natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Previous studies have shown that the self-named "immigration critics" have played an important part in making stigmatizing and derogatory talk about immigrants seem more acceptable.
"Maahanmuuttokriittisiksi" itseään kutsuvien toimijoiden on aikaisemmissa tutkimuksissa nähty osaltaan tehneen maahanmuuttajia halventavista puhetavoista yleisesti hyväksyttyjä tai siedettyjä.
Presenting the immigrants as both physical and moral threat to the Finnish community was the most dominant stigma message and it was used to justify stigmatization.
Maahanmuuttajien näkeminen fyysisenä ja moraalisena uhkana oli heihin liitetyn stigman ydin, ja vaaran viestisisältö toimi myös stigmatisoinnin perusteluna.
The data were drawn from six blogs written by True Finn candidates who got elected in 2011 Parliamentary election.
Tutkimusaineisto koostui vuoden 2011 eduskuntavaalien alla julkaistusta Nuivasta vaalimanifestista sekä kuuden sen allekirjoittaneen ja eduskuntaan valitun kirjoittajan blogiteksteistä.
Stigmatizing messages consist of marks to recognize and categorize people, labels to distinguish people as a separate social entity, cues of responsibility to imply blame, and implications of peril linking people to physical or social dangers.
Sen mukaan stigmatisoivan viestinnän sisältöjä ovat sosiaaliseen kategoriaan merkitseminen, merkittyjen leimaaminen ja esittäminen yhdenmukaisena ryhmänä, leimattujen syyttäminen stigmasta sekä heidän esittämisensä uhkana omalle yhteisölle.
This color-blindness makes it possible for the stigmatizers to never actually face their victims, because they are not seen as members of a stigmatized group on an interpersonal level.
Tämä mahdollistaa tilanteen, jossa stigmatisoija ei välttämättä koskaan kohtaa uhriaan: Stigmaviestintä käydään aina "omien" kesken ja se käsittelee nimenomaan ryhmää.
The model of stigma communication proved out to be an effective tool for qualitative interpretation in this context.
Stigmaviestinnän malli soveltui hyvin laadulliseen maahanmuuttokeskustelun tutkimukseen.
Methods of rhetorical discourse analysis were used as a complementary analysis in reviewing the strategies of this communication.
Lisäksi hain vastausta viestinnän muotoa ja keinoja koskeviin kysymyksiin retorisen diskurssianalyysin avulla.
Muslims and people of African origin were marked most strongly, but marking was for most part indirect.
Merkitseminen oli suurelta osin epäsuoraa.
Further study should investigate the receiving end of these stigma messages, in this case it could mean studying the comments or the readers of political anti-immigration blogs.
Tutkimusta aiheesta olisi perusteltua jatkaa esimerkiksi stigmaviestinnän vastaanottajien tarkasteluun.
It is also very hard for the stigmatized to change the stigma in these circumstances.
Tämä tekee stigmaan puuttumisen erittäin vaikeaksi.
The results show that the strongest mark was affixed to the groups that have the lowest positions in the prevailing ethnic hierarchy.
Aineistossa kielteiseen maahanmuuttajakategoriaan luokiteltiin vallitsevan etnisen hierarkian alaportailla olevat ei-valkoiset maahanmuuttajat, vahvimmin muslimit ja afrikkalaistaustaiset.
The marked were labeled as culturally backward and strongly separated from "us".
Ryhmäleimaa tuotettiin mm. kielteisillä yleistyksillä ja leimanimikkeillä luoden stereotyyppistä kuvaa kulttuurisesta takapajuisuudesta.
Prejudice was claimed to be caused by the immigrants' own actions.
Leimattujen esitettiin itse valinneen diasporansa ja heidän ilmaistiin olevan syypäitä mm. suomalaisten kielteisiin asenteisiin.
LAMP1 and LAMP2 are lysosomal membrane proteins.
LAMP1 ja LAMP2 ovat lysosomaalisia kalvoproteiineja.
Rab GTPases are generally small, 20-25 kDa of size, and are structurally conserved throughout phylogeny with the exception of the hypervariable C-termini.
Rab GTPaasit ovat yleensä pieniä, 20-25 kDa:n kokoisia, ja niiden rakenne on säilynyt hypervariaabelia C-terminusta lukuun ottamatta.
However, the maturation of the autophagic vacuoles with the simultaneous decrease in the pH abolishes the GFP fluorescence, while mRFP is more acid resistant and continues to fluoresce.
Autofagisten vakuolien kypsyminen ja niiden samanaikainen pH:n aleneminen kuitenkin sammuttaa GFP:n fluoresenssin, kun taas mRFP on happamalle vastustuskykyisempi ja jatkaa fluoresointia.
The degradation products are transported back to the cytoplasm, and the cell can use them for biosynthetic reactions or energy production.
Hajotustuotteet kuljetetaan takaisin solulimaan, ja solu voi käyttää ne rakennusaineina tai energiantuotannossa.
The cells were imaged with a confocal microscope and colocalization of the three colours was analysed in three dimensions with Imaris software.
Solut kuvattiin konfokaalimikroskoopilla ja leimojen paikantumista analysoitiin kolmiulotteisesti Imaris-ohjelmalla.
However, Rab24 GTPase contains unique amino acids that confer special characteristics not found among other Rab GTPases, such as low intrinsic GTPase activity.
Rab24 GTPaasilla on kuitenkin ainutlaatuisia aminohappoja, jotka antavat sille erityisiä ominaisuuksia, kuten alhainen luontainen GTPaasin aktiivisuus.
Rab24 GTPase has been implicated in the late stages of autophagy, where it has been suggested to function in autolysosomal clearance.
Rab24 GTPaasin on esitetty olevan osallisena autofagian myöhäisvaiheessa, jossa sen on ehdotettu toimivan autolysosomien kierrätyksessä.
However, the volume of autolysosomes as well as of the LAMP1/2-labelled compartments was substantially higher in Rab24 depleted cells compared to control cells after 6h of starvation.
Autolysosomien sekä LAMP1/2-leimatun osaston tilavuus oli kuitenkin huomattavasti korkeampi Rab24 hiljennetyissä soluissa kontrollisoluihin verrattuna 6 tunnin nälkiinnyttämisen jälkeen.
The tandem fluorescent-tagged mRFP-GFP-LC3 construct localises to autophagic vacuoles and fluoresces both mRFP and GFP under non-acidic conditions.
Kaksoisfluoresoiva mRFP-GFP-LC3 konstrukti paikantuu autofagisiin vakuoleihin ja fluoresoi sekä mRFP:tä että GFP:tä neutraaleissa olosuhteissa.
The role of Rab24 GTPase in autophagy was further studied in this thesis using Rab24 siRNA and control siRNA transfected HeLa cells with stable expression of mRFP-GFP-LC3, labelled with a mixture of LAMP1 and LAMP2 antibodies.
Rab24 GTPaasin roolia autofagiassa tutkittiin tässä Pro gradussa käyttämällä Rab24 siRNA:lla ja kontrolli siRNA:lla transfektoituja HeLa soluja, jotka ilmentävät pysyvästi mRFP-GFP-LC3:a. Solut oli leimattu LAMP1 ja LAMP2 vasta-aineseoksella.
The volumes of GFP and mRFP-positive vesicles (autophagosomes) as well as mRFP and LAMP1/2-positive vacuoles (autolysosomes) between control and Rab24 silenced cells were similar in full culture medium and up to 4 h of serum and amino acid starvation.
GFP ja mRFP-positiivisten vesikkelien (autofagosomien) sekä mRFP ja LAMP1/2-positiivisten vakuolien (autolysosomien) tilavuudet kontrolli- ja Rab24 hiljennettyjen solujen välillä olivat samanlaiset sekä täydessä kasvatusmediumissa että soluissa, joita oli nälkiinnytetty seerumi- ja aminohapottomassa mediumissa jopa 4 tunnin ajan.
The formation of autolysosomes was followed by indirect immunofluorescence labelling with LAMP1/2 antibodies in HeLa mRFP-GFP-LC3 cells.
Autolysosomien muodostumista seurattiin epäsuoran LAMP1/2 –immunofluoresenssileimauksen avulla HeLa mRFP-GFP-LC3 soluissa.
Autophagy is a major cellular catabolic pathway which is responsible for the degradation of protein aggregates and damaged organelles, as well as the replenishment of the cellular energy levels during starvation by degrading dispensable cytoplasmic components.
Autofagia on soluille merkittävä katabolinen reitti, joka vastaa proteiiniaggregaattien ja vahingoittuneiden soluorganellien hajotuksesta sekä solujen energiatasojen säilyttämisestä niukkaravinteisissa olosuhteissa.
Rab GTPases are key regulators of intracellular membrane trafficking, functioning in multiple processes including autophagy.
Rab GTPaasit ovat tärkeitä solunsisäisiä kalvoliikenteen säätelijöitä, jotka toimivat useilla solun eri reiteillä, muun muassa autofagiassa.
They undergo a so-called Rab GTPase cycle, where they mediate downstream signalling according to the bound guanine nucleotide.
Rab GTPaasit läpikäyvät niin kutsutun Rab GTPaasi syklin, jossa niihin kiinnittynyt guaniininukleotidi määrittelee seuraavat solutapahtumat.
In autophagy, cytoplasmic material is sequestered in double-membrane vesicles termed autophagosomes, which ultimately fuse with the endosomal and lysosomal compartment to form organelles called autolysosomes, in which the secluded cellular constituents are digested.
Autofagosomit yhdistyvät lopulta endosomaalisen ja lysosomaalisen osaston kanssa muodostaen autolysosomin, jossa autofagosomien sisältö hajotetaan.
Taken together, these findings indicate that Rab24 is dispensable for autophagosome formation and maturation, and that Rab24 may be involved in autolysosomal clearance upon prolonged serum and amino acid starvation.
Sen sijaan Rab24 saattaa toimia autolysosomien hajotuksessa pitkän seerumi- ja aminohappopaaston aikana.
Field based bioenergy will help to increase renewable energy utilization, which should be 20% of total energy consumption in year 2020 according to the EU regulations.
Peltobioenergian avulla voidaan lisätä uusiutuvien energiamuotojen käyttöastetta, jonka EU:n asetuksen mukaisesti tulee olla 20 % kokonaisenergiankulutuk-sesta vuoteen 2020 mennessä.
Fertilizer rates were 60 N kg/ha for hemp and 120 N kg/ha for maize in 2007 and 210 N kg/ha in 2008.
Hamppu lannoitettiin molempina vuosina 60 N kg/ha ja maissi 120 N kg/ha vuonna 2007 ja 210 N kg/ha vuonna 2008.
Field experiment were conducted at the Viikki Experimental farm, University of Helsinki, Finland in 2007 and 2008.
Kenttäkokeet perustettiin Helsingin yliopiston opetus- ja tutkimustilalla vuosina 2007 ja 2008.
High content of different elements in unprocessed dry matter interferes with the burning and imbalanced C/N- and C/P-ratio biogas production.
Jatkojalostamattoman kuiva-aineen korkea alkuainepitoisuus häiritsee polttamista ja epätasapainoinen C/N- ja C/P-suhde biokaasun tuotantoa.
Hemp (Cannabis sativa L.) and maize (Zea mays L.) are traditional crops with significant dry matter yield potential and they can be used as break crops in conventional crop rotations.
Hamppu (Cannabis sativa L.) ja maissi (Zea mays L.) ovat perinteisiä viljelykasveja, jotka muodostavat runsaasti kuiva-ainetta ja voivat monipuolistaa viljelykasvivalikoimaamme.
Studied traits were dry matter yield, nutrient uptake and feedstock chemical composition, ash, energy and soluble sugar content as well as C/N- and C/P-ratios.
Tutkitut ominaisuudet olivat: satoisuus, ravinteidenotto, kuiva-aineen alkuaine-, tuhka-, energia- ja liukoisten sokereiden pitoisuus sekä C/N- ja C/P-suhde.
Chamaeleon produced the highest dry matter yield (18 000 DM kg/ha), and the difference to the next one, USO 31 was more than 20 %.
Hamppulajikkeista Chamaeleon tuotti yli 20 % runsaamman kuiva-ainesadon (18 000 kg/ha) seuraavaksi satoisimpaan USO 31:n verrattuna.
The purpose of this study was to analyze the suitability of hemp and maize as feedstock crops in Finland, as well as the varietal differences based on feedstock quality and yield.
Tutkimuksen tarkoituksena oli analysoida hampun ja maissin soveltuvuutta peltobioenergiakasveiksi Suomessa sekä lajikkeiden välisiä eroja bioenergiantuotannon näkökulmasta.
Maize dry matter was rich in soluble sugars (177-215 mg/kg DM).
Maissin kuiva-aineessa oli runsaasti liukoisia sokereita (177–215 mg/kg KA).
Based on the results maize can be an excellent option as bioethanol feedstock due to high content of soluble sugars in the dry matter.
Maissi on kuitenkin erinomainen vaihtoehto etanolintuotannon raaka-aineeksi kuiva-aineen korkean liukoisten sokerien pitoisuuden ansiosta.
Campesino, Gavot and KXA7251 produced the highest dry matter yield (15 500-18 000 DM kg/ha) of maize cultivars studied.
Maissilajikkeista Campesino, Gavot ja KXA7251 tuottivat runsaimman kuiva-ainesadon (15 500–18 000 kg/ha).
Field bioenergy is a form of renewable energy, where plant biomass is used as feedstock in different energy production systems.
Peltobioenergia on uusiutuvan energian muoto, jossa pelloilla kasvatettujen viljelykasvien kuiva-aine käytetään erilaisten energiamuotojen, kuten biokaasun tai etanolin tuotantoprosessien raaka-aineeksi.
Experiments included three hemp cultivars, oilhemp Finola and fibrehemps Chamaeleon and USO 31 and five maize cultivars: Gavot, Campesino, Ronaldino, KXA7211 and KXA7251.
Maissilajikkeet olivat Gavot, Campesino, Ronaldino, KXA7211 ja KXA7251.
However the feedstock quality traits are not ideal for energy.
Hamppu ja maissi eivät sovellu laadullisilta ominaisuuksiltaan hyvin kaikkien bioenergiantuotantomuotojen raaka-aineeksi.
Hemp and maize biomass was high in content of different elements and ash.
Hamppu- ja maissilajikkeiden tuhkapitoisuus oli suuri.
Mixtures of 5 % of refined oil to EVOO raised the stigmastadiene concentration to levels of 0.09–0.27 mg kg⁻¹, thus clearly above the regulation´s maximum accepted level of 0.05 mg kg⁻¹.
Seosten stigmastadieenipitoisuus suureni tasolle 0.09–0.27 mg kg⁻¹, kun raffinoitua kasviöljyä lisättiin 5 prosenttia, joten se ylitti selvästi asetuksen salliman raja-arvon 0,05 mg kg⁻¹.
As the result, a mixture of 15–30 % of refined oil to EVOO raised the K₂₇₀-value above the regulation´s maximum accepted level of 0.22.
Kun raffinoitua kasviöljyä lisättiin 15–30 prosenttia ekstra-neitsytoliiviöljyyn, nousi tutkittujen seosten K₂₇₀-arvo yli asetuksen suurimman sallitun arvon 0,22.
The mixtures were then analyzed with GC-MS to determine the concentration of stigmastadiene.
Seoksista määritettiin myös stigmastadieeni-pitoisuus GC-MS-menetelmällä.
The EU Commission´s regulation No. 1348/2013 determines the maximum acceptable levels of several components in all categories of olive oil.
EU:n komission asetus 1348/2013 määrittelee suurelle joukolle oliiviöljyn yhdisteitä sallitut raja-arvot kahdeksassa oliiviöljykategoriassa, joista tärkeimmät ovat raffinoidut oliiviöljyt ja raffinoimattomat kylmäpuristetut neitsytoliiviöljyt.
Cheaper refined olive oil and other vegetable oils are produced on a large scale which raises the risk of adulteration by cutting more valuable EVOO with refined vegetable oils.
Koska halvempia raffinoituja oliiviöljyjä ja muita raffinoituja kasviöljyjä tuotetaan huomattavia määriä, niiden mahdollinen lisäys arvokkaampaan ekstra-neitsytoliiviöljyyn on todennäköinen riskitekijä.
The aim of this master´s thesis work was to compare different methods and possible natural marker compounds in detecting the addition of refined vegetable oil in extra virgin olive oil.
Tässä maisterintutkielmassa vertailtiin eri menetelmien ja oliiviöljyn eri yhdisteiden käyttöä ekstra-neitsytoliiviöljyn aitouden valvonnassa.
Also the authenticity of olive oil has been of major concern and has led to numerous research projects and investigation.
Iso osa tutkimuksesta on keskittynyt oliiviöljyn terveysvaikutuksiin, toisaalta huoli oliiviöljyn aitoudesta on johtanut kymmenien erilaisten menetelmien kehittämiseen aitouden toteamiseksi.
The most significant differences between refined olive oil and non-refined extra virgin olive oil (EVOO) appear to be in the natural UV-absorption at wavelength 270 nm and in stigmastadiene concentration, consequently, also in the maximum accepted levels of these two parameters.
Oliiviöljyjen laatukategorioiden raja-arvoja verrattaessa merkittävimmät erot ovat ekstra-neitsytoliiviöljyn ja raffinoidun oliiviöljyn sallituissa K₂₇₀-arvoissa ja stigmastadieenipitoisuuksissa.
A thorough research was done to investigate the effects of mixing ordinary olive oil (OO), which consists of refined olive oils and virgin olive oils, with EVOO.
Mitattujen K₂₇₀-arvojen perusteella tehtiin seoksia tavallisesta oliiviöljystä ja auringonkukkaöljystä ekstra-neitsytoliiviöljyyn.
To detect the mixing of EVOO with refined vegetable oils, measuring the K₂₇₀-value and determining the stigmastadiene concentration seem to be very efficient methods.
Menetelmien käyttökelpoisuuden selvittämiseksi mitattiin K₂₇₀-arvo kattavasta otoksesta tavallisia raffinoituja oliiviöljyjä ja raffinoituja siemenöljyjä.
Both UV-absorption at wavelength 270 nm and the concentration of stigmastadiene appear to rise during the refining processes of lower class virgin oil (lampante) and also when refining vegetable oils.
Sekä K₂₇₀-arvon että stigmastadieeni-pitoisuuden on todettu suurenevan kasviöljyjä raffinoitaessa, ja näiden arvojen määrittäminen onkin osoittautunut tehokkaaksi menetelmäksi raffinoidun kasviöljyn lisäyksen ilmaisemiseksi ekstra-neitsytoliiviöljystä.
A lot of research has been done to examine the health effects of the consumption of olive oil.
Oliiviöljyn eri yhdisteitä on tutkittu laajasti jo useita vuosikymmeniä.
Also mixtures of refined sunflower oil and EVOO were analyzed.
Raffinoidun kasviöljyn tunnistaminen ekstra-neitsytoliiviöljystä UV-absorption ja stigmastadieenipitoisuuden perusteella
‘Nicola’ was more susceptible than ‘Annabelle’.
‘Nicola’ oli hieman alttiimpi, kuin ‘Annabelle’.
Plants were first grown in growing chambers and then transferred to a greenhouse.
Kasveja kasvatettiin aluksi kasvatuskammiossa, mutta ne siirrettiin myöhemmin kasvihuoneeseen.
Most of the recombinant viruses were not able to systemically infect either of the potato cultivars tested (cv. ‘Nicola’ and cv. ‘Annabelle’).
Suurin osa virusrekombinanteista ei pystynyt infektoimaan kumpaakaan perunalajiketta (’Nicola’ ja ’Annabelle’) systeemisesti.
The pepper cultivars tested were resistant towards PVYN605 and PVYOUK.
Tutkitut paprikalajikkeet olivat kestäviä sekä PVYN605:sta, että PVYOUK:ta kohtaan.
The plants were tested for viral infection with DAS-ELISA for three times during different stages of growth.
Virustartunta testattiin kasveista yhteensä kolme kertaa eri ajankohtina DAS-ELISA –menetelmällä.
To investigate whether the mutations had persisted in the virus genome, the viral RNA was isolated, multiplied with RT-PCR and then sequenced.
Mutaatioiden säilymisen testaamiseksi viraalinen RNA eristettiin, monistettiin RT-PCR –menetelmällä ja sekvensoitiin.
This thesis studied the ability of several recombinant strains of PVY to infect these three plant species.
Tässä tutkimuksessa oli tarkoitus tutkia usean rekombinantin PVY-kannan kykyä infektoida näitä kolmea koisokasveihin kuuluvaa kasvilajia.
This was done by comparing the genomes of the recombinant and wild type viruses and based on the experimental data.
Tämä tehtiin vertailemalla rekombinanttien ja villityypin virusten genomeita keskenään ja tekemällä päätelmiä koetulosten perusteella.
The potato virus Y (PVY) is a member of the family Potyvirus, which is the largest plant pathogenic virus family.
Perunan Y-virus (PVY) kuuluu potyviruksiin, joka on suurin kasvivirusten suku.
Some PVY races cause necrotic symptoms (PTNRD) in potato tubers, which will make the tubers unsuitable for use.
Jotkin PVY-rodut aiheuttavat perunan mukuloissa nekroosioireita (PTNRD), jotka pilaavat mukuloiden käyttöarvon kokonaan.
PVY is one of the most important pathogens of the nightshade family (Solanaceae) plants.
PVY on yksi taloudellisesti tärkeimpiä koisokasvien (Solanaceae) taudinaiheuttajia.
PVY is a particular problem in seed potato production, as well as in tomato and pepper production.
Perunan lisäksi PVY on ongelma myös tomaatin ja paprikan viljelyssä.
Secondly, we wanted to find out what parts or even specific amino acids in the HCpro of PVY affect the infection ability of the virus.
Tarkoitus oli myös selvittää, mitkä alueet tai aminohapot HCpro-proteiinissa vaikuttivat viruksen infektiokykyyn tässä tapauksessa.
Tyr323Phe-mutation had persisted in the N605-F during the infection.
N605F-rekombinantin Tyr323Phe-mutaation havaittiin säilyneen viruksessa infektion ajan.
The test plants were infected by applying virus contaminated plant juice and grinding powder on the plant leaves.
Testikasvit tartutettiin hieromalla virusta sisältävää kasvimehua ja hiontajauhetta lehtipinnoille.
Finally, we wanted to see if the mutations would persist in the virus genomes for the duration of the infection.
Tarkoitus oli myös selvittää, säilyvätkö rekombinanttien mutaatiot muuttumattomina infektion ajan.
First objective was to find out which recombinant strains can infect the plants systemically and whether some of them will cause PTNRD symptoms in potato tubers.
Tarkoitus oli selvittää eri rekombinanttien kyky infektoida kasveja systeemisesti ja niiden mahdollisesti muodostamat PTNRD-oireet perunan mukuloissa.
The Tyr323Phe-mutation in the HCpro seemed to have a positive effect on the viruses ability to infect ‘Nicola’ in recombinant O5ON-F. PTNRD was caused by recombinants O5NNO45, N605-F and O5ON-F only in ‘Nicola’.
HCpro-proteiinissa sijaitsevalla Tyr323Phe-mutaatiolla näyttäisi olevan positiivinen vaikutus O5ON-F –rekombinantin kykyyn infektoida ‘Nicolaa’.
Despite of these uncertainties, results of this study correlate well with previous studies and results were encouraging.
Epävarmuustekijöistä huolimatta tutkimuksen tulokset vastasivat hyvin aikaisempien tutkimusten tuloksia, joten tulokset olivat hyvin rohkaisevia ja lisätutkimus aiheesta on suositeltavaa.
The farms were paired and simulated co-operation models were applied.
Tiloista muodostettiin tilapareja, joille simuloitiin kaksi erilaista yhteistyömallia.
Agriculture is a major source of GHG emissions and the EU has set a target for the agricultural sector to reduce GHG emissions.
Maatalous on merkittävä KHK-päästöjen lähde, ja EU onkin asettanut tavoitteen, jonka mukaan maatalouden on pystyttävä leikkaamaan KHK-päästöjään.
Co-operation models reduced the GHG emissions from plant production exiting the farms (11–23 %) and pig meat production (13–20 %).
Tutkimuksessa havaittiin, että yhteistyömallit vähensivät tiloilta myytävän kasvintuotannon tuotteiden KHK-päästöjä 11–23 % ja sianlihan KHK-päästöjä 13–20 %.
Data for this study was collected from 9 actual Finnish farms.
Tutkimusaineistona käytettiin yhdeksältä todelliselta maatilalta kerättyä vuoden 2013 dataa.
There was also some uncertainties in calculation method and the method was sensitive to yield changes so there are some uncertainties in calculated GHG emissions.
Tutkimuksessa käytettyyn laskentamenetelmään sisältyi kuitenkin paljon epävarmuustekijöitä ja menetelmä oli herkkä tuotantomäärien muutoksille, joten tutkimuksen KHK-päästöjen laskentaan sisältyi epävarmuutta.
Atmospheric concentration of greenhouse gases has increased significantly since the pre-industrial era.
Ilmakehän kasvihuonekaasupitoisuudet ovat kasvaneet huomattavasti teollistumisen myötä.
But there was no significant effects in milk and beef production.
Maidon- ja naudanlihantuotannon KHK-päästöihin yhteistyömallit eivät merkittävästi vaikuttaneet.
Another goal was to develop an Excel-based calculator to calculate GHG emissions from farms.
Lisäksi tavoitteena oli kehittää maatilojen KHK-päästöjen laskentaan soveltuva Excel-pohjainen laskentatyökalu.
GHG emissions were calculated with developed FarmCALC 2.1 – calculator for the farm pairs before and after co-operation.
Tilojen alkutilanteen ja yhteistyömallien KHK-päästöt laskettiin tutkimusta varten kehitetyllä FarmCALC 2.1 – laskurilla.
Global warming is a major issue in the modern world and it has been predicted that climate will change dramatically in the next few decades due to the growing GHG concentrations.
KHK-pitoisuuksien nousu on johtanut ilmakehän lämpenemiseen, minkä lisäksi tulevaisuuden ilmaston ennustetaan muuttuvan merkittävästi KHK-päästöjen takia.
All effects of the co-operation models to the GHG emissions of animal production were based on the changes in feeding and in GHG emissions of feed production.
Tutkimuksessa havaitut muutokset eläintuotannon KHK-päästöissä selittyivät rehuntuotannon KHK-päästöjen sekä ruokinnan muutoksilla.
Joint effect of these two were the reason that no changes in GHG emissions of milk and beef production were observed.
Näiden muutosten yhdysvaikutuksen takia nautatilojen KHK-päästöissä ei havaittu muutoksia.