natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 2014, EU has given a directive of maritime spatial planning (MSP), which aims to that every coastal member state had established spatial planning practices to their national marine areas by 2021 according to EU’s spatial agendas.
EU on antanut vuonna 2014 direktiivin merialuesuunnittelusta (maritime spatial planning, MSP), jonka mukaisesti kaikkien rannikkojäsenvaltioiden tulee laatia kansallisille merialueilleen EU:n aluesuunnittelutavoitteiden mukaiset spatiaaliset suunnitelmat merialueiden käytöstä vuoteen 2021 mennessä.
The EU’s MSP policy is a policy tool for the EU territory, but at the same time, it is used as a tool to carry out domestic regional objectives as well.
EU:n merialuesuunnittelukäytäntö on työkalu EU-territorion muokkaamista varten, mutta sitä hyödynnetään samanaikaisesti myös kansallisen aluepolitiikan välineenä.
Accordance with the hermeneutic traditions, comprehensive contextualization is conducted in this research in order to understand the maritime spatial planning policy.
Hermeneuttisen tradition mukaisesti tutkimuksessa laaditaan kattava taustoitus merialuesuunnittelukäytännön ymmärtämiseksi.
It has transformed heterogenic marine areas in Europe into single entity in order to be spatially governable by EU.
Se on muuntanut heterogeeniset merialueet Euroopassa yhdeksi hallittavaksi tilalliseksi kokonaisuudeksi.
The aim of this research is to interpret how understanding of ’EU’rope as a territorial entity is shaped through the structure of the maritime spatial planning policy and the meanings attached to it, in order to create a perception of the future development of EU and marine areas in general.
Tutkimuksen tarkoituksena on ymmärtää, kuinka ’EU’rooppaa hahmotetaan territoriaalisena kokonaisuutena merialuesuunnittelukäytännön ja siihen liitettävien merkitysten kautta, jotta voidaan hahmottaa niin EU:n kuin ylipäätään merialueiden tulevaisuuden kehitystä ja käyttöä.
The MSP has been looked at as a managerial tool helping to enhance the ecological condition of the seas, but not as a policy that produces spatiality.
Merialuesuunnittelua on tähän asti tarkasteltu lähinnä meriympäristön ekologisen tilan parantamiseen tähtäävänä ohjauskeinona, mutta ei spatiaalisuutta tuottavana politiikkana.
So far, spatial planning has been a technology to govern the terrestrial environment, but now marine space is seen as the new frontier of spatial planning.
Tähän asti spatiaalinen suunnittelu on ollut lähinnä terrestriaaliseen ympäristöön kohdennettu hallinnan teknologia, mutta nyt myös merialueiden voidaan nähdä tulleen sen piiriin.
The research suggests that the spatiality and territoriality of marine areas produces different kind of planning practices than is seen in the terrestrial environment.
Tutkimuksen mukaan merialueiden erilaisen spatiaalisuuden ja territoriaalisuuden takia niihin kohdistetut suunnitteluprosessit eroavat terrestriaalisen ympäristön vastaavista käytännöistä.
These spaces have therefore been submitted under larger decision-making processes than before and EU is able to harness the national marine territories for the benefit of the whole Europe, and mainly due increasing economic growth in the territory.
Nämä merialueet ovat siten siirtyneet laaja-alaisemmin EU:n päätöksentekoprosessien piiriin, joten EU:n on mahdollista valjastaa kansalliset merialueet koko EU-alueen hyväksi.
The concept of policy integration is in-built to MSP and is used as an indicator to Europeanization in this study.
Käytänteiden yhdentämisen (policy integration) pyrkimys on sisäänrakennettu merialuesuunnitteluun, ja sitä käytetään tässä tutkimuksessa eurooppalaistumisen indikaattorina.
These actors’ understanding of the Finnish MSP is seen to construct ‘EU’ropean space in and through the domestic MSP process.
Sen, miten kyseiset toimijat ymmärtävät merialuesuunnitteluprosessin Suomessa, voidaan nähdä konstruoivan ’EU’rooppalaista tilaa kansallisessa suunnitteluprosessissa, sekä sen kautta.
In this research, EU’s MSP policy is used as to research Europeanization of space in ‘EU’rope.
Tässä tutkimuksessa EU:n merialuesuunnittelukäytäntöä on hyödynnetty tutkittaessa tilan eurooppalaistumista EU-alueella.
In Finland, the coastal Regions have benefitted from MSP and gained more power over the Finnish marine territories and the MSP may be used as to reinforce Regional planning.
Suomessa rannikkomaakunnat ovat merialuesuunnittelun hyötyjiä, ja ne ovat saaneet merialuesuunnittelukäytännön myötä lisää päätäntävaltaa Suomen merialueilla.
The policy integration effort is seen to steer social networks of actors that create the MSP in practice.
Yhdentämispyrkimyksen voidaan nähdä ohjaavan merialuesuunnitteluprosessissa olevien toimijoiden sosiaalisia verkostoja.
Therefore, semi-structured theme interviews were conducted to the actors carrying out the MSP process in Finland.
Tutkimuksen päämateriaalina ovat Suomen merialuesuunnitteluprosessista vastaaville tahoille laaditut puolistrukturoidut teemahaastattelut.
By means of policy integration efforts, the MSP creates new kinds of socio-spatial dimensions to Europe in where political bargaining over domestic marine spaces becomes a norm for the domestic maritime spatial planners.
Käytänteiden yhtenäistäminen eri territorioiden välillä luo uudenlaisen ohjauksen rajat ylittävään poliittiseen neuvotteluun kansallisten merialueiden käytöstä kansallisten merialuesuunnittelijoiden toimenkuvaan.
By adopting MSP policy, EU has changed the spatial governance structure of marine Europe.
EU on vaikuttanut merellisen Euroopan spatiaalisen hallinnan rakenteeseen merialuesuunnittelukäytännön avulla.
The research suggests that the territorial policy integration efforts reinforce the objectives of the EU directive in transnational collaboration, and this new platform of negotiation can be predicted to unify neighbouring domestic planning practices and goals in some extent.
Rajat ylittävän yhteistyön ja neuvottelun voi osaltaan olettaa yhtenäistävän naapurialueiden suunnittelukäytänteitä ja tavoitteita niin kansallisessa kuin rajat ylittävässä suunnitteluprosesseissa.
Mortality from coronary heart disease (CHD) among the working-age population has declined by 70% during the past 50 years in Finland.
Työikäisen väestön sepelvaltimotautikuolleisuus on 50 viime vuoden aikana vähentynyt Suomessa 70%.
We observed a positive trend in lifestyles in all three groups.
Elintavat muuttuivat suotuisammiksi kaikissa kolmessa ryhmässä.
Men who were found to be at high risk received lifestyle counselling aiming at risk reduction.
Miehille, joiden riskin todetaan suurentuneen, annetaan elintapaneuvontaa, jonka tavoitteena on riskin pienentäminen.
Yearly, from 2006 onwards, all men aged 40 living in Helsinki have been invited to a CVD risk evaluation and health counselling visit at their local healthcare centre.
Vuodesta 2006 alkaen on vuosittain kutsuttu kaikki Helsingissä asuvat kyseisenä kalenterivuonna 40 vuotta täyttävät miehet sydän- ja verisuonitautiriskien arviointiin ja terveysneuvontaan paikalliseen terveyskeskukseen.
Despite this favourable trend, cardiovascular disease (CVD), especially ischaemic heart disease, is still the leading cause of death among the working-age male population in Finland.
Huolimatta myönteisestä kehityksestä sydän- ja verisuonitaudit ovat edelleen yleisin työikäisten miesten kuolinsyy Suomessa.
Thus, it can serve as a tentative means when assessing the risk for CVD and type 2 diabetes.
Sitä voidaan käyttää alustavana keinona arvioitaessa riskiä sairastua sydän- ja verisuonitauteihin sekä tyypin 2 diabetekseen.
In the low educational attainment group, the change in lifestyle did not lead to a significant reduction in the overall risk for CVD, whereas the risk reduction was statistically significant in the two higher educational attainment groups during follow-up.
Alimman koulutustason ryhmässä elintapojen muutokset seuranta-aikana eivät kuitenkaan johtaneet merkitsevään sydän- ja verisuonitautien kokonaisriskin pienenemiseen toisin kuin kahdessa korkeamman koulutustason ryhmässä.
We conducted two prospective follow-up studies among the men who were at high risk in the year 2006 screening.
Toteutimme kaksi seurantatutkimusta miehillä, joilla vuoden 2006 seulonnassa todettiin lisääntynyt sydän- ja verisuonitautien riski.
Often, an easily recognisable indication of such exposure is abdominal obesity.
Usein ensimmäinen ulkoinen merkki altistumisesta voi olla keskivartalolihavuus.
One of the substantial risk factors for CVD and type 2 diabetes is obesity, predominantly abdominal – that is the accumulation of fat in the visceral adipose tissue.
Yksi merkittävä sydän- ja verisuonisairauksille ja tyypin 2 diabetekselle altistava riskitekijä on lihavuus, erityisesti vyötärölihavuus, joka heijastaa ylimääräisen rasvan kertymistä vatsaonteloon.
Achieving sustainable lifestyle changes and risk reduction requires ongoing risk communication between parties.
Saavutettujen elintapamuutosten ja pienemmän riskin ylläpitäminen edellyttää palveluiden tuottajien ja käyttäjien yhteydenpidon jatkuvuutta.
In the first study, our aim was to determine whether the impact of lifestyle counselling on health behaviour and total CVD risk during the two years of follow-up depended on educational attainment.
Ensimmäisen tutkimuksen tavoitteena oli selvittää elintapaneuvonnan vaikutusta sydän- ja verisuonitautien kokonaisriskiin kahden vuoden seurannassa niin, että osallistujien koulutustaso otettiin huomioon.
WC is an indirect measure, but it is considered to be a reliable measure of visceral adiposity.
Vyötärönympärysmitta on epäsuora, mutta luotettavaksi osoitettu vatsaonteloon kertyneen rasvan mittari.
This aberrant fat accumulation strongly correlates with an adverse cardiometabolic profile.
Tämä ei-toivottu sisäelimiin kertyvä rasva korreloi vahvasti haitallisen metabolisen riskiprofiilin kanssa.
When the subcutaneous adipose tissue's ability to store fat is exceeded, the excess fat accumulates in the visceral adipose tissue and ectopic depositions in organs, such as skeletal muscles, liver, pancreas, and heart.
Kun ihonalaisen rasvakudoksen kyky varastoida rasvaa ylittyy, vatsaonteloon kertyvän rasvan lisäksi rasvaa varastoituu luustolihaksiin, maksaan, haimaan ja sydämeen.
Our results show that a cut-off point for a WC of ≥ 94 cm identifies those with increased risk for CVD and/or type 2 diabetes with a sensitivity of 84.4% and specificity of 78.2%.
Tulokset osoittivat, että vyötärönympärysmitan raja-arvo ≥94 cm erottaa osallistujien joukosta ne, joiden riski sairastua sydän- ja verisuonitauteihin tai tyypin 2 diabetekseen on riskiprofiilin perusteella lisääntynyt.
In 2011, a total of 389 initially high-risk men were identified and invited to a follow-up visit; of these, 159 participated.
Vuonna 2011 miehistä, joiden riski oli seulonnassa alun perin todettu suureksi, tavoitettiin 389.
In 2008, a total of 430 initially high-risk men were identified and invited to a follow-up visit; 200 participated.
Vuonna 2008 miehistä, joiden riski oli todettu suureksi, tavoitettiin 430.
In our second prospective study, we aimed to determine whether the continuation of risk communication would lead to and sustain lifestyle changes and maintain the possibly achieved lower CVD risk during the five-year follow-up.
Toisessa seurantatutkimuksessa selvitimme viiden vuoden seuranta-aikana omaehtoisesti toistettujen riskinarviointitapaamisten vaikutusta pienemmän riskin saavuttamiseen ja ylläpitoon.
Furthermore, of all the cardiometabolic risk factors measured, WC correlated strongest with visceral adiposity as well as epicardial and pericardial fat.
Kaikista mitatuista metabolisista riskitekijöistä vyötärönympärys korreloi voimakkaimmin vatsaontelon sisäisen rasvan määrään ja sydämen rasvoittumiseen.
In everyday practice in primary healthcare, abdominal obesity and a low level of education should trigger a comprehensive risk evaluation and, when appropriate, an offer of health counselling.
Päivittäisessä vastaanottotyössä olisi tärkeää käynnistää laajempi sydän- ja verisuonisairauksien riskikartoitus kaikille keskivartalolihaville sekä sosioekonomiselta asemaltaan heikommille.
The amount of visceral adipose tissue, abdominal subcutaneous tissue and epicardial and pericardial fat depositions was measured by magnetic resonance imaging.
Selvitimme tutkimuksessamme diabetesta sairastamattomien lihavien miesten sydämen rasvoittumisen ja vatsaonteloon kertyneen rasvan määrän suhdetta sydän- ja verisuonitautiriskitekijöihin Rasvan määrä vatsaontelossa, vatsan alueen ihonalaisessa kudoksessa ja sydämessä mitattiin magneettikuvauksella.
Factors contributing to this development include both advances in health policy and the improvement of medical care.
Nämä muutokset selittävät yli puolet kuolleisuuden vähentymisestä, hoitojen tehostuminen sekä kehitys loput.
If lifestyle behaviour has not been optimal during early adulthood, a person may have been exposed to one or more CVD risk factors before reaching middle age.
Altistuminen epäedullisten elintapojen vaikutuksille alkaa jo lapsuudessa ja jatkuu aikuisikään, jolloin viimeistään todetaan muutokset myös biologisissa riskitekijöissä.
Cardiac steatosis correlated with the amount of abdominal subcutaneous fat tissue and visceral adiposity; the correlation was stronger with visceral adiposity.
Sydämen rasvoittuminen korreloi sekä vatsan alueen ihonalaisen rasvakudoksen että vatsaonteloon kertyneen rasvan määrään, voimakkaammin jälkimmäiseen.
To study the predictive value of WC to assess the risk for CVD and type 2 diabetes in middle-aged men, we used data from 200 men from a community-based screening programme in the city of Helsinki.
Aineistomme koostui kahdestasadasta keski-ikäisestä helsinkiläismiehestä, jotka olivat osallistuneet Helsingin kaupungin terveyskeskuksen järjestämään riskiseulontaan.
We observed that the participants’ self-reported lifestyles improved regardless of the continuation of risk communication, while the overall risk for CVD improved only among those who were continuing risk communication during the five-year follow-up.
Tulokset osoittivat, että elintavat olivat muuttuneet suotuisaan suuntaa riippumatta siitä, oliko riskejä arvioitu uudelleen seuranta-aikana.
We studied the association between visceral adiposity and cardiac steatosis in 70 non-diabetic obese middle-aged men.
Toisessa tutkimuksessamme selvitimme vyötärönympärysmitan kykyä löytää valikoimattomasta keski-ikäisten miesten joukosta miehet, joiden riski sairastua sydän- ja verisuonitauteihin sekä tyypin 2 diabetekseen oli suurentunut.
Around 20% of the tumors are polyomavirus negative and associate with worse prognosis than MCV-positive tumors.
Noin 20 % MSS kasvaimista ovat virusnegatiivisia ja ovat huonompi ennusteisia kuin viruspositiiviset kasvaimet.
Current treatment modalities for advanced MCC are scarce, and new targeted therapies are warranted.
Pitkälle edenneen MSS:n hoitovaihtoehdot ovat vähäiset ja uusille tarkemmin kohdennetuille, jopa yksilöidyille hoidoille on tarvetta.
Merkel cell carcinoma (MCC) is a rare aggressive skin cancer categorized into two subgroups according to presence of Merkel cell polyomavirus (MCV).
Merkelin solu syöpä (MSS) on harvinainen mutta hyvin aggressiivinen ihosyöpä, joka jaetaan Merkelin solu polyomaviruksen läsnäolon mukaan kahteen alaluokkaan; viruspositiivisiin ja virusnegatiivisiin kasvaimiin.
In addition, there was overexpression of ALK and EZH2 at RNA level in MCC tumors.
Lisäksi havaitsimme syöpään liittyvien geenien ALK ja EZH2 poikkeavan voimakkaan ilmentymisen MSS kasvaimissa.
In addition, the subgroup of EGFR positive MCC-negative tumors might benefit from EGFR inhibitor treatment.
EGFR näyttää ilmentyvän vain pienessä osassa virusnegatiivisia kasvaimia mutta nämä kasvaimet voisivat reagoida suotuisasti EGFR:ään kohdistuvaan lääkehoitoon.
Microarrays and quantitative reverse transcription PCR were used to determine microRNA expression, while next-generation sequencing was applied for analyzing mutational and RNA expression patterns of MCC tumors.
Tutkimuksessa käytettiin formaliiniin ja parafiiniin säilöttyjä MSS kasvainnäytteitä, joista tutkittiin syöpään liittyvien geenien ja proteiinien ilmentymistä, sekä tutkittiin geenimutaatioiden esiintymistä.
Further, clinical details of MCC patients were statistically correlated to molecular alterations.
Uusien hoitojen kehittämistä varten tarvitaan lisää tietoa taudin molekyylitason muutoksista.
In our sequencing projects, we observed generally higher mutational frequency in MCV- negative tumors.
Myös geenimutaatioiden määrä on korkeampi virusnegatiivisissa kasvaimissa.
We concluded that the relationship of ALK and MCV needs further investigation, while EZH2 could be a potential therapeutic target in MCC since it is frequently expressed, regardless of the MCV status of the tumor.
Huomasimme, että ALK ilmentyminen proteiinitasolla liittyy nimenomaan viruspositiivisiin kasvaimiin, kun taas EZH2 ilmentyminen on yleistä molemmissa MSS alatyypeissä ja on näin ollen potentiaalinen hoitokohde useimmissa MSS tapauksissa.
The most notable of these miRNAs was miRNA-34a, a known tumor suppressor, which was underexpressed in MCV-negative tumors and therefore might contribute to the pathogenesis of that MCC subgroup.
Tutkimuksessa havaittiin, että MikroRNA ilmentyminen eroaa virusnegatiivissa ja viruspositiivissa kasvaimissa ja erityinen, syövänkasvua jarruttava MikroRNA-34a ilmentyy virusnegatiivissa kasvaimissa selvästi vähemmän kuin viruspositiivissa ja voi olla yksi taustatekijä virusnegatiivisten kasvainten kasvussa.
Our results provide evidence that there are distinct molecular aberrations in MCV-negative and MCV-positive MCC.
Loppupäätelmänä on, että molekyylitason muutokset eroavat viruspositiivissa ja virusnegatiivisissa MSS kasvaimissa ja tutkimuksen tulokset esittävät uusia potentiaalisia hoitokohteita MSS:n hoitoon.
Therefore, we need to further examine the molecular pathology of MCC with respect to the polyomavirus status of the tumor to seek potential therapeutic targets.
Tutkimuksen tavoitteena oli etsiä merkittäviä molekyylitason poikkeavuuksia MSS kasvaimissa, joihin hoitoa mahdollisesti voitaisiin kohdentaa.
There was no significant correlation between the alterations and clinical parameters of the patients.
Molekyylitason muutosten esiintymistä vertailtiin etenkin polyomaviruksen läsnäoloon, ja kyseisten potilaiden tietoihin, kuten taudin etenemiseen ja kuolleisuuteen.
Notably, we recorded unprecedented EGFR mutations in 22% of the MCC tumors studied.
Löysimme osasta kasvaimia mutaation EGFR geenissä, jonka mutatoituminen on takana useissa muissa syöpätaudeissa ja on lääkehoidon kohteena esimerkiksi osassa keuhkosyövistä.
Molecular aberrations in Merkel cell carcinoma with distinction of polyomavirus positive and negative tumors
Tavoitteena oli etenkin etsiä eroja polyomaviruksesta aiheutuneista viruspositiivista ja ilman virusta syntyneistä virusnegatiivisista kasvaimista.
One patient needed temporary renal replacement therapy, at one-month follow-up, however, renal function had returned to its baseline level or improved in all patients.
Leikkauksen jälkeinen munuaisten vajaatoiminta ilmaantui 6/16 potilaalle, mutta kuukauden kuluttua leikkauksesta munuaistoiminta oli palautunut lähtötasoon tai parantunut kaikissa tapauksissa.
Sixty-four percent (64%, n=85) of the patients underwent surgery for an abdominal aortic infection with autologous femoral veins (FV), 17% (n=23) with cryopreserved venous allografts (CVA), 9% (n=12) with xenopericardial tube grafts, 5% (n=7) with cryopreserved arterial allografts, and 4% (n=5) with fresh arterial allografts.
Yhteensä tutkimusjakson aikana tehtiin yhteensä 132 biologista ohitusta aorttatulehdusten takia: rekonstruktiomateriaalina oli potilaan oma syvälaskimo 85:ssa tapauksessa, pakastettu elinluovuttajan laskimo 23:ssa tapauksessa, pakastettu elinluovuttajan valtimografti 7:ssa tapauksessa, tuore luovuttajan valtimo 5:ssa tapauksessa ja kaupallisesta härän perikardista käsin tehty tuubigrafti 12:ssa tapauksessa.
For patients treated with cryopreserved allografts for mixed indications, estimated survival at 2-years was 70% (95% CI 49% – 91%).
Leikkauksen jälkeinen kuolleisuus oli 5%-13% kolmessa eri tutkimuksessa ja pitkäaikainen eloonjääminen 5 vuoden kohdalla 71%-59%.
Biological reconstruction material is infection resistant and reasonably durable in midterm analysis.
Tutkimuksemme mukaan biologiset ohitukset ovat infektioresistentteja ja suhteellisen kestäviä aortan korjausmateriaaleja infektio-olosuhteissa.
The aim of current study was to evaluate the infection resistance and durability of biological grafts as an aortic reconstruction material in abdominal aortic infections and to estimate the mortality after such reconstructions.
Tutkimuksessa arvoitiin biologisen materiaalin kestävyyttä tulehduksellisissa olosuhteissa, leikkauksenjälkeistä sairastavuutta ja pitkäaikaista eloonjäämistä.
Mycotic aneurysm as a primary infection of the abdominal aorta (MAAA) and an aortic graft infection (AGI) are different entities; however, due to bacterial presence in aorta and perivascular tissue, the principles of management are the same.
Primääri aortan infektio eli mykoottinen aneurysma ja aortan proteesi-infektio ovat vakavimpia tilanteita verisuonikirurgiassa, ja johtavat kuolemaan ilman hoitoa.
Study I included patients treated due to AGI with femoral vein grafts, Study II included patients in whom the arterial infection was treated using cryopreserved venous allografts, and Study III included patients who were treated with various biological grafts for a primary aortic infection.
Tässä väitöskirjassa tutkitaan biologisten materiaalien toimivuutta aorttainfektioiden hoidossa sekä väliaikaisen munuaisohituksen toimivuutta akuutin munuaisen vajaatoiminnan ehkäisyssä potilailla, joilla aortta joudutaan pihdittämään munuaisvaltimon yläpuolelta korjauksen aikana.
The reinfection rate was 2% (n=3) and 11% (n=14) of the grafts needed reinterventions at the mid-term follow-up, with stenotic lesions in femoral veins as the most common indication (n=9/14).
Uusinta-infektioita esiintyi 2%:lla ja keskipitkän seurannan aikana 11%:lle tehtiin ohitteen korjaustoimeenpide.
Studies I, II and IV entailed retrospective analyses of patients treated at Helsinki University Hospital, while Study II was multicentre retrospective analysis of patients from six countries.
Vuosina 2000-2018 tehdyistä biologisista ohituksista on kerätty seurantatiedot retrospektiivisesti HUS:ista; mykoottisten aneurysmien potilastiedot HUSin lisäksi viidestä eurooppalaisesta keskuksesta.
Furthermore, temporary axillo-renal bypass is safe and feasible in diminishing acute kidney injury during major aortic surgery.
Väliaikainen munuaisohite on tehokas tapa välttää munuaisten vajatoiminnan kehittymistä tai pahenemista haastavissa aorttaleikkauksissa.
Sixteen patients were operated with temporary axillo-renal bypass during aortic surgery.
Väliaikaista ohitusta käyttämällä vältetään munuaisiskemia aorttapihdityksen aikana.
In such situations, renal protection is recommended in order to avoid irreversible damage and renal replacement therapy.
Infektion parantamiseksi vierasmateriaali ja tulehtunut aorttaseinämä on pääsääntöisesti poistettava kokonaan ja raajojen verenkierto turvattava uudella verisuoniohiteella.
Due to low incidence and complexity of disease, the high-quality evidence is lacking to define whether prosthetic aortic reconstructions in infectious conditions are utterly safe or whether biological reconstruction material should be preferred despite some shortcomings in durability.
Kuolleisuus on leikkauksen jälkeen merkittävää, mutta ottaen huomioon taudin vakavuus ja erittäin korkea mortaliteetti ilman leikkaushoitoa, kuolleisuus on hyväksyttävä sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä.
The thesis consists of four articles and a summary chapter.
Väitöskirja koostuu neljästä osajulkaisusta.
The third article regards the application of the additionality principle to forest carbon subsidies.
Kolmannessa osajulkaisussa tarkastellaan lisäisyysperiaatteen soveltamista metsien hiilitukiin.
Together the four articles contribute to our understanding of land use sector climate policy design.
Kaikki neljä osajulkaisua tukevat maankäyttösektorin ilmastopolitiikan suunnittelua.