natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For instance, sexual harassment can be interpreted as an interactional gendered process that has its roots in a contradiction between traditional male- dominated interactional rules and the current community of physicists where also women are present.
Myös sen taustalta voidaan jäljittää ristiriita, joka syntyy perinteisesti miesvaltaisen alan normien ja nykyisen, miehistä ja naisista koostuvan yhteisön välille.
In the data, instances of integration and resistance were gendered and clustered around two poles.
Molempiin hegemonioihin liittyy sekä sukupuolittunutta vastarintaa että sopeutumista.
Male interviewees found their site of integration in the hegemonic idea of traditional academic work, whereas female interviewees expressed resistance against some of its features.
Perinteinen akateemisen työnteon hegemonia ilmenee individualistisena työn tekemisen tapana, kilpailuna, ideaalikuvana työlleen omistautuneesta tutkijasta sekä maskuliinisina vuorovaikutuksen sääntöinä.
Male resistance was targeted at the emerging hegemonic idea of a managerial university whereas female interviewees could integrate with it to an extent.
Uusi managerialistinen hegemonia ilmenee suunnittelun, raportoinnin ja hallinnon lisääntyneinä työtehtävinä, jotka kaventavat perinteistä akateemista vapautta.
Peptidase activities increased until the second day of germination and then remained constant until the fourth day.
Peptidaasiaktiivisuus lisääntyi toiseen idätyspäivään asti, jonka jälkeen se pysyi vakiona neljänteen idätyspäivään asti.
The content of the water-soluble protein in the soaked seeds and the seeds germinated for 2 days varied between 35–96 %, and the content increased markedly when the pH of the extraction solvent increased from 6 to between 7.5–9.0.
Vesiliukoisen proteiinin osuus liotetuissa ja 2 vuorokautta idätetyissä siemenissä vaihteli välillä 35–96 %, ja pitoisuus lisääntyi selvästi uuttoliuoksen pH:n kasvaessa pH 6:sta välille 7,5–9,0.
The review also dealt with the food applications of lupins and the harmful substances of lupins: allergens and ?-galactosides.
Lisäksi käsiteltiin lupiinien elintarvikesovelluksia ja lupiinien haitallisia aineita: allergeeneja ja ?-galaktosideja.
In addition, 17 kDa polypeptides degraded during fermentation.
Lisäksi 17 kDa:n polypeptidi pilkkoutui fermentointien aikana.
Blue lupin seeds were soaked in water over night and were germinated in the dark (15 ° C, RH 100 %).
Sinilupiinin siemeniä liotettiin vedessä yön yli ja niitä idätettiin pimeässä (15 °C, suhteellinen kosteus 100 %).
The changes which occured in the proteins during germination and fermentation were investigated by electrophoresis (SDS-PAGE).
Proteiineissa tapahtuvia muutoksia idätyksen ja fermentoinnin aikana seurattiin elektroforeesilla (SDS-PAGE).
Thus the alkalinity of the extraction solution changed the structure of the storage seed proteins to more water-soluble form.
Täten uuttoliuoksen emäksisyyden lisääntyminen muutti varastoproteiinien rakennetta vesiliukoisempaan muotoon.
Germination and fermentation of blue lupin
Sinilupiinin idätys ja fermentointi
Class-specific peptidase-inhibitors (Pepstatin A, PMSF, E-64 and O-FEN) were used for classification of peptidases.
Peptidaasien luokittelussa käytettiin luokkaspesifisiä peptidaasi-inhibiittoreita (Pepstatin A, PMSF, E-64 ja O-FEN).
Peptidase activities were determined spectrofotometrically using azo-casein as a substrate.
Peptidaasiaktiivisuus määritettiin spektrofotometrisesti atsokaseiinin toimiessa substraattina.
The degradation of proteins in fermentations was more efficient when seeds germinated for 2 days were used compared to ungerminated seeds.
Proteiinien pilkkoutuminen fermentointien aikana oli hieman tehokkaampaa silloin, kun fermentoinneissa käytettiin 2 vuorokautta idätettyjä siemeniä verrattuna idättämättömiin siemeniin.
The peptidase activity of germinated blue lupin could be applied in varied fermentation processes.
Idätetyn sinilupiinin peptidaasiaktiivisuutta voitaisiin hyödyntää erilaisissa fermentointiprosesseissa.
The object of the experimental study was to determine the peptidase activities in the blue lupin seeds at the different stages of germination, classify the peptidases in the seeds and investigate the changes occuring in the proteins during germination and fermentation.
Kokeellisen työn tavoitteena oli määrittää sinilupiinin siementen peptidaasiaktiivisuus idätyksen eri vaiheissa, luokitella siementen peptidaasit ja tutkia proteiineissa tapahtuvia muutoksia idätyksen ja fermentoinnin aikana sekä määrittää siementen vesiliukoisen proteiinin osuus.
The literature review focused on the proteins and insoluble fibre, ?-(1->4)-galactan, of blue lupin seed and how they degrade during germination.
Kirjallisuuskatsauksessa keskityttiin sinilupiinin siementen proteiineihin ja liukenemattomaan ravintokuituun, ?-(1->4)-galaktaaniin, ja siihen miten ne pilkkoutuvat idätyksen aikana.
The storage proteins of blue lupin were extremely water-soluble, so this discovery could be utilised for manufacturing substitutes for dairy products.
Sinilupiinin varastoproteiinit olivat hyvin vesiliukoisia, mitä voisi puolestaan hyödyntää erilaisten maitotaloustuotteiden korvikkeiden valmistuksessa.
Serine- and aspartic peptidases were identified by inhibitor tests but not cysteine peptidases, even though cysteine peptidases have been previously known to break down legume proteins during germination.
Inhibiittorikokein tunnistettiin seriini- ja aspartyylipeptidaasit, mutta ei kysteiinipeptidaaseja, joiden on aiemmin todettu pilkkovan palkokasvien proteiineja idätyksen aikana.
The cysteine peptidase inhibitor, E-64, used in this study has been observed earlier to inhibit cysteine peptidases belonging to papain family but not to legumain family.
Tässä työssä käytetyn kysteiini-inhibiittorin, E64:n, on todettu aiemmin inhiboivan vain papaiiniheimoon luokiteltavia kysteiinipeptidaaseja, ei legumaiiniheimoon luokiteltavia.
Lactobacillus brevis and Lactobacillus rhamnosus were used in the fermentations (35 °C, 24 h) as well as baking yeast.
Fermentoinneissa (35 °C, 24 h) käytettiin Lactobacillus brevistä ja Lactobacillus rhamnosusta sekä leivinhiivaa.
Proteins degraded slightly when the germination continued 4 days, and the degradation continued further during the fermentations.
Proteiinien pilkkoutumista havaittiin jonkin verran 4 vuorokautta idätetyissä siemenissä ja pilkkoutuminen jatkui fermentointien aikana.
The Dumas method was used to determine the percentage of the water-soluble protein in the extracts composed of soaked and germinated (2 day) seeds.
Vesiliukoisen proteiinin osuus määritettiin Dumas-menetelmällä liotetuista ja idätetyistä (2 d) siemenistä valmistetuista uutteista.
Possible 20 kDa hydrolysis products also formed during fermentation.
Mahdollisina hydrolyysituotteina fermentointien aikana muodostui 20 kDa:n polypeptidejä.
Large polypeptides (MW 45–100 kDa) mainly degraded during germination and fermentation.
Idätyksen ja fermentointien aikana pilkkoutui pääasiassa suurimolekyylipainoisia proteiineja (45–100 kDa).
Addition of maltose (34 g/l) significantly increased exosaccharide yield.
Maltoosin lisääminen (34 g/l) lisäsi huomattavasti eksosakkaridien määrää.
In lower maltose concentrations dextran yield increased.
Alemmissa maltoosipitoisuuksissa dekstraanin tuotto kasvoi.
In fermented foods, HOPS and oligosaccharides can have both technological impact and prebiotic properties.
Hapatetuissa elintarvikkeissa HOPS:eilla ja oligosakkarideilla voi olla sekä teknologisia vaikutuksia että prebioottisia ominaisuuksia.
The results of this thesis give further insight in to role of maltose in HOPS synthesis in food matrices.
Tutkielman tulokset täydentävät tietoa maltoosin vaikutuksesta HOPS-synteesiin elintarvikematriisissa.
Exohomopolysaccharides (HOPS) are polysaccharides that are composed solely of glucose or fructose monomers and which are classified according to the linkage type between the monomers (e.g., dextran ?-[1?6]).
HOPS:eja luokitellaan monomeerien välisten sidostyyppien mukaan (esim. dekstraani ?-[1?6]).
This can be explained by strong malto-oligosaccharide (e.g., panose) synthesis.
Tämä selittyy voimakkaalla malto-oligosakkaridien, kuten panoosin, syntetisoitumisella.
In oat gruel matrix (34 g/l maltose) W. confusa DSM 20194 synthesised 4.6 g/100 g dextran in freeze-dried gruel.
Vellimatriisissa (34 g/l maltoosia) W. confusa DSM 20194 syntetisoi dekstraania 4,6 g/100 g pakkaskuivattua velliä.
Oligosaccharide profiles indicated that Weissella strains and the Lb. reuteri FUA 3048 strain synthesised gluco-oligosaccharides and Lb. reuteri LTH 5448 strain produced erlose.
Oligosakkaridiprofiileista selvisi Weissella-kantojen ja Lb. reuteri FUA 3048 -kannan syntetisoineen gluko-oligosakkarideja ja Lb. reuteri LTH 5448 -kannan todennäköisesti erloosia.
W. cibaria 10M produced 0.94 g/l linear dextran in S-mMRS broth and at 0.74 g/l in maltose containing broth and W. confusa DSM 20194 synthesised 1.7 g/l linear dextran in both broths.
Lineaarisen dekstraanin määrä oli W. cibaria 10M:lla S-mMRS-liemessä 0,94 g/l ja maltoosia sisältäneessä liemessä 0,74 g/l ja W. confusa DSM 20194:lla 1,7 g/l molemmissa liemissä.
In mMRS broths, which contained 25 g/l sucrose (S-mMRS), LAB strains synthesised exosaccharides at concentrations of 0.9–2.3 g/l.
Sakkaroosia 25 g/l sisältäneessä kasvatusliemessä (S-mMRS) kannat syntetisoivat eksosakkarideja 0,9–2,3 g/l.
The aim of this thesis was to investigate the synthesis of HOPS and oligosaccharides in mMRS broths and in oat bran gruel.
Tutkielman tavoitteena oli selvittää HOPS:ien ja oligosakkaridien muodostumista mMRS-liemissä ja kauralesevellimatriisissa.
Oligosaccharide profiles were analysed with high performance anion exchange chromatography with pulsed amperometric detetection.
Sekä liemistä että velleistä analysoitiin myös oligosakkaridiprofiilit korkean erotuskyvyn anioninvaihtokromatografilla ja pulssiamperometrisellä detektorilla.
Several different lactic acid bacteria (LAB) strains produce HOPS from sucrose.
Useat eri maitohappobakteerikannat syntetisoivat HOPS:eja sakkaroosista.
Lactobacillus reuteri FUA 3048, Lb. reuteri LTH 5448, Weissella cibaria 10M and W. confusa DSM 20194 were used as starter cultures.
HOPS:eja tuottavina hapatekantoina käytettiin Lactobacillus reuteri FUA 3048-, Lb. reuteri LTH 5448-, Weissella cibaria 10M- ja W. confusa DSM 20194 -kantoja.
In situ production of exohomopolysaccharides and oligosaccharides in oat bran gruel using lactic acid bacteria
Eksohomopolysakkaridien ja oligosakkaridien tuottaminen kauralesevellimatriisiin maitohappobakteereilla
HOPS and oligosaccharide yields in mMRS broths were analysed by ethanol precipitation and acid hydrolysis.
Etanolisaostuksen ja happohydrolyysin avulla analysoitiin mMRS-liemissä syntetisoituneiden HOPS:ien ja oligosakkaridien yhteismäärä.
An enzyme assisted method was used in order to quantify linear dextran content in freeze-dried oat gruels.
Lineaarisen dekstraanin määrä analysoitiin entsymaattisesti Weissella-kannoilla hapatetuista liemistä ja velleistä.
It is known that maltose can influence the synthesis of HOPS which can lead to formation of oligosaccharides.
HOPS-synteesin yhteydessä syntetisoituu usein myös esim. maltoosin vaikutuksesta lyhyempiä oligosakkarideja.
However, high roll pressure had a tendency to decrease the tablet tensile strength.
Korkea paine johti kuitenkin tablettien vetolujuuden vähenemiseen.
Roller compaction helped to break down the large HPMC agglomerates and distribute them more evenly within the tablets.
Rullauspuristuksen käyttö hajotti suurikokoiset HPMC-partikkelit ja jakoi ne tasaisemmin tabletteihin.
Roller compaction is a dry granulation method where powder material is fed through a hopper between two counter-rotating rolls and pressed into a ribbon like compact.
Rullauspuristus on kuivarakeistusmenetelmä, jossa jauhemateriaali syötetään suppilon kautta kahden vastakkain pyörivän valssin väliin.
Exceptionally, two of the ibuprofen granulations showed compactibility similar to that of the initial powder blends.
Poikkeuksellisesti kahden ibuprofeenirakeistuksen tabletoitavuus oli vastaava suorapuristetun jauheen kanssa.
No significant difference in release profiles was observed for tablets prepared using granules roller compacted with different parameters.
Lääkeaineen vapautumisessa ei huomattu merkittäviä eroja eri parametrein rullauspuristimella valmistettujen tablettien välillä.
This work evaluated the use of roller compaction as granulation method for hydroxypropyl methylcellulose (HPMC) based hydrophilic extended release matrix tablets.
Tämä työ arvioi rullauspuristuksen käytettävyyttä hydroksipropyylimetyyliselluloosaan (HPMC) pohjautuvien pitkävaikutteisten hydrofiilisten matriisitablettien valmistuksessa.
Tablet dissolution testing showed that the large sized HPMC particles were unable to percolate through the tablet and form a consistent network.
Lääkeaineen vapautumiskokeet kuitenkin paljastivat että partikkelikoolta suurempi HPMC ei perkoloinut tablettia ja muodostanut eheätä verkostoa pitkitetyn lääkeaineen vapautumisen saavuttamiseksi.
The use of large particle size HPMC improved the permeability of the powder blend and the flow properties of the granulations.
Suuren HPMC-partikkelikoon käyttö paransi jauheiden läpäisevyyttä ilmavirralle sekä rakeiden valuvuusominaisuuksia.
However, the methods used for evaluation of flow properties gave contradictive results on whether the flow properties were enhanced after dry granulation.
Käytössä olleet menetelmät valuvuuden mittaamiseksi antoivat kuitenkin ristiriitaisia tuloksia siitä paraniko tablettimassan valuvuus rakeistuksen myötä.
The effect of process parameters, the roll pressure and the ratio between feeder screw speed and roll speed as well the effect of particle size of API and HPMC on the manufacturability and release robustness were investigated.
Tutkimus arvioi prosessiparametreistä puristuspaineen sekä syöttölaitteen nopeuden ja valssinopeuden suhteen vaikutusta rakeiden ominaisuuksiin sekä valmisteen toimivuuteen.
This is most probably due to the particle size enlargement and work hardening phenomenon during the double compaction.
Tämä johtui todennäköisimmin partikkelikoon suurenemisesta sekä materiaalin työstökarkenemisesta.
The compact is thereafter milled to obtain granules.
Näin muodostunut puriste pienennetään myllyssä rakeiden saavuttamiseksi.
Increased roll pressure resulted in denser ribbon and narrower particle size distribution for granules.
Puristuspaineen nosto sai aikaan tiheämmän puristeen ja kapeamman partikkelikokojakauman rakeille.
The loss of compactibility after granulation was observed, as the tensile strength of tablets prepared of granules was in most cases lower than that of directly compacted powder.
Odotetusti useimpien rakeiden tabletoitavuus oli huonompi kuin alkuperäisen jauhemassa.
Roller compaction increased the particle size and bulk density of the tablet mass.
Kuivarakeistusmenetelmä suurensi tablettimassan partikkelikokoa ja kaatotiheyttä.
Both compositions with medium drug load were successfully compacted into ribbon.
Molempien lääkeaineformulaatioiden rullauspuristus oli mahdollista.
Two full factorial experimental designs (DoE) were set up using two model active pharmaceutical ingredients (API).
Työ koostui kahdesta monimuuttujakokeesta, joissa mallilääkeaineena toimivat kaksi liukoisuudeltaan ja puristumiskäyttäytymiseltään erilaista lääkeainetta.
Participants of the consumer test (n=80) were mainly students and staff of the University of Helsinki.
Kuluttajatestiin osallistuneet olivat pääasiassa Helsingin yliopiston opiskelijoita ja henkilökuntaa (n = 80).
The panel in descriptive analysis consisted of 11 trained assessors.
Kuvailevan menetelmän raati koostui 11 tehtäväänsä koulutetusta arvioijasta.
Apple cultivation and consumption in Finland and demands set by legislation were also examined.
Lisäksi käsiteltiin omenan viljelyä ja kulutusta Suomessa sekä lainsäädännön omenoille asettamia vaatimuksia.
No explicit consumer groups were identified using cluster analysis which was probably due to homogeneity of the participants.
Ryhmittelyanalyysin avulla ei havaittu selkeitä kuluttajaryhmiä, mikä saattoi johtua osallistujien homogeenisuudesta.
Most of the participants preferred sweet and fruity apples although some exceptions were observed.
Suurin osa kuluttajatestiin osallistuneista piti makeista ja hedelmäisistä omenoista, mutta poikkeuksiakin oli.
The aim of the experimental work was firstly to produce sensory profiles for eight domestic winter apple varieties (Amorosa, Aroma, Eva-Lotta, Konsta, Lobo, Red Atlas, Valtti and Åkerö Hassel), secondly to study consumers’ apple perception using a home-use-test and finally to use preference mapping to combine data from descriptive analysis and consumer test. Apples were evaluated at two different time points in order to study how ripening affects sensory properties and consumer perception.
Kokeellisen osan tavoitteena oli 1) tuottaa kuvailevan menetelmän avulla lajikekohtaiset kuvaukset kahdeksalle talviomenalajikkeelle (Amorosa, Aroma, Eva-Lotta, Konsta, Lobo, Punainen Atlas, Valtti ja Åkerö Hassel), 2) selvittää kuluttajien omenamieltymyksiä kotikäyttötestillä ja 3) yhdistää kuvailevan menetelmän ja kuluttajatutkimuksen tuloksia mieltymyskartoituksen avulla.
Sensory properties of domestic winter apple varieties and consumer preferences
Kotimaisten talviomenalajikkeiden aistittava laatu ja kuluttajavasteet
The literature review deals with sensory properties of apples, factors affecting consumer perception and apple acceptability and methods that can be used to study these phenomena.
Tutkielman kirjallisuusosassa perehdyttiin omenan aistinvaraisiin ominaisuuksiin, sen miellyttävyyteen ja hyväksyttävyyteen vaikuttaviin tekijöihin sekä menetelmiin, joilla edellä mainittuja voidaan tutkia.
Eva-Lotta, Amorosa and Aroma had the most pleasant taste while Red Atlas and Åkerö Hassel had the least preferred taste.
Eva-Lotan, Amorosan ja Lobon maku koettiin miellyttävimmäksi ja Punaisen Atlaksen ja Åkerö Hasselin vähiten miellyttäväksi.
Statistically significant differences between varieties were found in all other attributes except soggy texture and grassy aroma.
Omenalajikkeiden välillä oli eroa kaikissa muissa ominaisuuksissa paitsi rakenteen vetisyydessä ja hajun ruohomaisuudessa.
Strong correlation between overall liking and taste pleasantness was observed.
Maun miellyttävyys korreloi voimakkaasti kokonaismiellyttävyyden kanssa.
Valtti and Red Atlas had the most acidic and astringent flavour with the highest flavour intensity.
Happamimpia lajikkeita olivat Valtti ja Punainen Atlas, jotka olivat myös maultaan voimakkaimpia ja astringoivimpia.
Aroma and Valtti had the crispiest texture while Lobo had the lowest texture crispiness.
Rapeimpia lajikkeita olivat Aroma ja Valtti, kun taas Lobo oli vähiten rapea.
Eva-Lotta, Amorosa and Aroma had the sweetest flavour.
Makeimpia lajikkeita olivat Eva-Lotta, Amorosa ja Aroma.
Lobo, Red Atlas and Konsta had the mealiest texture and ripening caused severe deterioration in texture for these three varieties.
Jauhoisimmat lajikkeet olivat Lobo, Punainen Atlas ja Konsta, ja niiden rapeus väheni merkittävästi kypsymisen edetessä.
Eva-Lotta was the most preferred variety.
Kuluttajat pitivät miellyttävimpänä lajikkeena Eva-Lottaa.
Willingness-to-buy was mostly explained by overall liking.
Myös ostohalukkuus määräytyi pitkälti sen mukaan, mikä lajike koettiin miellyttäväksi.
Eva-Lotta and Valtti were the juiciest varieties and had the highest scores in fruity aroma.
Mehukkaimpia ja aromiltaan hedelmäisimpiä lajikkeita olivat Eva- Lotta ja Valtti.
The minimal incidence estimate of KS in Finland between 1976 and 1987 was 1:48 000, with a clear difference between boys (1:30 000) and girls (1:125 000) (p=0.02).
Kallmannin oireyhtymän yleisyys oli Suomessa vuosina 1976–1987 syntyneiden ja diagnosoitujen potilaiden perusteella arviolta vähintään 1:48 000, ja KS oli selvästi yleisempi pojilla (1:30 000) kuin tytöillä (1:125 000).
Kallmann Syndrome : Clinical and molecular genetic features in Finland
Kallmannin oireyhtymä Suomessa
Congenital hypogonadotropic hypogonadism (HH) is a rare explanation for absent or delayed puberty.
Synnynnäinen hypogonadotrooppinen hypogonadismi (HH) on harvinainen puuttuvan murrosikäkehityksen syy.
Approximately 40% of the cases attained a molecular genetic cause for the condition; particularly, Finnish KS women frequently harbored a mutation in FGFR1.
Erityisesti suomalaisilla KS-naispotilailla todettiin usein mutaatio FGFR1-geenissä.
HH is caused by a lack or reduced number of gonadotropin-releasing hormone (GnRH) neurons, or disrupted secretion or action of GnRH.
Tämä sairaus aiheutuu gonadotropiineja vapauttavan hormonin, GnRH:n, vajeesta, mikä johtaa sukupuolihormonien puutteeseen.
In addition, we investigated the role of HH genes in the etiology of isolated cryptorchidism.
Lisäksi tutkimuksessa selvitettiin HH-potilaiden luuston terveyttä, sekä yleisimpien HH:n liitettyjen geenien virheiden merkitystä isoloidussa piilokiveksisyydessä.
Clinical and genetic features of KS and congenital HH with normal sense of smell (normosmic HH; nHH) are heterogeneous, and the disease phenotype may even differ within the same family.
KS:n ja nHH:n kliiniset ja geneettiset piirteet ovat moninaiset ja potilaiden ilmiasu voi vaihdella jopa perheenjäsenten välillä.
No other mutations in screened genes were found.
Suomalaisilla HH-potilailla ei todettu mutaatioita muissa tunnetuissa HH-geeneissä.
Subjects with congenital HH (KS or nHH) were screened for mutation(s) in genes involved in development and/or migration of GnRH neurons: KAL1 (KS patients only), FGFR1, FGF8, PROK2, PROKR2, CHD7, and WDR11.
X-kromosomaalisesti periytyvät KAL1-geenin mutaatiot aiheuttivat miehille vaikean ilmiasun, kun taas FGFR1, CHD7 tai GNRHR –geenivirheiden aiheuttama ilmiasu oli vaihteleva.
Severity of HH may vary from cryptorchidism and micropenis in infant boys and absent pubertal development to reversal of HH later in life.
Synnynnäiseen HH:in liittyvä sukupuolihormonipuutos saattaa ilmetä pian syntymän jälkeen, jolloin poikavauvalla voi olla laskeutumaton kives (piilokives) ja/tai mikropenis.
This study aimed to characterize the clinical and genetic features of patients with KS or nHH, as well as the features of those who had recovered from HH later in life, and to estimate the frequency of KS in Finland.
Mutaatiot geeneissä jotka säätelevät GnRH-hermosolujen vaellusta, tai GnRH:n tuotantoa tai eritystä voivat johtaa KS:an ja/tai nHH:in. Tässä väitöskirjatutkimuksessa saatiin uutta tietoa synnynnäisen HH:n kliinisistä ja geneettisistä piirteistä sekä KS:n yleisyydestä Suomessa.
Twenty-six patients underwent DXA scan, and BMDs of all measured sites were lower in subjects who had had long (>5 years) treatment pauses or low-dose testosterone treatment (n=9) as compared to subjects without such a history (n=17; all p-values<0.05).
Luuntiheys oli selvästi alentunut niillä HH-potilailla, joilla oli ollut pitkäkestoinen (yli 5 vuotta) riittämätön sukupuolihormonikorvaushoito.
However, HH patients may still require life-long follow-up to avoid inadequate hormone treatment, long treatment pauses, and further morbidity.
Toisaalta GnRH:n puutos voi joskus korjaantua aikuisena, jolloin hormonikorvaushoitokin voidaan lopettaa.
The reproductive phenotype of 35 KS patients (29 men) and 10 nHH patients (6 men) ranged from severe HH to reversal of HH later in life (n=6, all men).
Potilaat on perinteisesti luokiteltu kahteen alanryhmään sen perusteella onko heillä synnynnäisen HH:n lisäksi alentunut (Kallmannin oireyhtymä, KS) vai normaali hajuaisti (normosminen HH, nHH).
Finally, isolated cryptorchidism is not commonly caused by defects in genes involved in congenital HH.
Mutaatiot yleisimmissä HH-geeneissä eivät näyttäisi olevan isoloidun piilokiveksisyyden taustalla.