natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Monkey kidney epithelial cells (CV-1) were used as a control cell line which represents non-diseased cells.
Afrikan viherapinan munuaisista lähtöisin olevaa CV-1 solulinjaa käytettiin kontrollina kuvaamaan elimistön normaaleja soluja.
Immunoliposomes showed greater cytotoxicity after five days incubation, which can be a consequence of liposome formulation and slow rate of release of doxorubicin.
Kohdennettujen doksorubisiiniliposomien sytotoksisuus tuli kuitenkin esille viiveellä, mikä viittaa lääkeaineen hitaaseen vapautumiseen liposomista.
In clinical cancer therapy actively targeted liposomes could improve the therapeutic effectiveness of the liposomal preparations.
Liposomien aktiivisella kohdentamisella pyritään parantamaan passiivisesti kohdentuvien liposomien terapeuttista tehokkuutta kohdentamalla lääkeaineen vaikutus pelkästään syöpäsoluihin.
In passive targeting the liposomes accumulate in abnormally formed cancer tissue through the process of extravasation and enhance the concentration of liposomal drug in solid tumor.
Passiivinen kohdentaminen perustuu liposomien kulkeutumiseen verenkierron mukana, jolloin liposomit kerääntyvät epänormaalisti muodostuneeseen kasvainkudokseen.
The aim of this study was to investigate the cytotoxicity of targeted immunoliposomes.
Tämän pro gradu -tutkielman kirjallisen osion tarkoituksena oli tutustua syöpäkudokseen kohdennettujen liposomien ominaisuuksiin tehokkaan soluunoton ja sytotoksisuuden saavuttamiseksi.
Liposomes can be targeted in cancer tissue with passive or active targeting.
Liposomien välittämä lääkeaineen kohdentaminen voidaan jakaa kahteen eri menetelmään: passiiviseen ja aktiiviseen kohdentamiseen.
The ligand specifically binds to a surface epitope on the target cell leading to the accumulation of the liposomal drug inside the tumor cells.
Aktiivisessa kohdennuksessa liposomin pintaan kiinnitetään ligandi, joka spesifisesti tunnistaa kohdesolun.
Specific immunoliposome uptake and cytotoxicity were studied in SKOV-3cells (ovarian adenocarsinoma cell line) which overexpress the EGF -receptor.
Kokeellisessa osiossa tutkittiin kohdennettujen liposomien soluunottoa ja sytotoksista vaikutusta ihmisen munasarjasta eristetyillä adenokarsinoomasoluilla (SKOV-3).
In experimental part the liposomes were constructed using cetuximab (C225, Erbitux®) antibody and evaluated for specific cellular uptake and cytotoxicity in vitro.
Tällä hetkellä liposomien kliininen käyttö rajoittuu passiivisesti kohdennettuihin liposomeihin (Doxil® (Am.),Caelyx® (Eur.)).
Current conventional treatment is based on restraining symptoms but it has no effect on the progression of the disease.
Nykyinen Parkinsonin taudin hoito kykenee lievittämään oireita, mutta sillä ei ole vaikutusta taudin etenemiseen.
Earlier similarly designed studies have only been conducted in the dorsal striatum.
Aikaisempia samantyyppisiä tutkimuksia on tehty vain dorsaalisesta striatumista.
Part I: Parkinson's disease is a slowly progressive neurodegenerative disorder in which particularly the dopaminergic neurons of the substantia nigra pars compacta degenerate and die.
Osa I: Parkinsonin tauti on hitaasti etenevä neurodegeneratiivinen sairaus, jossa erityisesti substantia nigra pars compactan dopaminergiset hermosolut kuolevat.
The neurotrophic factors glial cell derived neurotrophic factor (GDNF) and neurturin have shown to protect and restore functions of dopaminergic cell somas and terminals as well as improve behavior in animal lesion models.
Hermokasvutekijät gliasolulinjaperäinen hermokasvutekijä (GDNF) ja neurturiini suojaavat ja palauttavat dopaminergisten hermosolujen sooman ja terminaalien toiminnan normaaliksi sekä parantavat koe-eläinten käyttäytymistä Parkinsonin taudin -tutkimusmalleissa.
This therapy may be best suited at the early stages of the disease when there are more dopaminergic neurons for neurotrophic factors to reach.
Tämä terapiamuoto saattaa soveltua erityisesti taudin ollessa alkuvaiheessa, kun dopaminergisiä hermosoluja on enemmän jäljellä neurotrofisten tekijöiden ulottuvilla.
By replacing one or all of the enzymes, dopamine levels in the striatum may be restored to normal and behavioral impairments caused by the disease may be ameliorated especially in the later stages of the disease.
Korvaamalla enstyymeistä joko yhden tai kaikki, striatumin dopamiinitaso saattaa palautua normaaliksi samalla helpottaen taudin oireita erityisesti taudin ollessa jo pitkälle edennyt.
Viral vector-mediated gene transfer provides a tool to deliver proteins with complex structures into specific brain locations and provides long-term protein over-expression.
Virusvektorit ovat geeniterapiassa yksi tapa tuottaa rakenteeltaan monimutkaisia entsyymejä aivoissa tarjoten samalla pitkäaikaisen proteiinin ilmentymisen.
The differences between dopamine and its metabolite levels in the dorsal striatum and nucleus accumbens may be due to different properties of the two brain areas.
Dorsaalisen striatumin ja akkumbens-tumakkeen dopamiinin metaboliittien pitoisuuksien erot saattavat johtua näiden kahden aivoalueen toiminnallisista eroista.
Part II: The aim of our study was to investigate the effects of two orally dosed COMT inhibitors entacapone (10 and 30 mg/kg) and tolcapone (10 and 30 mg/kg) with a subsequent administration of a peripheral dopadecarboxylase inhibitor carbidopa (30 mg/kg) and L- dopa (30 mg/kg) on dopamine and its metabolite levels in the dorsal striatum and nucleus accumbens of freely moving rats using dual-probe in vivo microdialysis.
Osa II: Tavoitteenamme oli tutkia vapaasti liikkuvilla rotilla suun kautta annosteltujen COMT-estäjien tolkaponin (10 ja 30 mg/kg) ja entakaponin (10 ja 30 mg/kg) sekä lisäksi annosteltujen perifeerisen dopadekarboksylaasin estäjän karbidopan (30 mg/kg) ja L-dopan (30 mg/kg) vaikutuksia dopamiinin sekä sen metaboliittien pitoisuuksiin dorsaalisessa striatumissa ja akkumbens-tumakkeessa kahden koettimen yhtäaikaisella in vivo mikrodialyysi-menetelmällä.
We also confirmed the result of earlier ex vivo studies regarding the effects of intraperitoneally dosed tolcapone (30 mg/kg) and entacapone (30 mg/kg) on striatal and hepatic COMT activity.
Vahvistimme myös aikaisempien ex vivo tutkimusten tulokset vatsakalvonsisäisesti annosteltujen tolkaponin (30 mg/kg) ja entakaponin (30 mg/kg) vaikutuksista dorsaalisen striatumin ja maksan COMT:n aktiivisuuteen.
Surprisingly in the nucleus accumbens, dopamine levels after either dose of entacapone or tolcapone were not elevated.
Yllättäen akkumbens-tumakkessa dopamiinin pitoisuudet eivät nousseet kummankaan entakaponi- tai tolkaponiannoksen jälkeen.
The striatal levels of enzymes such as tyrosine hydroxylase, dopadecarboxylase and GTP-CH1 are decreased as the disease progresses.
Taudin edetessä erityisesti striatumin tyrosiinihydroksylaasin, dopadekarboksylaasin ja GTP-CH1:n määrät vähenevät.
Tolcapone was more effective than entacapone in the dorsal striatum.
Tolkaponi oli entakaponia tehokkaampi COMT:n estäjä dorsaalisessa striatumissa.
Accumbal DOPAC levels, especially in the tolcapone 30 mg/kg group, were elevated nearly to the same extent as measured in the dorsal striatum.
Akkumbens-tumakkeen DOPAC-pitoisuudet nousivat samalle tasolle kuin dorsaalisessa striatumissa erityisesti tolkaponi 30 mg/kg annostelun jälkeen.
Both entacapone and tolcapone suppressed hepatic COMT activity more than striatal COMT activity.
Sekä tolkaponi että entakaponi estivät COMT-entsyymiä enemmän maksassa kuin dorsaalisessa striatumissa.
Entacapone 10 mg/kg elevated accumbal HVA levels more than the dose of 30 mg/kg and the effect was more pronounced in the nucleus accumbens than in the dorsal striatum.
Entakaponi 10 mg/kg nosti akkumbaalisia HVA-pitoisuuksia enemmän kuin entakaponi 30 mg/kg viitaten siihen, että suuremmalla entakaponiannoksella on lievä sentraalinen vaikutus.
Entacapone tended to keep striatal dopamine and HVA levels elevated longer than in controls and also tended to elevate the levels of DOPAC.
Entakaponi piti striataalisen dopamiini- ja HVA-pitoisuuden kohonneena pidempään kuin kontrolleilla.
The results obtained from the dorsal striatum were generally in line with earlier studies, where tolcapone tended to increase dopamine and DOPAC levels and decrease HVA levels.
Tolkaponilla oli taipumus nostaa dopamiinin ja DOPAC:n pitoisuuksia sekä laskea annosvasteisesti HVA:n pitoisuuksia.
Gene therapy research has focused on the possibility of restoring the lost brain function by at least two means: substitution of critical enzymes needed for the synthesis of dopamine and slowing down the progression of the disease by supporting the functions of the remaining nigral dopaminergic neurons by neurotrophic factors.
Toinen tapa on hidastaa taudin kulkua tukemalla jäljellä olevien dopaminergisten hermosolujen toimintaa hermosolujen toimintaa ylläpitävien proteiinien avulla.
The true physiological character of POP is still unresolved.
POP:in todellinen fysiologinen merkitys on kuitenkin vielä selvittämättä.
Enclosed capillaries were counted manually and statistical tests were performed.
Sulkeutuneiden kapillaarien lukumäärä laskettiin manuaalisesti ja tuloksista tehtiin tilastollinen analyysi.
POP is a widely existing serine protease cleaving oligopeptides of no longer than 30 amino acids.
POP on laajalti esiintyvä seriiniproteaasi, joka pystyy pilkkomaan vain alle 30 aminohapon oligopeptidejä.
POP has been mostly studied in memory and learning disorders as well as in neurodegenerative diseases.
POP:ia on löydetty eniten aivoista, minkä vuoksi sitä on tutkittu varsinkin muistin ja oppimisen häiriötiloissa sekä neurodegeneratiivisten sairausten yhteydessä.
Thus, Tȕ4 should first be cleaved into a shorter peptide by some other, yet unknown peptidase.
Tȕ4:n tulee siksi pilkkoutua ensin jonkin, vielä tuntemattoman peptidaasin johdosta.
Angiogenesis is a multistep process involving the balance of pro- and con-angiogenic factors.
Angiogeneesi on monivaiheinen prosessi, joka sisältää angiogeneesiä indusoivia ja sitä inhiboivia tekijöitä tasapainossa keskenään.
Angiogenesis may be regarded as one of the most important phenomena involved in basic physiology as well as in numerous pathological conditions.
Angiogeneesi on tärkeä ilmiö elimistön fysiologiassa, mutta myös lukuisissa patologisissa tiloissa.
All experiments were repeated four times, and each study group in wells was measured in triplicate.
Kutakin tutkimusryhmää pipetoitiin kolmeen rinnakkaiseen kuoppaan ja kokeet toistettiin neljästi.
Study groups were 0,1 and 0,5 µM KYP-2047 (+2 µM Tȕ4), 1:20 (0.625 µM) human recombinant POP (+ 2 µM Tȕ4), 2 µM 7ȕ4 (pos. control) and raw homogenate (neg. control).
Tutkimusryhminä olivat 0,1 ja 0,5 µM KYP-2047 (+2 µM Tȕ4), 1:20 (0,625 µM) humaaniperäinen rekombinantti-POP (+ 2 µM Tȕ4), 2 µM Tȕ4 (pos. kontrolli) ja raakahomogenaatti (neg. kontrolli).
Obviously, underlying mechanisms of angiogenesis and the function of the interaction between POP, Tȕ4 and Ac-SDKP in capillary formation require further studies.
Angiogeneesin mekanismien ja POP:in, Tȕ4:n ja Ac-SDKP:n yhteyksien selvittäminen vaatii luonnollisesti vielä lisätutkimuksia.
Study groups treated with fetal bovine serum and antibiotics were 5 and 10 µM KYP-2047 (+4 µM Tȕ4), 1:20 (0.625 µM) human recombinant POP (+4 µM Tȕ4)4 µM Tȕ4 (pos. control) and DMEM (neg. control).
Naudan seerumilla ja antibiooteilla käsitellyt tutkimusryhmät olivat 5 ja 10 µM KYP-2047 (+4 µM Tȕ4), 1:20 (0,625 µM) humaaniperäinen rekombinantti-POP (+4 µM Tȕ4), 4 µM Tȕ4 (pos. kontrolli) ja DMEM (neg. kontrolli).
KYP-2047 had a strong POP-inhibitory activity on antiangiogenesis throughout the study resulting.
KYP-2047 inhiboi tehokkaasti POP:ia kaikissa kokeissa osoittautuen hyväksi antiangiogeeniseksi yhdisteeksi.
In the experimental part attempts were made to find whether POP and Tȕ4 increase Ac-SDKP formation and capillary tube network and consequently, whether the POP activity, tetrapeptide and capillary formation could be inhibited by the proline-spesific POP inhibitor KYP-2047.
Kokeellisen osion tarkoituksena oli osoittaa, osallistuvatko POP ja Tȕ4 tetrapeptidin Ac-SDKP muodostumiseen ja kapillaarimuodostumiseen ja edelleen, voidaanko POPaktiivisuutta, tetrapeptidi- ja kapillaarimuodostumista estää spesifisellä POP-inhibiittorilla, KYP-2047:llä.
Cultures of primary endothelial cells on Matrigel resulted in clear capillary formation in Tȕ4 and POP groups.
Primaariendoteelisolut muodostivat selkeitä kapillaareja Matrigelilla, erityisesti POP- ja Tȕ4-ryhmissä.
The study had two phases.
Kokeellinen osa oli kaksiosainen.
The second phase involved the study of capillary formation (time period 0-180 min) with primary endothelial HUVECs on a 48-well plate seeded with 50 000 cells/well on an extracellular membrane mimicking MatrigelTM Matrix dissolved in DMEM.
Toisessa osassa tutkittiin kapillaarimuodostumista ajanjaksolla 0-180 min humaaniperäisillä napanuoralaskimon primaariendoteelisoluilla MatrigelTM Matrix -päällystetyllä 48- kuoppalevyllä, jolle oli siirrostettu 50 000 solua/kuoppa.
In this Master's thesis, the associations of the factors involved in angiogenesis are reviewed in the literature part as well as the character, presence and function of the angiogenic molecules 7ȕ4, Ac-SDKP and POP.
Tämän pro gradun kirjallisuusosiossa selvitetään angiogeneesiin liittyvien tekijöiden yhteyksiä sekä kuvataan angiogeenisten Tȕ4:n, Ac-SDKP:n ja POP:in ominaisuuksia, esiintymistä ja toimintaa.
The first phase included POP activity and Ac-SDKP measurements(time period 0-180 min) with Wistar rat kidney homogenates.
Ensimmäisessä osassa tutkittiin POPaktiivisuutta ja suoritettiin Ac-SDKP -pitoisuusmittauksia ajanjaksolla 0-180 min Wistarkannan rotista tehdyillä homogenaateilla.
7ȕ4 along with POP participated in the formation of AC-SDKP in the kidney homogenates.
7ȕ4:n ja POP:in havaittiin molempien osallistuvan tetrapeptidin AC-SDKP muodostumiseen munuaishomogenaateissa.
Several studies have suggested that angiogenesis is regulated in vitro and in vivo by peptides thymosin ȕ4 (Tȕ4) and tetrapeptide Ac-SDKP (N-acetyl-seryl-aspartyl-lysyl-proline).
Useat tutkimukset puoltavat sitä, että tymosiini ȕ4 (Tȕ4) ja tetrapeptidi Ac-SDKP (N-asetyyliseryyli- aspartyyli-lysyyli-proliini) indusoivat angiogeneesiä in vitro ja in vivo.
The wells were cultured and capillary formation photographed with a light microscope using a digital camera.
Kuoppia inkuboitiin ja kapillaarimuodostuminen kuvattiin valomikroskoopilla digitaalikameralla.
There are also studies supporting the view that Ac-SDKP, a peptide fragment is released from the proline-containing C-terminus of Tȕ4 (43-mer) by hydrolyzing prolyl oligopeptidase (POP).
Tutkimukset viittaavat myös siihen, että prolyylioligopeptidaasi (POP) hydrolysoi peptidifragmentin Ac- SDKP Tȕ4:n (43 ah) proliinin jälkeen.
Suomenlinna is one of the most popular tourist and cultural attractions in Helsinki.
Suomenlinna on yksi Helsingin suosituimmista matkailu- ja kulttuurinähtävyyksistä.
Because of the island's varied habitats of the region, the vegetation is very rich.
Saaren vaihtelevien elinympäristöjen johdosta alueen kasvillisuus on hyvin rikasta.
Dry meadows plant species ranged from 6.3 to 13.6 in one plant species per square meters, in addition to the Shannon-Wiener diversity index ranged from 1.4 to 2.3 value.
Ketojen kasvilajimäärä vaihteli yhdellä neliömetrillä 6,3-13,6 kasvilajiin, minkä lisäksi Shannon-Wienerin diversiteetti-indeksi vaihteli 1,4-2,3 arvon välillä.
Fortress of many plant species have become invasive plant across Europe and Russia.
Linnoituksien monet kasvilajit ovat tulleet tulokaskasveina eri puolilta Eurooppaa sekä Venäjältä.
Soil factors such as high phosphorus content had no effect on the number of plant species in the meadows.
Maaperätekijöillä, kuten suurella fosforin pitoisuudella ei ollut vaikutusta kasvilajien määrään kedoilla.
120 different species of vascular plants were found, most of which bloom in June and July.
Yhteensä kedoilta löytyi 120 eri putkilokasvilajia, joista useimmat kukkivat sekä kesä- että heinäkuussa.
Dry meadow average vegetation height was measured in June and July.
Ketojen kasvillisuuden keskimääräinen korkeus mitattiin kesä- ja heinäkuussa.
Field works were carried out in June and July, calculated for each squares Vascular Plants coverage, and also by listing up the squares outside the spring and late summer bloomers in May and August.
Maastotyöt suoritettiin kesä- ja heinäkuussa laskemalla jokaisen kedon ruutujen putkilokasvien peittävyydet sekä listaamalla ylös myös ruutujen ulkopuoliset kevät- ja loppukesän kukkijat touko- ja elokuussa.
Although the results of the dry meadows treatment had no effect on dry meadow amount of vegetation, can be expected right kind of treatment will improve the competitiveness of other typical meadow plants in point.
Vaikka tulosten perusteella ketojen hoidolla ei ollut vaikutusta ketojen kasvillisuuden määrään, voidaan kuitenkin olettaa oikeanlaisen hoidon parantavan tyypillisten ketokasvien kilpailukykyä muita niittykasveja kohtaan.
Most of the Suomenlinna Area is rock dry meadow and also fortress dry meadow, both of which belong to protected areas.
Suurin osa Suomenlinnan alueesta on kallioketoa ja tämän lisäksi myös valliketoa, joista molemmat kuuluvat suojeltaviin alueisiin.
There were clear differences in flora between dry meadows.
Kasvistossa oli selviä eroavaisuuksia ketojen välillä.
To determine the properties of soil were taken from each dry meadow topsoil sample in August.
Maaperän ominaisuuksien määrittämiseksi otettiin kultakin kedolta pintamaanäytteet elokuussa.
Kustaanmiekka, as well as the whole of Suomenlinna, nature has become a traditional Finnish archipelago nature and over the centuries, the place of the duties of the fortress of flora.
Kustaanmiekan, samoin kuin koko Suomenlinnan luonto on muodostunut perinteisestä suomalaisesta saaristoluonnosta ja vuosisatojen saatossa paikalle tulleista linnoituksien kasvistosta.
Only the pH and conductivity were positively correlated with the height of the vegetation in dry meadows.
Vain maan pH ja johtoluku korreloivat positiivisesti ketojen kasvillisuuden korkeuden kanssa.
Plant species ranged dry meadows the total number of species of 40-60 species of plants.
Kasvilajien määrä vaihteli ketojen kokonaislajimäärän ollessa 40-60 kasvilajia.
The most common species, which the meadows were, were, inter alia, Achillea millefolium, Dactylis glomerata, Elymus repens and Potentilla argentea.
Yleisimpiä lajeja, joita kedoilla tavattiin, olivat muun muassa siankärsämö (Achillea millefolium L.), koiranheinä (Dactylis glomerata L.), juolavehnä (Elymus repens L.) ja hopeahanhikki (Potentilla argentea L.).
This study was primarily designed to identify the region Kustaanmiekka dry meadow flora 2009 summer season, and different vascular plant species richness.
Tämän tutkimuksen ensisijaisena tarkoituksena oli kartoittaa Kustaanmiekan alueen kesäkauden 2009 ketokasvilajisto ja eri putkilokasvilajien runsaus.
The study surveyed ten different wild dry meadows in Finland Kustaanmiekka castle fortress in the region.
Tutkimuksessa kartoitettiin kymmenen eri kedon kasvillisuus Suomenlinnan Kustaanmiekan linnoitusalueella.
The other investigated variables were slope geomorphology and moss, litter, bare land, vegetation and rocks coverages in squares.
Muita tutkittuja muuttujia olivat maapinnan kaltevuus sekä sammalen, karikkeen, paljaan maan, kenttäkasvillisuuden pohjakerros ja kallion osuus tutkimusruuduilla.
The region also grew a few alien species such as Berteroa incana, Bunias orientalis and Epilobium hirsutum.
Alueella kasvoi myös muutamia sotatulokaslajeja kuten harmiota (Berteroa incana L.), ukonpalkoa (Bunias orientalis L.) ja karvahorsmaa (Epilobium hirsutum L.).
The study also examined the factors of soil and the treatment history of the possible impact of dry meadow species.
Tutkimuksessa selvitettiin myös maaperätekijöiden ja alueen hoitohistorian mahdollista vaikutusta ketokasvilajistoon.
Kustaanmiekka pastures grow dry meadow and heat species, such as rare Botrychium lunaria and Dianthus deltoides.
Kustaanmiekan niityillä kasvaa keto- ja paahdelajeja, kuten harvinaista ketonoidanlukkoa (Botrychium lunaria L.) sekä ketoneilikkaa (Dianthus deltoides L.).
Dry meadow vegetation and factors affecting it in Kustaanmiekka Suomenlinna
Suomenlinnan Kustaanmiekan ketokasvillisuus ja siihen vaikuttavat tekijät
Dry meadows were located in different parts of Kustaanmiekka in such places, which was the highest in dry meadow vegetation.
Kedot sijaitsivat eri puolilla Kustaanmiekkaa, sellaisilla paikoilla, missä ketokasvillisuus oli runsainta.
The study area is situated in Ilomantsi district, eastern Finland.
Tutkimusalue sijaitsi Pohjois- Karjalassa Ilomantsin kunnan alueella.
Field plots were divided in defoliation classes in two different ways: When divided in two classes the defoliation percentages used were 0–20 % and 20–100 % and when divided in four classes 0–10 %, 10–20 %, 20–30 % and 30–100 %.
Kahteen luokkaan jaettaessa neulaskatoprosentit olivat 0–20 % ja 20–100 % ja neljään luokkaan jaettaessa 0–10 %, 10–20 %, 20–30 % ja 30–100 %.
Insect outbreaks in Finnish forests have increased rapidly during the last decade and due to climate change the damages are expected to become more serious.
Hyönteistuhot metsissä ovat lisääntyneet merkittävästi 2000-luvulla ja ilmastonmuutoksen myötä tuhojen odotetaan yhä kasvavan.
Reference data consisted of 90 circular field plots measured in May-June 2009.
Referenssiaineistona oli 90 maastossa touko-kesäkuussa 2009 mitattua ympyräkoealaa.
There is a need for cost-efficient methods for inventorying these outbreaks.
Tarvitaan kustannustehokkaita menetelmiä tuhojen arviointiin.
The study was made on plot-level and methods used were linear regression, unsupervised classification, Maximum likelihood method, and stepwise linear regression.
Tarkastelu tehtiin koealatasolla ja menetelminä käytettiin lineaarista regressiota, ohjaamatonta ja ohjattua luokitusta sekä piirteiden valintaa askeltavalla regressiolla.
The feature that explained defoliation best was vegetation index (pulses reflected from height > 2m / all pulses).
Paras neulaskatoa selittävä piirre oli kasvillisuusosuus (yli 2 metrin korkeudelta heijastuneet pulssit / kaikki pulssit).
The results varied depending on method and laser scanning.
Tulokset vaihtelivat menetelmästä ja keilausajankohdasta riippuen.
Study materials included high-pulse airborne laser scannings from July and October 2008.
Aineistona oli tiheäpulssiset laserkeilausaineistot heinäkuulta sekä lokakuulta 2008.
There was no significant difference in the results between the two laser scannings so the seasonal change in defoliation could not be detected in this study.
Kahden eri ajankohdan laserkeilauksilla ei ollut merkittävää eroa tuloksissa, joten kasvukauden aikaista neulaskadon etenemistä ei tässä tutkimuksessa saatu kuvattua.
Remote sensing is a promising means for estimating forests and damages.
Kaukokartoituksella on saatu lupaavia tuloksia metsävarojen ja metsätuhojen arvioinnissa.
The purpose of this study is to investigate the usability of airborne laser scanning in estimating Scots pine defoliation caused by the common pine sawfly (Diprion pini L.).
Tässä työssä tarkasteltiin pilkkumäntypistiäisen (Diprion pini L.) aiheuttaman männyn neulaskadon arviointia laserkeilauksella.
Insects that feed on needles cause growth losses and tree mortality.
Neulasia syövät tuhohyönteiset heikentävät puiden kasvua ja puut voivat jopa kuolla neulaskatoon.
Leaf and needle biomasses are key factors in forest health.
Lehti- ja neulasmassa ovat avainmuuttujia, kun tarkastellaan metsien terveydentilaa.
Estimation of Scots pine defoliation using airborne laser scanning
Männyn neulaskadon arviointi laserkeilauksella
Defoliation percentage on these field plots was estimated visually.
Neulaskato arvioitiin maastossa silmävaraisesti.
The kappa value was 0,47 when using two classes and 0,37 when divided in four classes.
Ensimmäisessä keilauksessa parhaat tulokset saatiin askeltavalla regressiolla, jossa koko aineiston kappa-arvo kahdella luokalla oli 0,47 ja neljällä luokalla 0,37.