natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The climatic effect, however, has a notable uncertainty.
Maailmanlaajuisesti pienhiukkaset viilentävät ilmastoa.
The data were used to determine the vertical and horizontal extent and variability of the NPF events in the surroundings of the Hyytiälä SMEAR II station.
Lisäksi väitöstyössä tutkittiin kokeellisesti pienhiukkasten muodostumista ja kasvua Keski-Suomessa sijaitsevan Hyytiälän mittausaseman ympäristössä.
The understanding of the NPF mechanisms and the spatial and temporal variation of NPF in many scales is necessary to correctly represent aerosols in climate models.
Toisaalta johtuen hiukkaslähteiden epätasaisesta jakautumisesta ajallisesti ja paikallisesti, sekä pienhiukkasten lyhyestä eliniästä, liittyy ilmiön suuruuteen vielä epätarkkuutta.
However, within this area, a notable variation in nucleation mode particles was observed.
Työssä kehitettiin menetelmä määrittää hiukkasten koon muutos metsän päällä kuljetun ajan funktiona.
The result implied that the condensation has a significant role in the particle growth even when NPF is not explicit.
Sopivissa olosuhteissa kaasumolekyylit voivat jatkaa tiivistymistään vastamuodostuneiden hiukkasten päälle.
The median follow-up times of all patients were between 7.2 (study II) and 8.6 years (study III).
Väitöskirjassa olevien tutkimusten keskimääräinen seuranta-aika oli 7.2 ja 8.6 vuoden välillä.
Long-term outcome of non-muscle-invasive bladder cancer after instillation therapies
Pinnallisen virtsarakkosyövän huuhteluhoitojen pitkäaikaistulokset
The risk of progression was very low in the best treatment groups of our studies after 10 years, which might question the benefit of a recommended life-long follow-up for all patients.
Pinnallisen virtsarakkosyövän etenemisriski oli matala 10 vuoden seurannan jälkeen, mikä asettaa kyseenalaiseksi nykyisen suosituksen loppuiän jatkuvasta seurannasta.
The present thesis analyses the long-term results of those studies.
Tässä väitöskirjassa on kerätty ja analysoitu neljän eri FB tutkimuksen pitkäaikaistulokset.
Two subgroup analyses of our studies revealed a lower probability of recurrence in patients that had been treated with a single perioperative chemotherapy instillation compared to those without the single instillation.
Kahdessa alaryhmäanalyysissämme selvisi, että jos potilas sai höyläyksen yhteydessä kertaluonteisen solunsalpaajahuuhtelun, oli hänellä vähemmän uusiutumisia kuin niillä, jotka eivät toimenpiteen yhteydessä huuhtelua saaneet.
The patients of study IV had one perioperative epirubicin (EPI) followed by BCG or combination of EPI and IFN.
IV tutkimuksessa potilaille annettiin toimenpiteen yhteydessä epirubisiinihuuhtelu ja hoito jatkui joko BCG:llä tai EPI:n ja IFN:n yhdistelmällä.
However, the risk of dying of BC appeared to be markedly lower than observed in the series of untreated patients.
Huomasimme kuitenkin, että rakkosyöpäkuolleisuus oli molemmissa potilasryhmissä alhaisempi kuin aiemmin julkaistuissa aineistoissa, joissa potilaita ei ollut lainkaan huuhteluhoidettu.
The patients in study III had one perioperative MMC plus four weekly MMC instillations followed by either BCG or alternating BCG and interferon-α2b (IFN) instillations.
III tutkimuksessa potilaiden hoito alkoi myös toimenpiteen yhteydessä annettavalla ja neljällä viikoittaisella MMC:llä, mutta jatkui joko BCG:llä tai BCG:n ja interferoni-α2b:n (IFN) yhdistelmällä.
In study IV, we found that one perioperative EPI administration followed by five weekly BCG and a 1- to 2-yr BCG maintenance treatment was significantly better in reducing recurrence than was a combination of EPI and IFN using the same schedule.
III tutkimuksessa totesimme, että ylläpitohoito BCG:llä laski uusiutumisriskiä verrattuna BCG ja IFN huuhteluhoitojen yhdistelmään ja IV tutkimuksessa selvisi, että BCG hoito vähentää uusiutumisia paremmin kuin EPI:n ja BCG:n yhdistelmä.
The need for an adjuvant intravesical treatment is evaluated after TURBT and is based on various tumour characteristics.
Höyläysnäytteiden perusteella arvioidaan tarve jatkohoitoon.
In study II, we found no difference between the study groups (one perioperative MMC and four weekly MMC followed by BCG or alternating MMC and BCG).
II tutkimuksessa potilaille annettiin höyläyksen yhteydessä MMC huuhtelu, neljä viikoittaista MMC huuhtelua ja ylläpitohoitona joko MMC tai MMC ja BCG huuhtelun yhdistelmää.
Patients in study I were treated with mitomycin C (MMC) or bacillus Calmette-Guérin (BCG) instillations for up to one year, whereas the patients in study II had one perioperative plus four weekly MMC instillations followed by MMC or alternating MMC and BCG instillations.
I tutkimuksessa potilaat saivat mitomycin C (MMC) tai bacillus Calmette-Guérin (BCG) huuhteluita vuoden ajan.
Non-muscle-invasive bladder carcinoma (NMIBC) should be treated with a transurethral resection of the bladder tumour (TURBT).
Kaikkien pinnallista virtsarakkosyöpää sairastavien potilaiden hoito alkaa virtsarakon tähystyksessä tehtävällä höyläyksleikkauksella.
Three out of four patients who progressed died of BC despite the relatively meticulous follow-up.
Huolimatta tarkasta seurannasta suurin osa potilaista joiden tauti eteni, myös kuoli rakkosyöpään.
Better methods are still needed to recognize the progression in NMIBC early enough to be able to lower the mortality of this disease.
Mikäli tunnistamme ja hoidamme potilaan ajoissa, pystymme laskemaan rakkosyöpäkuolleisuutta.
This thesis consists of four individual FinnBladder (FB) studies that compared different intravesical regimens of chemo- and immunotherapy among patients with intermediate- or high-risk NMIBC.
Jatkohoitoina pinnallisessa virtsarakkosyövässä käytetään rakon sisäisiä huuhteluhoitoja solunsalpaajilla, immunologisilla aineilla tai niiden yhdistelmillä.
In study I, we found that BCG significantly reduced the time to recurrence but had no effect on progression, disease specific survival or overall survival compared to MMC.
I tutkimuksessa todettiin, että BCG esti rakkosyövän uusiutumista MMC:tä paremmin.
The aim of the adjuvant intravesical treatment is to reduce the number of recurrences and the risk of progression.
Rakkosyövän seuranta tarvitsekin uusia välineitä riskipotilaiden tunnistamiseksi.
Patients in these studies belonged to the intermediate- or to the high-risk group of NMIBC.
Kaikissa neljässä tutkimuksessa potilaat ovat kuuluneet keski- ja korkean riskin ryhmään, joille suositellaan höyläyksen lisäksi huuhteluhoitoja.
Vascular endothelial growth factors (VEGFs) and their receptors (VEGFRs), as well as angiopoietin growth factors (Ang1, Ang2) together with their Tie1 and Tie2 tyrosine kinase receptors are essential regulators of angiogenesis and lymphangiogenesis.
Vaskulaariendoteelikasvutekijä (VEGF) ja angiopoietiini-kasvutekijät (Ang1 ja Ang2) säätelevät veri- ja imusuonten muodostusta.
Second, a therapeutic anti-Ang2 antibody was found to promote vessel integrity and inhibit tumor metastasis, by inhibiting Ang2 binding to Tie2 and inducing internalization of the Ang2-Tie2 signalling complexes in ECs.
Osoitimme myös, että Ang2-kasvutekijää estävät vasta-aineet estävät Ang2:n sitoutumista Tie2-reseptoriin, ja aiheuttavat Tie2-Ang2 -signaalikompleksin siirtymisen solun sisälle estäen kompleksin toiminnan.
However, problems with anti-angiogenic therapies are associated with drug related resistance, and biomarkers that would predict patient responses are lacking.
Toistaiseksi ei ole löydetty biomarkkereita, jotka auttaisivat kohdentamaan hoitoja niistä hyötyville potilaille.
Angiogenesis, the growth of new blood vessels, is essential during embryonic development, but it is also involved in numerous human diseases, including cancer.
Verisuonten uudismuodostus eli angiogeneesi on tärkeää yksilönkehityksen aikana, mutta vähentyy kudosten muodostuttua ja aikuisessa yksilössä.
In this study, we focused to discover molecular mechanisms that regulate the Ang-Tie signalling system, and how this pathway functions during tumor metastasis and endotoxemia.
Tässä tutkimuksessa identifioitiin molekyylitason mekanismeja, jotka säätelevät Ang-Tie-signaalinvälitysreitin toimintaa verisuonten endoteelisolujen välisissä liitoksissa ja vuotavassa syöpäkasvaimen verisuonistossa, sekä Ang2-kasvutekijän ilmentymistä etäpesäkkeitä lähettävän munuaissyöpäkasvaimen primäärituumorissa ja sen merkitystä biomarkkerina anti-angiogeneesihoidoissa.
Second, we sought to investigate Ang2 expression in human metastatic renal cell carcinoma (mRCC), and its potential as a biomarker for anti-angiogenic therapies.
Lisäksi osoitimme, että Ang2 ilmentyy munuaissyöpäkasvaimen verisuonistossa ja korkea Ang2-pitoisuus ennustaa hoitovastetta sunitinib-hoidolle.
In summary, our results demonstrate that Tie1 is essential for angiopoietin signalling and vascular remodelling, by interacting with Tie2, within a distance of 10 nm, and regulating the subcellular trafficking of Tie2.
Osoitimme, että endoteelisolujen liitoksissa Tie1- ja Tie2-reseptorit muodostavat kompleksin, jossa ne sijaitsevat alle 10 nm etäisyydellä toisistaan, kompleksin muodostus on riippuvainen α5β1-integriinistä, Tie1-reseptori säätelee Tie2 liikkumista solussa ja Tie1 vaaditaan endoteelisolujen angiopoietiinivasteeseen ja verisuonien muokkaukseen.
These results advance the current understanding of the function of the Ang-Tie pathway in the vasculature, and call for more thorough studies of Ang2 in human RCC.
Nämä tulokset tuovat uutta tietoa Ang-Tie systeemin toiminnasta endoteelisoluissa ja sen vaikutuksesta syöpäkasvaimen leviämiseen verisuoniston kautta.
VEGF-targeted therapies have been in clinical use for more than a decade, whereas Ang-Tie targeted drugs are in clinical development for cancer.
Verisuonten kasvua estäviä anti-angiogeneesilääkkeitä, jotka estävät VEGF-kasvutekijän toimintaa, on käytössä useissa syövissä, mutta usein hoidon aloituksen jälkeen syöpä uusiutuu.
Ang1 stimulates the translocation of Tie receptors into endothelial cell-cell contacts resulting in endothelial stabilization, while Ang2 stimulates tumor angiogenesis, metastasis and vascular leakage, and Ang2 expression is elevated in several diseases, including cancer.
Sitä vastoin, Ang1-kasvutekijä aktivoi Tie2-reseptorin endoteelisolujen välisissä liitoksissa, mikä vähentää verisuonten läpäisevyyttä.
The optimal diet of even closely related species can vary tremendously.
Eliöt poikkeavat huomattavasti toisistaan niille sopivan ravinnon suhteen ja aivan lähisukuisetkin lajit saattavat suosia hyvin erilaista ravintoa.
Also human populations and individuals vary in their dietary behavior and physiological responses to dietary interventions.
Myös ihmiset ja ihmispopulaatiot poikkeavat ravintokäyttäytymisessä toisistaan.
SUMMARY Sugars, amino acids and lipids provide the energy and building blocks for growth and maintenance in all animals.
YHTEENVETO Ravinnosta saatavat sokerit, aminohapot ja rasvat tarjoavat kaikille eliöille paitsi energiaa, myös tarvittavat rakennuspalikat kudosten kasvuun ja ylläpitoon.
Multicellular animals sense and control their energy homeostasis continuously by integrating nutritional, hormonal and neuronal inputs from their internal and external environment.
Eläimet aistivat ja kontrolloivat aineenvaihdunnan tasapainoa yhdistämällä hormonaalisia, hermostollisia sekä ravintoperäisiä signaaleja kehosta ja ympäristöstä.
Moreover, the high amounts of refined sugars in the modern human diet are suggested to contribute to the development of metabolic diseases such as metabolic syndrome and type 2 diabetes.
Nykyisen länsimaisen ravinnon, joka pitää sisällään huomattavan määrän puhdistettuja sokereita, on ehdotettu olevan tyypin 2 diabeteksen sekä metabolisen syndrooman yleistymisen taustalla.
For example, the counteracting hormones Insulin and Glucagon maintain the levels of circulating glucose constant during fluctuating nutritional conditions.
Esimerkiksi haiman erittämät vastavaikutteiset hormonit, insuliini ja glukagoni, säätelevät systeemisellä tasolla veren glukoosipitoisuutta.
In this thesis, I demonstrate the physiological importance of Mondo-Mlx for organismal sugar tolerance.
Osoitan tässä väitöskirjassa Mondo-Mlx transkriptiotekijöiden olevan välttämättömiä banaanikärpäsen sokeritoleranssille.
The nutrient sensors and their downstream signaling pathways are activated in response to specific nutrients, and they ensure the metabolic homeostasis.
Solutasolla ravinnon aistinnasta vastaavat niin sanotut ravintosensorit , jotka tunnistavat tiettyjä ravintoaineita ja aktivoivat signalointireittejä, jotka puolestaan säätelevät koko kehon aineenvaihdunnan tasapainoa eli homeostaasia.
Dysregulation of ChREBP has been associated with the development of type 2 diabetes, and polymorphisms of ChREBP with circulating triglyceride levels and increased risk of coronary artery disease.
ChREBP:n toiminnan häiriöt on yhdistetty ihmisillä tyypin 2 diabeteksen syntyyn.
The mlx null mutant animals display severe sugar intolerance and a gene expression profile that confirms the role of Mondo-Mlx as a key regulator of glycolytic and lipogenic genes also in Drosophila.
Geeniekspressioanalyysi varmisti Mondo-Mlx:n tärkeän roolin glykolyysin ja lipidisynteesin entsyymien säätelijänä myös banaanikärpäsessä.
ChREBP/MondoA-Mlx heterodimers regulate the majority of sugar-induced transcription in mammals, including genes of the glycolytic and lipogenic pathways.
ChREBP/MondoA-Mlx kohdegeeneihin lukeutuu muun muassa useita glykolyysin ja rasvasynteesin entsyymejä.
The metabolic profiling of the mlx null mutant animals revealed that in addition to being hyperglycaemic, the mutants show signs of amino acid catabolism and elevated ceramide levels that indicate lipotoxicity.
Alentuneet aminohappotasot sekä kohonneet ureapitoisuudet viittaavat siihen, että mlx1 mutantit käyttävät aminohappoja energialähteenään.
The aim of this thesis was to characterize the in vivo function of Drosophila Mondo-Mlx and to identify its target genes and their roles in regulating sugar metabolism.
Lisäksi selvitimme Mondo-Mlx kohdegeenejä, sekä tutkimme niiden toimintaa sokeriaineenvaihdunnan säätelyssä.
Sugars are sensed by highly conserved transcription factor paralogs ChREBP (Carbohydrate-responsive element-binding protein) and MondoA, which share the same heterodimerization partner Mlx.
Solutasolla ravinnon sokereiden aistinnasta vastaavat konservoituneet ChREBP ja MondoA transkriptiotekijät, jotka yhdessä saman sitoutumiskumppaninsa, Mlx:n kanssa säätelevät valtaosaa sokeri-indusoituvasta geenien ilmentymisestä nisäkkäillä.
This thesis demonstrates the use of Drosophila in studying the genetic basis of dietary sugar tolerance and metabolism.
Tämä väitöskirja osoittaa banaanikärpäsen olevan geneettisesti sekä fysiologisesti ihanteellinen malli sokeriaineenvaihdunnan tutkimiseen.
It reveals a number of new metabolic pathways and downstream effectors regulated by Mondo-Mlx, broadening its role as a master regulator of sugar-induced transcription.
Lisäksi havaitsin Mondo-Mlx:n säätelevän monien transkriptiotekijöiden ilmentymistä, jotka puolestaan säätelevät osaa Mondo-Mlx:n alavirran kohdegeeneistä.
The function of the mammalian ChREBP/MondoA-Mlx has been largely studied in vitro.
ChREBP/MondoA-Mlx:n toimintaa on tutkittu nisäkkäillä lähinnä soluviljelyolosuhteissa ja tämän väitöskirjan tavoitteena oli karakterisoida banaanikärpäsen Mondo-Mlx transkriptiotekijöiden toiminta in vivo.
Furthermore, we expand the role of Mondo-Mlx as a metabolic regulator by showing that it directly controls the expression of several key enzymes of lipid storage, pentose phosphate pathway and amino acid metabolism in response sugars.
Nisäkästutkimuksissa aiemmin löydettyjen kohdegeenien lisäksi havaitsin Mondo-Mlx:n säätelevän myös muun muassa rasvojen varastointiin ja aminohappoaineenvaihduntaan liittyvien geenien ilmentymistä.
The Drosophila genome encodes single orthologues for ChREBP/MondoA and Mlx called Mondo and Mlx, respectively.
Toisin kuin nisäkkäillä, banaanikärpäsellä (Drosophila) on vain yksi ChREBP/MondoA paralogi, Mondo.
Transcriptional control of dietary sugar metabolism and homeostasis by Mondo-Mlx transcription factors
Nämä tulokset laajentavat käsitystä ChREBP/MondoA-Mlx:n roolista aineenvaihdunnan säätelijänä.
The drivers drove in a moving-base truck simulator for 55 min once every third hour, resulting in 31 200 km of highway driving, out of which 8 432 km were on straights.
Kuljettajat ajoivat liikuvapohjaisesssa rekkasimulaattorissa 55 min ajan joka kolmas tunti, eli kokonaisuudessaan 31 200 km maantieajoa, joista 8 432 km olivat suorilla.
The best prediction of the number of lane departures during the subsequent 10 s was achieved using the maximum peak-to-peak amplitude of the steering wheel signal from the previous ten 1 s segments as inputs to a 10-15-5-1 time-delayed feed-forward QNN.
Paras ennustus kaistalta poikkeamisten määrälle tulevan 10 s aikana saavutettiin käyttämällä sisäänmenona rattisignaalin suurinta huipusta huippuun amplitudia kymmenen edellisten 1 s pätkien ajalta ja aikaviivästettyä eteenpäinkytkettyä 10-15-5-1 QNN:ää.
Predicting the steering wheel signal one time step ahead, 0.1 s, was achieved with a 15-40-20-1 time-delayed feed-forward QNN with a root-mean-square error of RMSEtot = 0.007 a.u.
Rattisignaalin ennustaminen yhden aika-askeleen eteenpäin, 0,1 s, suoritettin aikaviivästetyllä eteenpäinkytkeyllä QNN:llä, jolla oli 15-40-20-1 rakenne.
corresponding to a 0.4 % relative error.
Neliöllinen keskiarvollinen virhe oli RMSEtot = 0.007 a.u., mikä vastaa 0,4 % suhteellista virhettä.
The proportions of antibiotic resistant bacteria in the control milk sample were generally, with the exception of TS-resistant bacteria in some cases, at their lowest after seven days of cold storage when the milk was, though, microbiologically unacceptable.
Kontrollinäytteiden antibioottiresistenttien bakteerien osuus oli yleisesti, TS-resistenttejä bakteereja joissain tapauksissa lukuun ottamatta, pienimmillään seitsemän vuorokauden kylmäsäilytyksen jälkeen, jolloin maito ei kuitenkaan enää ollut mikrobiologisesti hyväksyttävää.
Further analyses would be required to confirm if the gene studied is linked to antibiotic resistance.
Lisätutkimuksia tarvittaisiin sen varmistamiseksi, onko tutkittu geeni yhteydessä antibioottiresistenssiin.
The cold storage, utilized to increase the shelf life of raw milk, favors the growth of psychrotrophic bacteria.
Raakamaidon säilyvyyden parantamiseksi hyödynnettävä kylmäsäilytys suosii psykrotrofisten bakteerien kasvua.
Untreated, N2-treated and LPS-treated raw milk samples were stored at 6 °C and the counts of bacteria resistant to gentamicin, ceftatzidime, levofloxacin and trimethoprim-sulfamethoxazole were determined in the beginning of the experiments and after three and seven days of cold storage.
Käsittelemätöntä, N2-käsiteltyä ja LPS-käsiteltyä raakamaitoa säilytettiin 6 °C:n lämpötilassa ja gentamisiinille, keftatsidiimille, levofloksasiinille ja trimetopriimi-sulfametoksatsolille resistenttien mesofiilien ja psykrotrofien tasot määritettiin kokeen alussa sekä kolmen ja seitsemän vuorokauden kylmäsäilytyksen jälkeen.
The proportions of resistant bacteria were on average clearly higher in LPS samples than in control samples, whereas the effect of the N2 treatment on the proportions of resistant bacteria varied between the experiments.
LPS-näytteissä oli keskimäärin selvästi suurempia osuuksia antibioottiresistenttejä bakteereja kuin kontrollinäytteissä, kun taas N2-käsittelyn vaikutus antibioottiresistenttien bakteerien määriin vaihteli eri koeasetelmissa.
On the basis of the rep-PCR fingerprints, there were both similar and different strains among the bacterial isolates.
Rep-PCR-sormenjälkien perusteella bakteeri-isolaateissa oli sekä useita samaa kantaa olevia bakteereja että useita erilaisia bakteerikantoja.
The isolates from LPS samples were more frequently resistant to all the antibiotics studied and produced less frequently protease and phospholipase than the isolates from control and N2-treated samples.
LPS-näytteiden isolaateilla resistenssi kaikille tutkituille antibiooteille oli yleisempää ja proteaasin ja fosfolipaasin tuotto harvinaisempaa kuin kontrolli- ja N2-käsittelynäytteiden isolaateilla.
A PCR product was obtained for one Pseudomonas isolate using mexA-F/R primers, but according to the database the gene sequence did not show homology with antibiotic resistance genes.
MexA-geenin alukkeita Pseudomonas-isolaatille käyttäen saatiin monistettua geenituote, jonka sekvenssillä ei tietokannan perusteella kuitenkaan ollut homologiaa antibioottiresistenssigeenien kanssa.
Also the methods to study raw milk bacteria and their antibiotic resistance were documented.
Lisäksi kirjallisuuskatsauksessa käsiteltiin raakamaidon bakteerien ja niiden antibioottiresistenssin tutkimiseen käytettyjä menetelmiä.
The bacterial isolates resistant to all the considered antibiotics produced less frequently protease and phospholipase than the isolates resistant to fewer antibiotics.
Kaikille tutkituille antibiooteille resistenttien bakteeri-isolaattien proteaasin ja fosfolipaasin tuotto oli harvinaisempaa kuin harvemmille antibiooteille resistenttien isolaattien.
In addition, DNA fingerprints of selected isolates were obtained by rep-PCR method and for a couple of isolates 16S rRNA gene partial sequencing was performed.
Lisäksi isolaattien monimuotoisuutta tutkittiin rep-PCR-menetelmällä ja muutama isolaatti tunnistettiin sukutasolla 16S rRNA -geenin osittaiseen sekvenssiin perustuen.
The aim of the experimental part was to study the effects of cold storage, N2 gas treatment and LPS treatment on the levels of antibiotic resistant bacteria in raw milk.
Kokeellisen osuuden tavoitteena oli tutkia kylmäsäilytyksen sekä LPS- ja typpikaasukäsittelyjen vaikutusta raakamaidon bakteerien antibioottiresistenssiin.
Based on the 16S rRNA partial gene sequence, two isolates were identified as Pseudomonas spp.
Isolaateista kaksi tunnistettiin 16S rRNA -geenin osittaisen sekvenssin perusteella Pseudomonas-sukuisiksi ja kaksi Stenotrophomonas-sukuisiksi.
The antibiotic resistance and spoilage features of bacterial isolates selected from different plates were compared.
Raakamaidosta eristettyjen bakteeri-isolaattien antibioottiresistenssi- ja pilaajaominaisuuksia vertailtiin.
The length of cold storage affected the proportions of antibiotic resistant bacteria in raw milk.
Kylmäsäilytysaika vaikutti raakamaidon antibioottiresistenttien bakteerien osuuksiin.
There was a lot of variation in the prevalence of bacterial antibiotic resistance between the milk samples treated differently.
Eri tavoin käsiteltyjen maitonäytteiden välillä oli runsaasti vaihtelua bakteerien antibioottiresistenssin esiintyvyydessä.
In addition, some pathogenic bacteria are capable of growing at cold storage temperatures and it has been observed in previous studies that the psychrotrophs in raw milk can be resistant to several antibiotics.
Raakamaidon psykrotrofien on myös aiemmissa tutkimuksissa havaittu olevan resistenttejä useille antibiooteille.
In the literature review section of this study, the microbial composition of raw milk and the effect of cold storage, nitrogen gas (N2) treatment and activation of the lactoperoxidase system (LPS) on the raw milk bacteria was reviewed; moreover, the evolution, spread and mechanisms of bacterial antibiotic resistance and the antibiotic resistance on dairy farms and of raw milk bacteria was reviewed.
Tutkielman kirjallisuuskatsauksessa perehdyttiin raakamaidon mikrobistoon sekä siihen, kuinka kylmäsäilytys sekä maidon säilytysaikaa pidentävät typpikaasukäsittely (N2) ja laktoperoksidaasisysteemin (LPS) aktivointi vaikuttavat raakamaidon bakteereihin.
The presence of certain antibiotic resistance genes for the isolates partially identified was investigated using a PCR-based method.
Tunnistetuista isolaateista tutkittiin PCR-pohjaisella menetelmällä tiettyjen antibioottiresistenssigeenien läsnäoloa.
Possible reasons can be variations in the gene sequences, suboptimal PCR conditions or that the isolates lacked the genes studied.
Työssä ei saatu monistettua tutkittuja antibioottiresistenssigeenejä, mihin syynä voivat olla esimerkiksi bakteerien geenisekvenssien variaatiot, kyseisten geenien puuttuminen tai PCR-reaktion olosuhteet.