natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In young patients with RA, the risk of stem revision due to aseptic loosening was higher with cemented stems than with proximally porous-coated uncemented stems.
Lonkkamaljakon puolella sementtikiinnitteisellä polyetyleenikupilla saavutettiin paras kiinnipysyvyys nuorilla reumaatikoilla, kun taas nuorilla nivelrikkopotilailla modernien sementittömien ja sementtikiinnitteisten kuppiosien tuloksissa ei ollut eroa.
A total of 68 THAs were per-formed in 56 consecutive patients with high congenital hip dislocation between 1989-1994, and 68 THAs were performed in 59 consecutive patients with severely dysplastic hips and a previous Schanz osteotomy of the femur between 1988-1995 at the Orton Orthopaedic Hospital, Helsinki, Finland.
Lisäksi sairaala Ortonissa jälkitarkastettiin 87 potilasta, joille oli tehty erittäin vaativa lonkan tekonivelleikkaus joko lapsuudessa hoitamatta jääneen korkean synnynnäisen lonkan sijoiltaanmenon vuoksi tai lonkan kehityshäiriön johdosta tehdyn reisiluun muovausleikkauksen jälkeen.
All uncemented stem designs studied in young patients with primary OA had >90% survival rates at 10 years.
Aiemmissa tutkimuksissa lonkkatekonivelten kiinnipysyvyystulokset ovat olleet väestötasolla nuorilla potilailla vanhempia heikommat.
The risk of stem revision due to aseptic loosening in young patients with primary OA was higher for cemented stems than for proximally porous-coated or HA-coated uncemented stems implanted over the 1991-2001 period.
Tutkimuksen perusteella sekä nuorille nivelrikko- että reumapotilaille kannattaa valita lonkan tekonivelleikkauksessa reisiluun puolelle moderni sementitön poroosi- tai hydroksiapatiittipinnnoitettu varsiosa.
The Harris hip score increased significantly (p<0.001) both in patients with high con-genital hip dislocation and in patients with severely dysplastic hips and a previous Schanz osteotomy, treated with uncemented THA.
Lisäksi todettiin, että sairaala Ortonissa kehitetyllä, teknisesti erittäin vaativalla lonkan tekonivelleikkauksella voidaan merkittävästi vähentää kipua ja parantaa kävelykykyä myös niillä potilailla, joilla lapsuudessa hoitamatta jäänyt lonkan synnynnäinen korkea sijoiltaanmeno on johtanut nivelen vaikeaan kehityshäiriöön.
However, the subtrochanteric segmental shortening with angular correction gives better leg length correction for the patients with a previous low-seated unilateral Schanz osteotomy.
Lonkan tekonivelleikkaus on tehokas kirurginen toimenpide, jolla on pääsääntöisesti hyvät lyhyt- ja pitkäaikaisseurantatulokset, ja jonka on osoitettu merkittävästi vähentävän kipua ja parantavan potilaiden elämänlaatua.
Uncemented proximally circumferentially porous-coated stems and cemented all-poly cups are currently the implants of choice for young patients with RA.
Hoitamatta jääneen lonkan korkean synnynnäisen sijoiltaanmenon vaurioittaman lonkkanivelen hoito aikuisiällä lonkan tekonivelleikkauksella on vaativaa ja komplikaatio-altista.
10 to 16 healthy volunteers participated in each study.
Yhteisvaikutuksia tutkittiin terveillä vapaaehtoisilla koehenkilöillä käyttäen vaihtovuoroista koeasetelmaa.
These studies clarify the role of CYP2C8 in the metabolism of several drugs.
Tehdyt havainnot ovat käytännön lääkehoidon kannalta merkittäviä ja ne selvittävät CYP2C8-entsyymin merkitystä useiden lääkkeiden metaboliassa.
The gemfibrozil-repaglinide interaction persisted up to a 12 hour dosing interval between gemfibrozil and repaglinide.
Gemfibrotsiili nosti diabeteslääke repaglinidin pitoisuudet 7-kertaiseksi ja tämä yhteisvaikutus säilyi lähes yhtä voimakkaana vielä 12 tunnin päähän viimeisestä gemfibrotsiiliannoksesta.
Finally, the effect of dosing interval between gemfibrozil and repaglinide was studied in relation to the gemfibrozil-repaglinide interaction.
Lisäksi CYP2C8-entsyymiä estävän lipidilääke gemfibrotsiilin yhteisvaikutusmekanismia tutkittiin selvittämällä interaktion säilymistä koehenkilöillä gemfibrotsiilin annostelun lopettamisen jälkeen.
Drug interactions caused by inhibition or induction of CYP2C8 can cause considerable variation in the effective exposure to its substrates.
Gemfibrotsiilin tai muiden CYP2C8-entsyymiä estävien lääkkeiden yhteiskäyttö loperamidin kanssa voi lisätä loperamidin tehoa tai haittavaikutuksia.
The concentrations of loperamide and R-ibuprofen were found to be increased by the CYP2C8 inhibitor gemfibrozil, indicating that CYP2C8 participates in the metabolism of these drugs in vivo.
Tämän vuoksi gemfibrotsiilin estovaikutus ja yhteisvaikutusriski säilyvät pitkään gemfibrotsiilin annostelun lopettamisen jälkeen, mikä tulee ottaa huomioon käytettäessä sitä CYP2C8-välitteisesti metaboloituvien lääkkeiden kanssa.
The pharmacodynamics of loperamide and zopiclone were assessed by psychomotor tests and subjective evaluations, and that of repaglinide by blood glucose measurements.
Koehenkilöiltä otettiin useita verinäytteitä, joista määritettiin lääkepitoisuudet nestekromatografisilla tai massaspektrometrisillä menetelmillä.
The aim of this work was to investigate the effect of model inhibitors of CYP2C8 on the pharmacokinetics of loperamide, zopiclone, ibuprofen and pioglitazone, in order to characterise the role of CYP2C8 in their metabolism.
Tässä työssä selvitettiin CYP2C8-entsyymiä estävien lääkkeiden vaikutusta sellaisten lääkeaineiden pitoisuuksiin, joiden aikaisemman tiedon perusteella arveltiin metaboloituvan CYP2C8-välitteisesti.
Cytochrome P450 (CYP) 2C8 is involved in the metabolism of several clinically used drugs, including paclitaxel, repaglinide and rosiglitazone.
Lääkeaineiden poistumisessa elimistöstä ovat tärkeässä osassa niitä hajottavat (metaboloivat) maksan sytokromi P450 (CYP) entsyymit.
Trimethoprim moderately raised the plasma concentrations of pioglitazone by inhibiting its CYP2C8-mediated biotransformation.
Trimetopriimi nosti kohtalaisesti pioglitatsonin pitoisuuksia, ja kyseisten lääkkeiden yhteiskäyttö voi lisätä pioglitatsonin annosriippuvaisia haittavaikutuksia.
Gemfibrozil and trimethoprim were used as model inhibitors of CYP2C8.
Gemfibrotsiili-repaglinidi-yhteisvaikutuksen päämekanismi in vivo näyttää olevan CYP2C8-entsyymin palautumaton esto.
Pioglitazone metabolite M-IV formation was inhibited by trimethoprim in pooled human liver microsomes (HLM) and recombinant human CYP2C8 (rhCYP2C8).
Eräät lääkeaineet voivat estää (inhiboida) CYP2C8-entsyymin kautta tapahtuvaa metaboliaa.
Gemfibrozil had no effect on the pharmacokinetics of parent zopiclone.
Gemfibrotsiili nosti ripulilääke loperamidin pitoisuudet keskimäärin kaksinkertaiseksi.
In addition, the effect of the CYP2C8*3 allele on the pharmacokinetics of pioglitazone was investigated.
Toinen CYP2C8-estäjä, mikrobilääke trimetopriimi, nosti diabeteslääke pioglitatsonin pitoisuuksia keskimäärin noin 40 %.
During repaglinide administration, the mean blood glucose concentration from 0 to 9 hours decreased in each of the gemfibrozil phases, compared to control (P < 0.005), whereas the pharmacodynamics of loperamide and zopiclone were not affected by the pre-treatment drugs.
Gemfibrotsiili lisäsi, mutta vain hieman, kipulääke ibuprofeenin pitoisuuksia, eikä sillä ollut mitään vaikutusta unilääke tsopiklonin pitoisuuksiin toisin kuin aiemman kirjallisuuden perusteella oli odotettavissa.
Aim: To characterize the inhibition of platelet function by paracetamol in vivo and in vitro, and to evaluate the possible interaction of paracetamol and diclofenac or valdecoxib in vivo.
Miten parasetamoli vaikuttaa verihiutaleiden toimintaan yksin ja yhdessä diklofenaakin tai parekoksibin kanssa?
Characterization of inhibition of platelet function by paracetamol and its interaction with diclofenac and parecoxib
Leikkauksen jälkeen veren hyytymisjärjestelmä aktivoituu jolloin laskimo- ja keuhkoveritulppariski kasvaa.
The PFA-100 seems unsuitable for detection of platelet dysfunction and the cold-pressor test seems unsuitable for detection of analgesia by paracetamol.
Väitöskirja kumoaa lääketieteellisiin oppikirjoihin juurtuneen tiedon siitä, ettei kipu- ja kuumelääke parasetamoli vaikuta verihiutaleiden toimintaan perinteisten tulehduskipulääkkeiden tavoin.
My thesis comprises six publications.
Työni koostuu kuudesta osajulkaisusta.
I use magnetoencephalography and functional magnetic resonance imaging to measure neuromagnetic and hemodynamic responses during visual stimulation and oculomotor and cognitive tasks from healthy volunteers.
Käytän töissäni magnetoenkefalografiaa ja toiminnallista magneettikuvausta mitatakseni hermosolujen sähkömagneettista toimintaa ja aivojen verenkierron vastetta hermosolujen toimintaan.
My work concentrates on visual encoding in hierarchically low level cortical visual areas in human brain and examines neural processing especially in cortical representation of visual field periphery.
Väitöskirjatyöni tarkoituksena on tutkia näkötiedon käsittelyä näköaluiden hierarkiassa alhaisilla aivokuoren alueilla ja keskittyä erityisesti näkökentän ääreisalueiden ärsykkeiden käsittelyyn.
Visual information processing in brain proceeds in both serial and parallel fashion throughout various functionally distinct hierarchically organised cortical areas.
Näkötietoa käsitellään aivokuorella usealla toiminnallisesti erilaisella alueella, jotka voidaan järjestää hierarkisesti hermosolujen välisten yhteyksien mukaan.
In addition, my work examines other potential confounding factors in vision studies such as light scatter inside the eye which may result in erroneous responses in cortex outside the representation of stimulated region, and eye movements and attention.
Lisäksi osoitan joitakin näkötutkimuksessa vastaan tulevia ongelmia kuten silmän optisiin ominaisuuksiin liittyvän virhelähteen ja silmien liikkeiden ja huomion kiinnittämiseen liittyvät epävarmuudet hermosoluvasteiden tulkinnassa.
I mapped cortical representations of peripheral visual field and identified a putative human homologue of functional area V6 of the macaque in the posterior bank of parieto-occipital sulcus.
Nämä ominaisuudet tukevat oletusta, että alue on ihmisen vastine makaki-apinan aivokuoren alueelle V6.
In addition, my work shows two different forms of top-down modulation of neural processing in the hierachically lowest cortical levels; one that is related to dorsal stream activation and may reflect motor processing or resetting signals that prepare visual cortex for change in the environment and another local signal enhancement at the attended region that reflects local feed-back signal and may perceptionally increase the stimulus saliency.
Käsittelen työssäni myös hierarkiassa ylemmiltä alueilta tulevan signaalin vaikutusta alempien alueiden hermosolujen toimintaan ja osoitan silmien liikkeiden aktivoivan hermosoluja vahvasti näkötiedon käsittelyyn painottuneilla alueilla ja huomion kohdistamiseen lisäävän paikallisesti hermosolujen aktiivisuutta huomion kohdetta vastaavalla aivokuoren edustusalueella.
I demonstrate that peripheral vision is functionally related to eye-movements and connected to rapid stream of functional areas that process visual motion.
Ääreisnäön edustusalueet toimivat silmien liikkeiden aikana ja ne kuuluvat liikkuvaa näköärsykettä käsittelevään verkostoon.
These findings suggest that human V6, like its monkey homologue, is related to fast processing of visual stimuli and visually guided movements.
Apinan V6 liittyy toiminnalliseen verkkoon, joka osaltaan säätelee näköohjattuja liikkeitä.
My work shows that a priori information of source locations are needed for modeling of neuromagnetic sources in visual cortex.
Osoitan, että neuromagneettisten signaalien luotettava mallintaminen näköaivokuorella vaatii tuekseen rajoitteita tai ennakkotietoja todennäköisistä vasteiden paikoista.
Determining the prognostic value of this finding remains a subject for future studies, however.
Tämän havainnon ennusteellista merkitystä selvitetään parhaillaan seurantatutkimuksella.
Furthermore, mechanisms by which early brain insults affect brain development and function are poorly understood.
Myös ymmärrys erilaisten aivovaurioiden vaikutuksesta kehittyviin aivoihin on puutteellista.
Consequently, fairly little is known about cortical processing of sensory information even in healthy infants and children.
Näin ollen esimerkiksi aistiärsykkeiden aivoprosessoinnista vastasyntyneillä tiedetään varsin vähän, samoin kuin monien aivotoimintojen kehittymisestä lapsen kasvaessa.
In the CP adolescents with pure subcortical lesions, contrasting their unilateral symptoms, the SIc responses of both hemispheres differed from those of controls: For example the distance between SIc representation areas for digits II and V was shorter bilaterally.
Esimerkiksi potilailla, joiden sairauden taustalla oli subkortikaalinen aivovaurio, etu- ja pikkusormien edustusalueet tuntoaivokuorella olivat verrokkeihin nähden lähempänä toisiaan sekä vaurion puoleisessa että vastakkaisessa aivopuoliskossa.
The varying differences in neuronal functions, underlying the common clinical symptoms, call for investigation of more precisely designed rehabilitation strategies resting on knowledge about individual functional alterations in the sensorimotor networks.
Aivojen erilaisten rakenteellisten vaurioiden aiheuttamien toiminnallisten muutosten tarkempi ymmärtäminen voi osoittautua merkittäväksi CP-potilaiden kuntoutuksen ja hoidon yksilöllisessä räätälöinnissä.
In this thesis, we used magnetoencephalography (MEG) to investigate development of cortical somatosensory functions in healthy infants, very premature infants at risk for neurological disorders, and adolescents with hemiplegic cerebral palsy (CP).
Lisäksi tuntoaivokuoren toimintaa tarkasteltiin pikkukeskosena syntyneillä vauvoilla sekä nuorilla, joilla on varhaisen aivovaurion aiheuttama toispuoleinen CP-vamma.
Its further maturation was demonstrated by a systematic transformation of the SIc response pattern with age.
Tuntoaivovasteet kehittyivät iän myötä järjestelmällisesti siten, että kaksivuotiailla ne alkoivat morfologisesti muistuttaa aikuisten vasteita.
Until recently, objective investigation of the functional development of the human brain in vivo was challenged by the lack of noninvasive research methods.
Lääketieteellisen teknologian kehitys on vasta viime vuosina mahdollistanut lasten aivotoiminnan tarkan, objektiivisen tutkimuksen.
Some of the earliest SIc responses, constantly present in adults, were completely lacking in newborns and the effect of sleep stage on SIIc responses differed.
Tuntoaivokuoren aktiivisuus poikkesi kuitenkin oleellisesti aikuisesta: tietyt aikuistyyppiset aivovasteet puuttuivat vastasyntyneiltä täysin heijastaen vastasyntyneen vauvan hermoston keskeneräistä kehitysvaihetta.
In very preterm infants, at term age, the SIc and SIIc were activated at similar latencies as in healthy fullterm newborns, but the SIc activity was weaker in the preterm group.
Pikkukeskosten primaarisen tuntoaivokuoren vaste oli lasketussa ajassa heikompi kuin terveillä täysaikaisilla vauvoilla, mikä voi johtua pienemmästä aktivoituneesta hermosolujoukosta tai aktivaation epäsynkroniasta.
In newborns, stimulation of the hand activated both the contralateral primary (SIc) and secondary somatosensory cortices (SIIc).
Sekundaarisen tuntoaivokuoren vasteen puuttuminen liittyi poikkeaviin ultraääni- ja magneettikuvauslöydöksiin.
The SIIc response was absent in four out of the six infants with brain lesions of the underlying hemisphere.
CP-vammaisilla nuorilla tuntoaivovasteissa havaittiin verrokkeihin nähden useita poikkeavuuksia, jotka olivat osin laaja-alaisempia kuin oli pääteltävissä kliinisistä oireista tai aivojen rakenteellisesta vauriosta.
Most of these deformities were diagnosed neither in infancy nor during growth.
Valtaosaa näistä muutoksista ei oltu diagnosoitu lapsuudessa tai kasvun aikana.
As there exist no previous population-based long-term follow-up-studies on EA, its long-term sequelae are unclear.
Aiheesta ei ole aiemmin tehty väestöpohjaisia pitkäaikais-seurantatutkimuksia, joten pitkäaikaisvaikutuksista ei ole aiempaa luotettavaa tietoa.
The natural history of spinal deformities seems, however, rather benign, with spinal surgery rarely indicated.
Kuitenkin selkärankavikojen luonnollinen kulku vaikuttaa melko hyvänlaatuiselta, ja selkärankakirurgia on harvoin aiheellista.
Adults with repaired EA have had significantly more respiratory symptoms and infections, as well as more asthma, and allergies than does the general population.
Ruokatorviatresia-aikuispotilailla on lisäksi merkittävästi enemmän hengitystieoireita ja hengitystieinfektioita sekä astmaa ja allergioita keskivertoväestöön verrattuna.
In the EA patients, risk for scoliosis over 10 degrees was 13-fold (OR 13, 95%CI 8.3-21) and over 20 degrees, 38-fold (OR 38, 95%CI 14-106) when compared to that of the general population.
Yli 10° skolioosin riski oli 13-kertainen, ja yli 20° skolioosin riski 38-kertainen keskivertoväestöön verrattuna.
However, the overall cancer incidence among adults with repaired EA did not differ from that of the general population.
Syövän esiintymisessä ruokatorviatresian jälkeen ei kuitenkaan ollut eroa keskivertoväestöön verrattuna.
Over half have associated anomalies.
Yli puolella on lisäksi jokin muu kehityshäiriö.
According to our data, the risk for esophageal cancer is less than 500-fold that of the general population.
Tutkimuksen perusteella tilastollinen ruokatorvisyöpäriski on alle 500-kertainen ruokatorviatresian korjauksen jälkeen verrattuna suomalaisiin yleensä.
After EA repair in infancy, gastroesophageal reflux (GER) and esophageal dysmotility and respiratory problems are common.
Mahanesteen takaisinvirtaus ruokatorveen ja ruokatorven toimintahäiriöt sekä hengitystieongelmat ovat tavallisia ongelmia lapsuudessa ruokatorviatresian korjausleikkauksen jälkeen.
Significant esophageal morbidity associated with EA extends into adulthood.
Merkittävä ruokatorveen liittyvä sairastavuus ruokatorviatresian korjauksen jälkeen jatkuu pitkälle aikuisiälle.
Incidence of cancer among the study population was evaluated from the population-based countrywide cancer registry.
Ensimmäisessä osatyössä selvitettiin syövän esiintymistä ruokatorviatresian korjauksen jälkeen yhteistyössä Syöpärekisterin kanssa.
The questionnaire was also sent by mail to adults with repaired EA not attending the clinical study, and to 287 general population-derived controls matched for age, gender, and municipality of residence.
Kyselykaavakkeet lähetettiin postikyselynä myös väestörekisteristä satunnaisesti poimituille vertailuhenkilöille.
Risk for scoliosis is 13-fold after repair of EA in relation to that of the general population.
Puolelle ruokatorviatresia-aikuispotilaista kehittyy selän ryhtivirhe eli skolioosi, ja sen riski on 13-kertainen keskivertoväestöön verrattuna.
Thoracotomy-induced rib fusion and GER-associated columnar epithelial metaplasia were the most significant risk factors for the restrictive ventilatory defect that occurred in over half the patients.
Merkittäviä mahanesteen takaisinvirtausoireita eli gastroesofageaalista refluksia oli yli kolmasosalla ja nielemisvaikeuksia oli valtaosalla potilaista, kun vertailuhenkilöillä niitä esiintyi merkittävästi vähemmän.
Long-term outcomes of esophageal atresia
Ruokatorven synnynnäisen puutoksen myöhäisvaikutukset
Surgical complications, increasing age, and impaired esophageal motility predicted development of epithelial metaplasia after repair of EA.
Ruokatorviliitoksen ongelmat, ikä, matalat ruokatorven runkopaineet sekä huono ruokatorven toiminta ennustivat ruokatorven epiteliaalisen metaplasian ilmaantumista.
Nearly half the patients had vertebral anomalies.
Selkärangan nikamakehityshäiriöitä todettiin lähes puolella potilaista, valtaosa näistä oli kaularangan alueella.
The main endoscopic findings included hiatal hernia (28%), Barrett´s esophagus (11%), esophagitis (8%), and stenotic anastomosis (8%).
Ruokatorven tähystyksessä ilmeni kolmasosalla palleatyrä, kymmenesosalla Barretin ruokatorvi, ruokatorvitulehdus tai ruokatorven ahtauma.
Esophageal manometry demonstrated non-propagating peristalsis in most of the patients, and low ineffective pressure of the distal esophageal body in all.
Ruokatorven toimintakokeessa ilmeni, että valtaosalla ruokatorven toiminta ei ollut peristalttista, ja kaikilla ruokatorven runkopaineet olivat matalat muutosten ollessa merkittävimmät niillä, joilla todettiin ruokatorven metaplasia.
The patients were interviewed, they filled in symptom questionnaires, and they underwent esophageal endoscopy and manometry, pulmonary function tests, and a full orthopedic evaluation was performed with radiographs of the spine.
Kolmannessa osatyössä selvitettiin hengitystieperäistä sairastavuutta oirekyselyn ja keuhkojen toimintakokeiden avulla.
Thoracotomy-induced rib fusion (OR 3.6, 95%CI 0.7-19) and other associated anomalies (OR 2.1, 95%CI 0.9-2.9) were the strongest predictive factors for scoliosis.
Ruokatorviatresian korjausleikkaukseen liittyvät kylkiluiden yhteensulautumat ja muut lisäanomaliat olivat vahvimpia ennustetekijöitä skolioosin esiintymiselle.
Thoracotomy-induced rib fusion (OR 3.4, 95%CI 1.3-8.7, P=0.01) and GER-associated epithelial metaplasia in adulthood (OR 3.0, 95%CI 1.0-8.9, P=0.05) were the most significant risk factors for restrictive ventilatory defect.
Kudospalanäytetutkimuksissa ilmeni ruokatorvitulehdus neljäsosalla ja ruokatorvilimakalvon korvautuminen mahalaukkutyyppisellä limakalvolla viidesosalla (ns. ruokatorven epiteliaalinen metaplasia).
Current respiratory symptoms occurred in 11% of the patients and 2% of the controls (P<0.001).
Keuhkojen toimintakokeessa tuli esille yli puolella keuhkotilavuuksien pieneneminen (restriktio) ja lähes puolella keuhkoputkien poikkeava supistusherkkyys.
Over half the patients with repaired EA are likely to develop scoliosis.
Selkärangan ryhtivirhe eli skolioosi todettiin yli puolella tutkimushenkilöistä.
Results: The managerial structure of Finnish operating units was not clearly defined.
Tulokset: Käsitykset suomalaisten leikkausyksiköiden toiminnanohjauksen työnjaosta osoittautuivat ristiriitaisiksi.
Operating room management information systems were found to be out-of-date, offering little support to online evaluation of the care process.
Yksiköiden toiminnanohjausjärjestelmät osoittautuivat vanhanaikaisiksi, niiden reaaliaikaisuudessa oli puutteita, eivätkä ne tukeneet toiminnan arviointia.
The wireless patient tracking system was found to be feasible for hospital use.
Potilaiden RFID-paikannukseen perustuva leikkaussalin prosessinohjausjärjestelmä soveltui sairaalakäyttöön.
Performance measures as well as information systems require updating.
Toiminnan arvioinnissa käytettävä mittaristo vaatii yhtenäistämistä ja ohjaukseen käytettävät tietojärjestelmät uudistamista.
Mean operating times for two common procedures differed by 50% among eight hospitals in different countries.
Kansainvälisessä benchmarking-tutkimuksessa verrattiin kahden samanlaisen toimenpiteen kuluttamaa leikkaussaliaikaa kahdeksassa eri maassa.
Operating room performance was most often measured by the number of procedures in a time unit, operating room utilization, and turnover time.
Toiminnan arvioinnissa käytettiin toimenpiteiden lukumääriä, käyttöastetta ja vaihtoaikaa.
Automatic documentation of the system facilitated patient flow management by increasing process transparency via more available and accurate data, while lessening work for staff.
Se oli aikaisempia menetelmiä tarkempi, lisäsi hoitoprosessin läpinäkyvyyttä ja vähensi henkilökunnan työmäärää.
The benefits of a separate anesthesia induction room in a prospective setting were compared with the traditional way of working, where anesthesia is induced in the operating room.
Leikkaussalin ajankäyttöä ja leikattujen potilaiden lukumääriä mitattiin vertaamalla perinteisen leikkaussalissa tapahtuvan anestesiavalmistelun ja erillisen valmistelutilan käytön tuottamia potilasmääriä.
Background: The aging population is placing increasing demands on surgical services, simultaneously with a decreasing supply of professional labor and a worsening economic situation.
Terveyspalveluiden kysyntä kasvaa lähivuosikymmeninä väestön ikääntyessä ja sen vaatimustason noustessa ja teknologian kehittyessä.