin yhteydet uneen ja psykofysiologiseen palautumiseen vuorotyötä tekevillä terveydenhuoltoalan ammattilaisilla
The HJS group had more difficulties in initiating sleep after evening shifts, more often reduced sleep efficiency before morning shifts, and took fewer and shorter naps before the first night shift than the LJS group.
Nukahtamisvaikeudet iltavuoron jälkeen, heikompi unen laatu ennen aamuvuoroa, nokosten nukkuminen harvemmin ennen yövuoroa, alentunut vireys yövuorossa sekä voimakas väsymys aamuvuorossa heti iltavuoron jälkeen olivat yleisempiä niillä hoitajilla, joilla oli korkea työstressi kuin niillä, joilla työstressitaso oli matala.
High job strain was not associated with extended working hours.
Useista aikaisemmista tutkimuksista poiketen työstressi ei ollut yhteydessä korkeampaan työtuntien tai yövuorojen määrään.
The 3-week rosters included three pre-selected, circadian rhythm and recovery controlled measurement days, one morning shift, one night shift and a day off, and the following measurements: ratings of sleepiness (Karolinska Sleepiness Scale), Psychomotor Vigilance Test (PVT), 24h heart rate variability (HRV) measurements and saliva samples of stress biomarkers (cortisol and alpha-amylase).
Kolmen viikon työvuoro- ja vapaa-ajan mittauksien aikana kerättiin sylkinäytteitä stressin biologisista merkkiaineista sekä mitattiin autonomisen hermoston toimintaa kuvaavaa sykevälivaihtelua.
Health care personnel often have irregular working hours and stressful work characteristics, which may challenge employees possibilities to sleep and recover sufficiently.
Korkean työstressin hoitajilla oli useammin nopeita paluita iltavuorosta aamuvuoroon ja yksittäisiä vapaapäiviä sekä kokemus heikoista mahdollisuuksista vaikuttaa omiin työaikoihinsa.
Associations between job strain and psychophysiological stress-related reactions and recovery were modest.
Menetelminä käytettiin kyselyitä ja psykososiaalista stressitestiä laboratoriossa.
Intervention studies are needed to determine whether increasing recovery time by reducing the number of quick returns and single days off would also reduce job strain and improve sleep quality among shift workers.
Tutkimus antaa viitteitä siitä, että parantamalla vaikutusmahdollisuuksia työaikoihin ja työn sisältöön voidaan edesauttaa hoitoalan työntekijöiden työssä jaksamista.
Emphasising the importance of sufficient sleep might promote shift workers´ recovery and well-being.
Riittävä uni ja ergonominen työvuorosuunnittelu ja taaksepäin kiertävän vuorojärjestelmän välttäminen näyttäisivät edistävän hoitotyöntekijöiden työkuormituksesta selviytymistä.
The aim of this study was to examine the association of stressful work characteristics, measured as job strain, with sleep and psychophysiological recovery in shift working health care professionals.
Tutkimuksen perusteella unen lyhentyminen ja lievät univaikeudet ovat hyvin yleisiä vuorotyötä tekevillä hoitoalan ammattilaisilla.
As part of the Finnish Public Sector Study, 95 participants were recruited from hospital wards that belonged to the top (high job strain, HJS, n=42) or bottom quartiles on job strain (low job strain, LJS, n=53) as determined by the average job strain score among the employees of the ward.
Stressaavaan tilanteeseen reagointi laboratoriossa erosi yksilöiden välillä suuresti, mutta tutkimuksessa havaittiin vain viitteitä stressihormoni kortisolin erityksen lisääntymisestä stressaavassa tilanteessa korkean työstressin hoitajilla.
The rosters of the HJS group included more single days off and quick returns than the rosters of the LJS group.
Uni-valveryhmiä seurattiin unipäiväkirjan ja liikeanturin avulla ja väsymystä mitattiin vireystilatestillä.
These participants experienced job strain at least as high (HJS group) or as low (LJS group) as the average on their ward.
Tutkittavat valittiin osaston keskimääräisen ja henkilön oman työstressin tason mukaan.
The highest priority is to get Pharmaca Fennica Veterinaria to an electronic form.
Erityisen tärkeää olisi saada Pharmaca Fennica Veterinaria sähköiseen muotoon.
Results: The medication errors found were related to the care of dogs (n=34), horses (n=26), bovines (n=10), cats (n=7) and pigs (n=2).
Tulokset: Lääkityspoikkeamat koskivat koiria (n=34), hevosia (n=26), nautoja (n=10), kissoja (n=7) ja sikoja (n=2).
The increasing number of animals and pets and their changing status in the society have raised discussion about the medication safety in veterinary care.
Eläinten määrän kasvu ja niiden aseman muuttuminen ovat herättäneet keskustelua eläinlääkitysturvallisuudesta.
Some of the root causes found were the lack of the commitment to the established care practice, environmental factors, communication problems, availability of tools, hurry and factors related to management, information and staff.
Löytyneitä juurisyitä olivat vakiintuneeseen hoitokäytäntöön sitoutumisen puute, ympäristötekijät, johtamiseen, tietoon ja henkilöstöön liittyvät tekijät, kommunikaatio-ongelmat, välineiden saatavuus ja kiire.
Conclusion: The material of Assessment Board for Damages in Veterinary Practice gives valuable information about the veterinary medication errors.
Johtopäätökset: Eläinlääkintävahinkojen arviolautakunnan aineisto antaa arvokasta tietoa eläinlääkityspoikkeamista.
Objective: The objective of the study was to identify the most typical veterinary medication errors and their root causes.
Tutkimuksen tavoite: Tutkimuksen tavoitteena oli kartoittaa tyypillisimpiä eläinlääkityspoikkeamia ja niiden taustalla piileviä syitä.
The most typical cases were studied more in detail by using simplified Root Cause Analysis (RCA).
Tyypillisimmät tapaukset arvioitiin syvällisemmin yksinkertaistetulla juurisyyanalyysillä..
Study design and data: All the cases investigated by the Assessment Board for Damages in Veterinary Practice in 2002-2013 considering medication errors (n=79) were analysed with the help of the structured data collection sheet by using descriptive statistics.
Aineisto ja menetelmät: Eläinlääkintävahinkojen arviolautakunnan vuosina 2002-2013 käsittelemistä vahinkotapauksista analysoitiin kaikki lääkityspoikkeamatapaukset (n=79) tietojenkeruulomakkeen avulla käyttäen kuvailevia tilastomuuttujia.
It is possible to influence the root causes of veterinary medication errors by paying attention to the management related factors and communication in veterinary care and improving access to therapeutic guidelines and electronic databases, and by expanding the electronic prescribing to veterinary care.
Poikkeamien taustasyihin voitaisiin vaikuttaa kiinnittämällä huomiota johtamiseen liittyviin tekijöihin ja kommunikaatioon, kehittämällä hoitosuosituksia ja sähköisiä tietokantoja sekä sähköisen reseptin laajentamisella eläinten lääkintään.
Of the drugs, 39% were high alert medicines.
Erityistä tarkkaavaisuutta vaativia lääkeaineita oli 39 % 130 lääkeaineesta.
The development of medication safety culture in the human medication has led to systems which tolerate human mistakes and prevent errors.
Lääkitysturvallisuuden kehitys ihmislääkinnässä on johtanut inhimillisiä erehdyksiä sietäviin, mutta poikkeamatilanteita estäviin järjestelmiin.
The error types which appeared most commonly in the cases were wrong route of administration (18% of all the medication errors), wrong dose (16%) and untreated diagnosed conditions left without the medicine by the veterinarian (15%).
Aineistossa yleisimmin esiintyneet poikkeamatyypit olivat väärä antotapa (18 % kaikista poikkeamista), väärä annos (16 %) ja eläinlääkäri jättää eläimen lääkitsemättä (15 %).
Background: Medication errors are the most important individual factor that jeopardizes patient safety in human care.
Lääkityspoikkeamat ovat ihmislääkinnässä suurin yksittäinen potilasturvallisuutta uhkaava tekijä.
The most general therapeutic groups that had caused medication errors were antibacterials for systemic use (17% of all the medicines related to the medication errors), NSAIDs and antirheumatic drugs (12%), neuroleptics and tranquillizers (12%), and analgesics (12%).
Yleisimmät poikkeaman aiheuttaneet lääkeaineryhmät olivat systeemiset bakteerilääkkeet (17 % kaikista poikkeamissa esiintyneistä lääkeaineista), tulehduskipu- ja reumalääkkeet (12 %), psykoosi- ja neuroosilääkkeet sekä unilääkkeet (12 %) ja analgeetit (12 %).
Because of the character of the data the majority of the medication errors occurred in the beginning of the medication process.
Aineiston luonteen vuoksi suurin osa poikkeamista tapahtui lääkehoitoprosessin alkuvaiheessa ja 81 % poikkeamista olisi voitu estää.
Little research has been conducted in this field.
Tutkimuksia eläinlääkitysturvallisuudesta löytyy hyvin vähän.
Medication errors are approached from the system's point of view by James Reason`s (1990) theory of Human Error.
Systeeminäkökulmasta lääkityspoikkeamia lähestyy James Reasonin (1990) inhimillisen erehdyksen teoria (Human error), joka yksilön syyllistämisen sijaan keskittyy organisaation poikkeamia mahdollistavien toimintamallien tunnistamiseen.
The patient's medication process is a chain of successive operations which involves different health care providers and the medicine user.
Potilaan lääkehoitoprosessi on toimintaketju, jonka kaikki vaiheet ovat alttiita lääkityspoikkeamille.
The medication management processes of veterinary care can be developed safer by becoming aware of the root causes of medication errors.
Syiden tiedostamisen avulla voidaan kehittää eläinten lääkehoidon prosesseja turvallisemmiksi.
Of the errors, 36% were related to the off label use (usage deviating from the summary of product characteristics, SPC).
Valmisteyhteenvedosta poikkeavaa eli off label -käyttöä esiintyi 36 %:ssa poikkeamista.
Roughly three-quarters of Finland s area is covered by forests.
Noin neljännes Suomen pinta-alasta on metsää.
The probability of an increase in the number of fire danger days is 56-75% in the near future (2010-2029) and 71-91% by the end of the current century (2080-2099), depending on the region.
Todennäköisyys palovaarapäivien lisääntymiseen lähitulevaisuudessa (2010-2029) on 56-75 %, ja vuosisadan loppuun mennessä (2080-2099) 71-91 %; vaihteluvälit kertovat alueellisesta vaihtelusta.
The long-term variation of Finland s climatological forest fire danger is studied roughly for 100 years backwards and into the future.
Ilmastollisen metsäpalovaaran vaihteluita tarkasteltiin noin 100 vuotta nykyhetkestä taaksepäin ja eteenpäin.
Future projections of all relevant meteorological variables (temperature, precipitation, humidity, evaporation and wind speed) at higher temporal and spatial resolutions, in addition to information on the type of the summertime precipitation and the length of the dry periods, would notably improve the assessment of the future climatological forest fire danger.
Alueellisen ja ajallisen tarkkuuden parantaminen tulevaisuuden ilmastoennusteissa, sekä erityisesti kesäsateiden luonteen ja keston tarkempi arvioiminen parantaisi tulevaisuuden ilmastollisen metsäpalovaaran arvioimista huomattavasti.
The intra-seasonal variation of fire danger has been large enough to enable the occurrence of conflagrations even though the fire danger for the season as a whole has been at an average level.
Myös yhden kesän aikana metsäpalovaara on vaihdellut voimakkaasti siten että suurpaloja on esiintynyt, vaikka kauden metsäpalovaarapäivien lukumäärä on ollut keskimääräinen.
It is thus clearly important to further develop existing tools for the forecasting of fire danger, and to maintain the capabilities of the fire prevention, surveillance and suppression services.
Näin ollen metsäpalovaaran ennustamiseen käytettävien työkalujen kehittäminen on tärkeää.
Estimates of past and future forest fire danger in Finland from a climatological viewpoint
Ilmaston vaikutus metsäpalovaaraan Suomessa
There have not been any significant increasing or decreasing trends in the number of fire danger days during the 20th century (1908-2011).
Ilmastollinen metsäpalovaara on pysynyt viimeisen noin sadan vuoden ajan (1908-2011) samalla tasolla.
In the second part, these gridded datasets are used together with calculated values of the Finnish Forest Fire Index and probabilistic climate model simulations (from the ENSEMBLES project) to estimate the number of forest fire danger days during the summer season (June-August).
Työ perustuu Suomen kuukausikeskilämpötilan ja sadesumman pitkiin hilamuotoisiin aikasarjoihin, ilmastomallilaskelmiin perustuviin todennäköisyysennusteisiin kesän keskilämpötilasta ja keskimääräisestä sadesummasta Suomessa (ENSEMBLES-hanke), sekä ns. suomalaisen metsäpaloindeksin laskettuihin arvoihin useilta eri suomalaisilta säähavaintoasemilta.
The objective of this thesis is to study the long-term past and future changes in climatically-driven forest fire danger in Finland based on the summertime mean temperature and precipitation sum.
Tässä väitöstyössä tarkastellaan metsäpalovaaran ilmastollisten tekijöiden muutoksia Suomessa sekä menneisyydessä että tulevaisuudessa.
Despite the projected increase in average summertime precipitation, the Finnish climate will provide more favourable conditions for the occurrence of forest fires in the future than today.
Yhdessä metsäpalojen torjumiseen käytettävien resurssien ylläpidon kanssa ne edesauttavat pitämään Suomen metsäpalot jatkossakin maltillisena.
Any climatological changes influencing the danger of forest fire are important to evaluate and consider.
Sää ja ilmasto ovat eräitä tärkeitä metsien paloherkkyyteen vaikuttavia tekijöitä.
One of the main achievements of this thesis is that it explores the possibility of quantifying past and future fire-weather using a relatively limited database with regard to both weather variables and their spatial coverage.
Tarkemman lopputuloksen saavuttamiseksi lämpötilan ja sademäärän ohella myös muut metsäpalovaaran kannalta keskeiset meteorologiset muuttujat, kuten suhteellinen kosteus, haihdunta ja tuulen nopeus, olisi aiheellista huomioida regressiomallissa.
More investigation is needed i.e. to confirm the transfection efficiency of the complexes in non-dividing cells.
Lisätutkimusta kuitenkin tarvitaan muun muassa varmistamaan kompleksien geeninsiirtoteho jakautumattomiin soluihin.
Gene therapy involves the delivery of exogenous DNA into the target cells in order to produce therapeutic protein or to correct a genetic defect.
Geeniterapian tarkoituksena on siirtää kohdesoluihin vierasta DNA:ta tuottamaan terapeuttista proteiinia tai korjaamaan geenivirhe.
In hESC-RPE, lipoplexes also exceeded the transfection efficiency of the positive control and the marker protein secretion lasted ~20 days.
hESC-RPE-soluissa lipopleksit ylittivät positiivisen kontrollin tehon, ja SEAP-eritys kesti noin 20 päivää.
In ARPE-19 cells linear PBuA-PDMAEMA -based complexes reached the transfection efficiency of positive control whereas in human primary RPE cells star-like PBuAPDMAEMA -based complexes were the most efficient.
ARPE-19-soluissa lineaarinen PBuA-PDMAEMA -kantaja-aine saavutti positiivisen kontrollin tehon geeninsiirrossa, kun taas primääri-RPE-soluissa haaroittunut PBuA-PDMAEMA osoittautui tehokkaimmiksi DNA:n kantajaksi.
Adult retinal pigment epithelial (ARPE-19) cells, human embryonic stem cell-derived retinal pigment epithelial cells (hESC-RPE), human embryonic primary RPE cells and endothelial cells (EaHy 926) were used in transfections.
Geeninsiirrossa käytettiin kohdesoluina verkkokalvon pigmenttiepiteelisolulinjaa (ARPE-19), ihmisen alkion kantasoluista erilaistettuja RPE-soluja, ihmisen alkion primääri-RPE-soluja ja endoteelisolulinjaa (EaHy 926).
According to the results, PBuA-PDMAEMA-polymers and DOTAP/DOPE/PS-liposomes complexed with episomal plasmid or minicircles are potential gene delivery agents for further studies in AMD.
Tulosten perusteella PBuA-PDMAEMA- sekä DOTAP/DOPE/PS-kantajat kompleksoituina episomaaliseen plasmidiin tai pieneen DNA-renkaaseen ovat potentiaalisia geeninsiirtäjiä tutkittaessa geeniterapiaa silmänpohjan ikärappeumaan.
The aim of this Master's thesis was to study non-viral gene delivery to RPE cells and endothelial cells using several carrier/DNA combinations.
Tämän erikoistyön tarkoituksena oli tutkia kantaja-aineisiin perustuvia geeninsiirtomenetelmiä RPE- ja endoteelisoluihin hyödyntäen useita eri kantaja-aine-DNAyhdistelmiä.
In human primary RPE cells, SEAP secretion lasted at least 18 days when PDMAEMA-based micelles complexed with plasmid or minicircle with cytomegalovirus (CMV) promoter were used.
Primääri-RPE-soluissa SEAP-entsyymin eritys kesti ainakin 18 päivää, kun geeninsiirrossa käytettiin PDMAEMA-pohjaisia misellejä kompleksoituna episomaaliseen plasmidiin tai pieneen DNA-renkaaseen.
The use of cationic liposomes and polymers as carriers of DNA is based on observations that positively charged carriers bind to anionic DNA protecting its premature degradation and facilitating its cellular uptake in transfection.
Positiivisesti varautuneiden lipidi- ja polymeerikantaja-aineiden on todettu muodostavan komplekseja negatiivisesti varautuneen DNA:n kanssa suojellen DNA:ta ennenaikaiselta hajoamiselta ja parantavan DNA:n soluunottoa geeninsiirrossa.
Carriers in this study were DOTAP/DOPE/PS liposomes, methacrylamide based (PDMAEMA) micelles, and anionic lipid coated DNA complexes (LCDCs).
Kantaja-aineina käytettiin DOTAP/DOPE/PS-liposomeja, metaryyliamidi (PDMAEMA) -pohjaisia misellejä ja negatiivisesti varautuneita lipidipäällysteisiä DNAkomplekseja (LCDC).
DOTAP/DOPE/PS/DNA lipoplexes transfected EaHy cells with high efficiency.
DOTAP/DOPE/PS/DNAlipopleksit olivat tehokkaita geeninsiirrossa EaHy-soluihin.
The modification of carriers and the engineering of DNA are proposed to enable efficient and prolonged protein expression after transfection.
Kantajamolekyylien kehittäminen ja DNA:n muokkaaminen voivat mahdollistaa pitkäkestoinen proteiinin tuotannon kohdesoluissa.
Gene delivery did not succeed with LCDCs in any transfection.
LCDCnanopartikkelit eivät osoittautuneet tutkimuksissa tehokkaiksi geeninsiirtäjiksi.
The dysfunction of retinal pigment epithelial (RPE) cells is assumed to be a significant factor in the development of AMD.
Geeniterapia on mahdollinen tulevaisuuden hoitomuoto silmänpohjan ikärappeumaan, jossa verkkokalvon pigmenttiepiteelisolujen (RPE) toimintahäiriön oletetaan olevan yksi syy sairauden synnyssä.
The carriers were complexed with episomal plasmid DNA or minicircles using secreted alkaline phosphatase (SEAP) gene as a marker gene.
Kantaja-aineet kompleksoitiin episomaalisen plasmidin tai muokatun plasmidin, pienen DNA-renkaan, kanssa.
High nitrogen/phosphate (n/p) ratios of polyplexes decreased cell viability.
Korkeat polymeeri/DNA suhteet osoittautuivat kuitenkin toksisiksi soluille.