natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, the AQC derivatization together with UHPLC-ESI-MS offers a fast, linear and repeatable method for future amino acid analysis.
Kaikesta huolimatta, AQC-derivointi yhdistettynä UHPLC-ESI-MS -menetelmään mahdollistaa nopean, lineaarisen ja toistettavan menetelmän tulevaisuuden aminohappoanalyyseihin.
Samples were derivatized by AccQ·Tag reagent (AQC) and analyzed with UHPLC-ESI-MS method.
Näytteet derivatisoitiin AccQ·Tag reagenssilla (AQC) ja analysoitiin UHPLC-ESI-MS menetelmällä.
The aim of this study was to develop a simple and rapid mass spectrometric method which could be used to detect and specify low molecular weight selenoamino acids from different food materials in order to find and quantify probable cancer protective species.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli kehittää yksinkertainen ja nopea massaspektrometrinen menetelmä, jolla voitaisiin havaita ja tunnistaa pienimolekyylisiä selenoaminohappoja erilaisista elintarvikkeista ja näin ollen löytää ja määrittää mahdollisia syöpää ehkäiseviä yhdisteitä.
The selenium concentration in garlic was 0.1 µg/g and 4.4 µg/g in Brazil nuts.
Seleenipitoisuus oli valkosipulissa 0.1 µg/g ja parapähkinässä 4.4 µg/g.
Literature review of the thesis introduces the characteristics of selenium and its importance in human diet.
Tutkielman kirjallisuusosuus käsittelee seleenin yleisiä ominaisuuksia ja merkitystä ihmisen ruokavaliossa.
Also, the precipitates and supernatants from the sample extractions (hot water, diluted HCl and proteinase K) were analyzed.
Myös uutesakka ja supernatantit (kuumavesi-, laimennettu HCl- ja proteinaasi K-uutoista) analysoitiin.
Hot water and diluted HCl extracted samples showed no signs of selenium.
Kuumalla vedellä ja laimennetulla HCl:llä uutetuissa näytteissä ei näkynyt merkkejä seleenistä.
Speciation of selenoamino acids by liquid chromatography-mass spectrometric methods
Selenoaminohappojen määrittäminen nestekromatokrafia-massaspektrometrisin menetelmin
This study showed that the sensitivity of the UHPLC-ESI-MS method was not sufficient to detect such low concentrations of selenoamino acids in garlic and Brazil nut samples.
Tutkimus osoitti, että UHPLC-ESI-MS –menetelmä ei ollut riittävän herkkä, jotta sillä olisi voinut havaita näin pieniä selenoaminohappopitoisuuksia valkosipulista ja parapähkinästä.
Total selenium content was determined by GFAAS from garlic and Brazil nut samples.
Kokonaisseleenipitoisuus määritettiin GFAAS-menetelmällä valkosipulista ja parapähkinästä sekä niiden uutteista.
At last, proteinase K digested Brazil nut sample showed a small peak of SeMet which was identified by retention time matching with the standard and quantified semi quantitatively from standard curve (0,06 µg SeMet /g Brazil nut).
Lopulta proteinaasi K:lla uutetussa parapähkinänäytteessä näkyi pieni SeMet-piikki, joka tunnistettiin standardin retentioajan perusteella.
All the analyzed oat samples were from OatHow project apart from the commercial reference sample.
Tutkimuksella analysoidut näytteet saatiin OatHow-tutkimushankkeesta kaupallista vertailunäytettä lukuun ottamatta.
Further research is required to provide more information on oat POX activity, so more stable and high-quality oat products can be able to be produced in the future.
Näin ollen lisää tutkimusta tarvitaan kauran POX:n aktiivisuudesta ja toiminta-alueesta, jotta jatkossakin voidaan tuottaa kestäviä ja laadukkaita kauratuotteita.
Furthermore, effects of pH, temperature and addition of calsium in POX activity were studied.
Tämän lisäksi tutkittiin pH:n, lämpötilan ja kalsiumin vaikutusta POX:n aktiivisuuteen.
Oat Peroxygenase Activity and Working Range
Kauran peroksigenaasientsyymin aktiivisuus ja toiminta-alue
Activities of non-heated groats and oat flour from the milling process with heating were compared to see how well the aforementioned processes inactivated POX enzyme.
Lämpökäsittelemättömien ydinten aktiivisuuksia verrattiin myllyprosessista saatujen jauhojen aktiivisuuksiin, jolloin voitiin arvioida, miten hyvin edellä mainittu prosessi inaktivoi POX-entsyymiä.
Oat (Avena sativa) contains peroxygenase enzyme (POX), which has been suggested to be partly responsible for the formation of the bitter taste in aged oat products.
Kaura (Avena sativa) sisältää peroksigenaasientsyymiä (POX), jonka oletetaan muodostavan kauraan ja kauratuotteisiin karvasta makua varastoinnin aikana.
According to the study, POX is more heat stable than other lipid degrading enzymes in oat.
Saatujen tulosten perusteella kauran POX on lämpökestävämpi kuin muut kauran lipidejä muokkaavat entsyymit.
Knowledge concerning heat stability and working range (pH and temperature) of oat POX is currently limited.
Kauran POX:n lämmönkestävyydestä ja toiminta-alueesta (pH ja lämpötila) on vain vähän tutkimustietoa.
According to the study the milling process with heating was not able to inactivate POX activity entirely, but was earlier noted to efficiently inactivate peroxidase and lipase.
Myllyprosessi ei ollut nykyisenkaltaisena tarpeeksi tehokas inaktivoimaan POX-entsyymiä, vaikka sen oli todettu toimivan lipaasin ja peroksidaasin inaktivoinnissa.
Then the oat extract, substrate (methyloleate) and oxidant (cumene hydroperoxide) were allowed to react in predetermined reaction conditions.
Ensin kaurasta muodostettiin POX:a sisältävä uute, jonka annettiin reagoida ennalta määritetyissä koeolosuhteissa valitun substraatin (metyylioleaatti) ja hapettimen (kumeenihydroperoksidi) kanssa.
Milling process with heating reduced peroxygenase activity compared to non-heat treated groats but did not exhaust it entirely.
Myllyn kuumennuskäsittely laski kauran POX-aktiivisuutta selvästi verrattuna kuumentamattomiin ytimiin, mutta ei poistanut sitä kokonaan.
Finally, fatty acid methyl ester and its epoxide were analysed by gas chromatography combined with flame ionization detector.
Reaktiotuotteen pitoisuuden mittaamiseen käytettiin kaasukromatografia yhdistettynä liekki-ionisaatioilmaisimeen (GC-FID).
Inactivation by heat treatment was also carried out in a laboratory scale kilning study.
Inaktivoitumista kuumennuskäsittelyssä tutkittiin myös laboratoriomittakaavassa toteutetulla darrekäsittelyllä, jossa muuttujina olivat ytimen kosteus, lämpötila ja kuumennusaika.
The aim of the study was to investigate oat ́s POX activity and factors contributing to it. To find out variability of activity, laboratory scale de-hulled, non-heated oat groat samples were analyzed for POX activity.
Maisterintutkielman tavoitteena oli tutkia kauran POX-aktiivisuutta ja aktiivisuuteen vaikuttavia tekijöitä.
POX activity was reduced with laboratory scale kilning.
Laboratoriomittakaavan darrekäsittely laski POX-aktiivisuutta, mutta sitä jäi silti jäljelle.
The non-heat treated oat groats were found to vary in their POX activities.
Kuumentamattomien kauraytimien analyysissä havaittiin, että näytemateriaalien välillä oli vaihtelua POX-aktiivisuudessa.
The current study sample consisted of the children taking part in Finnish Health and Early Life Microbiota (HELMi) longitudinal birth cohort study.
Tutkimusotoksen lapset olivat peräisin Finnish Health and Early Life Microbiota (HELMi) -pitkittäistutkimuksen syntymäkohortista.
Fecal samples were collected when infants were 3, 6 and 12 weeks old and 6, 9 and 12 months old, and the bacterial composition, richness and diversity were analyzed with 16S rRNA- amplicon sequencing method.
Ulostenäytteitä kerättiin 3, 6 ja 12 viikon sekä 6, 9 ja 12 kuukauden iässä ja näytteiden bakteeristokoostumus, taksonien määrä sekä diversiteetti analysoitiin 16S rRNA-sekvensointimenetelmällä.
The purpose of the current study was to examine the possible associations between infant intestinal microbial composition, richness and diversity and cognitive performance in early childhood.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tarkastella mahdollisia yhteyksiä vauvaiän suolistomikrobiston koostumuksen, lajirikkauden ja diversiteetin sekä myöhemmän varhaislapsuuden kognitiivisen suoriutumisen välillä.
However, the diverse effects of intestinal microbiota are still poorly understood and especially knowledge of its associations with normative childhood cognitive development is very scarce.
Suolistomikrobiston moninaisista vaikutuksista kognitiiviseen kehitykseen tiedetään kuitenkin vielä hyvin vähän, ja varsinkin tieto suolistomikrobiston yhteyksistä varhaislapsuuden normatiiviseen kognitiiviseen kehitykseen on niukkaa.
Conclusions cannot yet be drawn based on these preliminary findings, but the results suggest that infant intestinal microbiota may be one of the factors influencing cognitive, especially verbal, development in early childhood.
Johtopäätösten tekeminen yksittäisten tulosten pohjalta ei ole vielä mahdollista, mutta havaitut tulokset viittaavat siihen, että varhainen suolistomikrobisto saattaa olla yksi lapsuuden kognitiiviseen ja erityisesti kielelliseen kehitykseen vaikuttavista tekijöistä.
The cognitive abilities of 424 children were assessed at 2 years of age with Bayley Scales of Infant and Toddler Development, using cognitive, receptive language and expressive language subscales.
Tutkimuksessa 424 lapsen kognitiivisen kehityksen taso arvioitiin kahden vuoden iässä Bayley Scales of Infant and Toddler Development – menetelmällä, kognitiivista, kielellisen ymmärtämisen ja kielellisen tuottamisen osa-aluetta käyttäen.
Recent results of both animal and human studies suggest that intestinal microbiota, i.e. microorganisms inhabiting the gastrointestinal system, may be connected to their host’s cognition.
Viimeaikaiset tutkimustulokset niin eläinkokeista kuin ihmisillä tehdyistä tutkimuksistakin viittaavat siihen, että suolistomikrobit voivat olla yhteydessä kantajansa kognitioon.
Associations between intestinal microbiota in infancy and cognitive performance at two years of age
Vauvaiän suolistomikrobiston yhteys kognitiiviseen kehitykseen 2-vuotiaana
A higher abundance of the genus Finegoldia at 12 weeks of age and the genus Serratia at 6 months of age were related to worse receptive language performance at 2 years of age.
Bakteereista Finegoldian runsaampi määrä 12 viikon iässä sekä Serratian runsaampi määrä 6 kuukauden iässä olivat yhteydessä heikompaan kielellisen ymmärtämisen tasoon 2-vuotiaana.
In addition, the children who scored in lowest 20th percentile in the receptive language tasks, had richer intestinal microbiota at 3 weeks and 6 months of age.
Tämän lisäksi heikoiten kielellisen ymmärtämisen tehtävistä suoriutuvalla neljänneksellä havaittiin suurempi taksonien määrä 3 viikon ja 6 kuukauden iässä.
A higher abundance of the family Enterococcaceae at 12 weeks of age and the genus Alistipes at 6 months of age, were associated with worse expressive language skills.
Lisäksi Enterococcaceaen runsas määrä 12 viikon iässä sekä Alistipesin runsas määrä 6 kuukauden iässä oli yhteydessä heikompaan kielellisen tuottamisen tasoon.
Of 424 tested children, those from whom microbiota analysis for at least one fecal sample was available at the time of the start of this study, were included.
Heistä mukaan tutkimukseen otettiin ne lapset, joiden suolistomikrobistomääritykset olivat valmiina vähintään yhdestä ensimmäisen elinvuoden aikana kerätyistä ulostenäytteistä tämän työn alkaessa.
Intestinal microbial composition in infancy was found to be related to cognitive abilities of the children, more specifically, receptive language skills and expressive language skills.
Vauvaiän suolistomikrobiston koostumuksen havaittiin olevan yhteydessä kielellisen ymmärtämisen ja tuottamisen taitoihin.
However, the great majority of all TEF was positive in content.
Selkeä enemmistö kaikista Wilma-merkinnöistä oli myönteisiä.
Results revealed that, based on profile analysis, teachers deliver feedback using different patterns for their pupils (N=7,811) even in a single teaching group.
Tulokset osoittavat, että opettajat antoivat palautetta eri tavoin jopa yhden opetusryhmän sisällä.
The four sub-studies of this thesis were conducted in a Finnish context.
Tutkimus koostui neljästä osatutkimuksesta.
Interestingly, those pupils who reported that they never receive TEF perceived their indicators measuring learning and academic well-being as the weakest.
Huomiota herättävää tuloksissa on, että oppilaat, jotka eivät saaneet palautetta lainkaan, arvioivat motivaationsa, kyvykkyytensä ja opettaja-oppilassuhteensa kaikkein heikoimmiksi.
For some pupils, such feedback can be motivating, but for others it can be frustrating or even represent a silent sign of being ignored.
Tulokset osoittavat, että osa oppilaista ilahtui palautteesta, osa koki turhautumista tai jopa ulkopuolisuutta jäädessään ilman merkintöjä.
The second data of pupils’ (N=2,031) self-reported TEF used in the sub-study III confirmed the findings from the first data.
Lisäksi tutkittiin 2031 yhdeksäsluokkalaisen itse ilmoittamia palautemerkintöjä yhteydessä oppimisen ja hyvinvoinnin tekijöihin.
Small groups of boys and pupils needing extra support for their studies were likely to receive more negative feedback compared to other groups.
Käyttäytymiseen ja läksyunohduksiin liittyvä kielteinen palaute kasautui todennäköisimmin pienelle joukolle poikia sekä oppimiseensa tukea tarvitseville oppilaille.
As feedback may have beneficial but also detrimental effects on cognitive and emotional processing, this study was conducted to evaluate the relations of TEF with learning and academic well-being of pupils.
Wilma-palautteella yhteys oppimiseen ja hyvinvointiin Opettaja voi antaa palautetta oppilaan oppimisesta ja käyttäytymisestä oppitunnilla digitaalisen järjestelmän avulla.
They reported that they need remarks from teacher in order to regulate their behaviour, as they considered it important at school.
He olivat pääosin tyytyväisiä saamiinsa merkintöihin ja pitivät niitä tärkeinä tietääkseen, miten koulunkäynti sujuu.
It was concluded that TEF, delivered mainly related to behaviour, is related to pupils’ learning and academic well-being.
Tämän väitöstutkimuksen mukaan Wilma-sovelluksen palautemerkinnöillä on yhteys oppilaan oppimiseen ja hyvinvointiin.
Therefore, guidelines should be formed in order to support pupils’ learning and well-being equally in terms of TEF.
Olisikin tärkeää kehittää palautetta tukemaan mieluummin syvällistä oppimista kuin ulkoista käytöstä.
The model suggests that by regulating cognitive and affective processes consciously, pupils can actively seek and take advantage of TEF themselves.
Oppilaat arvelivat, että säätelemällä omaa käyttäytymistään oppitunneilla suhteessa saamiinsa palautemerkintöihin, he voivat vaikuttaa arvosanoihinsa.
Teachers’ practices and pupils’ perceptions were studied by analysing three data sets with mixed methods.
Lopuksi haastateltiin 64 oppilasta, jotta ymmärrettäisiin, mitä oppilaat merkinnöistä ajattelevat.
Moreover, pupils reported experiencing a variety of both pleasant and unpleasant emotions in relation to TEF.
Samassa koululuokassa saattoi olla oppilas, joka keräsi kymmeniä myönteisiä tai kielteisiä merkintöjä, ja oppilas, joka ei saanut Wilma-palautetta lainkaan.
The data consisted of 211,003 authentic TEF -notes drawn directly from the online platform.
Tutkimuksessa tarkasteltiin 704 opettajan antamia palautemerkintöjä 7811 oppilaalle.
Technology-enhanced feedback (TEF) is studied mostly in terms of task performance, but there is a limited amount of evidence about TEF related to learning and behaviour during school lessons.
Tutkimustulosten mukaan oppilaat arvioivat onnistumistaan koulutyössä Wilma-merkintöjen perusteella, vaikka heitä tulisi kannustaa arvioimaan itse omaa edistymistään.
However, the studies reviewed were heterogeneous.
Analysoidut tutkimukset olivat heterogeenisiä.
The sensitivity of US in detecting metastases was 96% (95% confidence interval [CI], 92–98).
Kaikukuvauksen herkkyys havaita etäpesäke oli 96 % (95 % luottamusväli [LV], 92–98).
Objectives Primary uveal melanoma is the most common intraocular malignant tumour in adults.
Tausta Suonikalvoston melanooma on yleisin aikuisten silmänsisäinen pahanlaatuinen kasvain.
Results The meta-analysis included 2,494 patients from 78 studies, and the median OS was 13 months.
Tulokset Meta-analyysiin löytyi 2494 potilasta 78 tutkimuksesta.
However, no consensus exists regarding either screening or treatment of metastatic disease.
Levinneen taudin seulomisesta tai sen hoidosta ei vallitse yhteisymmärrystä.
Methods Study I was a systematic review and meta-analysis of original, peer-reviewed articles published between January 1, 1980 and March 29, 2017, reporting individual-level survival in Kaplan-Meier plot or numerical form.
Menetelmät Osatyö I oli systemoitu katsaus ja meta-analyysi vertaisarvioiduista artikkeleista, jotka julkaistiin 1.1.1980 ja 29.3.2017 välisenä aikana PubMedissa, ja jotka sisälsivät potilaskohtaista tietoa eloonjäämisestä joko Kaplan-Meier -kuvaajan tai lukujen muodossa.
Furthermore, validated staging systems and proper historical control groups are crucial for correct interpretation of the outcomes in non-randomised trials.
Validoidun levinneisyysluokituksen ja asianmukaisten verrokkien käyttäminen on välttämätöntä hoitotutkimusten oikealle tulkinnalle.
Of the 216 patients who received active treatment, 66%, 17%, and 15% represented WF stages IVa, IVb, and IVc, respectively.
Kahdestasadastakuudestatoista potilaasta, jotka saivat aktiivista hoitoa, 66 % kuului levinneisyysluokkaan IVa, 17 % luokkaan IVb ja 15 % luokkaan IVc.
Moreover, US detected metastases in 95% of the patients and agreed with a staging CT/MRI on their presence in 89% of patients, showing at least the same number of lesions as CT/MRI in 72% of patients, and in nine patients, it detected metastases that CT initially missed for various reasons.
Kaikukuvaus havaitsi etäpesäkkeet 95 %:lla potilaista ja oli 89 %:lla yhtenevä TT/MRI-tutkimuksen kanssa sen suhteen havaittiinko etäpesäkkeitä vai ei. Kaikukuvaus havaitsi 72 %:lla potilaista vähintään yhtä monta etäpesäkettä kuin TT/MRI, ja yhdeksällä potilaalla etäpesäkkeen, joka jäi TT-tutkimuksessa huomiotta.
The nationwide cohort with metastatic uveal melanoma comprised 338 patients, of whom metastatic disease was diagnosed in 215 patients with US and CT/MRI within 60 days.
Valtakunnallinen aineisto koostui 338 potilaasta, joiden levinneistä taudeista 215 oli todettu kaikukuvauksella 60 päivän sisällä TT- tai MRI-tutkimuksesta.
The median OS also shortened with increasing stages, and calculated from treatment decision, it was 18 months (95% CI, 16–21) for stage IVa, 6.9 months (95% CI, 4.8–9.7) for stage IVb, and 1.9 months (95% CI, 1.6–2.9) for stage IVc (P < 0.001, log-rank test for trend).
Mediaani kokonaiselossaoloaika oli sitä lyhyempi mitä korkeampi luokka oli: 18 kk (95 % LV, 16–21) luokassa IVa, 6.9 kk (95 % LV, 4.8–9.7) luokassa IVb, ja 1.9 kk (95 % LV, 1.6–2.9) luokassa IVc (P < 0.001, log-rank trenditesti).
The median OS shortened with increasing stages, and calculated from the treatment decision (i.e. BSC), it was 12 months (95% CI, 9.4–21) for stage IVa, 5.7 months (95% CI, 0.7–11) for stage IVb, and 0.6 months (95% CI, 0.3–0.9) for stage IVc (P < 0.001, log-rank test for trend).
Mediaani kokonaiselossaoloaika lyheni levinneisyysluokan mukaan ja oli 12 kk (95 % LV, 9.4–21) luokassa IVa, 5.7 kk (95 % LV, 0.7–11) luokassa IVb ja 0.6 kk (95 % LV, 0.3–0.9) luokassa IVc (P < 0.001, log-rank trenditesti).
The median OS was comparable to that of BSC patients with main treatment modalities—except with CHT and surgery in stage IVa, the former being associated with shorter and the latter with longer survival.
Mediaani kokonaiselossaoloaika oli verrattavissa oireenmukaisesti hoidettujen potilaiden elossaoloaikoihin aktiivisilla hoitomuodoilla paitsi perinteisellä solunsalpaajahoidolla ja kirurgialla levinneisyysluokassa IVa, jossa se oli ensin mainitulla lyhyempi ja viimeksi mainitulla pidempi.
Of the patients who received BSC, 24%, 19%, and 55% represented WF stages IVa, IVb, and IVc, respectively.
Heistä 24 % kuului levinneisyysluokkaan IVa, 19 % luokkaan IVb ja 55 % luokkaan IVc.
For Studies II–IV, a nationwide cohort of patients was identified, whose metastases were diagnosed between January 1, 1999 and December 31, 2016 after the primary tumour had been managed in the Ocular Oncology Service, Helsinki University Hospital, which is a national referral centre.
Osatyöt II–IV perustuivat valtakunnalliseen aineistoon potilaita, joiden levinnyt tauti oli todettu 1.1.1999 ja 31.12.2016 välisenä aikana, ja joiden emokasvain oli hoidettu Hyksin silmätautien klinikassa, johon suonikalvoston melanooman hoito on valtakunnallisesti keskitetty.
If a computed tomography (CT) or magnetic resonance imaging (MRI) was performed within 60 days of the upper abdominal ultrasonography (US), then the agreement of findings was studied regarding the presence and number of metastases (Study II).
Niiltä potilailta, joiden etäpesäkkeet oli havaittu kaikututkimuksella ja siitä 60 päivän sisällä tehdyllä tietokonetomografia (TT)- tai magneettitutkimuksella (MRI), tarkastelin kuvantamislöydösten yhtenevyyttä siltä osin, oliko etäpesäkkeitä havaittu ja jos oli, niin kuinka monta.
It metastasises in more than half of patients, and even 35 years after the diagnosis of the primary tumour, metastatic uveal melanoma is the leading cause of death.
Yli puolet potilaista sairastuu levinneeseen tautiin, joka on yleisin kuolinsyy jopa 35 vuoden kuluttua emokasvaimen diagnoosista.
In stage IVa, patients who received chemoimmunotherapy with interferon or interleukin (CIT) or local therapy, especially surgical resection, as their first-line treatment had a longer OS (18 and 27 months, respectively) than patients who received CHT (10 months) (P < 0.020).
Luokan IVa kokonaiselossaoloaika oli pitempi, jos maksaetäpesäkkeiden ensilinjan hoito oli kemoimmunoterapia tai paikallishoito, erityisesti kirurgia, kuin jos se oli perinteinen solunsalpaajahoito (18 kk, 27 kk ja 10 kk, P < 0.020).
In the nationwide cohort, 108 patients who were analysed received BSC and 216 active treatment.
Koko aineistossa 108 potilasta sai oireenmukaista hoitoa.
Main conclusions The meta-analysis suggested no clinically significant difference by treatment modality, although for patients with solitary hepatic metastases, surgery might have been more effective than CHT.
Päätelmät Meta-analyysissa totesin, ettei kokonaiselossaoloaika millään hoitomuodolla paitsi mahdollisesti etäpesäkkeiden kirurgisella poistolla poikennut perinteisellä kemoterapialla saavutetusta.
The survival graphs were digitised, and individual survival times were pooled.
Digitoin kuvaajat ja yhdistin elossaoloajat.
In the nationwide cohort, hepatic US was a sensitive follow-up modality, supporting its continued use as the primary imaging method for this purpose.
Valtakunnallisen aineiston perusteella ylävatsan kaikututkimus oli herkkä menetelmä toteamaan maksaetäpesäkkeet.
Of the treatment modalities with >100 patients, the pooled median OS was 5–6 months longer with surgery and IHP and 4 months shorter with CPI than with CHT, for which the median OS was 11 months (P < 0.010, log-rank test).
Mediaani kokonaiselossaoloaika oli 13 kk. Niistä hoitomuodoista, joita sai >100 potilasta, isoloitu maksaperfuusio ja kirurgia pidensivät elossaoloaikaa 5–6 kk ja tarkistuspisteen estäjät lyhensivät sitä 4 kk verrattuna perinteiseen kemoterapiaan, jonka jälkeen mediaani kokonaiselossaoloaika oli 11 kk. Meta-analyysiin sisältyvien julkaisujen heterogeenisyys paljasti tunnistettavissa olevia sekoittavia tekijöitä.
The median overall survival (OS) was calculated by treatment modality, and modalities were compared by the log-rank test and Cox regression, adopting conventional chemotherapy (CHT) as a reference.
Laskin mediaani elossaoloajan eri hoitomuodoille ja vertasin niitä perinteiseen kemoterapiaan Kaplan-Meierin menetelmällä ja Coxin suhteellisten riskitiheyksien regressioanalyysilla.
It was compared with the Kaplan-Meier product-limit method and Cox proportional hazards regression analysis against BSC and between active treatment modalities (Study IV).
Tutkimuksen ensisijainen päätetapahtuma oli kokonaiselossaoloaika, jota vertasin oireenmukaisen hoidon sekä eri hoitomuotojen jälkeiseen elossaoloaikaan Kaplan-Meierin menetelmällä ja Coxin suhteellisten riskitiheyksien regressioanalyysilla.