natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Higher energy intake after 8 p.m. was associated with obesity in the evening types but not in the morning types.
Suurempi energiansaanti kello 20 jälkeen oli yhteydessä suurempaan lihavuuden todennäköisyyteen iltatyypeillä, mutta ei aamutyypeillä.
However, the cross-sectional design cannot reveal causality and therefore this hypothesis require further studying.
Syy-seuraussuhteet ja havaittujen yhteyksien takana olevat mekanismit vaativat kuitenkin lisätutkimuksia.
Conclusions: Chronotype was associated with food timing.
Johtopäätökset: Kronotyyppi oli yhteydessä energian ja energiaravintoaineiden saannin ajoittumiseen.
In addition the association between energy intake timing and obesity was investigated.
Lisäksi tutkittiin energiansaannin ajoittumisen yhteyttä lihavuuteen (BMI?
Study aims: The aim of this study was to describe energy and macronutrient intake timing by chronotypes, especially the intakes by 10 a.m. and after 8 p.m. and the differences between weekdays and weekends.
Erityisesti mielenkiinnon kohteena oli tutkia kello 10 mennessä ja kello 20 jälkeen ilmeneviä eroja sekä arjen ja viikonlopun eroja.
Introduction: Individuals differ by their circadian rhythms from extreme morning types to extreme evening types, referred to as chronotypes.
Johdanto: Aamu-iltatyyppisyys eli kronotyyppi luokittelee ihmiset jatkumolla aamutyypeistä iltatyypeiksi vuorokausirytmin ajoittumisen mukaan.
Recently it has been suggested that food timing may play a role in weight regulation.
Viime aikoina energiansaannin ajoittuminen on yhdistetty painonhallintaan.
Results: Evening types had later energy and macronutrient intake timing than the morning types.
Tulokset: Iltatyyppien energian ja energiaravintoaineiden saanti ajoittui aamutyyppejä myöhäisemmille tunneille.
Higher energy intake after 8 p.m. was associated with obesity in the evening types.
Energiansaanti kello 20 jälkeen oli yhteydessä lihavuuteen iltatyypeillä.
Higher energy intake after 8 p.m. may put especially the evening types at higher risk of obesity.
Energiansaannin ajoittuminen klo 20 jälkeen saattaa olla yksi lihavuudelle altistava tekijä erityisesti iltatyypeillä.
Evening types had later energy and macronutrient intake timing than the morning types.
Iltatyyppien ruokailurytmi oli myöhäisempi verrattuna aamutyyppeihin.
Nature has been said to have relaxing effects on human.
Luonnolla on todettu olevan rauhoittavia vaikutuksia ihmiseen.
The selected surface materials were conifer glulam, birch glulam, birch plywood, conifer plywood, MDF-board (Medium Density Fibreboard) and OSB-board (Oriented Strand Board).
Tutkittavina materiaaleina olivat mäntyliimalevy, koivuliimalevy, koivuvaneri, havuvaneri, MDF-levy (Medium Density Fibreboard) ja OSB-levy (Oriented Strand Board).
In today’s world, people’s life takes place mostly indoors so it is essential to seek relaxing effects also indoors.
Nykymaailmassa ihmisten elämä painottuu sisätiloihin, joten on tärkeää etsiä rauhoittavia vaikutuksia sisätiloista.
All the surfaces were lightly sanded to minimize the effects of pro-cessing and to concentrate merely on the comparison of different materials.
Kaikki pinnat olivat kevyesti hiottuja, jotta saatiin minimoiduksi käsittelyn vaikutukset pintoihin ja keskityttyä materiaalien vertailuun.
Decorative wood surfaces may bring those relaxing effects of nature to an indoor environment.
Sisustuksen puiset pinnat voivat tuoda sisätiloihin luonnon rauhoittavia vaikutuksia ja luonnollista ilmapiiriä.
The study was divided into three sec-tions: the first section concentrated on people’s preferences towards wooden surfaces only with haptic sensations, the second part included only visual sensations and the third part included both haptic and visual sensations.
Tämä tutkimus jakaantui kolmeen osioon, joista ensimmäisessä tutkittiin puupintoja ainoastaan tuntoaistin avulla, toisessa ainoastaan näköaistin avulla ja kolmannessa osiossa molempien näiden aistien avulla.
In this research, people’s preferences between different wooden surfaces were compared with the use of haptic and visual sensations.
Tutkimuksessa vertailtiin ihmisten mieltymyksiä erilaisten puupintojen välillä tunto- ja näköaistia hyödyntäen.
The third section also included an open question for participants about the potential use of each wood material.
Kolmannessa osiossa kysyttiin koehenkilöiltä myös, mihin heidän mielestään kyseistä materiaalia voisi käyttää.
This research focuses on researching the restorative effect of wooden surfaces through people’s preferences and the abilities of wooden surfaces.
Tässä tutkimuksessa keskityttiin puupintojen restoratiivisuuden, eli positiivisen eheyttävän vaikutuksen, tutkimiseen ihmisten mieltymysten ja puupintojen ominaisuuksien kautta.
Both the heart rate and blood pressure lowered from the start of the test with all the materials except with OSB-board that caused a little rise of heart rate and blood pressure.
Sekä syke että verenpaine laskivat lähtötasosta kaikkia puupintoja paitsi OSB-levyä tarkasteltaessa.
Some of the participants also took part in a stress test during the third section.
Osa koehenkilöistä osallistui kolmannen osion aikana myös syke- ja verenpainemittauksiin heidän tutustuessaan puupintoihin.
These materials were instructed to be used in places they were seen whereas the less preferred materials were instructed to be used in hidden structures and to remain unseen.
Visuaalisesti epämieluisammat materiaalit taas haluttiin ensisijaisesti pinnoitettavaksi tai käytettäväksi piiloon jääviin rakenteisiin.
The three sections of the study made it possible to compare participants’ haptic and visual sensations.
Tutkimuksen jakautuminen kolmeen osioon mahdollisti myös tunto- ja nä-köaistin välisen vertailun.
The visually most preferred wood materials were also found the most potential use for.
Visuaalisesti mieluisimpien materiaalien suosio näkyi myös käyttökohdetarkoituskyselyssä, jossa näille puupinnoille oli keksitty kaikista eniten käyttötarkoituksia ja erityisesti näkyviin paikkoihin.
The stress test aimed to examine whether the participants’ heart rate and blood pressure lowered as they experienced the haptic and visual effects of wood material and if there were differ-ences between different materials.
Syke- ja verenpai-nemittausten tarkoituksena oli selvittää laskevatko syke ja verenpaine joitakin puupintoja tarkastel-taessa enemmän kuin toisilla pinnoilla.
The visual sensations were observed to have more dominant effect than haptic sensations on the participants’ preferences.
Tuloksissa havaittiin, että näköaistilla on dominoiva vaikutus mielipidettä muodostettaessa ja visuaalisesti ihmisiä miellyttävät materiaalit arvioidaan muidenkin adjektiivien osalta optimistisemmin kuin visuaalisesti epämiellyttävimmät materiaalit.
In the preference study people were instructed to rate the descriptiveness of different adjectives with all the wooden samples on a scale of 1–7 (1 very little, 7 very much).
Mielipidetutkimuksessa vastattiin erilaisten kuvaavien adjektiivien avulla siihen, millaisena ihmiset eri materiaalit kokivat.
These safety measures slow down the research process and their upkeep is expensive.
Nämä turvatoimet hidastavat tutkimuksen etenemistä ja niiden ylläpito on kallista.
These expression vectors were plaque-purified and their titers were amplified.
Tuottovektorit plakkipuhdistettiin ja niiden tiitteriä kasvatettiin.
In addition, VLPs are usually highly immunogenic and thus influenza A VLP may function as a model system for further vaccine development.
Lisäksi VLP on yleensä hyvin immunogeeninen, joten se voi sopia myös malliksi rokotekehitykseen.
During this earlier research project it was found problematic that the expression level of a particular gene could not be controlled.
Tässä aiemmassa tukimuksessa havaittiin ongelmalliseksi se, että yksittäisen geenin proteiinituottotasoa ei voitu säädellä.
It was found that changing expression vectors MOI between 1, 3 and 5 did not have a great impact on protein expression from individual vectors.
Muuttamalla tuottovektorien MOI-arvoa välillä 1, 3 ja 5, tutkimuksessa ei havaittu suurta vaikutusta yksittäisen tuottovektorin proteiinituottoon.
Differences between VLP formations were obtained when MOI rate compositions were changed, but further study is needed to find the significance of this result.
MOI-arvoja muuttamalla havaittiin eroavaisuuksia VLP:n tuottotasossa, mutta havaintojen merkityksellisyys on aihe lisätutkimukselle.
Their expression level was studied using SDS-PAGE and coomassie blue analysis and with metabolic labeling using [S35]-labeled methionine.
Niiden proteiinituottotasoa tutkittiin käyttäen SDS-PAGE:a ja Coomassie Blue -värjäystä, sekä [S35]-leimatulla metioniinillä tehdyn metabolisen leimauksen avulla.
This research was done in a research group, in which a VLP had previously been made with cloning the genes of hemagglutinin (HA), neuraminidase (NA) and matrix 1 (M1) proteins from the year 2009 pandemic Influenza A virus (H1N1)v to a single baculovirus protein expression vector.
Tutkimusryhmässä on aiemmin tuotettu pandeeminen influenssa A -VLP kloonaamalla hemagglutiniini (HA), neuraminidaasi (NA) - ja matriksiproteiini (M1) -geenit vuoden 2009 pandeemisesta influenssa A -viruksesta (H1N1)v yhteen bakulovirustuottovektoriin.
The presence of NA protein was found to be necessary for the formation of influenza A virus VLPs with a detectable hemagglutination activity.
NA-proteiinin läsnäolo havaittiin välttämättömäksi edellytykseksi hemagglutinaatioaktiivisuutta osoittavan influenssa A -VLP:n muodostamiselle.
Transfer vectors were used to transfer the genes into linearised baculovirus’ genomes by homologous recombination and the genomes were transfected into Sf9 cells to produce recombinant baculoviruses.
Siirtovektoreiden avulla geenit siirrettiin bakulovirusten linearisoituihin perimiin homologista rekombinaatiota käyttäen, ja nämä perimät transfektoitiin Sf9-soluihin rekombinanttisten bakulovirusten, eli tuottovektorien, muodostamiseksi.
The research to find an optimal configuration of MOI rates between vectors is still to be continued.
VLP tuoton maksimoivan optimaalisen MOI-arvojen yhdistelmän etsimistä tulee jatkaa.
In this research, HA, NA and M1 genes were cloned to different baculovirus protein expression vectors so that the expression level of individual genes could be enhanzed with plaque purification and the multiplicity of infection (MOI) adjusted individually for each vector.
Tässä tutkimuksessa HA-, NA- ja M1-geenit kloonattiin erillisiin bakulovirusstuottovektoreihin, jotta jokaista geeniä ilmentävän virusvektorin määrää (multiplicity of infection, MOI) voitaisiin säädellä yksilöllisesti suhteessa solujen määrään ja yksittäisen vektorin proteiinituottotasoa parantaa plakkipuhdistuksen avulla.
Baculovirus protein expression vectors were made via traditional cloning of the HA, NA and M1 genes into three pAcYM1 baculovirus transfer vectors under polyhedrin promoter, which has been shown to be a strong promoter.
Bakulovirustuottovektorit valmistettiin kloonaamalla HA-, NA- ja M1 geenit pAcYM1 bakulovirussiirtovektoreihin voimakkaaksi promoottoriksi tiedetyn polyhedriini promoottorin alaisuuteen.
It was hypothesized that an optimal configuration of MOI rates between vectors could be found in order to maximise VLP production in Spodoptera frugiperda 9 (Sf9) cells.
Tutkimuksen hypoteesina oli, että eri geenejä ilmentävien vektorien MOI-arvoja säätämällä voitaisiin vaikuttaa VLP:n tuottotasoon Spodoptera frugiperda (Sf9) -soluissa ja löytää tuoton maksimoiva optimaalinen MOI-arvojen yhdistelmä.
To overcome these hindrances a virus-like-particle (VLP) can be used as a model to replace the need for a live virus.
Vaarallista virusta tutkittaessa voidaan hyödyntää virusta mimikoivaa viruksen kaltaista partikkelia (virus-like particle, VLP), joka soveltuu ei-infektiivisyytensä vuoksi suojavarusteetta tehtävään tutkimukseen.
Great concern is to be addressed to safety measures in order to guarantee work safety when studying novel, possibly pandemic influenza A viruses.
Influenssapandemiaan varauduttaessa, sekä pandeemista ja mahdollisesti hyvin vaarallista virusta tutkittaessa, tarvitaan tiukat turvatoimet työturvallisuuden takaamiseksi ja laboratorioperäisen kontaminaation estämiseksi.
The formation of VLPs was measured with hemagglutination assay when Sf9 cells were co-infected with all three protein expression vectors.
Sf9-solut infektoitiin kaikilla kolmella tuottovektorilla, mikä johti influenssa A VLP:n kuroutumiseen ulos solusta.
There is tourism and nature value in Yyteri and so chemical control was not the first option.
Yyterin matkailu- ja luontoarvojen takia kemiallinen torjunta ei ollut ensisijainen vaihtoehto.
In 2012 traps collected 48.6 % and 51.4 %, respectively.
Vuonna 2012 vastaavat osuudet olivat 48,6 % ja 51,4 %.
Yet first outbreak in Finland was observed at Yyteri region near Pori in 2006.
Tiettävästi Suomen ensimmäinen tähtikudospistiäisen massaesiintymä havaittiin Porin Yyterissä vuonna 2006.
There have been many locations containing 200–500 larvae/m2 at the Yyteri region.
Yyterissä otetuissa maanäytteissä toukkia on ollut 200–500 kpl/m2.
Control traps gathered 65.0 % of adults in 2011 while treatment traps gathered 35.0 %.
Vuonna 2011 pyydysseurannassa kontrolliyksilöiden osuus oli 65,0 % ja sukkulamatotorjuttujen 35,0 %.
The purpose of the research was to find out how S. feltiae could be used to reduce the great web-spinning pine-sawfly on a large scale.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää S. feltiae -lajin soveltuvuutta tähtikudospistiäisen torjunnassa suuren mittakaavan levityksenä metsäympäristöön.
In soil samples 88.6 % of the great web-spinning pine-sawflies were alive.
Kairanäytteiden yksilöistä valtaosa (88,6 %) oli eläviä tähtikudospistiäisiä.
Main swarming was 2012 and 469 adults were caught.
Pääparveilu tapahtui 2012, jolloin pyydyksiin kertyi 469 aikuista, kun vastaavasti 2011 niitä kertyi 120.
Differences between years might be explained by earlier metamorphosis of the great web-spinning pine-sawfly to adult, increased deviation of trap results and grassier field conditions.
Vuosien välistä eroa selittänee osin hakkuuaukean heinittyminen, tähtikudospistiäisten aikaisempi aikuistuminen ja pyydysten välinen hajonta.
Few mass outbreaks have occurred in Europe, but they have last a long time.
Suomessakin esiintyvä tähtikudospistiäinen on harvoin aiheuttanut metsätuhoja Euroopassa, mutta niiden ilmetessä tuhot ovat olleet laajoja ja pitkäkestoisia.
It is estimated that 100–200 larvae/m2 is a level for severe forest damage.
Keski-Euroopassa huomattavan metsätuhon kynnyksenä on pidetty 100–200 toukkaa/m2.
Spraying was done by using agricultural spraying equipment attached to tractors.
Sukkulamatojen levityksessä käytettiin traktoriin kytkettäviä kasvinsuojeluruiskuja.
Most of the dead great web-spinning pine-sawflies (90.3 %) were found in organic soil layers.
Kuolleista 90,3 % oli ylimmässä orgaanisessa kerroksessa.
However, the clear-cut area has stayed at 200 ha for now.
Tuhoalue on toistaiseksi pysynyt käytännössa?
Chilly weather might also have prevented nematodes performing at maximum capacity in 2012.
Kevään viileys on voinut heikentää sukkulamatojen toimintaa.
That is why biological control was used and the most promising seem to be Steinernema feltiae.
Biologisista torjuntakeinoista Steinernema feltiae -sukkulamatoa pidettiin lupaavimpana vaihtoehtona, koska sen levitys oli yksinkertaista ja sitä oli saatavilla kaupallisesti biologiseen torjuntaan.
It seems that most of them would be overwinter for fourth year.
Yllättäen suuri osa toukista näytti jäävän edelleen talvehtimaan.
Photoelecton traps were used and soil samples of larvae were collected.
Seuranta suoritettiin hyönteispyydyksin ja maaperäkairanäyttein.
Some unreliability is involved in results because of the high spatial distribution of larvae in soil.
Seurannan luotettavuutta ja tuloksien tulkintaa heikentää suuri hajonta ja tähtikudospistiäisten voimakas kasautuminen pistemäisesti, joka näkyi myös kairanäytteissä.
The great web-spinning pine-sawfly is a common species in Finland.
Tähtikudospistiäisen (Acantholyda posticalis (Matsumura)) biologinen torjunta Steinernema feltiae (Filipjev) -sukkulamadoilla
The profitability of three different primary tillage methods were compared at three farm sizes (50, 100 and 200 ha).
Perusmuokkausmenetelmien tuottamaa ylijäämää vertailtiin kolmessa eri tilakokoluokassa (50, 100 ja 200 ha).
Objectives of primary tillage can nowadays be achieved with other methods such as by exploiting nature’s own processes or with chemical weed control.
Perusmuokkauksen tavoitteita voidaan nykyään hoitaa myös muilla keinoin, kuten luonnon omilla prosesseilla sekä kemiallisella rikkakasvintorjunnalla.
The aim of this study was to determine the profitability of different tillage methods.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia eroavatko eri muokkausmenetelmien kannattavuudet.
This study asserts that the profitability of primary tillage method depends on machinery, weather conditions, soil type and the size of the farm.
Tämän tutkielman mukaan muokkausmenetelmien kannattavuus riippuu voimakkaasti tilan omistuksessa olevista koneista, sääoloista, maalajista sekä tilan koosta.
New primary tillage methods have appeared alongside traditional ploughing.
Perinteisen kynnön rinnalle on ilmestynyt muita perusmuokkausmenetelmiä.
The profitability of the different primary tillage methods varied erratically between farms and for this reason, an unambiguous answer for profitability cannot be given.
Perusmuokkausmenetelmien kannattavuus vaihtelee käytännössä tilakohtaisesti, jolloin yksiselitteistä johtopäätöstä ei voida tehdä.
The surplus of no-tillage was 93–226 €/hectare greater than surplus with ploughing and 69?192 €/hectare bigger than the surplus achieved with cultivation as a primary tillage.
Aitosavimaalla sijainneessa kokeessa suorakylvön tuottama ylijäämä oli 93–226 €/ha suurempi kuin kynnön tuottama ylijäämä ja 69?192 €/ha suurempi kuin kultivointiin perustuvan työketjun ylijäämä.
The costs of no-tillage was 145?279 €/hectare lower than the costs with ploughing and 111?234 €/hectare lower than the costs with cultivation.
Suorakylvön kustannukset olivat tämän tutkimuksen mukaan 145?279 €/ha kyntöä ja 111?234 €/ha kultivointia pienemmät tilakoosta riippuen.
Some international studies reported that conservation tillage had reduced yields.
Osassa tutkimuksista muokkauksen vähentämisen on nostanut satotasoja.
The no-tillage’s surplus was 183?317 €/hectare bigger than the ploughing’s surplus and it was 161?284 €/hectare bigger than the cultivation’s surplus.
Suorakylvön ero kyntöön oli 183?317 €/ha ja kultivointiin 161?284 €/ha.
The endeavor of farmers to save time and money has caused conservation tillage to become more common.
Muokkauksen keventämisen yleistymistä ovat edistäneet myös viljelijöiden tavoitteet aika- ja kustannussäästöihin.
In this study, no-tillage was more profitable even though the yields produced were less than with traditional primary tillage.
Suorakylvö oli kyntöä ja kultivointia kannattavampi vaihtoehto, jopa silloin kun suorakylvön tuottama sato oli selvästi alhaisempi.
Luke has been running no-tillage field experiments in Jokioinen since 2000.
Tutkimuksessa hyödynnettiin Luken Jokioisissa käynnissä olevia kenttäkokeita, joissa on tutkittu perusmuokkausmenetelmien satotasoja 2000-luvun alusta lähtien.
The profitability of cultivation was 16–34 €/hectare bigger than the surplus acquired through ploughing.
Kultivoinnin ylijäämä oli 16?34 €/ha kyntöä suurempi.
On the other hand, the rest of the studies point out that either the yield remained at the same level or at times, yield levels rose with reduced tillage.
Osassa kansainvälisistä tutkimuksista kevennetty muokkaus ja suorakylvö ovat laskeneet satoja, tai pitäneet sadot saman suuruisina.
Different methods of conservation tillage and no-tillage has been replacing traditional ploughing.
Kyntöä on korvattu usein eri kevennetyn muokkauksen menetelmin sekä suorakylvöllä.
Conservation tillage has had various kinds of effects to achieved yields.
Muokkauksen keventämisen tai sen poisjättämisen on todettu varsin erilaisia vaikutuksia korjattavan sadon määrään.
Retail prices of farming machinery and Luke’s on-going field experiments on clay soil in Jokioinen were drawn on for data used in this study.
Eri menetelmien muuttuvien ja kiinteiden kustannusten vertailussa käytettiin apuna kirjallisuutta, koneiden listahintoja sekä käytännön kokeissa toteutuneita kustannuksia.
No-tillage was the most profitable tillage method on every farm size.
Kultivoinnin ero kyntöön oli samaa suurusluokkaa kuin aitosavella.
No-tillage was more economically beneficial on a field which had less clay in its texture.
Hiuesavella suorakylvö onnistui koejakson aikana aitosavea paremmin.
In Finland approximately 80 000 kg of beef is produced annually.
Suomessa tuotetaan vuosittain noin 80 000 kg naudanlihaa.
Most of the beef originates from the dairy industry, and only a small portion comes from farms specialised in beef production.
Suurin osa naudanlihasta tulee maidontuotannon sivutuotteena ja vain pieni osa naudanlihan tuotantoon erikoistuneilta tiloilta.
Only then will it be profitable for the farmer to improve animal welfare.
Tällöin tuottajan on kannattavaa panostaa eläinten hyvinvointiin.
It is therefore important that in addition to beef cattle and cross-bred animals also the dairy breeds have good carcass qualities.
Onkin tärkeää, että liharotuisten ja risteytyseläinten lisäksi myös lypsyrotuiset eläimet ovat teurasominaisuuksiltaan hyviä.
For fatness the heritability was 0,28–0,30 and for carcass weight 0,25–0,27.
Lihakkuuden periytymisaste oli mallista riippuen 0,26–0,27, rasvaisuuden 0,28–0,30 ja teuraspainon 0,25–0,27.
The statistical analysis was done using generalised linear models and the REML-method.
Laskennassa käytettiin yleistä lineaarimallia sekä REML-menetelmää.
Individual categories of the A-index had mainly a positive regression towards carcass qualities, which indicates that while welfare improves, muscularity and carcass weight increase as well.
A-indeksin osakokonaisuudet vaikuttivat pääosin positiivisesti kaikkiin teurasominaisuuksiin, eli hyvinvoinnin parantuessa lihakkuus ja teuraspaino lisääntyivät.
The traits were both genetically and phenotypically correlated; the strongest genetic correlation (0,57) was between muscularity and carcass weight.
Vahvin korrelaatio oli lihakkuuden ja teuraspainon välillä (geneettinen korrelaatio 0,57).
Animal welfare was measured with A-index, which evaluates on-farm welfare.
Hyvinvointia mitattiin tilatason hyvinvointia arvioivalla A-indeksillä.
The A-index has been developed to suit the needs of the Finnish beef production, and by measuring the envinroment of cows of a certain age it brings forward the differences in animal welfare between farms.
Suomalaisen naudanlihateollisuuden tarpeisiin kehitetyssä A-indeksissä tietyn ikäluokan nautojen ympäristöä mitataan ja pisteytetään.
The effect of genetics was evaluated by heritability and genetic variance.
Ominaisuudet olivat keskenään geneettisesti ja fenotyyppisesti korreloituneita.
Based on the results we can deduce that by improving welfare carcass quality can be changed.
Tulosten perusteella voidaan sanoa, että hyvinvointia parantamalla voidaan vaikuttaa myös ruhon laatuun ja siten teuraseläimistä saatavaan tuottoon.
The studied carcass traits were muscularity (fleshiness), carcass weight and fatness.
Teurasominaisuuksista tutkittiin lihakkuutta, teuraspainoa ja rasvaisuutta.
Different versions were statistically significant to every carcass trait.
A-indeksi osoittautui tilastollisesti merkitseväksi kaikille teurasominaisuuksille.
In this master’s thesis I studied the heritability of carcass qualities in Finnish Ayrshire bulls.
Tutkimuksen tulosten perusteella lihakkuus, rasvaisuus ja teuraspaino olivat suomalaisilla ayrshire-sonneilla keskiasteisesti periytyviä ominaisuuksia.
Increased possibilities for locomotion thus decrease fatness.
Ainoastaan liikuntamahdollisuuksien yhteys rasvaisuuteen oli negatiivinen, eli liikuntamahdollisuuksien paraneminen vähensi rasvaisuutta.
On-farm welfare seems to be connected to carcass qualities.
Hyvinvointi on tulosten mukaan yhteydessä teurasominaisuuksiin.