natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Informants experienced that after changing the punitive role of an adult to a role of facilitator it was significantly easier to support the parties to keep the promises and change their behavior.
Haastatteluaineiston informantteina toimineet peruskoulujen henkilökunnan jäsenet kokivat valtaa käyttävän tuomarin tai erottelijan roolin poisjäämisen helpottavana ja näkivät, että ymmärrys konfliktin omistajuudesta oli vapauttanut heidät vahvistamaan ja tukemaan osapuolten omaa kykyä oppia, ottaa vastuuta tapahtuneesta ja muuttaa käytöstään.
Respectful encounter, listening, and understanding of the meaning of the participation of the parties when resolving conflicts was adopted to profession and pedagogy of informants.
Restoratiivisen lähestymistavan perusarvoiksi nimetyt kunnioitus, kuuntelu, kohtaaminen, yksilöiden oman asiantuntijuuden ja kyvykkyyden vahvistaminen eri tilanteissa olivat juurtuneet osaksi informanttien opettajakuvaa ja työtapaa.
Also, some adults could not trust an active role and expertise of pupils or participatory methods used in the restorative approach.
Osa informanteista koki, että monet yhteisön jäsenet eivät lähtökohtaisesti ole valmiita luottamaan oppilaiden aktiiviseen asiantuntijuuteen tai yhteistoiminnallisuuteen.
According to the research results, restorative mediation was experienced as a working and co-operative method in conflict management.
Konfliktit koettiin osaksi arjen vuorovaikutuksen ilmiöitä ja ne nähtiin oppimisen mahdollisuuksina, joiden käsittelyyn restoratiivinen sovittelu oli antanut toimivaksi koetun menetelmän.
The research gives a new dimension to the discourse of wellbeing and conflict management in school communities.
Tutkimus tuo osaltaan näkökulmia keskusteluun kouluyhteisön työrauhasta, osallisuudesta sekä konfliktien ja kiusaamisen hallinnasta tarkastelemalla restoratiivisen lähestymistavan ja sovittelun merkitystä ja tuotosta koulun arjessa.
When fulfilling these three dimensions the schools can success to change the school culture to the whole school restorative approach.
Tutkimuksen tuloksena muodostunut paikallinen teoria osoittaa ne aineistosta nousevat kriteerit, joiden toteutuessa voidaan puhua restortiivisen lähestymistavan kokonaisvaltaisesta toimintakulttuurista peruskoulukontekstissa.
The results point out that the reflection with colleagues and sharing information regularly was also essential when implementing the restorative approach to daily practices.
Toisaalta useamman samassa koulussa työskentelevän ja aiheen koulutuksen käyneen kollegan kanssa käydyllä yhteisellä reflektoinnilla sekä yhteisön tiedottamisella koettiin olleen keskeinen merkitys restoratiivisen lähestymistavan siirtämisessä ja juurruttamisessa käytäntöön.
The data points out that the restorative approach had changed the attitudes towards pupils so that they were seen as active actors of their own lives.
Restoratiivisen lähestymistavan oli osaltaan koettu ohjanneen näkemään oppilaat sosiaalisilta taidoiltaan kehittyvinä ja aktiivisina toimijoina, joiden asian tuntijuutta omassa elämässään on merkityksellistä tukea.
To achieve success in implementing restorative approach to a school the results underline the necessity of proper training.
Restoratiivisen lähestymistavan edellytyksenä pidettiin toiminnan laadusta huolehtimista niin, että restoratiiviset lähtökohdat käytännössä toteutuvat.
The view of humanity that restorative approach had given to informants changed the way the participants in conflict was seen.
Aineistosta nousee esiin ajattelutavan muutos ihmiskäsityksessä.
Sub-study I used two cases to explore and analyse the potential understanding of co-creation as a temporarily emerging community which has the challenge of representing the largest possible number of citizens.
Osatutkimukseen I kuului kaksi tapausta, joiden avulla analysoidaan mahdollisuutta ymmärtää yhteiskehittäminen väliaikaisesti muodostuvana yhteisönä, jonka haasteena on edustaa mahdollisimman suurta osaa kansalaisista.
This study proposes co-creation as an environment where a community emerges, a community which talks, listens, expresses, shares and agrees according to the common purpose.
Tämä tutkimus nostaa esiin yhteiskehittämisen ympäristönä, jossa yhteisö puhuu, kuuntelee, tuo julki, jakaa ja sopii asioista yhteisesti yhteisen päämäärän hyväksi.
Although the responses obtained in that study generally coincided with one another, they described different intensities, which could mean a different emotional perception in each case.
Vaikka tutkimuksessa saadut vastaukset olivat yleisesti ottaen samankaltaisia, niissä kuvatut eri intensiteetit voivat osoittaa tunnehavaintojen tapauskohtaiset eroavuuden.
First is an initial exploration to understand the possibility of the impact of service design in two projects at the country level developed in Chile (sub-study I).
Ensimmäisessä osatutkimuksessa tarkastellaan palvelumuotoilun mahdollisia vaikutuksia kahdessa kansallisen tason projektissa Chilessä (osatutkimus I).
The second study seeks to understand emotions from the perspective of the facilitators and participants in co-creative workshops carried out in Sweden, Estonia and Finland (sub-study II).
Toisessa tutkimuksessa kuvataan Ruotsissa, Virossa ja Suomessa järjestettyjen yhteiskehittämisen työpajojen fasilitaattorien ja osallistujien tunteita (osatutkimus II).
Services are strongly linked to the economies of all countries and to satisfying the needs of the citizens who inhabit them.
Eri maiden palvelut riippuvat niiden taloudellisesta tilanteesta vastattaessa kansalaisten tarpeisiin.
Sub-study II revealed the limited knowledge of emotions during co-creation workshops.
Osatutkimus II toi esiin rajalliset tiedot tunteista yhteiskehittämisen työpajoissa.
Finally, I analyse a case of building a community through service design methods, highlighting the skills of the facilitators at defining an atmosphere of inclusive and respectful interaction (sub-study IV).
Lopuksi kuvaan tapaustutkimusta, jossa tutkittavaa yhteisöä rakennetaan palvelumuotoilun menetelmin painottaen fasilitaattorin taitoja muodostaa inklusiivinen ja keskinäiseen arvostukseen nojautuva ilmapiiri (osatutkimus IV).
Three emotional skills to support facilitators in co-creation practice were identified: embodied knowledge, emotional awareness and collective spirit.
Tutkimuksessa nousi esiin kolme fasilitaattorin käytäntöä tukevaa tunnetaitoa: kehollinen tieto, tunteiden tiedostaminen sekä yhteishengen luomisen ja ylläpitämisen taito.
Co-creation, as an essential practice, transforms the service designer into a facilitator of the convergence of diverse perspectives in a common and creative environment.
Yhteiskehittäminen on käytännön menetelmä, jossa palvelumuotoilija muuntuu fasilitaattoriksi pyrkien yhdistämään eri näkökulmia ja painotuksia tähdäten luovaan yhteiseen toimintaympäristöön.
Although that is not a negative aspect in any way, it is undercut by the lack of preparation in skills that allow the facilitator to set up co-creation experiences which are driven by emotions.
Tässä toiminnassa ei sinänsä ole mitään väärää, mutta huolta voi kantaa siitä, ettei huomiota kiinnitetä riittävästi fasilitaattorin tunnetaitoihin eli niiden taitojen kehittämiseen, joiden avulla fasilitaattori voi kohdata ja käsitellä osallistujien tunnepohjaisia kokemuksia palvelumuotoilun yhteiskehittämisessä.
Sub-study IV identified the value of co-creation when conceived as a community highlighting the influence of dialogue, for which the service designer must have skills suitable to meeting the challenge at hand.
Osatutkimuksessa IV tunnistettiin yhteisön yhteiskehittämisen kannalta arvokkaaksi dialogi sekä palvelumuotoilijan taidot vastata sen vaatimuksiin.
However, the most highly developed skills at present are those related to the management of methods and tools focused on obtaining results consistent with project objectives.
Nykyisin palvelumuotoilussa erityisen painoarvon saavat sellaiset menetelmät ja työkalut, joiden avulla saavutetaan asetetut tavoitteet.
Therefore, it is essential to broaden the understanding and knowledge of emotions in service design and in the facilitation of co-creative instances.
Tutkimuksella halutaan lisätä tunteita koskevaa tietoa ja ymmärrystä palvelumuotoilussa ja sen fasilitoinnissa yhteiskehittämisen tilanteissa.
Service design and co-creation have a strong connection in carrying out projects where the encounters of people with their experiences and expectations demand specific skills from facilitators.
Yhteiskehittämisessä ihmisten erilaisten kokemusten ja odotusten kohtaaminen vaatia fasilitaattorilta erityistaitoja.
The purpose of this study is to identify emotional skills and how they become meaningful support for service designers during co-creative practices.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on kuvata palvelumuotoilijan tunnetaitoja sekä niiden merkitystä yhteiskehittämisen käytännöissä.
The third discovers the emotions that experienced service designers identified in a completed project and specifically in their role as facilitators in co-creation workshops (sub-study III).
Kolmannessa osatutkimuksessa keskitytään palvelumuotoilijoiden tunnistamiin tunteisiin fasilitaattorin roolissa yhteiskehittämisen työpajoissa (osatutkimus III).
Future research will focus on defining the training of these skills and their specific connection to boosting well-being perception among both people involved in the process and in all users of the service.
Jatkotutkimuksena kiinnostavaa olisi tarkastella sitä, miten näitä taitoihin koulutetaan ja miten ne voidaan kytkeä palveluja käyttävien ihmisten hyvinvointiin.
Co-creation with an emphasis on community requires facilitators with emotional skills that allow them to connect with people and be part of that dialogue.
Yhteisöllisyyteen painottuva yhteiskehittäminen edellyttää fasilitaattoreita, joilla on hyvät tunnetaidot.
In this mixed methods study and its four sub-studies, I delve into the concepts associated with the primary purpose.
Tutkimus on otteeltaan monimenetelmäinen ja siinä on neljä osatutkimusta.
Sub-study III showed a lack of precision in distinguishing among emotions, both in the process and in carrying out a co-creative workshop, and a strong connection between the intensity and variability of the emotional experience with interactions with others.
Osatutkimus III osoitti yhtäältä fasilitaattorien vaikeuden erottaa eri tunteita yhteiskehittämisen työpajoissa.
Service design addresses the challenge and complexity both in the size of each project and in the experience of people interacting with a service.
Palvelumuotoilulla voidaan kiinnittää huomiota palveluja käyttävien ihmisten kokemusten kirjoon.
The data was collected in the study year of 2006–2007.
Aineisto kerättiin lukuvuonna 2006 – 2007.
The application is carefully described in this report.
Tehty sovellus kuvataan tarkoin.
The research included two empirical phases.
Tutkimus rakentuu kahdesta empiirisestä vaiheesta.
The transcript of the diaries consisted of 251 pages altogether.
Litteroitua päiväkirja-aineistoa kertyi 251 sivua.
The results showed that the document does not provide any specific definition of enterprise action.
Tulokset osoittavat, että asiakirja ei tarkenna selkeästi yrittäjämäisiä toimintatapoja.
The pupils were given the possibility to choose and make voluntary decisions within the framework of a variety of options.
Oppilaille annettiin mahdollisuus valintoihin ja omakohtaisiin päätöksiin erilaisten vaihtoehtojen puitteissa.
Most clearly, it appears as innovativeness and target-orientedness.
Yrittäjämäinen toiminta näyttäytyy selkeimmin innovatiivisuutena ja päämäärätietoisuutena.
The research was a case study where the teacher researched her own work as a music teacher.
Tutkimus edustaa tapaustutkimusta, jossa opettaja tutkii omaa työtään musiikin opettajana.
Among others, the most salient enterprise ways of action and features were initiative, self-confidence, perseverance, ability to co-operate, tolerance of uncertainty, and learning through mistakes.
Keskeisiksi yrittäjämäisiksi työtavoiksi ja ominaisuuksiksi nousivat mm. aloitekyky, itseluottamus, pitkäjänteisyys, yhteistyökyky, epävarmuuden sietäminen ja virheistä oppiminen.
Until now, research on entrepreneurship education has been focused on upper educational levels.
Tähänastinen yrittäjyyskasvatuksen tutkimus on painottunut ylimmille koulutusasteille.
One group of seventh-graders (N=26) participated in the second phase of the research.
Tutkimuksen toiseen vaiheeseen osallistuivat seitsemännen vuosiluokan yhden oppilasryhmän oppilaat (N = 26).
Enterprise action is one of the fields in entrepreneurship education.
Yrittäjämäinen toiminta on yksi yrittäjyyskasvatuksen osa-alue.
The research data was comprised of pupils’ diary notes that they were to write after each learning situation.
Tutkimusaineistona ovat oppilaiden päiväkirjoihinsa tekemät muistiinpanot, joita oppilaat kirjoittivat jokaisen opiskelutilanteen jälkeen.
In addition, the results illustrated the challenging nature of the subject of music.
Tulokset myös kuvaavat musiikin oppiaineen haasteellisuutta.
In addition, video and mp3 recordings of the lessons and the teacher’s research diary were used as research data.
Lisäksi aineistona ovat oppituntien video- ja mp3-tallenteet sekä opettajan tutkijapäiväkirja.
Every student created their personal learning paths where they described enterprise action in the light of the concepts provided by the teacher and within their mutual interaction.
Jokaiselle oppilaalle muodostui omanlainen musiikin opiskelupolku, jossa he kuvasivat yrittäjämäistä toimintaa opettajan antamien käsitteiden valossa sekä vuorovaikutuksessa toisten kanssa.
This research can be useful when developing the learning and teaching of enterprise action in the practices of basic education, curriculum design, and teacher education.
Tutkimuksen avulla voidaan kehittää yrittäjämäisen toiminnan oppimista ja opettamista perusopetuksen käytännöissä, opetussuunnitelmatyössä sekä opettajankoulutuksessa.
In this research, enterprise action is defined from the point of view of the task of basic education, that is the one of growth and learning, when applied especially in the study of music.
Tässä työssä yrittäjämäinen toiminta määritellään perusopetuksen tehtävän eli kasvun ja oppimisen näkökulmasta, erityisesti musiikin opiskeluun soveltaen.
In the second phase, the teacher-researcher designed the music learning environment that would enable and support pupils’ enterprise action.
Toisessa vaiheessa tutkija-opettaja suunnittelee musiikin oppimisympäristön siten, että se mahdollistaa ja tukee oppilaiden yrittäjämäistä toimintaa.
The results showed that enterprise action can be made possible through teaching arrangements.
Tulokset osoittavat yrittäjämäisen toiminnan mahdollistuvan opetusjärjestelyillä.
The realization of the learning environment aimed at providing opportunities for enterprise action both in playing-, listening-, and singing-oriented music education.
Musiikin oppimisympäristön toteutus pyrki antamaan mahdollisuuksia yrittäjämäiseen toimintaan niin soitto-, kuuntelu- kuin laulupainotteisessa musiikin opiskelussa.
The manifestation of enterprise action in music lessons varied based on whether a pupil was interested in music or not or had music as his or her hobby.
Yrittäjämäinen toiminta musiikin opiskelussa sai erilaisia piirteitä riippuen siitä, onko oppilas harrastunut, kiinnostunut vai musiikkia harrastamaton.
In this research, the manifestation and support of pupils’ enterprise action in the basic education of the subject of music was studied.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan oppilaiden yrittäjämäisen toiminnan ilmenemistä ja tukemista musiikin perusopetuksessa.
In the first phase, the way National Core Curriculum for Basic Education 2004 guides pupils’ enterprise action is analyzed through content analysis.
Ensimmäisessä vaiheessa selvitetään sisällönanalyysin avulla se, miten Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet 2004 ohjeistaa oppilaiden yrittäjämäistä toimintaa.
The pupils’ enterprise action occurred differently in playing-, listening-, and singing-oriented studying.
Oppilaiden yrittäjämäinen toiminta ilmeni eri tavoin soitto-, kuuntelu- ja laulupainotteisessa opiskelussa.
The design of the learning environment was based on the cross-curricular theme of "Participatory citizenship and entrepreneurship" and the curriculum of music education defined in National Core Curriculum for Basic Education 2004.
Oppimisympäristön suunnittelussa on nojauduttu Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet 2004-asiakirjaan, erityisesti sen sisältämään "Osallistuva kansalaisuus ja yrittäjyys" -aihekokonaisuuteen sekä musiikin opetussuunnitelmaan.
The manifestation of pupils’ enterprise action was observed during the teaching arrangements.
Opetusjärjestelyjen aikana seurataan oppilaiden yrittäjämäisen toiminnan ilmenemistä.
A teaching experiment that was designed and created for the seventhgraders’ usic education and that was supposed to promote pupils’ enterprise action formed the core of the research.
Työn keskiössä on 7. luokan musiikin opetukseen suunniteltu ja luotu opetuskokeilu, musiikin oppimisympäristö, jonka tavoitteena on ollut edistää oppilaiden yrittäjämäistä toimintaa.
The research is a qualitative, interpretive and evaluative case study.
Tutkimus on laadullinen, kuvaileva, tulkinnallinen ja evaluatiivinen tapaustutkimus.
The analyses were carried out in qualitative methods, partly using the N'vivo computer-aided analyzing tool.
Analyysi on tehty kvalitatiivisin menetelmin, osin N´Vivo-tietokoneohjelmaa apuna käyttäen.
The teachers were sensitive to the experiences with which they had met in different situations, and they were ready to change their aims and tasks in the enterprises according to what they had experienced.
Opettajat olivat herkkiä eri tilanteissa kokemilleen asioille ja olivat valmiita muuttamaan tavoitteitaan ja tehtäviään niiden mukaisesti yrityksissä.
The research material was made up of the teachers' reports from their work life periods (n=20), the questionnaires sent to all actors (n=33), the interviews of teachers (n=6), and all the documents of the project.
Tutkimusaineistona olivat opettajien (n=20) raportit työelämäjaksoiltaan, kaikille toimijoille lähetetty kysely (n=33), opettajille (n=6) tehty haastattelu sekä kaikki projektin dokumentit.
The teachers felt that they were welcomed by the enterprises.
Opettajien kokemusten mukaan heidät vastaanotettiin yrityksiin hyvin.
This is how intersubjectivity was realized in the cooperation along which the teachers' subjective experiences changed both common practices and every teacher's work and working context.
Näin intersubjektiivisuus toteutui yhteistyössä, jossa opettajien subjektiiviset kokemukset muokkasivat sekä yhteisiä käytäntöjä että kunkin opettajan omaa työtä ja sen kontekstia.
The research was begun in connection with the national Finnish reform of educational policies, i.e. the reform of learning at work.
Tutkimus käynnistyi valtakunnallisen koulutuspoliittisen uudistuksen, työssäoppimisen uudistuksen yhteydessä.
The teachers' learning conceptions were still partly behaviorist, but also showed constructivist and humaistic features.
Opettajien oppimiskäsitykset heijastivat vielä osittain behavioristisia oppimiskäsityksiä, mutta sisälsivät myös konstruktivistisen ja humanistisen oppimiskäsityksen piirteitä.
They met with experiences of success and empowerment, aided by autonomous learning processes.
He saivat onnistumisen ja voimaantumisen kokemuksia, mihin liittyi itseohjautuva oppimisprosessi.
The evaluation criteria of this research, the increase of correspondence between working life and educational contents, as well as that of cooperation between educational organizations and enterprises, were realized and fulfilled.
Tutkimuksen evaluaation kriteerit, koulutuksen työelämävastaavuuden sekä oppilaitoksen ja yritysten välisen yhteistyön lisääntyminen, toteutuivat ja täyttyivät.
The informants consisted of the actors of the project: teachers, representatives of enterprises, headmasters, representatives of financing, and the group tutor.
Tutkimuksen informantteina on käytetty projektin toimijoita: opettajia, yritysten edustajia, rehtoreita, rahoittajien edustajia sekä ryhmäohjaajaa.
According to the reults, teachers' work life periods can be considered important forms of vocational teachers' further education which promotes significantly the teachers' professional growth and contributes new dimensions of theory-practice relationship and new forms of cooperation and collegiality to it.
Opettajien työelämäjaksoja voidaan tulosten perusteella pitää varteenotettavana ammatillisen opettajan täydennyskoulutusmuotona, joka edistää merkittävästi opettajan ammatillista kasvua tuoden siihen sekä uudenlaisen teoria–käytäntö-suhteen ulottuvuuksia että uusia yhteistyön ja kollegiaalisuuden muotoja.
Their knowledge of work communities was added, deepened and reformed through new ways of cooperation with enterprises.
Työyhteisöosaaminen lisääntyi, syveni ja sai uusia muotoja yritysten kanssa tehtävän yhteistyön muodossa.
The research interest is pragmatic, and the theoretical framework was outlined by the theories dealing with teacher knowledge and learning, socio-constructivism, research results concerning theory – practice relationship and reflection as well as theories of change.
Tutkimuksen intressi on pragmaattinen, ja sen teoreettisena viitekehyksenä on käytetty opettajien tietoa ja oppimista käsitteleviä teorioita, sosiokonstruktivismia, teoria–käytäntö-suhteeseen ja reflektioon liittyvää tutkimustietoa sekä muutoksen teorioita.
Individual or collective reflection on group tutoring occasions promoted the development of reflective readiness and skills; the teachers both benefited from each other's experiences and reconstructed and interpreted their own experiences through discussions.
Yksin tai yhdessä tapahtuva reflektio ryhmäohjaustilanteissa edisti reflektiovalmiuksien ja taitojen kehittymistä, opettajat oppivat sekä toistensa kokemuksista että rekonstruoivat ja tulkitsivat uudelleen keskustelun pohjalta myös omia kokemuksiaan.
Their developmental knowledge was increased along with reflectivity and appeared in the willingness to develop new teaching methods and syllabi (teaching plans).
Kehittämisosaaminen lisääntyi reflektiivisyyden myötä ja näkyi uudenlaisten opetusmenetelmien ja opetussuunnitelmien kehittämishalukkuutena.
As the keys of change there were interventions which were open to the teachers: work life periods, group tutorings connected to them as well as the reflections of one´s learning conception and the metaphor exercises in the interviews.
Avaimina muutokseen toimivat interventiot, joihin opettajilla oli mahdollisuus osallistua: työelämäjaksot, niihin liittyvät ryhmäohjaukset sekä oman oppimiskäsityksen reflektointi ja metafora-harjoitus haastattelutilanteessa.
The need and motivation for increased cooperation within educational organizations was also stressed.
Myös lisääntyvään yhteistyöhön oppilaitoksen sisällä koettiin olevan tarvetta ja motivaatiota.
Their substance knowledge of their specializing fields was increased, and their conceptions of the demands of vocational competence were clarified and deepened.
Opettajien substanssiosaaminen omaa alaa kohtaan lisääntyi ja ammattitaitovaatimukset selkiintyivät ja syvenivät.
Afterwards, the teachers were more prepared to accept learning at work as a significant form of learning also for students.
Myös pedagoginen osaaminen laajeni omakohtaisen työssäoppimisen kautta: opettajat olivat valmiimpia hyväksymään työssäoppimisen varteenotettavana oppimisen muotona myös opiskelijoiden kohdalla.
The results revealed that the teachers' learning was significantly connected to their experiences of situated cognition.
Tulosten perusteella merkittäviksi tekijöiksi opettajien oppimisessa muodostuivat situationaalisen oppimisen (situated kognition) kokemukset.
The aim of this research is to describe the learning at work project called "TeachingKey" directed to vocational teachers that took place in 2001-2004.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on kuvata vuosina 2001–2004 ammatillisten opettajien OpeAvvain-työelämäporojektia siihen osallistuneiden opettajien ja eri toimijoiden kokemana ja arvioimana.