natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The recorded FEES studies were analyzed using the Penetration-Aspiration Scale (PAS) and the Pooling-score, after which the clinical results of the HST and V-VST screenings were compared with the estimated swallowing functions from the video.
Videoidut FEES-tutkimukset analysoitiin penetraatio-aspiraatioskaalaa (PAS) ja Pooling-score -mittaria käyttäen, minkä jälkeen HST- ja V-VST -seulontojen kliinisiä tuloksia verrattiin videolta arvioituihin nielemistoimintoihin.
The purpose of the study is to determine the reliability of the dysphagia screening practice in the Stroke-unit of the Helsinki University Hospital (HUH).
Tutkimuksen tarkoitus on selvittää AVH:n jälkeisen dysfagian seulontakäytännön luotettavuutta Helsingin yliopistollisen keskussairaalan (HYKS) AVH-yksikössä.
The results of this study will be used to develop the dysphagia screening practice.
Tutkimuksen tuloksia käytetään AVH-potilaiden dysfagian seulontakäytännön kehittämiseen.
The V-VST screening proved to be more reliable than HST, being both more sensitive and more specific.
V-VST oli seulontatutkimuksista sekä sensitiivisempi että spesifisempi.
Bolus viscosity was also connected to the clinical signs of impaired safety of swallowing, including couching during or after the V-VST –screen and changes in the quality of voice.
Boluksen koostumuksella havaittiin lisäksi tilastollisesti merkitsevä yhteys V-VST -seulonnan aikana ilmenneisiin alentuneen nielemisturvallisuuden kliinisiin merkkeihin, kuten yskimiseen tai rykimiseen seulonnan aikana tai sen jälkeen ja äänenlaadun muutoksiin.
The research material consisted of fiberoptic endoscopic evaluation of swallowing (FEES) studies performed on patients in the Stroke-unit during which both HST and V-VST screenings were performed.
Tutkimusaineisto koostui AVH-yksikön potilaille fiberoptisella endoskoopilla tehdyistä nielemistutkimuksista (FEES), joiden aikana potilaalle suoritettiin sekä HST- että V-VST -seulonnat.
The study compares the current nurse screening protocol (hoitajan seulontatutkimus, HST) to the validated Volume-Viscosity Swallow Test (V-VST) -screening tool.
Tutkimuksessa käytössä olevaa hoitajan seulontatutkimusta (HST) verrataan validoituun Volume-Viscosity Swallow Test (V-VST) -seulontatutkimukseen.
Both bolus volume and viscosity showed statistically significant connections to the PAS-values analyzed from the recorded FEES-studies.
Boluksen koolla ja koostumuksella havaittiin tilastollisesti merkitsevät yhteydet videolta arvioituihin PAS-arvoihin.
It was also found that the collaboration with parents had often been challenging because of cultural and language differences, among other things.
Vanhempien kanssa tehtävä yhteistyö oli ollut usein vaikeaa muun muassa kulttuuri -ja kielieroista johtuen.
The data of this qualitative research was collected in semistructured theme interviews.
Tämän laadullisena toteutetun tutkimuksen aineisto kerättiin puolistrukturoitua teemahaastattelua menetelmänä käyttäen.
In Espoo, almost one third of the clientele of speech therapy have immigrant background.
Espoossa puheterapian asiakaskunnasta jo kolmasosalla on maahanmuuttajatausta.
In total nine kindergarten teachers from seven different Espoo City’s kindergartens participated in the study.
Tutkimukseen osallistui yhdeksän lastentarhanopettajaa seitsemästä eri Espoon kaupungin päiväkodista.
The majority of kindergarten teachers found they received too little guidance from a speech therapist.
Suurin osa lastentarhanopettajista koki saaneensa liian vähän ohjausta puheterapeutilta.
Previous studies show that kindergarten teachers find collaboration with speech therapists extremely meaningful.
Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että lastentarhanopettajat kokevat puheterapeutin kanssa tehtävän yhteistyön hyvin merkitykselliseksi.
Moreover, tight collaboration between parents of immigrant background children and other potential rehabilitation actors is needed.
Lisäksi tarvitaan tiivistä yhteistyötä maahanmuuttajataustaisten lasten vanhempien sekä muiden mahdollisten kuntoutustahojen kanssa.
Therefore, it is recommended that Espoo City children’s rehabilitation services should re-evaluate their practices related to immigrant background children and improve collaboration with their parents.
Espoon kaupungin lasten kuntoutuspalvelujen tulisikin arvioida uudelleen maahanmuuttajataustaisiin lapsiin liittyviä toimintatapojaan sekä kehittää vanhempien kanssa tehtävää yhteistyötä.
In order, kindergarten personnel can correctly support a child who has problems in language development, should the personnel be sufficiently offered guidance and right type of supportive material for speech therapy.
Jotta päiväkodin henkilökunta osaisi oikealla tavalla tukea kielenkehityksen ongelmista kärsivää lasta, tulisi päiväkodin henkilökunnalle tarjota riittävästi puheterapeuttista ohjausta ja oikeanlaista puheterapiamateriaalia.
Increase in immigrant background children shows strongly in Espoo City’s daycare and social welfare and healthcare services.
Maahanmuuttajataustaisten lasten määrän lisääntyminen näkyy voimakkaasti Espoon kaupungin päiväkotien sekä sosiaali- ja terveyspalvelujen asiakaskunnassa.
Lack of guidance, as well as dysfunctional and insufficient collaboration between parents and other rehabilitation actors challenge the support that is offered to immigrant background children in kindergarten related to language and other development.
Ohjauksen vähäisyys sekä vanhempien ja eri kuntoutustahojen kanssa tehtävän yhteistyön toimimattomuus ja riittämättömyys vaikeuttavat maahanmuuttajataustaisten lasten kielen- ja muun kehityksen tu-kemista päiväkodissa.
Furthermore, collaboration between other rehabilitation actors and kindergarten had also been insufficient.
Muiden kuntoutustahojen ja päiväkodin välillä yhteistyö oli ollut useimmiten riittämätöntä.
Given that children spend most of their day in kindergar-ten, actions related to advancing speech therapy services should be integrated in daycare func-tions.
Lapset viettävät yleensä suuren osan päivästään päiväkodissa, joten myös puheterapian edistämiseksi tarvittavien toimien tulisi tapahtua pitkälti siellä.
In addition, distribution of supportive material was inconsistent.
Myös materiaalia oli saatu hyvin vaihtelevasti.
In the focus of study were the quality and sufficiency of guidance and the functioning of collaboration between the immigrant background children’s parents and other rehabilitation actors.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää las-tentarhanopettajien kokemuksia Espoon kaupungin puheterapeuttien päiväkoteihin tarjoaman, maahanmuuttajataustaisia lapsia koskevan ohjauksen laadusta ja riittävyydestä sekä maahanmuuttajataustaisten lasten vanhempien ja muiden kuntoutustahojen kanssa tehtävän yhteistyön toimivuudesta.
The objective of this study was to investigate kindergarten teachers’ experiences of the services that Espoo City’s speech therapists offer to immigrant background children in kindergarten.
Lastentarhanopettajien näkemyksiä puheterapiaa saavien maahanmuuttajataustaisten lasten kielenkehityksen tukemisesta päiväkodissa
The interviews were carried out in November and December 2018.
Haastattelut toteutettiin marras- ja joulukuussa 2018.
Work requires the ability to detect several different areas and special features compared to many other disorders.
Työskentely vaatii kykyä huomioida useita eri osa-alueita ja erityispiirteitä verrattuna moniin muihin asiakasryhmiin.
Speech and language pathologists’ work experience in primary healthcare varied from 1 to 25 years.
Haastateltavien työkokemuksen määrä perusterveydenhuollossa vaihteli 1–25 vuoden välillä.
Themes for the interview were formed based on the previous research.
Haastattelun teemat muodostettiin aiemman tutkimuskirjallisuuden perusteella.
The interviews were recorded and transcribed into Word-files, and the data were analysed using content analysis.
Haastattelut äänitettiin ja litteroitiin Word-tiedostoiksi, jotka analysoitiin aineistolähtöisen sisällönanalyysin keinoin.
The most important factors developing their readiness were work experience, multidisciplinary collaboration, collegial support and additional education.
Tärkeimpinä valmiutta kehittävinä tekijöinä haastateltavat korostivat työkokemusta, moniammatillista yhteistyötä, kollegoiden konsultointia ja täydennyskoulutuksia.
The incidence of feeding difficulties is expected to increase and the number of children with feeding difficulties is likely to increase in primary healthcare.
Syömisvaikeuksien ilmaantuvuuden arvioidaan olevan kasvussa, ja syömisongelmaisia lapsia ohjautuu todennäköisesti yhä enemmän perusterveydenhuoltoon.
This study suggests that multidisciplinary collaboration has a positive effect on supporting the family and work readiness of speech and language pathologists.
Tämä tutkimus antaa viitteitä siitä, että moniammatillisella yhteistyöllä on positiivinen vaikutus sekä perheen tukemiseen että puheterapeuttien kokemaan työskentelyvalmiuteen.
The data were divided into thematic groups and the results were examined in the light of earlier studies and literature.
Aineiston sisältö ryhmiteltiin teemoiksi ja tuloksia tarkasteltiin aiemman tutkimus- ja kirjallisuustiedon valossa.
Feeding difficulties can be positively affected in primary healthcare and family welfare can also be supported.
Perusterveydenhuollossa voidaan vaikuttaa positiivisesti lapsen syömisongelmiin ja tukea perheen hyvinvointia.
Due to the responsibility of speech and language pathologists’ work, active learning and maintaining professional skills with the help of clinical and theoretical knowledge are required.
Vastuullinen työ vaatii puheterapeutilta aktiivista perehtymistä ja oman ammattiosaamisen ylläpitoa sekä kliinisen että teoreettisen tiedon avulla.
Feeding difficulties are complex and multifactorial disorders that cause multiple challenges for children and their families.
Lasten syömisvaikeudet ovat monimuotoisia kokonaisuuksia, jotka kuormittavat monin eri tavoin lapsen ja perheen elämää.
The method in this qualitative study was a semi-structured interview.
Tutkimuksen laadullinen aineisto kerättiin puolistrukturoiduilla teemahaastatteluilla.
Complexity of feeding disorders, working with multilingual and multicultural families, speech and language pathologists’ insecurity and lack of common working practices hinder the work.
Työskentelyä haastavat lasten monimuotoiset oirekuvat, monikulttuuristen ja -kielellisten perheiden kanssa työskentely, oma epävarmuus ja yhteisten työkäytänteiden puuttuminen.
Seven speech and language pathologists working in primary healthcare were interviewed for the study, and they all had worked children with feeding difficulties in the past year.
Haastatteluihin osallistui seitsemän perusterveydenhuollossa työskentelevää puheterapeuttia, joilla oli ollut viimeksi kuluneen vuoden aikana asiakkainaan syömisongelmaisia lapsia.
Previous studies have focused on parents’ experiences and treatment in specialised healthcare, but speech and language pathologists’ perspectives in the primary healthcare have not been studied.
Aiemmat tutkimukset ovat tarkastelleet vanhempien kokemuksia ja syömisvaikeuksien hoitoa erikoissairaanhoidossa, eikä tutkimusta perusterveydenhuollon puheterapeuttien näkökulmasta ole tehty.
In addition, the assessment and intervention methods they use were studied.
Lisäksi selvitettiin puheterapeuttien käyttämiä arvioinnin ja lähiympäristön ohjauksen keinoja.
When talking about assessment and intervention during the interviews, speech and language pathologists did point out various challenges.
Arvioinnista ja kuntoutuksesta keskusteltaessa työn haastavat piirteet nousivat esille.
However, clinicians across disciplines lack common working practices.
Hoito vaatii moniammatillista yhteistyötä, mutta yhteiset työkäytänteet kuitenkin puuttuvat.
The findings of this study indicate that the speech and language pathologist working in primary healthcare play a major role in the treatment of children with feeding difficulties but the division of disciplines should be clearer.
Tulosten perusteella voidaan todeta, että perusterveydenhuollossa puheterapeutti on yksi lasten syömisvaikeuksien hoidon keskeisimmistä ammattilaisista, mutta eri ammattiroolien työnjakoa tulisi selkeyttää.
Based on this study, speech and language pathologists’ work with children with feeding difficulties is diverse in primary healthcare.
Tämän tutkimuksen perusteella perusterveydenhuollon puheterapeuttien työnkuva lasten syömisvaikeuksien hoidossa on monipuolinen.
The objective of this study was to increase the knowledge about feeding difficulties that speech and language pathologists encounter in primary healthcare.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, millaisia lasten syömisvaikeuksia perusterveydenhuollossa työskentelevät puheterapeutit kohtaavat ja millaisia näkemyksiä ja kokemuksia heillä on moniammatillisesta työskentelystä ja omista valmiuksistaan.
Therefore, it would be possible to pay more attention to the experiences of speech and language pathologists and to create more functional working practices based on these experiences.
Kiinnittämällä huomiota puheterapeuttien kokemuksiin lasten syömisvaikeuksista ja niiden hoidosta voi olla mahdollista kehittää työkäytänteitä yhä toimivammiksi.
The results of this thesis can be utilized when designing a more cohesive path to rehabilitation for children with selective mutism, planning education paths and implementing clinical cooperation with early childhood education professionals.
Tämän tutkielman tuloksia voidaan hyödyntää luotaessa yhtenäisempää hoitopolkua valikoivasti puhumattoman lapsen kuntoutukseen, suunniteltaessa koulutusta ja toteutettaessa kliinistä yhteistyötä varhaiskasvatuksen ammattilaisten kanssa.
Childhood educator professionals have a key role in identifying the symptoms of selective mutism in its early stages and intervening before it becomes a chronic issue for the child; therefore, childhood educators need systematic training and information about the disorder.
Varhaiskasvatuksen ammattilaiset ovat avainasemassa tunnistamassa ja puuttumassa valikoivaan puhumattomuuteen oireiden alkuvaiheessa, ennen niiden kroonistumista ja siksi kasvattajat tarvitsevat systemaattista tietoa ja koulutusta tästä häiriöstä.
The participants experienced that the long-term nature of selective mutism, paucity of communication, and developing a relationship with the child caused challenges when working with selectively mute children.
Haastateltavat kokivat valikoivan puhumattomuuden pitkän keston, kommunikoinnin vähäisyyden, sekä suhteen luomisen lapseen aiheuttaneen haasteita heidän työskennellessään valikoivasti puhumattomien lasten kanssa.
Selective mutism means a person’s inability to communicate in certain social situations, such as attending kindergarten.
Valikoiva puhumattomuus on lapsuudessa kehittyvä häiriö, jolle on ominaista kyvyttömyys puhua johdonmukaisesti tietyissä sosiaalisissa tilanteissa, esimerkiksi päiväkodissa.
The interviewees agreed that selective mutism had a negative impact on the child’s opportunities to influence the matters that concerned them.
Haastateltavien mukaan valikoiva puhumattomuus vaikeuttaa lapsen mahdollisuuksia vaikuttaa häntä itseään koskeviin asioihin.
In addition, the results of this thesis indicate that rehabilitation measures during early childhood combined with a confidential relationship between the educator and the child are essential in overcoming selective mutism, so the child will be able to rehabilitate and communicate in kindergarten.
Tutkielman tulosten perusteella varhaiset ja perusteelliset kuntoutustoimet osana varhaiskasvatusta ja luottamuksellisen suhteen luominen lapsen ja kasvattajan välille ovat olennaisia, jotta lapsella on mahdollisuus kuntoutua ja kommunikoida päiväkodissa.
Eleven participants with a professional background in early childhood education participated in a semi-structured interview.
Yksitoista varhaiskasvatuksen ammattilaista osallistui puolistrukturoituun teemahaastatteluun, jossa haastateltavat kertoivat omista kokemuksistaan ja käsityksistään haastattelurungon ohjaamina.
The recorded conversations where transcribed into academic material which was then processed with inductive analysis.
Aineistoa käsiteltiin induktiivisen sisällönanalyysin keinoin.
However, there are no extensive studies of people who deal with children with selective mutism on a daily basis.
Kuitenkaan kasvattajien kokemuksia valikoivasti puhumattomien lasten kanssa työskentelystä ei ole tutkittu.
This thesis concentrated on early childhood educators’ experiences in interacting with children who have selective mutism.
Tässä tutkielmassa tutkittiin varhaiskasvatuksen ammattilaisten kokemuksia työskentelystä valikoivasti puhumattomien lasten kanssa päiväkodissa vuorovaikutusnäkökulmasta käsin sekä kartoitettiin heidän näkemyksiään valikoivasta puhumattomuudesta.
Furthermore, this thesis examined the participants’ perceptions on how selective mutism manifests in the early stages of a person’s development and in the environment of early childhood education.
Lisäksi tutkielmassa selvitettiin tutkittavien havaintoja valikoivan puhumattomuuden ilmenemisestä varhaiskasvatusympäristössä, sen esiintyvyydestä ja diagnosoinnista sekä moniammatillisesta yhteistyöstä.
As well as their perceptions on diagnosing selective mutism and multi-professional cooperation.
Työskentely oli herättänyt myös kielteisiä tunteita, joiden käsittelemisessä olivat auttaneet moniammatillisuus ja valikoivaan puhumattomuuteen liittyvän tiedon omaksuminen.
The study included 62 people aged 18 - 68.
Tutkimukseen osallistui 62 koehenkilöä, iältään 18-68 vuotta.
There are also videos where there is no danger.
Seassa on myös videoita, joissa vaaraa ei esiinny.
The test videos also demonstrated a structure related to the videos, where the videos were interpreted as focusing on three areas: 1. reaction and handling speed; 2. vigilance and situational awareness; and, 3. prediction and dynamic vision.
Testivideoissa havaittiin myös videoihin liittyvä rakenne, jonka mukaan videoiden tulkittiin keskittyvän kolmeen osa-alueeseen: 1. reaktio- ja prosessointinopeus, 2. tarkkaavaisuus ja tilannetietoisuus ja 3. ennakointi ja dynaaminen näkö.
Tiivistelmä - Referat - Abstract Objective: Safe driving requires several cognitive skills from the driver, the main role of which is to detect, identify and predict risks.
Tiivistelmä - Referat - Abstract Tavoite: Turvallinen liikenteessä liikkuminen edellyttää kuljettajalta useita kognitiivisia kykyjä, joista oleellisessa roolissa ovat riskien havaitseminen, tunnistaminen ja ennakoiminen.
Especially inexperienced drivers have problems while identifying risks, but also aging and illness can weaken human feelings and functions.
Ongelmia riskien havaitsemisessa on erityisesti kokemattomilla kuljettajilla, mutta myös ikääntyminen ja sairastuminen saattavat heikentää ihmisen aisteja ja toimintoja.
This affects the person's risk perception and impairs the ability to move safely in traffic.
Tämä vaikuttaa henkilön riskien havaitsemiseen ja heikentää hänen kykyään liikkua turvallisesti liikenteessä.
These videos contain an event that represents potential danger to participants or others.
Videoilla esiintyy jokin tekijä, joka aiheuttaa vaaraa itselleen tai muille.
The Ajoarvio -test is a computer-assisted program that shows videos about real driving situations.
Ajoarvio -testi on tietokoneavusteinen ohjelma, jossa koehenkilölle esitetään videoita todellisista liikennetilanteista.
Negative correlation was also observed between age and test result.
Iän ja koepistemäärän välillä havaittiin myös tilastollisesti merkitsevä negatiivinen korrelaatio.
A simple method for estimating the driving ability will be a great support in detecting problems related to driving ability.
Yksinkertainen ajokyvyn arviointimenetelmä olisi suureksi avuksi ajokyvyn ongelmien havaitsemisessa.
So the driving experience improved performance, but ageing may weaken it.
Ajokokemus siis paransi suoritusta, mutta ikääntyminen heikensi sitä.
However, it is a challenge to spot the deterioration of the driver's driving ability.
Kuljettajan ajokyvyn heikkeneminen on kuitenkin haastavaa todeta.
The person should react when he/she detects a risk by clicking on the mouse button.
Koehenkilön tulee reagoida havaitessaan vaaraa aiheuttavan tekijän painamalla hiiren näppäintä.
Results: According to the study, the test was able to distinguish the subjects, and the testing experience significantly improved the results.
Tulokset: Tutkimuksen mukaan testi kykeni erottelemaan koehenkilöitä ja ajokokemus paransi testisuoriutumista tilastollisesti merkitsevästi.
Conclusions: The study shows that the test can detect discrepancies in the ability of the subjects to detect risks in traffic
Johtopäätökset: Tutkimuksen mukaan testin avulla voidaan havaita eroavaisuuksia koehenkilöiden kyvyssä havaita riskitilanteita liikenteessä.
Methods: In this study conducted on Hazard Perception method based test called Ajoarvio, which fits to the Finnish transport culture.
Menetelmät: Tätä työtä varten toteutettiin suomalaiseen liikennekulttuurin soveltuva Hazard Perception -menetelmään perustuva Ajoarvio -niminen testi, jonka avulla oletettiin olevan mahdollista erotella koehenkilöiden kykyä havaita riskitilanteita liikenteessä.
Objectives: People who have been adopted from abroad have often experienced stressful life events before adoption.
Tavoitteet: Kansainvälisesti adoptoidut joutuvat usein kokemaan kuormittavia kokemuksia ennen adoptiota.
Participants (182) were 19-48 years old and 59.6% were women and 40.4% were men.
Lopulliseksi otoskooksi muodostui 182 tutkittavaa ja tutkittavat olivat iältään 19-48 vuotiaita.
Methods: Data for this study was part of FinAdo study which s surveyed the physical and psychological health and adjustment of internationally adopted.
Menetelmät: Tutkimuksen ainesto on osa FinAdo tutkimusta (ulkomailta adoptoitujen lasten hyvinvointi ja terveys -tutkimus).
In addition, participants were divided to two groups: participants with higher social support and participants with lower social support.
Lisäksi tutkittavat jaettiin sosiaalisen tuen perusteella kahteen ryhmään: matalamman sosiaalisen tuen ryhmä ja korkeamman sosiaalisen tuen ryhmä.
Regression analyses were used with both groups to predict stressful life events impact to the sense of coherence.
Ryhmille tehtiin erikseen regressioanalyysit, joilla ennustettiin kuormittavien elämäntapahtumien vaikutusta koherenssin tunteeseen.
The aim of this study was to examine if stressful life events predict sense of coherence among international adult adoptees in Finland.
Tässä tutkimuksessa haluttiin selvittää ennustaako kuormittavien elämäntapahtumien määrä koherenssin tunnetta ulkomailta adoptoiduilla nuorilla aikuisilla.
Stressful life events predicted lower sense of coherence only in the lower social support group and not in the higher social support group.
Sosiaalisen tuen ryhmiä vertailtaessa kuormittavien elämäntapahtumien määrä ennusti koherenssin tunnetta ainoastaan matalamman sosiaalisen tuen ryhmässä.
Results: Stressful life events were associated with lower sense of coherence.
Tulokset: Suurempi määrä kuormittavia elämäntapahtumia ennusti heikompaa koherenssin tunnetta.
Study also examined if social support acts as a moderator in the association between stressful life events and sense of coherence.
Lisäksi haluttiin tutkia voiko sosiaalinen tuki muokata kuormittavien elämäntapahtumien koherenssin tunteen välistä suhdetta ja toimia suojaavana tekijänä kuormittavien elämäntapahtumien ja koherenssin tunteen välillä.
Conclusions: Social support may have protected from the effect of stressful life events on sense of coherence.
Johtopäätökset:Sosiaalinen tuki todennäköisesti muokkasi kuormittavien elämäntapahtumien ja koherenssin tunteen välistä yhteyttä ja toimi suojaavana tekijänä kuormittavien elämäntapahtumien vaikutusta vastaan.
In literature stressful life events have predicted weaker sense of coherence.
Ihmisen kokemat kuormittavat elämäntapahtumat ovat tutkimuksissa olleet yhteydessä heikompaan koherenssin tunteeseen.