natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Choosing craft has been divided by gender, which is the reason why possibility to choose has not been good enough to educationalists of equality.
Käsityövalinnat ovat jakautuneet sukupuolen mukaisesti, minkä vuoksi valinnan mahdollisuuden tasa-arvo ei ole riittänyt tasa-arvokasvattajille.
According to this research there is four significant meanings for shared craft education: 1) developing readiness for doing things, 2) developing skills of thinking, 3) delight of doing things and 4) teaching attitude.
Haastattelujen perusteella yhteiselle käsityölle oli löydettävissä neljä merkitystä: 1) Tekemisen valmiuksien kehittyminen, 2) ajattelun kehittyminen, 3) tekemisen ilo ja 4) asennekasvatus.
Second goal was to describe and compare teachers' experiences in teaching shared craft education.
Toiseksi tavoitteeni oli kuvailla ja vertailla opettajien kokemuksia yhteisen käsityön toteuttamisesta.
I collected the research material in May 2006 by interviewing both textile and technical craft teachers who teach shared craft.
Tutkimusaineiston keräsin keväällä 2006 haastattelemalla yhteistä käsityötä toteuttavia tekstiilityön ja teknisen työn opettajia.
Finnish education politics presume that basic education should be equal to all students.
Suomalainen koulutuspolitiikka edellyttää perusopetuksen olevan tytöille ja pojille tasa-arvoista.
While organising craft education equality can be understood as similarity or as possibility to choose.
Käsityön opetusta järjestettäessä tasa-arvo voidaan käsittää koulutuksen säädeltynä samanlaisuutena tai mahdollisuutena valintoihin.
The main purpose of this research was to find out, how shared craft education has been organised at the 7.th grade in Finnish comprehensive school, and which things affect in the settlements.
Tutkimuksen päätarkoitus oli selvittää, kuinka yhteistä käsityötä toteutetaan peruskoulun 7. luokalla ja mitkä seikat vaikuttavat opetuksen organisointiin.
In the schools that carried out 50-50-arrangement teaching was realised mainly in heterogenous groups.
50-50-järjestelmän kouluissa opetus toteutettiin pääosin sekaryhmissä, vaihtojaksot valintojen mukaan eriytyneissä ryhmissä.
According to the research there are three different ways to organise shared craft education: 50-50-arrangement, exchanging period and project week.
Tutkimustulosten perusteella opetuksen toteutuksen voi jakaa ajallisesti 50-50-järjestelmään, vaihtojaksotyöskentelyyn ja projektiviikkoon.
In practice it's almost impossible to students to ignore feminine and masculine roles that go deep into our culture.
Käytännössä valintoihin vaikuttavat syvälle kulttuuriin ulottuvat käsitykset miehen ja naisen rooleista.
The material consists of fourteen theme interviews.
Aineisto koostuu neljästätoista teemahaastattelusta, joita olen analysoinut teoriasidonnaisen sisällönanalyysin keinoin.
The curriculum does not set the rules how the education should be organised, which means that it can be organised in many ways depending on city, school or teacher.
Opetuksen käytännön organisointiin liittyvät päätökset ovat jääneet kunnille ja kouluille, minkä vuoksi käsityön opetusta järjestetään eri tavoin kunnasta, koulusta ja opettajasta riippuen.
The changing of craft education can be divided in two parts: the aims and the containings of the curriculum have changed, as well as the meaning of the craft as core subject.
Muutos näkyy opetussuunnitelman tavoitteiden ja opetuksen sisältöjen sekä oppiaineen merkityksen muuttumisena.
The possibility to be able to choose whether textile or technical craft despite of one's gender has been the aim of laws and curriculums already over 30 years.
Sukupuolesta riippumaton ainevalinta käsityössä on ollut peruskoululaeissa ja opetussuunnitelmissa tavoitteena yli 30 vuotta.
Teachers and other specialists have contradictory feelings towards shared craft education, because traditional way to see craft in Finland is to separate textile craft from technical craft.
Yhteinen käsityö on herättänyt opettajakunnassa ja muissa alan asiantuntijoissa ristiriitaisia tunteita, sillä käsityön osa-alueiden on perinteisesti katsottu poikkeavan toisistaan huomattavasti.
Teachers' attitudes to shared craft were mainly positive.
Opettajat suhtautuivat yhteiseen käsityöhön pääosin myönteisesti, mutta olivat osin huolissaan taitotason laskusta.
Third aim of this study was how shared craft has changed craft education.
Kolmanneksi tutkimuskysymykseksi muotoutui tutkimuksen kuluessa se, kuinka kaikille oppilaille yhteinen käsityö on muuttanut käsityön opetusta.
Teachers decided what to teach by these arguments: Students should learn some basic things or produce a certain product.
Oppisisältöjen valintaa perusteltiin pääasiassa perusasioiden opettelulla, opettajan kokemuksilla ja vahvuuksilla tai tuoteperusteisesti.
Principals had usual a lot of authorization on how to arrange craft education, which means that their views on equality, laws and curriculum affected in the settlements more than teachers' opinions.
Opetuksen organisointiin vaikuttivat rehtorien tasa-arvokäsitykset sekä opetussuunnitelmien perusteiden ja lakien tulkinta.
Besides there is many equal things in craft theories that bind textile and technical craft to each other.
Osin yhtenevien opetussuunnitelman perusteiden sisältöjen ja tavoitteiden lisäksi yhteiselle käsityölle on kuitenkin löydettävissä yhtenäistä teoreettista pohjaa.
Teachers have been forced to decrease the containings of both textile and technical crafts.
Opettajien vaikutusvalta opetuksen toteutuksen suhteen vaihteli koulu- ja kuntakohtaisesti.
The dismantling of the gender divide in crafts is slow, but new borders are drawn all the time.
Käsityön sukupuolittuneisuuden purkaminen on hidasta, mutta uutta rajanvetoa tehdään koko ajan.
At the same time girls and boys have been educated and socialized towards a certain womanhood and manhood.
Samalla tyttöjä ja poikia on kasvatettu tietynlaisiin naiseuteen ja mieheyteen.
My study analyses why men and woman have chosen untypical hobbies and through that I shall discuss how gendered structures can be dismantled.
Kysyn tutkimuksessani, miksi miehet ja naiset ovat valinneet sukupuolelleen epätyypillisen harrastuksen, ja sen kautta pohdin sitä, miten käsityön sukupuolittuneita rakenteita voidaan purkaa.
Informants of this study were 20-31 years old and they studied behavioural sciences.
Tutkimuksen informantit olivat 20–31-vuotiaita, kasvatustieteitä opiskelevia miehiä ja naisia.
In the autumn of 2008 I interviewed borderline breakers within crafts: men who had an interest in textile crafts and women who had an interest in technical work.
Haastattelin tutkimusta varten syksyllä 2008 käsityön sukupuolirajojen rikkojia: mukana oli miehiä, jotka harrastivat tekstiilitöitä ja naisia, jotka harrastivat teknisiä töitä.
The main purpose of this study is to find out how the gender-specific crafts are changing and how they are still maintained.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on tutkia sitä, miten käsityön sukupuolirajat muuttuvat ja toisaalta miten niitä edelleen ylläpidetään.
Craft as a hobby is also very gender divided but there are some clues that tell of the changing positions on the border areas.
Käsityö on hyvin sukupuolittunut myös harrastuksena, mutta viitteitä käsityön sukupuolirajojen muuttumisesta on havaittavissa.
The data was collected in 12 theme interviews and document analysis was used to study the results.
Tutkimuksen aineisto koostui 12 teemahaastattelusta, jotka olen analysoinut sisällönanalyysin keinoin.
Skill levels between men and women are substantial and that may have hindered a move by women to technical studies and by men to textile studies.
Taitotasojen sukupuolten väliset erot ovat aikuisena jo hyvin suuret, mikä on voinut estää miehiä hakeutumasta tekstiilityön opintoihin ja naisia teknisen työn opintoihin.
Gender-specific division of crafts is constructed early in childhood as different skills are taught to girls and boys.
Käsityötaito sukupuolistuu jo varhain lapsuudessa, kun tytöille ja pojille opetetaan eri taitoja.
Hence an assumption of naturally gendered crafts has been developed.
Näin on syntynyt vahva käsitys käsitöiden luonnollisesta sukupuolittuneisuudesta.
Craft education has taught different things: girls have been taught things that are feminine and included in private life, while the boys' education has been mostly directed at public and working life.
Tytöille ja pojille erillisissä käsitöissä tytöille on opetettu feminiinisiä yksityiseen elämänpiiriin kuuluvia asioita, kun taas poikien teknisen työn opetus on suunnannut poikia enemmänkin julkiseen ja työelämään.
The informants have started textile and technical handicrafts soon after comprehensive school or during their studies at university.
Tutkimuksen informantit ovat aloittaneet sukupuolelleen epätyypillisemmän käsityön harrastuksen pääasiassa pian peruskoulun jälkeen tai yliopisto-opintojen aikana.
But it is important to know the background that creates and maintains these constructions and the expedients for dismantling the structures.
Tämän tutkimuksen lähtökohtana on ollut käsitys, että käsityön sukupuolisia rakenteita voidaan muuttaa, mutta on tunnettava taustat, jotka näitä rakenteita ylläpitävät ja edelleen rakentavat, ja toisaalta tunnistettava keinot, joilla näitä rakenteita voidaan purkaa.
At university the same assumption has still thrived.
Yliopisto-opintoihin kuuluvissa tekstiili- ja teknisen käsityön sivuaineopinnoissa sama oletus on yhä jatkunut.
A main motivation for the new hobby has been the possibility to study for a teacher's degree with technology or textile studies as a main or a secondary subject.
Uuden harrastuksen aloittamiseen on motivoinut erityisesti mahdollisuus opiskella teknisiä tai tekstiilitöitä osana luokanopettajan tai lastentarhaopettajan opintoja sekä mahdollisuus valita käsityökasvatus tai käsityötiede sivuaineeksi yliopistossa.
Gender-specific division of crafts is significant in Finnish culture.
Käsityön vahva jakautuminen sukupuolen mukaan naisten ja miesten käsitöiksi elää sitkeästi kulttuurissamme.
The aim of craft education in comprehensive schools has been to unify education for both girls and boys during the thirty years of modern comprehensive education, but in reality crafts has diverged into two different subjects for girls and boys.
Koulukäsityössä tasa-arvoiseen, tytöille ja pojille pääasiassa yhdenmukaiseen opetukseen on pyritty koko peruskoulun ajan, mutta käytännössä käsityön eriytyminen sukupuolen mukaan on yhä arkipäivää.
Instead, it has been assumed through comprehensive school that both girls and boys share certain basic skills, and attention has not been paid to the differences between genders.
Taitojen sukupuolittuneisuutta on rakennettu edelleen koulussa, kun kouluopetus ei ole ottanut huomioon tyttö- ja poikaoppilaiden erilaisia lähtökohtia vaan on olettanut, että tietyt perustaidot osataan.
I hope this result will be of use when changes similar to this are known to take place.
Toivon tästä tuloksesta olevan hyötyä niissä tilanteissa, kun tällaisia muutoksia tiedetään yksiköissä olevan tulossa.
Different thoughts on what the working community should be creates pressure for the workers.
Erilaiset mielikuvat siitä, minkälainen työyhteisön pitäisi olla aiheuttaa paineita siellä työskenteleville ihmisille.
The research method used was a semistructured questionnaire with a few open questions used to seek answers for the problems that have come up in the research.
Tutkimusmenetelmänä käytin puolistrukturoitua kyselylomaketta, jossa oli muutamia avoimia kysymyksiä, joiden avulla tutkimusongelmiin etsittiin vastauksia.
The research point of view used was triangulation with hermeneutical and phenomenological features.
Tutkimusotteeni oli osaltaan triangulaatio ja siinä oli myös hermeneuttis-fenomenologisia piirteitä.
A workplace always consists of people connected through work and the workplace creates a context for psychological violence.
Työpaikka muodostuu aina ihmisistä joita työ yhdistää ja työpaikka luo kontekstin kiusaamiselle.
Working is public in an educational environment, as also customers set expectations and make wishes on how the work should be done.
Kasvatusyhteisössä työ on julkista, jolloin myös asiakkaat asettavat siellä tehtävälle työlle odotuksia ja toiveita.
Out the superiors who answered the questionnaire, 12% told they had been the target of this psychological violence after being transferred in to an old unit to work as the new superior.
Vastanneista esimiehistä peräti 12 % kertoi tulleensa itse kiusatuksi siinä vaiheessa, kun hän siirtyi vanhaan yksikköön uudeksi esimieheksi.
As a result of my research, I found out that the psychological violence inside the educational communities is more passive and scheming than aggressive or straightforward.
Tutkimuksessani selvisi, että kasvatusyhteisössä tapahtuva työpaikkakiusaaminen on useimmiten muodoltaan passiivista ja juonittelevaa, ei niinkään aggressiivista tai hyökkäävää.
My aim was to find out about the superior's views on different types of psychological violence in the workplace, how one's personality effects on an experience on psychological violence, the superior's abilities and possibilities on noticing psychological violence in an early stage and the necessity of intervention.
Halusin selvittää esimiesten näkemyksiä työpaikkakiusaamisen muodoista, persoonallisuuden vaikutuksesta kiusaamiskokemukseen, esimiehen kyvystä ja mahdollisuuksista huomata kiusaaminen tarpeeksi varhaisessa vaiheessa sekä intervention tarpeellisuus.
The most important outcome of my research was finding a risk factor, where the superior is in danger of being the target of workplace psychological violence.
Tutkimukseni tärkeimpänä tuloksena pidin sitä, että löysin riskitekijän jolloin esimies itse on vaarassa tulla työpaikkakiusatuksi.
I analyzed the collected data partly from quantitative and partly from qualitative point of views, and also my aim was to understand psychological violence in the workplace as a phenomena in the communities within the early phases of education and to give this worker-to-worker mobbing a face.
Aineistoani analysoin osaltaan kvantitatiivisista, osaltaan kvalitatiivisista lähtökohdista ja samalla pyrin ymmärtämään työpaikkakiusaamista ilmiönä varhaiskasvatuksen kasvatusyhteisössä sekä antamaan kiusaamiselle kasvot.
The superiors of every daycare unit (a total of 80 units) in Vantaa were asked to tell about their own views and experiences of psychological violence in educational communities.
Kysyin jokaiselta 80 (kokonaisotanta) vantaalaiselta päivähoidon toimintayksikön esimieheltä heidän näkemyksiään ja kokemuksiaan kasvatusyhteisössä esiintyvästä työpaikkakiusaamisesta.
In addition I cleared out the superior's views on what the role of workplace counseling is in clearing out cases of psychological violence.
Lisäksi selvitin esimiesten näkemyksiä työnohjauksen roolista työpaikkakiusaamista selviteltäessä.
I also wanted to map the superior's views and experiences on the value of workplace counseling in straightening out cases of psychological violence.
Halusin lisäksi kartoittaa esimiesten näkemyksiä ja kokemuksia työnohjauksen välinearvosta työpaikkakiusaamista selviteltäessä.
The subject of my research was analyzing how psychological violence appears in educational communities in both preschool and kindergarten environments.
Tutkimuksessani tarkastelin työpaikkakiusaamisen ilmenemistä varhaiskasvatuksen kasvatusyhteisössä.
The conception of the implicit nature of craft knowledge was strengthened.
Käsitys käsityöllisen tietämisen implisiittisestä luonteesta vahvistui.
The concept of aesthetic was settled into making as well.
Esteettisen käsite asettui näin tekemisen määreeksi.
At the moment of making a human being becomes one with his craft, and the connection between the maker, material and the equipment appears as communication.
Tekemisen hetkellä ihminen tulee yhdeksi tekemänsä käsityön kanssa, ja ihmisen, materiaalin ja työvälineiden välinen yhteys näyttäytyy kommunikaationa.
Physical, bodily making is inalienable in craft, but it is not articulated.
Fyysinen, ruumiillinen tekeminen on käsityössä luovuttamatonta, mutta siitä ei puhuta.
The axiomatic yet silenced basis of craft, corporality, deserves to become examined as well.
Myös käsityön itsestään selvä ja vaiettu perusta, ruumiillisuus, ansaitsee tulla tutkituksi.
That is why this study answers the questions: how craft manifests in the light of phenomenology of the body and what is corporality in craft?
Siksi tutkielmassa vastataan kysymyksiin: miten käsityö näyttäytyy ruumiinfenomenologian valossa ja mitä on käsityön ruumiillisuus?
In that case craft appeared as bodily expression, which as an experience approaches art without being it after all.
Tällöin käsityö näyttäytyi ruumiillisena ilmaisuna, joka kokemuksena lähestyy taidetta kuitenkaan olematta sitä.
Operational dimension was distinctive in the intentionality of craft, which operates in many ways, also in craft products.
Toiminnan ulottuvuus leimasi käsityön intentionaalisuutta, joka toimii moneen suuntaan ja ilmenee myös käsityötuotteissa.
The main focus was the physical phase of the craft process, wherein a product is made from material.
Kiinnostus kohdistui erityisesti käsityön fyysisen tekemisvaiheeseen, jossa materiaalista valmistetaan tuote.
In addition I restrained myself from mere making and placed myself looking at the occurrence of craft to describe it verbally.
Lisäksi pidättäydyttiin pelkästä käsityön tekemisestä ja asettauduttiin katselemaan käsityön tapahtumista sen kuvailemiseksi sanoin.
The moment of making appeared as situation generating time and space, where throwing oneself into making may give the maker an experience of upraise beyond the dualism of mind and body.
Tekemisen hetki näyttäytyi tilan ja ajan luovana tilanteena, jossa tekemiseen heittäytyminen voi nostaa tekijän kokemuksellisesti ruumiin ja mielen kahtiajaon tuolle puolelle.
Recent discussion has focused on craft as "whole", which emphasizes designing part in the process, and craft becomes conceptualized with the theories of art and design.
Viimeaikaisessa keskustelussa etusijalla on ollut käsityö kokonaisena, jolloin suunnittelun osuus prosessissa korostuu ja käsityötä käsitteellistetään taiteen ja muotoilun teorioiden avulla.
The synesthesia and synergy of craft were emphasized and craft as bodily practice came to life through them.
Aistien ja liikkeiden synestesia ja synergia korostuivat, ja käsityö ruumiillisena tuli eläväksi niiden välityksellä.
There is no former research focusing on lived body in craft science.
Käsityötieteessä ei ole aiemmin tehty tutkimusta, jonka kohteena on eletty ruumiillisuus.
In the light of interpretation it was possible to conceptualize craft as a performance and making "in itself" as a work of art.
Tulkinnan avulla oli mahdollista käsitteellistää käsityötä performanssina ja (taide)teoksena.
The aim was to interpret corporality in craft.
Tavoitteena oli tuottaa tulkintoja käsityön ruumiillisuudesta.
Purpose This study focused on craft from a standpoint of phenomenological philosophy and craft was interpreted through Maurice Merleau-Ponty's phenomenology of the body.
Tavoitteet Tutkielmassa tarkasteltiin käsityötä fenomenologisen filosofian näkökulmasta ja tulkittiin sitä Maurice Merleau-Pontyn ruumiinfenomenologian valossa.
Bodily and phenomenological viewpoint on craft gave material to critically contemplate the concept of "whole craft" (kokonainen käsityö) and provided different kind of understanding of craft as making.
Ruumiinfenomenologinen näkökulma käsityöhön antoi aineksia kokonaisen käsityön kriittiselle tarkastelulle ja toisenlaiselle ymmärrykselle käsityön tekemisestä.
Methods In this study I cultivated a phenomenological attitude and turned my exploring eye on craft "in itself".
Menetelmät Tutkielmassa vaalittiin fenomenologista asennetta, jolloin tutkimuksellinen katse kohdistettiin "käsityöhön itseensä".
Conclusions In the construction of bodily phenomenology craft was to be contemplated as a mutual relationship between the maker and the world materializing in bodily making.
Tulokset ja johtopäätökset Ruumiinfenomenologisessa tulkinnassa käsityötä täytyi tarkastella tekijän ja maailman vastavuoroisena suhteena, joka käsityössä toteutuu ruumiillisessa tekemisessä.
I read up Maurice Merleau-Ponty's phenomenology of the body on his principal work (2002) and former interpretations of it. Interpreting and understanding textual data were based on Gadamer's hermeneutics, and the four-pronged composition of the study followed Koski's (1995) version of the Gadamerian process of textual interpretation.
Tekstimuotoisen aineiston tulkintaan ja ymmärtämiseen liittyvät ratkaisut perustuivat gadamerilaiseen hermeneutiikkaan, ja tutkimuksen nelivaiheinen rakenne mukaili Kosken (1995) tulkintaa gadamerilaisesta tekstintulkintaprosessista.
I also analyzed the dresses in the fashion photos in the press material.
Analysoin myös lehdistöaineiston muotikuvissa esiintyviä pukuja.
Salon Kaarlo Forsman represents a certain cultural period, the years 1937-1986, and a place where a woman could have individual clothes made for her, from hats to fur coats.
-- Salon Kaarlo Forsman edustaa tiettyä kulttuurista ajanjaksoa, vuosia 1937-1986 ja paikkaa, jossa nainen saattoi teettää yksilöllisen puvuston hatuista sisäturkkeihin.
The objective of the present study was to increase knowledge about the atelier culture of recent history, especially about the ways in which atelier clothes were made.
Tutkimuksen tavoitteena oli lisätä tietoa lähihistoriamme ateljeekulttuurista, etenkin ateljeevaatteen valmistuksen työtavoista.
Mr. Forsman was able to stretch the first period of modern fashion well into the third period by refusing new, labor-saving methods and sticking to individually designer clothes to the end of his enterprise.
Kaarlo Forsman onnistui venyttämään modernin muodin ensimmäistä kautta pitkälle kolmannen kauden puolelle kieltäytymällä uusista, työtä nopeuttavista työtavoista ja pitäytymällä yksilöllisten vaatteiden suunnittelussa yrityksensä loppuun saakka.
The basis of the analysis of these materials was a theme frame that I had put together with the help of pre-understanding.
Aineistojen sisällönanalyysin pohjana oli esiymmärryksen avulla muodostamani teemarunko, jota täydensin aineistoihin pohjautuvasti.
The crucial practices in the atelier that I present in this study are fitting, designing, finishing and sewing, as well as beading and the decoration of dresses.
Salongin ateljeevaatteen valmistuksen työtavoista esittelen tutkimuksessa sovituksia, muotoilua, viimeistystä, ompelua sekä pukujen helmikirjontaa ja koristeluja.
My data include 23 dresses by the Salon Forsman, theme interviews of four of the Salon workers and one mannequin, data from my research work, as well as press material and archives.
Tutkimusaineisto muodostui Salon Kaarlo Forsmanissa valmistetusta 23 puvusta, neljän työntekijän ja mannekiinin teemahaastatteluista, tutkimustiedosta, lehdistömateriaaleista ja arkistolähteistä.
I compare the activity, practices and dress-making methods in the Forsman atelier to that of Haute Couture in Paris, which served as model for Finnish fashion houses.
Vertailen Salon Kaarlo Forsmanin toimintaa, käytänteitä ja ateljeevaatteen valmistuksen työtapoja Pariisin haute coutureen, joka toimi salonkien esikuvana sekä muihin suomalaisiin muotisalonkeihin yhtäläisyyksiä ja eroja kuvaten.
I draw an outline of the work and practices of the atelier, but also that of Kaarlo Forsman's life work, as he had a great influence on the sewing methods atelier clothes.
Muotisalongin toiminnan ja käytänteiden ohella muodostan kuvan myös Kaarlo Forsmanin elämäntyöstä, sillä hänellä oli suuri vaikutus salongin ateljeevaatteen valmistuksen työtapoihin.
I look at the ways of dress-making in the production of a renowned atelier, Salon Kaarlo Forsman.
Tarkastelen ateljeevaatteen valmistuksen työtapoja Salon Kaarlo Forsmanin tuotannossa.
The atelier was particularly known for embroidery with beads, draping, and fantastic cuttings designed by the owner, fashion designer Kaarlo Forsman.
Salonki oli erityisen tunnettu omistajansa, muotitaiteilija Kaarlo Forsmanin suunnittelemista helmikirjonnoista, drapeerauksista ja uskomattomista leikkauksista.