natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since its discovery in 1985, the health effects and biology of this health-promoting strain have been researched at an increasing rate.
Siitä lähtien, kun tämä probioottikanta vuonna 1985 löydettiin, sen terveysvaikutuksia ja biologiaa on tutkittu kiihtyvään tahtiin.
Lactobacillus rhamnosus GG is a probiotic bacterium that is known worldwide.
Lactobacillus rhamnosus GG on yksi maailman tunnetuimmista probioottisista eli terveysvaikutteisista bakteereista.
Adaptation to different growth conditions was studied by comparing the proteome level responses of L. rhamnosus GG to divergent growth media and to different phases of growth.
Väitöskirjatyössä tutkittiin myös L. rhamnosus GG -kannan sopeutumista erilaisiin kasvuolosuhteisiin kuten eri kasvualustoihin ja kasvun eri vaiheisiin.
However, knowledge of the molecular biology responsible for these health effects is limited, even though research in this area has continued to grow since the publication of the whole genome sequence of L. rhamnosus GG in 2009.
L. rhamnosus GG -kannan terveysvaikutusten molekyylibiologinen perusta on monilta osin vielä tuntematon, mutta GG -kannan genomisekvenssin julkaiseminen vuonna 2009 on edesauttanut alan tutkimusta.
Altogether, L. rhamnosus GG was shown to possess a large repertoire of mechanisms for responding to stress conditions, which is a beneficial character of a probiotic organism.
Kaiken kaikkiaan L. rhamnosus GG osoittautui metabolialtaan joustavaksi ja erilaisiin olosuhteisiin hyvin sopeutuvaksi, mitkä ovat hyödyllisiä probioottisen bakteerin ominaisuuksia.
The proteomics data were supplemented with transcriptome level mapping of gene expression.
Proteomitason tuloksia täydennettiin transkriptomi- eli RNA-analyyseillä, joilla saatiin lisätietoa L. rhamnosus GG -bakteerin geenien ilmenemisestä.
When the growth of L. rhamnosus GG in a rich laboratory medium and in an industrial whey-based medium was compared, various differences in metabolism and in factors affecting the cell surface properties could be seen.
Bakteereissa, jotka oli kasvatettu joko teollisella herapohjaisella alustalla tai ravinteikkaalla laboratorioalustalla, havaittiin paljon eroja mm. solun metaboliaan ja solukuoren ominaisuuksiin vaikuttavissa tekijöissä.
L. rhamnosus GG also responded in various ways to mild acid stress, which probiotic bacteria may face in dairy fermentations and product formulations.
L. rhamnosus GG:n haponsietoa tutkittiin pH-olosuhteissa, jotka vastaavat hapatettujen maitotuotteiden kuten jogurtin happamuutta.
These results led us to recommend that the industrial-type media should be used in laboratory studies of L. rhamnosus GG and other probiotic bacteria to achieve a similar physiological state for the bacteria as that found in industrial products, which would thus yield more relevant information about the bacteria.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin L. rhamnosus GG -bakteerin solun toimintaa kartoittamalla erilaisten stressitilojen ja ympäristöolojen vaikutusta sen proteomiin eli kaikkiin bakteerin tuottamiin proteiineihin kuten solunsisäisiin entsyymeihin sekä proteiineihin, jotka saattavat liittyä tämän bakteerikannan aikaansaamiin terveysvaikutuksiin.
To simulate these conditions, L. rhamnosus GG was exposed to a sudden bile stress, and several stress response mechanisms were revealed, among others various changes in the cell envelope properties.
Kaiken kaikkiaan L. rhamnosus GG -bakteerilla havaittiin olevan monia mekanismeja, joiden avulla se selviytyy erilaisista stressitilanteista kuten suolisto-olosuhteista.
The acid stress response of L. rhamnosus GG included changes in central metabolism and specific responses related to the control of intracellular pH.
L. rhamnosus GG reagoi sappistressiin muun muassa muuttamalla solukuorensa ominaisuuksia paremmin suolisto-olosuhteisiin sopiviksi kuten paremmin sappea kestäväksi ja alttiimmin suolistoon tarttuvaksi.
The harsh conditions of the gastro-intestinal tract, which involve acidic conditions and detergent-like bile acids, are a notable challenge to the survival of probiotic bacteria.
L. rhamnosus GG -bakteerin selviytymistä ruoansulatuskanavan kaltaisissa olosuhteissa tutkittiin altistamalla bakteeri laboratorio-olosuhteissa äkillisesti sappihapoille, jollaisia maksa erittää suolistoon ruoansulatusta edistävässä sappinesteessä.
These changes were seen both at proteome and transcriptome levels and in various different cellular functions.
Eri kasvuvaiheista erityisesti eksponentiaalinen ja stationäärivaihe erosivat toistaan huomattavasti monissa solun toiminnoissa.
Long term field experiments established in 1965-66 on three sites in Northern Sweden were utilized.
Pitkäaikainen kenttäkoe perustettiin kolmelle paikkakunnalle Pohjois-Ruotsissa vuosina 1965–66.
The Role of Mycorrhiza in Recycling Phosphorus in Agroecosystem
Mykorritsa fosforin kierrättäjänä
There were no statistically significant differences in the bioassay with re- and cross-inoculations.
Takaisin- ja ristiinsiirrostuskokeessa ei ollut tilastollisesti merkitseviä eroja.
In Finland most of the accumulated phosphorus in the agricultural soils is underutilized and at the same time excess phosphorus in soil is susceptible to leaching.
Suomen maatalousmaihin kertynyttä fosforia hyödynnetään tehottomasti, ja samalla muokkauskerroksen suuri fosforimäärä on alttiina huuhtoutumiselle.
Six years’ rotation either with five grass years and a barley year or barley monoculture was treated with recommended (NPK) and double the recommended (2NPK) rate of mineral fertilisation or with farmyard manure (FYM) with a nutrient amount corresponding to the NPK –treatment for 32 years.
Lannoituskäsittelyt 32-vuoden ajan olivat suositusten mukainen (NPK) ja edelliseen nähden kaksinkertainen (2NPK) mineraalilannoitus sekä karjanlantalannoitus (KL), jonka ravinnemäärä vastasi NPK -käsittelyä.
To relate the impact on AM to impacts on other soil quality aspects, the effect of the fertilization rates on crop growth and indicators of soil functioning was evaluated.
Jotta lannoituskäytäntöjen vaikutus mykorritsaan voitiin suhteuttaa muihin maan laatutekijöihin, näiden käytäntöjen vaikutus myös satomääriin sekä muihin maan laatumittareihin arvioitiin.
Arbuscular mycorrhiza (AM) has the potential to promote plant phosphorus nutrition and growth, and reduce nutrient leaching.
Arbuskelimykorritsaa (AM) hyödyntämällä on mahdollista tehostaa viljelykasvin fosforinottoa ja kasvua, ja siten vähentää fosforin huuhtoutumista.
Grass and barley yields were highest when mineral NPK fertiliser was applied at double the recommended rate.
Nurmi- ja ohrasadot olivat suurimmat kun mineraalilannoitetta annettiin suosituksiin nähden kaksinkertainen määrä.
The effect of three long term practices on the potential AM contribution to crop phosphorus nutrition and growth was studied in a bioassay.
Kolmen lannoituskäsittelyn vaikutusta mykorritsan tehokkuuteen kasvin kasvun ja fosforiravitsemuksen näkökulmasta tutkittiin astiakokeissa.
To study the impact of longterm management practices on functional properties of AMF, the sterilised soil from the field plots of NPK and FYM treatments was re- and cross-inoculated (5 v-%) with untreated field soil from each of the same treatments.
(5 v-%) steriloitua maanäytettä NPK- ja KL -käsittelyistä siirrostettiin käsittelemättömiin maanäytteisiin, jotka olivat samoista lannoituskäsittelyistä.
Manure applications seemed to increase soil carbon and nitrogen contents relative to the recommended amount of NPK, yet keeping the plant-available phosphorus concentration liable for leaching at a similarly low level.
Karjanlantakäsittely lisäsi maaperän kokonaishiili- ja kokonaistyppipitoisuutta verrattuna NPK -käsittelyyn, joka sisälsi saman määrän ravinteita.
The aim of this study was to investigate the effect of mycorrhizal symbiosis on plant growth and phosphorus nutrition with three different fertilization management practices.
Tämän tutkielman tavoitteena oli selvittää mykorritsan vaikutus kasvin kasvuun ja fosforinottoon karjanlantalannoituksella mineraalilannoitukseen verrattuna sekä näiden lannoitusten pitkäaikaisvaikutusta AM-sieniyhteisöihin.
Benefit from AM in terms of crop phosphorus nutrition and growth was greatest when manure was applied while there were no differences among the mineral fertiliser treatments.
Mykorritsan positiivinen vaikutus kasvin kasvuun ja fosforiravitsemukseen oli suurin kun käytettiin karjanlantaa.
Crop performed equally well or better in terms of yield with manure compared to a corresponding nutrient amount in mineral fertilizers.
Satomäärät olivat yhtä suuret tai suuremmat kun käytettiin karjanlantaa NPK –lannoituksen sijaan.
Thus, enhanced recycling of nutrients through use of farmyard manure to replace mineral NPK fertilisation favoured reliance on AM in phosphorus nutrition of crops with no trade-off in yields, simultaneously enhancing soil quality.
Karjanlanta edisti mykorritsan toimintaedellytyksiä, ja siksi mykorritsasta saatua hyötyä fosforinotossa ja kasvuvaikutuksena mineraalilannoitteisiin verrattuna, mutta se ei vaikuttanut mykorritsasieniyhteisön toiminnallisiin ominaisuuksiin.
The influence of fertilization management history on field AMF population was also studied.
Mykorritsasieniyhteisöjen toiminnallisten erojen selvittämiseksi tehtiin takaisin- ja ristiinsiirrostuskoe.
The optimal instruments are, however, exceedingly complex.
Toisaalta optimaaliset ohjauskeinot ovat hyvin monimutkaisia.
In this thesis, we construct a model capable of analyzing the management of a dairy farm with relation to nutrient run-off.
Tutkielman tarkoituksena on rakentaa malli, jolla voidaan arvioida maitotilan toimintaa monipuolisesti ravinnehuuhtouman kannalta.
However, the magnitude and sign of these differences is dependent on the functional forms and parameter values.
Ei voida kuitenkaan yleispätevästi sanoa muutosten merkittävyyttä tai suuntaa ottamatta kantaa mallin funktiomuotoihin ja parametriarvoihin.
Also, the efficiency of certain simplified policies is examined.
Lisäksi johdetaan optimaaliset ohjauskeinot ja arvioidaan eräiden yksinkertaisten ohjauskeinojen vaikuttavuutta.
Dairy farms and nutrient run-off : Farm-level management versus social optimum, and efficiency of nutrient policies
Maidontuottajatila ja ravinnepolitiikka : Tilan toimintamekanismit, politiikan tarve ja ohjauskeinojen vaikuttavuus
Numerical results suggest a smaller herd size, lesser concentrate feeding, more silage acreage and lesser fertilization in the social optimum.
Numeeristen tulosten perusteella yhteiskunnallisessa optimissa eläinmäärä olisi hieman yksityistä optimia pienempi, väkirehun käyttö vähäisempää, enemmän peltoa allokoitaisiin säilörehun viljelyyn ja lannoitustasot olisivat kautta linjan hieman pienemmät.
Optimal policy instruments should be implemented on manure and commercial fertilizer applications, concentrate feeding and silage production.
Optimaaliset ohjauskeinot tulisi asettaa keinolannoitteen ja lannan levitykselle, väkirehuruokinnalle ja säilörehun viljelylle, mutta ei eläinten määrälle.
In the private optimum, all left-over manure is dumped on the closest parcel, while, in the social optimum, manure is applied in a more linearly declining fashion.
Lannanlevitykset eroavat etäisyyden suhteen: molemmissa tapauksissa lannanlevityksen intensiteetti kasvaa kohti tilan keskusta kuljettaessa, mutta yksityisessä optimissa lähimmälle pellolle dumpataan kaikki ylimääräinen lanta, kun taas yhteiskunnallisessa optimissa lanta levitetään tasaisemmin eri pelloille.
The difference in social welfare is relatively small, but can be magnified if the optimal herd size rises significantly, due to an increased need to dump manure on the closest parcel.
Ero kokonaishyvinvoinnissa jää pieneksi, mutta eläinmäärän kasvu kärjistäisi lannan dumppauksen aiheuttamia huuhtoumahaittoja.
Herd size restrictions and manure transport subsidies, on the other hand, proved to be less successfull.
Sen sijaan eläinmäärän rajoittaminen ja lannan kuljetuskustannuksia kompensoivat tuet vaikuttavat tulosten perusteella huonoilta ratkaisuilta.
Especially, animal nutrition, and its effect on milk production and manure composition, is included.
Tavoitteena on ennen muuta analyyttinen tarkastelu siten, että kuitenkin huomioiden maidontuotannon ominaispiirteet, keskeisinä esimerkkeinä ravinnon, maidontuotannon ja lannan ominaisuuksien väliset riippuvuudet.
Fertilization constraint and fertilizer taxes can be used successfully to improve social welfare and to mitigate run-off damages.
Yksinkertaisista ohjauskeinoista lannoitusrajoitus sekä ravinne- ja keinolannoitevero osoittautuivat kohtalaisen käyttökelpoisiksi numeeristen tulosten perusteella.
The difference between private and social optima is analyzed, followed by derivation of optimal policy instruments.
Analyysissa tarkastellaan tilanomistajan yksityisen hyödynmaksimoinnin ja yhteiskunnan tavoitteiden eroavaisuutta.
The efficiency of the simplified policies cannot be analyzed generally; They are also dependent on functional forms and parameter values.
Tarkasteltujen yksinkertaisempien ohjauskeinojen vaikuttavuutta ei voida tarkasti arvioida analyyttisella tasolla.
Aim of this research is to characterize and to study physicochemical properties of melibiose.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli karakterisoida ja tutkia melibioosin fysikokemiallisia ominaisuuksia.
In NIR and FT-IR measurements no difference between materials could be observed.
NIR ja FT-IR - mittauksissa eroavaisuuksia materiaalierien välillä ei löytynyt.
Melibiose is a relatively unknown disaccharide that has not been thoroughly characterized and not previously used as an excipient in tablets.
Melibioosi on suhteellisen tuntematon disakkaridi, jota ei ole vielä täysin karakterisoitu.
Also the potential of melibiose to be used as pharmaceutical tablet excipient, even as a substitute for lactose is evaluated.
Myös melibioosin potentiaalia tabletoinnin apuaineena, ja jopa laktoosin korvikkeena on arvioitu.
In this research Raman spectroscopy, X-ray powder diffraction (XRPD), near-infrared spectroscopy (NIR) and Fourier-transform infrared spectroscopy (FT-IR) were used to study differences between two melibiose batches purchased from two suppliers.
Tässä tutkimuksessa spektroskopisista menetelmistä Raman, jauheröntgendiffraktometria (XRPD), lähialueen infrapuna (near infrared, NIR) - ja FT-IR (Fourier transform infrared) spektroskopioita käytettiin kahden eri toimittajan melibioosierien mahdollisten eroavaisuuksien selvittämisessä.
Instrumented tableting machine and compression simulator were used to evaluate tableting properties of melbiose compared to α-lactose monohydrate.
Instrumentoitua tabletointikonetta ja puristussimulaattoria käytettiin tutkimuksissa, jossa melibioosin puristuvuutta ja puristettavuutta verrattiin α-laktoosi monohydraattiin.
Although lactose is thoroughly characterized and available in many different forms there is a need to find a replacer for lactose as a filler/binder in tablet formulations because it has some downsides.
Kuitenkin laktoosille on tarve löytää korvike täyte/sideaineena tablettiformulaatioissa, koska sillä on omat huonot puolensa.
Thermal analytical methods, differential scanning calorimetry (DSC) and thermogravimetry (TG) were used to study thermal behaviour of melibiose and difference between materials was found.
Termisen analytiikan menetelmistä differentiaalista pyyhkäisykalorimetriä (DSC) ja termogravimetria käytettiin tutkittaessa melibioosin käyttäytymistä lämmityksen aikana ja eroavaisuuksia eri erien väliltä löytyi.
XPRD and Raman however found differences between the two melibiose batches.
XRPD ja Raman mittauksissa eroavaisuuksia sen sijaan löytyi.
Particle size of the melibiose batches are quite different resulting causing differences in the flowability.
Melibioosierien valuvuusominaisuudet olivat hyvin erilaiset partikkelikoon erosta johtuen.
Structurally melibiose is close to lactose as it is also formed from the same two monosaccharides, glucose and galactose.
Melibioosi koostuu samoista monosakkarideista, glukoosista ja galaktoosista, kuin laktoosi.
Other melibiose batch contains residual water which evaporates at higher temperatures causing the differences in thermal behaviour.
Toinen melioosierä sisältää termogravimetria mittausten mukaan kiderakenteessaan jäännösvettä, joka haihtuu lähellä melibioosin sulamispistettä aiheuttaen osan eroista.
Melibiose has better compactibility than α - lactose monohydrate as it produces tablets with higher tensile strength with similar compression pressures.
Melibioosista saadaan, laktoosiin verrattuna, puristettua murtolujuudeltaan hieman vahvempia tabletteja samoilla puristusvoimilla.
Scanning electron microscopy images were used to evaluate particle size, particle shape and morphology.
Pyyhkäisyelektronimikroskooppia (SEM) käytettiin partikkelikoon-, muodon-, ja morfologian tutkimisessa, Myös melibioosin kaato-, täry-, ja todelliset tiheydet sekä valuvuusominaisuudet mitattiin.
Also the effects of moisture content and heating to material properties were studied and moisture content of materials seems to cause some differences.
Suhteellisen kosteuden muutoksen vaikutusta melibioosin ominaisuuksiin selvitettiin myös eri menetelmillä.
Heckel analysis and strain-rate sensitivity index were used to determine deformation mechanism of melibiose monohydrate in relation to α-lactose monohydrate during compaction.
Heckelin analyysia ja puristusnopeuden vaikutusta määritettyihin kynnyspainearvoihin (Strain - rate sensitivity) käytettiin melibioosin muodonmuutoskäyttäytymisen selvittämiseksi.
More compression studies are however needed to confirm these results because limitations of this study.
Tabletoinnin apuaineena melibioosi vaikuttaa ominaisuuksiltaan lupaavalta, joskin lisätutkimuksia täytyy vielä suoritta ennen kuin lopullisia johtopäätöksiä voidaan tehdä.
All data for the study was taken from the literature.
Kaikki tutkimuksessa käytetty data otettiin kirjallisuudesta.
A simple 2-compartment PK model was built using the Stella™ software.
Yksinkertainen 2-tilamalli rakennettiin STELLA™-ohjelmalla.
Validation of the model with more compounds is needed to draw further conclusions.
Jotta voitaisiin vetää lisää johtopäätöksiä, on mallia validoitava laajemmalla yhdistejoukolla.
Investigating Drug Transport at the Blood-Brain Barrier and the Effects of P-glycoprotein on the Brain Distribution of Drugs (Literature Review) : Modeling P-Glycoprotein Mediated Efflux at the Blood-Brain Barrier : Possibilities from In Vivo to In Vitro (Experimental Work)
Lääkeaineen kulkeutumisen tutkiminen veri-aivoesteessä ja pglykoproteiinin vaikutus lääkkeiden jakautumiseen aivoihin (kirjallisuuskatsaus) : P-glykoproteiinin efluksin mallintaminen veri-aivoesteessä : mahdollisuuksia in vivosta in vitroon (erikoistyö)
Brain concentrations of morphine, loperamide and quinidine were simulated and compared with published studies.
Mallilla simuloitiin morfiinin, loperamidin ja kinidiinin pitoisuuksia aivoissa ja tuloksia verrattiin julkaistuihin tutkimuksiin.
The possibility of replacing in vivo parameter values with their in vitro counterparts was also studied.
Työssä tutkittiin myös mahdollisuutta korvata in vivo -parametriarvoja vastaavilla in vitro -arvoilla.
Interspecies differences in rats and mice were investigated with regards to brain permeability and drug binding in brain tissue.
Lajien välisiä eroja tarkasteltiin lääkeaineiden aivopermeabiliteetin ja aivokudokseen sitoutumisen osalta.
The literature review covers the most common current in vitro, in vivo and in silico methods of studying transport into the brain, concentrating on transporter effects.
Kirjallisuuskatsaus kuvaa yleisimmät käytössä olevat in vitro, in vivo ja in silico -menetelmät, joiden avulla lääkeaineiden kulkeutumista aivoihin ja erityisesti aktiivista kuljetusta veri-aivoesteessä tutkitaan.
Good correlation between in vitro and in vivo ER at low concentrations supports the possibility of using of in vitro ER in the PK model.
Korrelaatio in vivo ja pienillä pitoisuuksilla määritetyn in vitro ERarvon välillä oli hyvä, mikä puoltaa in vitro -arvojen mahdollista käyttöä PK mallissa tämän parametrin osalta.
The aim of the experimental study was to build a pharmacokinetic (PK) model to describe p-glycoprotein substrate drug concentrations in the brain using commonly measured in vivo parameters of brain distribution.
Erikoistyön tavoite oli rakentaa farmakokineettinen (PK) malli kuvaamaan p-glykoproteiinin substraattien pitoisuuksia aivoissa.
In vitro ER showed variable correlation between studies, indicating variability due to experimental factors such as test concentration, but overall differences were small.
In vitro ER-arvojen korrelaatio tutkimusten välillä oli vaihtelevaa, mikä viittaa koeolosuhteiden, kuten lääkeaineen pitoisuuden, vaikutukseen.
Because the ratio of concentrations in brain and blood is dependent on the ER, it is suggested that the variable values cited for this parameter and its inaccuracy could be one explanation for the failure of predictions.
Koska lääkeaineen pitoisuuksien suhde aivoissa ja veressä on riippuvainen ER-arvosta, epäonnistumisen yksi mahdollinen syy on ER-arvon epätarkkuus, sillä siitä on esitetty vaihtelevia arvioita kirjallisuudessa.
Predicting brain concentrations is important even in early drug development to ensure efficacy of central nervous system (CNS) targeted drugs and safety of non-CNS drugs.
Jo lääkekehityksen alkuvaiheessa on tärkeää ennustaa pitoisuuksia, jotta keskushermostoon vaikuttavien lääkkeiden teho ja muualle elimistöön kohdennettujen lääkkeiden turvallisuus voidaan varmistaa.
The determination of brain concentrations in vivo is difficult, laborious and expensive which means that there is interest in developing predictive tools of brain distribution.
Koska lääkeainepitoisuuksien määrittäminen aivoissa on työlästä ja kallista, on pyritty kehittämään menetelmiä, joiden avulla pitoisuuksia voisi ennustaa.
The consequences of efflux mediated by p-glycoprotein, the most widely characterized transporter expressed at the BBB, is also discussed.
Katsauksessa tarkastellaan myös p-glykoproteiinin, veri-aivoesteen tunnetuimman kuljetinproteiinin, mahdollisia vaikutuksia lääkehoitoon.
Correlation of in vitro measured efflux ratio (ER) from different studies was evaluated in addition to studying correlation between in vitro and in vivo measured ER. A Stella™ model was also constructed to simulate an in vitro transcellular monolayer experiment, to study the sensitivity of measured ER to changes in passive permeability and Michaelis-Menten kinetic parameter values.
Toinen STELLA™-malli rakennettiin jäljittelemään in vitro -permeabiliteettikoetta ja sitä käytettiin arvioimaan mitatun ER:n herkkyyttä passiivisen permeabiliteetin ja efluksin Michaelis-Menten parametriarvojen vaihtelulle.
The in vitro simulation illustrated that in the simulation setting, efflux is significant only with low passive permeability, which highlights the fact that the cell model used to measure ER must have low enough paracellular permeability to correctly mimic the in vivo situation.
In vitro -simulaatio osoitti, että tässä simulaatiossa efluksin vaikutus oli merkittävä vain kun passiivinen permeabiliteetti on pieni.
This is due to its tight junctions and the array of transporters and metabolic enzymes that are expressed.
Veri-aivoeste säätelee tarkasti sekä endogeenisten aineiden että vierasaineiden pääsyä aivoihin tiiviiden liitosten sekä erikoistuneiden kuljetinproteiinien ja metaboliaentsyymien avulla.
Although the PK brain model was able to capture the concentration-time profiles for all 3 compounds in both brain and plasma and performed fairly well for morphine, for quinidine it underestimated and for loperamide it overestimated brain concentrations.
Morfiinin aivopitoisuuksien ennustus oli hyvä, mutta malli yliarvioi loperamidin ja aliarvioi kinidiinin pitoisuudet aivoissa.
The extracts were prepared in cooperation with the project groups or independently using different methods.
Uutteet valmistettiin yhteistyössä projektin ryhmien avulla tai itsenäisesti erilaisin menetelmin.
Tolerance in insects varies a lot by species and there are also differences between individuals.
Hyönteisten sietokyky vaihtelee myös paljon lajeittain ja yksilöidenkin välillä on eroja.