natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In general there was relatively little overlap across the experiments: 11 of the 229 genes had been reported in three studies and only HSPA1A in four studies.
Vaikka tällaisia geenejä tunnistettiin 229, yleisesti ottaen tutkimustulosten välillä oli kuitenkin vähän päällekkäisyyttä: vain 11 geeniä oli raportoitu kolmessa tutkimuksessa ja ainoastaan yksi, HSPA1A, neljässä tutkimuksessa.
In this thesis the aim was to identify novel genes and pathways involved in MS.
Tämän väitöskirjan tavoitteena oli tunnistaa uusia MS-tautiin liittyviä geenejä ja reaktioreittejä.
It manifests as a chronic inflammation in the central nervous system (CNS) and causes demyelination and neurodegeneration.
Tauti ilmenee keskushermoston kroonisena tulehduksena ja johtaa myeliinikatoon ja keskushermoston rappeutumiseen.
Depending on the location of the demyelinated plaques and axonal loss, a variety of symptoms can be observed including deficits in vision, coordination, balance and movement.
Oireet riippuvat leesioiden sijainnista keskushermostossa ja saattavat kohdistua esimerkiksi näköaistiin, tasapainoon ja koordinaatio- ja liikuntakykyyn.
Multiple sclerosis (MS) is the most common cause of neurological disability in young adults, affecting more than two million people worldwide.
Pesäkekovettumatauti eli multippeli skleroosi (MS) on nuorten aikuisten yleisin neurologisiin häiriöihin johtava syy.
While the involvement of the human leukocyte antigen (HLA) genes was first discovered four decades ago, additional genetic risk factors have only recently been identified through genome-wide association studies (GWAS).
Vaikka immunologisiin soluihin liittyvien HLA-varianttien yhteys MS-tautiin osoitettiin jo lähes neljä vuosikymmentä sitten, uusia geneettisiä alttiustekijöitä on onnistuttu paikantamaan vasta viime vuosina koko genomin laajuisten assosiaatiotutkimusten avulla.
In addition, we have replicated a previously suggested association of a SNP variant upstream of CXCR4 with MS. Keywords: autoimmune disease, common variant, CXCR4, DEFA1A3, HSPA1A,gene expression, genetic association, GWAS, MS, multiple sclerosis, systematic review
Avainsanat: CXCR4, DEFA1A3, HSPA1A, geenien ilmentyminen, geneettinen assosiaatio, GWAS, MS-tauti, multippeli skleroosi, pesäkekovettumatauti, yleinen variantti
The CXCR4 variant was further tested for association with MS in a large case-control sample and the previously reported suggestive association was replicated (P-value is 0.0004).
Lopuksi väitöskirjassa testattiin tämän CXCR4-lokuksessa sijaitsevan variantin assosiaatiota MS-tautiin tuhansien henkilöiden potilas-kontrolli aineistossa ja aiemmissa tutkimuksissa havaittu assosiaatio toistettiin (P-arvo on 0.0004).
Despite extensive research, the majority of these risk factors still remain to be identified.
Nykyisten tutkimusten valossa MS-alttiuteen vaikuttavia geenivariantteja näyttäisi kuitenkin olevan jopa satoja ja suurin osa näistä on edelleen tunnistamatta.
Three of five selected findings, DEFA1A3, LILRA4 and TNFRSF25, were successfully replicated in an independent sample.
Tunnistetuista geeneistä viisi valittiin toistotutkimukseen, jossa kolmen geenin (DEFA1A3, LILRA4 ja TNFRSF25) tapauksessa ilmentymisero potilaiden ja verrokkien välillä toistui.
Single nucleotide polymorphisms (SNP) in 17 of the 229 loci had been reported to be associated with MS with P-value less than 0.0001 including variants in CXCR4 and SAPS2, which were the only loci where evidence for correlation between the associated variant and gene expression was found.
17 geenistä ainoastaan SAPS2- ja CXCR4-geenien tapauksessa havaitsimme yhteyden geenin ilmentymisen ja geneettisen riskivariantin välillä siten, että molemmissa tapauksissa geenin ilmentyminen oli koholla riskialleelin kantajilla.
Using genome-wide microarray technology, gene expression levels in peripheral blood mononuclear cells (PBMC) from 12 MS patients and 15 controls were profiled and more than 600 genes with altered expression in MS were identified.
Geenien ilmentymistasoja verrattiin ensin periferaalisissa mononukleaarisissa immuunisoluissa MS-potilaiden ja verrokkien välillä käyttäen mikrosirutekniikkaa, joka mahdollistaa kaikkien tunnettujen geenien samanaikaisen tarkastelun.
Unfortunately the current treatments are relatively inefficient and the development of more effective treatments has been impeded by our limited understanding of the causes and pathogenesis of MS. Risk of MS is higher in biological relatives of MS patients than in the general population.
Tehokkaiden hoitojen kehittämistä on vaikeuttanut se, että taudin syyt ja mekanismit tunnetaan toistaiseksi huonosti.
A systematic review of seven microarray studies was then performed leading to identification of 229 genes, in which either decreased or increased expression in MS had been reported in at least two studies.
Tavoitteena oli tunnistaa geenit, joissa ilmentymisen oli raportoitu poikkeavan MS-potilaiden ja verrokkien välillä ainakin kahdessa tutkimuksessa.
Finally, common genetic variants in candidate genes, which had been selected on the basis of showing association with other autoimmune diseases (MYO9B) or showing differential expression in MS in our study (DEFA1A3, LILRA4 and TNFRSF25), were tested for association with MS, but no evidence of association was found.
Yhteenvetona, tässä väitöskirjassa on geenien ilmentymistutkimusten ja niiden systemaattisen katsauksen avulla tunnistettu useita lupaavia ehdokasgeenejä (mm. DEFA1A3, LILRA4, TNFRSF25 ja HSPA1A) ja erityisesti T-soluihin liittyviä reaktioreittejä.
However, whether these pathways are involved in causing MS or related to secondary processes activated after disease onset remains to be investigated.
Monet näistä liittyvät tiettyihin T-solutyppeihin, joiden merkitystä sekä MS-taudin alttiuden että taudin etenemisen ja patogeneesin kannalta on tulostemme perusteella syytä tutkia lisää.
Nevertheless, these 229 genes were associated with several immunological pathways including interleukin pathways related to type 2 and type 17 helper T cells and regulatory T cells.
229 geenistä ainoastaan 17 on aiemmin raportoitu assosioituvan MS-tautiin, mikä viittaisi siihen että nämä 229 geeniä eivät välttämättä ole merkittäviä taudin alttiuden lisäämisen kannalta, mutta voivat liittyä taudin mekanismeihin taudin puhkeamisen jälkeen.
In conclusion, through a systematic review of genome-wide expression studies in MS we have identified several promising candidate genes and pathways for future studies.
Koska vastaavia mikosirututkimuksia on tehty MS-taudissa myös aiemmin, yhtenä väitöskirjan tavoitteena oli verrata tuloksia näistä tutkimuksista.
The 229 genes were also compared with loci identified in published MS GWASs.
Reaktioreittianalyysin avulla osoitettiin, että tunnistetut 229 geeniä assosioituvat merkittävästi useisiin mielenkiintoisiin immunologisiin reaktioreitteihin.
The study spans the years 1998 to 2006, from the WCC Harare Assembly to the Porto Alegre Assembly.
Tutkimus kattaa vuodet 1998-2006 KMN:n Hararen yleiskokouksesta Porto Alegren yleiskokoukseen.
Hence, the initiation and immediate reception of the Special Commission are included in the study.
Siten erityiskomission synty ja sen työn vastaanotto kuuluvat tutkimuksen piiriin.
The relationship between the Orthodox Churches and the World Council of Churches (WCC) became a crisis just before the 8th Assembly of the WCC in Harare, Zimbabwe in 1998.
Ortodoksisten kirkkojen ja Kirkkojen maailmanneuvoston (KMN) välit kriisiytyivät vuonna 1998, juuri ennen KMN:n kahdeksatta yleiskokousta.
On the one hand, it confirms that the very act of belonging to the WCC means the commitment to discuss the relationship between a church and churches.
Toisaalta, erityiskomissio vahvisti, että jäsenyys KMN:ssä merkitsee sitoutumista keskusteluun yhden kirkon (Una Sancta) ja kirkkojen välisestä suhteesta.
On the other hand, when the Final Report discusses common prayer, the ecclesiological conclusions are much more cautious, and the ecclesiological neutrality of the WCC is emphasized several times.
Toisaalta erityiskomission yhteiseen rukoukseen ja jumalanpalveluselämään liittyvät johtopäätökset korostavat KMN:n kirkko-opillista neutraaliutta.
These elements strengthen the ecclesiological character of the WCC.
Nämä seikat vahvistavat käsitystä siitä, että KMN:lla on kirkollinen luonne.
The comparison of the results of the SC to parallel ecclesiological documents of the WCC (Nature and Mission of the Church, Called to Be the One Church) shows that they all acknowledge the different ecclesiological starting points of the member churches, and, following that, a variety of legitimate views on the relation of the Church to the churches.
Tämä tutkimus osoittaa, miten kritiikistä kehkeytyi erityiskomission puitteissa syvällinen kirkko-opillinen keskustelu, jonka keskeisenä teemana oli pohtia toisaalta KMN:n kirkko-opillista luonnetta, toisaalta yksittäisten jäsenkirkkojen ymmärrystä toisten jäsenkirkkojen kirkko-opillisesta luonteesta ja suhteesta uskontunnustusten mainitsemaan yhteen, pyhään, apostoliseen ja katoliseen kirkkoon.
The SC recommended that baptism should be added as a criterion for membership in the WCC, and the member churches should continue to work towards the mutual recognition of each other s baptism.
Lisäksi jäsenkirkkoja kehotettiin sitoutumaan entistä vahvemmin tavoittelemaan kasteen vastavuoroista tunnustamista.
The SC repeatedly emphasized that the WCC is a fellowship of churches.
Erityiskomissio korosti, että KMN on kirkkojen yhteisö, ei kristillisten järjestöjen tai yksilöiden yhteisö.
The Special Commission on Orthodox Participation in the WCC (SC), inaugurated in Harare, worked during the period 1999 2002 to solve the crisis and to secure the Orthodox participation in the WCC.
Kriisin ratkaisemiseksi perustettiin ortodoksien osallistumista KMN:on pohtiva erityiskomissio.
The main achievement of the SC was that it secured the Orthodox membership in the WCC.
Erityiskomission työn merkittävin saavutus oli, että se onnistui estämään ortodoksisten kirkkojen laajemman eroamisen KMN:sta. Erityiskomission kirkko-opilliset johtopäätökset olivat kaksijakoisia.
The focus of the study is on theological argumentation; the historical context and political motives that played a part in the Orthodox-WCC relations are not discussed in detail.
Tämä väitöstutkimus pyrkii selvittämään teologiset motiivit ja argumentit, jotka johtivat erityiskomission perustamiseen ja joita käytettiin erityiskomission työssä.
The Church and Its Boundaries : A Study of the Special Commission on Orthodox Participation in the WCC
Tutkimuksen keskeisenä painopisteenä ovat erityiskomission työn kirkko-opilliset ulottuvuudet.
The ecclesiological conclusions made in the Final Report are twofold.
Ortodoksit kritisoivat Kirkkojen maailmanneuvostoa lukuisista eri syistä.
The method employed is systematic analysis.
Maailmanlaajuisesti katsottuna tilanne on toisenlainen.
Despite the change from preserving the koinonia to promises of eschatological koinonia, all the documents affirm that the goal of the ecumenical movement is still full, visible unity.
Historiallisella kontekstilla ja poliittisilla motiiveilla, erityisesti kylmän sodan ajan päättymisellä ja kommunismin romahtamisella, oli oma osuutensa kriisin synnyssä, mutta nämä seikat jäävät tämän tutkimuksen ulkopuolelle.
The introduction formulates the objectives and frame of reference of the study and the conclusions pulls together its results.
Näiden lisäksi on johdanto, joka esittelee tutkimuksen tavoitteet ja menetelmät, sekä yhteenveto, joka esittelee työn tulokset.
This article-based dissertation includes seven separately published scholar papers, forming Chapters 6 12.
Kyseessä on artikkeliväitöskirja, joka koostuu kuudesta artikkelista ja yhdestä kirjasta.
For the Plains Indians, the bear was a wise animal from which medicine men could get power for healing but also a dangerous animal from which warriors could get power for warfare.
Karhu oli myös vaarallinen eläin, jolta soturit saattoivat saada erityistä voimaa sodankäyntiin.
The bear shield was made to represent the vision, and the principal interpretation of the symbolism was based on the individual experience of spiritual world and its powers.
Karhukilpi esitti yksilön saamaa näkyä ja siinä saatua voimaa, ja symboliikan ensisijainen merkitys tuli juuri yksilöllisen näyn kautta.
The study argues that the bear shield as personal medicine object is based on wider tribal traditions, and the basic meaning is derived from the collective tradition.
Näin yksilölliseen näkykokemukseen perustuva karhukilpi heijastaa samalla laajempaa kansan traditiota ja karhun merkityksiä laajemmin.
The study constructs a view on the bear shields taking account of all sources of information available and analysing the shields both as physical artefacts and religious objects from different perspectives, studying them as a part of the ensemble of Plains culture and religious traditions.
Tutkimuksessa tarkastellaan myös metodisia kysymyksiä tarkastella kilpiä osana tasankointiaanien perinteistä kulttuuria ja uskontoa.
Such shields are found in rock art, in the Plains Indian s paintings and drawings, and in various collections, the main source material being the shields in European and North American museums.
Tutkimuksen pääasiallinen aineisto koostuu sadoista museokokoelmissa olevista esineistä, joita on niin Pohjois-Amerikassa kuin Euroopassa.
The shields with bear motifs represented the bear powers of the owners of the shields.
Karhulta voimansa saaneet soturit toivat karhurohtonsa julki koristelemalla varusteitaan karhusymboliikalla.
There are three major aims of the study: to consider methodical questions in studying Plains Indian shields, to examine the complexity of the Plains Indian shields with the bear power motifs, and to offer new interpretations for the basic meanings of the bear among the Plains Indians and the interrelationship between individualism and collectivism in the Plains Indians visionary art that show bear power motifs on the shields.
Tutkimus tarkastelee karhusymboliikalla varustettuja kilpiä, joita löytyy kalliotaiteesta, intiaanien maalauksista ja piirroksista sekä museoista ja yksityisistä kokoelmista.
The bear motifs represented the superhuman power that medicine men and warriors could exploit through visions.
Tasankointiaaneille karhu oli viisas eläin, jolta saatua voimaa saatettiin käyttää parantamiseen.
This means that the bear seen in vision represented particular affairs and it was represented on the shield surface using conventional ways of traditional artistry.
Kilvet kuuluivat rohtoesineisiin, jotka toimivat yliluonnollisesta maailmasta saatujen voimien representaatioina.
In consequence of this, the bear shields reflect not only the individual experiences of bear power but whole field of tribal traditions that legitimated the experiences and offered acceptable interpretations and conventional modes for the bear symbols.
Näkykokemukset kuitenkin heijastivat koko kansan yhteisiä uskontoperinteitä, jolloin kilven symboliikka peilaa myös kansan laajempaa perinnettä.
The aim is not only to study shields with bear power motifs and the meanings of the bear, but also to discuss appropriate methods for studying these subjects.
Tekijä on tutkinut laajasti tasankointiaanien kilpiä ja niiden merkityksiä sekä konkreettisina puolustusvälineinä että uskonnollisina esineinä.
Metabolic reactions are divided into phase I (functionalisation) and phase II (conjugation) reactions.
Reaktiot jaetaan yleensä I vaiheen ja II vaiheen metaboliareaktioihin.
The validated method was tested in the analysis of urine samples of patients.
Validoitua menetelmää käytettiin entakaponiglukuronidien pitoisuuksien määrittämiseen potilasvirtsanäytteistä.
The results of the studies showed that UGT2B7, most probably, is the main UGT responsible for (±)-M1 glucuronidation in human liver.
Tutkimus osoitti myös, että UGT2B7 on pääasiallinen, vaikkakaan ei ainoa O-desmetyylitramadolin glukuronidaatiota katalysoiva entsyymi ihmisen maksassa.
Capillary electromigration techniques are known for their high resolution power.
Kapillaarielektromigraatiotekniikoita, jotka tunnetaan erinomaisesta erotuskyvystään, käytettiin kolmessa osatutkimuksessa.
Liver is the main site of drug metabolism.
Maksa on lääkeainemetabolian keskus.
Foreign compounds, such as drugs are metabolised in the body in numerous reactions.
Lääkeaineet joutuvat elimistössä monenlaisten biokemiallisten reaktioiden kohteiksi.
Formation of M1 glucuronides was monitored with a fast and selective UPLC/MS method.
Seulontatutkimuksessa muodostuneet O-desmetyylitramadolin glukuronidit määritettiin näytteistä selektiivisellä ja nopealla LC-MS-menetelmällä.
Many drugs are racemic mixtures of two enantiomers.
Erityisen mielenkiintoisia kohteita ovat lääkeaineet, jotka ovat kahden peilikuvaisomeerin seoksia.
The glucuronides were isolated by LC/UV and ultra performance liquid chromatography (UPLC)/MS, while tandem mass spectrometry (MS/MS) and nuclear magnetic resonance (NMR) spectroscopy were employed in structural characterisation.
Nestekromatografiaa (LC), massaspektrometriaa (MS), tandemmassaspektrometriaa (MS/MS) ja NMR spektroskopiaa käytettiin entsyymiavusteisessa synteesissä tuotettujen O-desmetyylitramadolin glukuronidien eristämisessä ja rakenneselvityksessä.
Analyses were carried out by liquid chromatography (LC) with ultraviolet (UV) or mass spectrometric (MS) detection or with capillary electromigration techniques.
Entakaponiglukuronidien määritysmenetelmä perustui miselliseen sähkökineettiseen kromatografiaan (MEKC) ja ultravioletti (UV) spektrofotometriaan.
Glucuronidation of a racemic compound yields a pair of diastereomeric glucuronides.
Glukuronidaatiossa muodostuu tällöin kaksi diastereomeerista glukuronidia.
Uridine diphosphoglucuronosyltransferase enzymes (UGTs) are important catalysts of phase II metabolic system.
Väitöskirja käsittelee lääkeainemetaboliaa ja erityisesti glukuronidaatiota, joka on tärkeä II vaiheen metaboliareaktio.
The glucuronides were analysed from complex biological matrices, such as urine or from in vitro incubation matrices.
Lisäksi työssä tarkastellaan erilaisia analyysimenetelmiä, joita tarvitaan määritettäessä glukuronidimetaboliitteja in vitro inkubointinäytteistä tai jäljitettäessä niitä elimistön nesteistä.
The glucuronides of entacapone could be quantified after oral entacapone dosing.
Diastereomeeriset entakaponiglukuronidit kyettiin määrittämään MEKC menetelmällä, suun kautta tapahtuneen entakaponiannon jälkeen.
A micellar electrokinetic chromatography (MEKC) /UV method was developed for the separation of the glucuronides of entacapone in human urine.
Selektiivinen LC-MS menetelmä soveltui O-desmetyylitramadolin diastereomeeristen glukuronidien määrittämiseen inkubointinäytteistä.
The glucuronides were identified as phenolic O-glucuronides of M1. To identify the active UGT enzymes in (±)-M1 glucuronidation recombinant human UGTs and human tissue microsomes were incubated with (±)-M1.
Ensimmäisessä osatutkimuksessa O-desmetyylitramadolin glukuronideja syntetisoitiin vertailuyhdisteiksi entsymaattisen glukuronidaation avulla käyttäen UGT- lähteenä rotan maksan mikrosomeja.
They catalyse the transfer of glucuronic acid to small lipophilic molecules and convert them to hydrophilic and polar glucuronides that are readily excreted from the body.
Glukuronidaatiossa rasvaliukoiset yhdisteet muutetaan vesiliukoisiksi, polaarisiksi glukuronideiksi uridiinidifosfoglukuronosyylitransferaasi (UGT) entsyymien avustuksella.
The investigations of the thesis deal with enzymatic glucuronidation and the development of analytical methods for drug metabolites, particularly diastereomeric glucuronides.
Lisäksi tarkasteltiin entsyymien stereoselektiivisyyttä, entsyymireaktioiden nopeutta ja glukuronidaatiota ihmisen maksa- ja suolistomikrosomeissa.
Enzyme-assisted synthesis with rat liver microsomes was therefore used to produce M1 glucuronides as reference compounds.
Rakenneselvitys varmisti syntetisoidut glukuronidit O-desmetyylitramadolin fenolisiksi O-glukuronideiksi.
Stereoisomers are interesting substrates in glucuronidation studies since some UGTs display stereoselectivity.
Väitöskirjatyössä diastereomeerisia glukuronideja analysoitiin useilla tekniikoilla.
A method that relied on capillary electrophoresis (CE) with UV detection was developed for the separation of tramadol and its free and glucuronidated metabolites.
Geenitekniikan avulla tuotettuja UGT entsyymejä käytettiin seulontatutkimuksessa, jossa selvitettiin, mitkä UGT entsyymit katalysoivat O-desmetyylitramadolin glukuronidaatiota ihmisessä.
Glucuronidation in human liver microsomes like in rat liver microsomes is stereoselective.
Kapillaarielektromigraatiotekniikoiden käyttöä glukuronidianalytiikassa rajoittaa UV-detektion huono herkkyys.
or subcutaneously (s.c.).
tai ihon alle (s.c.).
Resuscitation was attempted in 72 cases.
Elvytystä yritettiin 72:lla potilaalla.
Presumed opioid overdose patients were examined in studies I, II and III.
Oletettuja opioidiyliannostuspotilaita tarkasteltiin tutkimuksissa I, II ja III.
Of them, 7-8% were coded as intoxications or overdoses.
Näistä tehtävistä 7-8% oli luokiteltu myrkytyksiksi tai yliannostuksiksi.
to reduce the risk of recurrent respiratory depression.
uusiutuvan hengityslaman riskin vähentämiseksi.
The peak incidence of opioid overdoses was in the year 2000 (113 cases), after which they declined to 6-26 cases annually.
Opioidiyliannostusten suurin ilmaantuvuus oli vuonna 2000 (113 tapausta), jonka jälkeen ilmaantuvuus laski 6-26:een tapaukseen vuodessa.
Injecting drug users have also started to use GHB/GBL.
Pistettävien huumeiden käyttäjät käyttävät myös GHB/GBL:aa.
Materials and methods: Patients included in these published retrospective studies were from the following time periods: Study I: 1995-2002, II: 1997-2000, III: 1995-2000, V: 2006-2007.
Aineisto ja menetelmät: Eri osatöissä mukana olevat potilaat ovat usealta eri ajanjaksolta: Tutkimuksessa I: 1995-2002, II: 1997-2000, III: 1995-2000 ja V: 2006-2007.
Conclusions: The incidence of buprenorphine related overdoses increased during the study period, but was still lower in comparison to those involving heroin.
Päätelmät: Buprenorfiiniin liittyvien yliannostusten ilmaantuvuus lisääntyi tutkimusjakson aikana, mutta jäi silti matalammaksi kuin heroiiniin liittyvien yliannostusten ilmaantuvuus.
Results: Helsinki Emergency Medical Service (EMS) ambulances were dispatched annually to 34,153- 45,118 calls from 1995 to 2007.
Tulokset: Vuosina 1995-2007 Helsingin Pelastuslaitoksen ambulanssit hälytettiin vuodessa 34153-45118 tehtävälle.
The annual incidence of buprenorphine related overdoses increased from 4 (4% of opioid overdoses) in the year 2000 to 8 (30% of opioid overdoses) in 2007.
Buprenorfiiniyliannostusten ilmaantuvuus kasvoi neljästä (4% opioidiyliannostuksista) tapauksesta vuonna 2000 kahdeksaan (30% opioidiyliannostuksista) tapaukseen vuonna 2007.
There was a statistically significant difference between these two groups in history of chronic injecting drug use (33% vs. 59%, respectively, p=0.012).
Ryhmien välillä oli tilastollisesti merkitsevä ero pistettävien huumeiden käyttöhistoriassa (33% ja 59%, vastaavasti, p=0,012).
In this thesis, previously unpublished data on the incidence of opioid overdose between 2001-2007 and comparison of the characteristics of buprenorphine and heroin overdose patients encountered in 1995-2005 are also included.
Väitöskirjan yhteenveto-osassa on esitetty myös aiemmin julkaisematonta aineistoa liittyen opioidiyliannostusten ilmaantuvuuteen vuosina 2001-2007 sekä buprenorfiini- ja heroiiniyliannostuspotilaiden vertailua vuosina 1995-2005.
Although no statistically significant difference was observed, it seems prudent to administer part of the total naloxone dose s.c. or i.m.
Vaikka tilastollisesti merkittävää eroa ei ollut havaittavissa, olisi suotavaa antaa osa naloksoniannoksesta potilaalle joko s.c. tai i.m.
During a 12-h follow up period, none of these patients developed severe recurrent opioid toxicity.
Tätä seuranneen 12 tunnin aikana yksikään näistä potilaista ei tiettävästi ajautunut vakavaan hengityslamaan.
The effects of naloxone (80 μg/kg i.v.)
Naloksonin (80 mikrog/kg) suonensisäisen (i.v.)