natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In adult HD the symptoms are such mild that the patients attain adolescence or even adulthood.
Aikuisena leikatuilla potilailla oireet ovat lievemmät, niin että he selviävät ilman leikkausta aikuisikään.
The differences on MSP and VSF between patient groups with different continence outcome were not statistically significant.
Erot maksimaalisessa puristuspaineessa ja tahdonalaisessa peräsuolen puristusvoimassa eri potilasryhmien välillä eivät olleet tilastollisesti merkittäviä.
The patients operated at adult age had as good continence as patients operated in childhood.
Aikuisena leikattujen potilaiden pidätyskyky oli yhtä hyvä kuin lapsena leikattujen.
The outcome of the patients with internal anal sphincter achalasia operated on by myectomy was evaluated by a questionnaire and continence was evaluated using a numerical scoring described by Holschneider.
Potilaat, joille oli tehty sisemmän sulkijalihaksen katkaisu sisemmän sulkijalihaksen kouristustaudin takia, täyttivät myös kyselykaavakkeen ja heidänkin ulosteenpidätyskykynsä arvioitiin Holschneider-asteikolla.
In patients with internal anal sphincter achalasia the constipation was cured or alleviated by myectomy whereas a significant number suffered from soiling-related social problems.
Sisemmän sulkijalihaksen kouristustaudissa sisemmän sulkijalihaksen katkaisu paransi tai lievensi ummetusta, mutta huomattavalle osalle jäi sosiaalista elämää haittaavaa tahrimista.
The patients with HD and cartilage-hair-hypoplasia were specifically evaluated.
Erikseen selvitettiin tulokset potilailla, joilla on sekä rustohiushypoplasia että Hirschsprungin tauti.
The differences between patient groups and normal controls were statistically significant in BRP and MSP.
Lapopaineen ja maksimaalisen puristuspaineen erot normaalien kontrollien ja eri potilasryhmien välillä olivat tilastollisesti merkittäviä.
The VSF reflects the working power of the muscles including external sphincter, levator ani and gluteal muscles.
Hirschsprungin tauti on synnynnäinen suolen hermotushäiriö, jossa ganglionsolut puuttuvat suolen loppuosasta vaihtelevan pitkältä matkalta.
The aim of the study was to evaluate long-term results of operative treatment for Hirschsprung's disease(HD) and internal anal sphincter achalasia.
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää leikkaushoidon pitkäaikaistuloksia.
In Finland, cervical cancer is a rare disease and death from it even rarer, mostly due to the effective screening program.
Suomessa kohdunkaulan syöpä on nykyään harvinainen sairaus ja kuolema tähän syöpään on vieläkin harvinaisempaa, ennen kaikkea tehokkaan seulontaohjelman ansiosta.
We collected a cohort of 7 599 women treated for CIN at Helsinki University Central Hospital from 1974 to 2001.
Tutkimusaineisto koostui 7599:stä HYKS Naistenklinikalla vv. 1974 2001 kohdunkaulan syövän esiasteesta hoidetusta naisesta.
Depending on the endpoints in question, the women treated were compared to the general population, to themselves, or to an age- and municipality-matched reference cohort.
Riippuen osatutkimuksesta, hoidettuja naisia vertailtiin joko muuhun väestöön, itseensä, tai ikä- ja asuinkuntakaltaistettuun vertailuväestöön.
Information about their cancer incidence, cause of death, birth of children and other reproductive endpoints, and socio-economic status were gathered through registerlinkages to the Finnish Cancer Registry, Finnish Population Registry, and Statistics Finland.
Tieto myöhemmästä syöpäilmaantuvuudesta, kuolinsyistä, lasten syntymäpäivistä, muista lisääntymisterveydellisistä muuttujista, sekä sosioekonomisen aseman luokitus hankittiin yhdistämällä tutkimusaineisto Suomen Syöpärekisterin, Väestörekisterin sekä STAKESin (nyk THL) kanssa.
Cervical cancer incidence was increased after treatment of CIN for at least 20 years, regardless of the grade of histology at treatment.
Kohdunkaulan syövän ilmaantuvuus oli koholla kahdenkymmen vuoden ajan hoidetun levyepiteeliperäisen esiasteen jälkeen, riippumatta esiasteen vaikeusasteesta.
The aim was to study long-term cancer incidence, mortality, and reproductive health outcomes among women treated for CIN.
Väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli selvittää pitkän aikavälin syöpäilmaantuvuutta, -kuolleisuutta sekä lisääntymisterveystapahtumia kohdunkaulan syövän esiasteesta hoidetuilla naisilla.
In terms of post-treatment fertility, the CIN treatments seem to be safe: The women had more deliveries, and their incidence of pregnancy was similar before and after treatment.
Hoidon jälkeisen fertiliteetin suhteen esiastehoito on turvallinen: Esiasteesta hoidetut naiset tulivat vertailuväestöä useammin raskaaksi, sekä synnyttivät useammin hoidon jälkeen verrattuna hoitoa edeltäneeseen ajanjaksoon.
Other associated risk factors include low socioeconomic status, smoking, sexually transmitted infections, and high number of sexual partners, and these risk factors can predispose to some other cancers, excess mortality, and reproductive health complications as well.
Muita merkittäviä riskitekijöitä ovat mm. sukupuoliteitse välittyvät taudit sekä tupakointi, jotka ovat riskitekijöitä myös tietyille muille syöville, lisääntyneelle kuolleisuudelle sekä lisääntymisterveyteen liittyville komplikaatioille.
The major risk factor for developing cervical cancer or CIN is persistent or recurrent infection with high-risk human papilloma virus (hrHPV).
Tunnetuin ja tärkein riskitekijä sekä kohdunkaulan syövän, että kohdunkaulan syövän esiasteiden kehittymiselle on suuren riskin ihmisen papilloomavirusinfektio (hrHPV).
The purpose of any cancer preventive activity is to reduce cancer incidence and mortality.
Minkä tahansa seulontaohjelman tai muun syövänehkäisytoiminnan lopullisena päämääränä on ehkäistä syöpäkuolleisuutta.
Based on the results, we could evaluate the efficacy and safety of CIN treatment practices and estimate the role of the risk factors of CIN patients for cancer incidence, mortality, and reproductive health.
Tulosten perusteella oli tarkoitus arvioida esiastehoitojen vaikuttavuutta ja turvallisuutta, sekä kartoittaa muiden tässä joukossa lisääntyneiden riskitekijöiden vaikutusta yleiseen sairastavuuteen ja kuolleisuuteen.
They must be followed up carefully and for a long period of time; general health education, especially cessation of smoking, is crucial in the management process, as well as interventions towards proper use of birth control such as condoms.
Yleinen terveysvalistus, erityisesti kannustaminen tupakoinnin lopettamiseen ja kondomin käyttöön ovat tässä toiminnassa erityisasemassa.
Compared to all of the colposcopically guided methods, cold knife conization (CKC) was the least effective method of treatment in terms of later CIN 3 or cervical cancer incidence.
Eri hoitomuotojen keskinäisessä vertailussa CIN 3- ja kohdunkaulan syövän ilmaantuvuus oli suurinta veitsikonisaation jälkeen.
In addition to cervical cancer, incidence of other HPV-related anogenital cancers was increased among those treated, as was the incidence of lung cancer and other smoking-related cancers.
Myös muiden HPV-riippuvaisten anogenitaalialueen syöpien (vagina-, vulva- ja anussyöpä), keuhkosyövän ja muiden tupakointiin liittyvien syöpien ilmaantuvuus oli koholla esiastehoidetuilla naisilla muuhun väestöön verrattuna.
Thus this elevation did not occur because they were treated rather to a great extent was due to the other known risk factors these women had in excess, i.e. sexually transmitted infections.
Kohdunulkoisten raskauksien ja raskaudenkeskeytysten ilmaantuvuus oli hoidetuilla verrokkeja suurempaa sekä ennen että jälkeen hoidon: Kyseinen havainto ei siis liity itse hoitoon vaan pikemminkin muihin riskitekijöihin, mm. klamydiainfektioon, joita esiastepotilailla on keskimäärin muuta väestöä yleisemmin.
These can be detected and treated before progression to invasive cancer.
Kohdunkaulan syöpä kehittyy todettavien ja hoidettavien esiasteiden kautta.
In fact, the excess mortality among those treated was mainly due to increased mortality from other cancers, especially from lung cancer.
Tästä huolimatta sekä kohdunkaulan että muutamien muiden syöpien riski on kohdunkaulan syövän esiasteen sairastaneilla lisääntynyt muuhun väestöön verrattuna.
Peripheral facial palsy : Grading, Etiology, and Melkersson-Rosenthal Syndrome
Perifeerinen kasvohalvaus : luokittelu, etiologia ja Melkersson-Rosenthalin oireyhtymä
The objective of this study was to assess the utility of two subjective facial grading systems, to evaluate the etiologic role of human herpesviruses in peripheral facial palsy (FP), and to explore characteristics of Melkersson-Rosenthal syndrome (MRS).
Tämän väitöskirjatyön tavoitteena oli tutkia kahta kasvohalvauksen vaikeusasteen arvioinnissa käytettyä luokitusta, selvittää ihmisen herpesvirusten mahdollista etiologista osuutta kasvohalvauksessa ja kartoittaa Melkersson-Rosenthalin (MR) oireyhtymän taudinkuvaa.
A peripheral blood DNA was searched for gene mutations leading to UNC-93B protein deficiency predisposing to HSV-1 infections; no gene mutations were found.
Verinäytteistä etsittiin UNC-93B1 geenimutaatiota, joka altistaa HSV-1 infektioille.
No DNA of HSV-1 or -2, VZV, EBV, or CMV was found.
HSV-1 tai VZV DNAta ei löytynyt.
All three signs are present in the minority of patients.
Vain murto-osalla potilaista on kaikki kolme oiretta.
The etiology and true incidence of MRS are unknown.
Oireyhtymä on harvinainen ja sen syytä ei tiedetä.
Intrarater repeatability and interrater agreement were assessed for Sunnybrook (SFGS) and House-Brackmann facial grading systems (H-B FGS).
Sunnybrook ja House-Brackmann luokitusten toistettavuutta ja yhtäpitävyyttä arvioitiin 26 tutkijan ja kahdeksan videoidun kasvohalvauspotilaan avulla.
More studies from otorhinolaryngology departments and on patients with FP would clarify the actual incidence and clinical picture of the syndrome.
Tutkimalla lisää eri erikoisaloilla hoidettavia MR potilaita saamme paremman kuvan oireyhtymän todellisesta taudinkuvasta, esiintyvyydestä ja mahdollisesti lisätietoja oireyhtymään syistä.
Because SFGS was at least as good in repeatability as H-B FGS and showed more reliable results in agreement between doctors, we encourage the use of SFGS over H-B FGS.
Sunnybrook luokituksen toistettavuus oli vähintään yhtä hyvä kuin House-Brackmann luokituksella, ja tutkijoiden välinen yhtäpitävyys parempi, joten näistä kahdesta luokittelumenetelmästä suosittelemme Sunnybrookia kliiniseen käyttöön.
At the Department of Otorhinolaryngology, every MRS patient had FP and half had the triad form of MRS. Two patients, whose tissue biopsies were taken during an acute edema episode, revealed nonnecrotizing granulomatous findings typical for MRS, the other without persisting edema and with symptoms for less than a year.
Me löysimme tällaisen kudoslöydöksen äkillisen turvotuskohtauksen aikana potilaalta, jolla oireita oli ollut alle vuoden ja turvotukset väliaikoina poissa.
Etiologic role of human herpesviruses in peripheral FP was studied by searching DNA of herpes simplex virus (HSV) -1 and -2, varicella-zoster virus (VZV), human herpesvirus (HHV) -6A, -6B, and -7, Epstein-Barr virus (EBV), and cytomegalovirus (CMV) by PCR/microarray methods in cerebrospinal fluid (CSF) of 33 peripheral FP patients and 36 controls.
Kasvohalvauspotilailta (33 potilasta, 34 näytettä) ja kontrolleilta (36 kontrollia) etsittiin PCR/mikrosirumenetelmällä selkäydinnesteestä kahdeksan ihmisen herpesviruksen (HHV) DNAta.
MRS is classically defined as a triad of recurrent labial or oro-facial edema, recurrent peripheral FP, and plicated tongue.
MR oireyhtymän klassisessa muodossa potilaalla on toistuvia kasvojen tai suun alueen turvotuksia, toistuvia kasvohalvauksia ja syväuurteinen kieli.
Edema in most MRS FP patients did not dominate the clinical picture, and no progression of the disease was observed, contrary to existing knowledge.
Suurimmalla osalla kasvohalvausoireisista MR potilaista turvotuksia oli ollut harvakseltaan eivätkä ne olleet pahentuneet ajan myötä.
Three patients and five controls had HHV-6 or -7 DNA in CSF.
Yhdeltä kasvohalvauspotilaalta löytyi HHV-6A ja -6B DNAta ja toiselta HHV-7 DNAta.
At the Department of Dermatology, two patients had triad MRS and 15 had monosymptomatic granulomatous cheilitis with frequent or persistent edema and typical MRS tissue histology.
HYKSin Korvaklinikalta löytyi 18 ja Ihotautiklinikalta kaksi MR potilasta, joilla oli ollut kasvohalvauksia.
Characteristics of MRS were evaluated at the Departments of Otorhinolaryngology and Dermatology focusing on patients with FP.
Suurin osa julkaistuista tutkimuksista on yksioireisista MR potilaista, joilla on pelkkä turvotteluoire.
The clinical picture of MRS varied according to the department where the patient was treated.
Tutkimustulos vahvisti olettamuksen, että nykykäsitys taudinkuvasta voi olla vääristynyt, koska kasvohalvausoireisia MR potilaita on tutkittu vähän.
Repeatability for SFGS was from good to excellent and agreement between doctors from moderate to excellent by intraclass correlation coefficient and coefficient of repeatability.
Löydös on harvinainen, sillä merkkejä näistä viruksista löytyy harvoin selkäydinnesteestä lapsuusiän jälkeen tai ihmisiltä, joiden immuunipuolustusjärjestelmä on normaali.
239 type 2 diabetic subjects were recruited among participants of the FIELD (Fenofibrate Intervention and Event Lowering in Diabetes) study at the Helsinki centre.
Tutkimukseen osallistui 239 tyypin 2 diabetespotilasta FIELD-tutkimuksen (Fenofibrate Intervention and Event Lowering in Diabetes) Helsingin keskuksesta.
Additionally, a healthy control group (N = 93) was recruited.
Vertailuryhmänä toimi 93 tervettä henkilöä.
The patients were randomized to fenofibrate (200mg/d) or placebo for 5 years.
Potilaat saivat FIELD-tutkimuksessa viiden vuoden ajan joko fenofibraattia (200mg/vrk) tai lumelääkettä.
The present studies were undertaken to characterize the alterations of VLDL and LDL subclasses and to investigate the binding of LDL to arterial wall in type 2 diabetes.
Väitöskirjatyössä luonnehdittiin VLDL- ja LDL-hiukkasten diabetekseen liittyviä muutoksia sekä tutkittiin diabeetikoiden LDL-hiukkasten sitoutumista verisuonen seinämään.
Subjects.
Taustaa.
5) Fenofibrate can be used to treat severe hypertriglyceridemia or in combination therapy with statins, but not to increase HDL levels.
3) Fenofibraatin käyttöä voidaan harkita vaikean hypertriglyseridemian hoidossa mutta HDL-pitoisuuksiin se ei vaikuta.
Diabetic dyslipidemia is a highly atherogenic triad of increased triglycerides, decreased HDL cholesterol, and small dense LDL.
Tyypin 2 diabetekseen liittyy yleensä korkea triglyseridiarvo, matala HDL-kolesteroli ja pienet, tiheät LDL-hiukkaset.
Fenofibrate has reduced albuminuria and markers of low-grade inflammation and endothelial dysfunction.
Fenofibraatilla on havaittu suotuisa vaikutus virtsan albumiinineritykseen sekä elimistön matala-asteisen tulehdustilan ja verisuonen seinämän toimintahäiriön merkkiaineisiin.
Fibrates have a beneficial effect on diabetic dyslipidemia, and they have reduced cardiovascular events in randomized trials.
Fibraattilääkityksellä voidaan vaikuttaa näihin jokaiseen, ja fibraattilääkitys onkin vähentänyt sydän- ja verisuonitapahtumia satunnaistetuissa tutkimuksissa.
2) LDL with high apoCIII showed multiple atherogenic properties, that were only partially mediated by apoCIII per se in type 2 diabetes 3) Fenofibrate demonstrated no effect on surrogate markers of atherosclerosis.
2) Diabeetikoiden runsaasti apoCIII-pintaproteiinia sisältävissä LDL-hiukkasissa on useita valtimonkovetustautiriskiä lisääviä ominaisuuksia, jotka kuitenkin vain osin selittyvät apoCIII-pitoisuudella.
Further purpose was to elucidate the effects of fenofibrate on several lipoprotein subclasses, augmentation index (AIx), carotid intima-media thickness (IMT), and renal function.
Lisäksi tutkittiin fenofibraattilääkityksen vaikutuksia useisiin lipidihiukkasten alaluokkiin, valtimoiden jäykkyyteen, kaulavaltimoiden seinämän paksuuteen ja munuaisten toiminnan mittareihin.
No effect on albuminuria was seen with fenofibrate.
5) Fenofibraatilla ei ole vaikutusta virtsan albumiinineritykseen.
1) Elevation of VLDL 1 triglycerides was the major determinant of plasma triglyceride concentration in control subjects and type 2 diabetic patients.
1) VLDL-hiukkasten aineenvaihdunta on häiriintynyt tyypin 2 diabeteksessa.
4) Fenofibrate had no effect on albuminuria and the observed decrease in markers of renal function could complicate the clinical surveillance of the patients.
Havaitut alenemat munuaistoimintaa kuvaavissa muuttujissa voivat vaikeuttaa potilaiden seurantaa käytännön lääkärin työssä.
Long-term fenofibrate treatment did not improve IMT, AIx, inflammation, or endothelial function.
4) Fenofibraatilla ei ole vaikutusta kaulavaltimon seinämän paksuuteen, valtimoiden jäykkyyteen eikä elimistön matala-asteisen tulehdustilan ja verisuonen seinämän toimintahäiriön merkkiaineisiin.
The presence of germ cells correlated with serum reproductive hormone levels.
Tämä sukusolukuolema liittyi kiveksen hormonituotannon käynnistymiseen.
Their serum testosterone levels remained within the low-normal range throughout puberty, but from midpuberty onwards, findings like a leveling-off in testosterone and insulin-like factor 3 (INSL3) concentrations, high gonadotropin levels, and exaggerated responses to gonadotropin-releasing hormone stimulation suggest diminished testosterone secretion.
Kivesten toimintaa säätelevät aivolisäkehormonit (gonadotropiinit) kuitenkin nousivat normaalia korkeammiksi n. 13-14 vuoden iässä viitaten osittaiseen testosteronivajeeseen.
The older KS boys displayed an evident Leydig cell hyperplasia, as well as fibrosis and hyalinization of the interstitium and peritubular connective tissue.
Lisäksi KS-poikien kivesten Sertolin solut eivät kypsyneet normaalisti ja heidän Leydigin solujensa rakenne oli poikkeava.
Klinefelter syndrome (KS) is the most frequent karyotype disorder of male reproductive function.
Kivesten toiminta murrosikäisillä Klinefelterin oireyhtymää sairastavilla pojilla Klinefelterin oireyhtymän (KS) aiheuttama ylimääräinen X-kromosomi (l. kromosomisto 47,XXY) on tavallisin miehen lapsettomuuteen johtava kromosomipoikkeavuus.
It comprised a longitudinal follow-up of growth, pubertal development, and serum reproductive hormone levels in 14 prepubertal and pubertal KS boys.
Väitöskirjatutkimus tuo merkittävää uutta tietoa murrosiän aikana tapahtuvasta KS-potilaiden kivesvauriosta ja vaurioon liittyvistä hormonaalisista muutoksista.
We also showed that the Leydig cell differentiation marker INSL3 may serve as a novel marker for onset and normal progression of puberty in boys.
INSL3-tasojen nousu oli murrosiän käynnistyessä samanlainen KS-pojilla kuin normaaleilla pojilla, mutta keskipuberteetista lähtien KS-poikien INSL3-tasot jäivät normaalia matalammiksi.
Fewer infants in the probiotic than in the placebo group received antibiotics during their first 6 months of life and thereafter to age 2 years suffered from fewer respiratory tract infections.
Probioottiryhmän lapsille määrättiin vähemmän antibiootteja ensimmäisen 6 kuukauden aikana ja he sairastivat vähemmän hengitystieinfektioita 6 kuukauden ja 2 ikävuoden välillä.
Their infants received the same probiotics plus prebiotic galacto-oligosaccharides for 6 months.
Vastasyntyneet lapset saivat samaa valmistetta yhdessä prebioottisten galakto-oligosakkaridien kanssa 6 ensimmäisen elinkuukauden ajan.
However, eczema, which was the most common manifestation (88%) of all allergic diseases, occurred less frequently in the probiotic (26%) than in the placebo group (32%).
Ihottuma oli yleisin allergisen sairauden ilmenemismuoto tässä ikäryhmässä (88%) ja sen ilmaantuvuus väheni probioottia saaneilla lapsilla merkitsevästi 32%:sta 26%:iin.
The relative risk reduction of eczema was 26% and of atopic eczema 34%.
Probiootti vähensi atooppisen ihottuman suhteellista riskiä 34%.
As a novel finding, we discovered that high fecal immunoglobulin A (IgA) concentrations at age 6 months associated with reduced risk for atopic (IgE-associated) diseases by age 2 years.
Uutena havaintona löysimme yhteyden 6 kuukauden iässä tavatun suoliston immunogobuliini A pitoisuuden ja myöhemmän allerigoiden puhkeamisen välillä: korkea IgA pitoisuus suojasi etenkin atooppisilta sairauksilta.
In a large cohort of 1 223 infants at hereditary risk for allergies we studied in a double-blind placebo-controlled manner whether probiotics administered in early life prevent allergic diseases from developing.
Etenevään satunnaistettuun lumekontrolloituun tutkimukseen, jossa selvitimme ehkäisevätkö probiootit allergioita, osallistui 1 223 allergiariskiperhettä pääkaupunkiseudulta.
Among the 925 infants participating in the 2-year follow-up the cumulative incidence of any allergic disease (food allergy, eczema, asthma, rhinitis) was comparable in the probiotic (32%) and the placebo (35%) group.
Kahden vuoden seurantaan osallistuneella 925 lapsella emme havainneet eroa probioottia ja lumetta saaneiden lasten välillä allergisten sairauksien ilmaantuvuudessa, kun vastemuuttujana käytettiin ihottuman, ruoka-allergian, astman ja allergisen nuhan yhdistelmää.
This relative lack of microbial stimulation is connected to a delay in maturation of the infantile immune system and seems to predispose especially genetically prone infants to allergic diseases.
Vähäinen mikrobialtistus puolestaan viivästyttää vastasyntyneen puolustusjärjestelmän kypsymistä altistaen hänet allergioiden puhkeamiselle.
In conclusion, although feeding probiotics to high-risk newborn infants showed no preventive effect on the cumulative incidence of any allergic diseases by age 2, they apparently prevented eczema.
Yhteenvetona todettiin, etteivät probiootit ehkäise minkä tahansa allergisen sairauden puhkeamista riskiperheen lapsella.
Prebiotics, which are indigestible nutrients by us, promote the growth and activity of a number of bacterial strains considered beneficial for the gut.
Prebiootit ovat ravinnon imeytymättömiä kuituja, jotka lisäävät elimistölle hyödyllisiä bakteereja suolistossa.
The rapid increase in allergic diseases in developed, high-income countries during recent decades is attributed to several changes in the environment such as urbanization and improved hygiene.
Allergioiden nopea lisääntyminen korkean elintason maissa liittynee elinympäristömme vähentyneeseen mikrobialtistukseen.
Pregnant mothers used a mixture of four probiotic bacteria or a placebo, from their 36th week of gestation.
Annoimme äideille loppuraskaudessa neljän probioottisen maitohappobakteerin yhdistelmää.
To prevent one case of eczema, the number of mother-infant pairs needed to treat was 16.
Jos hoidettaisiin 16 äiti-lapsiparia kuten tässä tutkimuksessa, voitaisiin ihottuman puhkeaminen ehkäistä yhdellä lapsella.
This probiotic effect was more pronounced among IgE-sensitized infants.
Ero oli selvempi atooppisesti herkistyneillä, eli lapsilla, joiden ihopistokoe oli myönteinen tai veren allergiavasta-aineet olivat lisääntyneet.
Probiotics, which are live ingestible health-promoting microbes, may compensate for the lack of microbial stimulation of the developing gut immune system and may thus be beneficial in prevention of allergies.
Probiootit ovat ravinnon eläviä bakteereja, jotka jouduttavat suolessa sijaitsevan puolustusjärjestelmämme kypsymistä.
The first CD susceptibility gene was identified in 2001.
Vuonna 2001 löydettiin ensimmäinen geeni Crohnin taudissa.
In addition to several sequence variants, five novel mutations (R38M, W355X, P727L, W907R, and R1019X) were identified in five patients.
Tutkimuksen tuloksena löytyi useita emäsmuutoksia, joista viisi aminohappomuutosta (R38M, W355X, P727L, W907R ja R1019X) olivat ennen kuvaamattomia.
The occurrence of double mutant carriers in healthy controls suggested that the penetrance of risk alleles is low.
Kahden mutaation kantajien osuus terveiden ihmisten joukossa osoitti myös, että näiden kolmen riskialleelin penetranssi on matala.