natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To be able to offer an appropriate follow-up and genetic counseling to LS families and their mutation carriers, they must be diagnosed, which usually starts by studying the cancer history in the family and the tumor phenotype of the index patient followed by mutation search and pathogenicity assessment of found variations.
Diagnosointi aloitetaan tutkimalla suvun syöpähistoriaa ja potilaiden kasvainten ilmiasua, minkä jälkeen mutaatioita etsitään potilailta ja mahdollisesti löytyneen variaation patogeenisuus pyritään arvioimaan.
DNA MMR corrects mismatches arising mainly during DNA replication.
MMR-korjausmekanismi korjaa emäspariutumavirheitä, jotka syntyvät DNA:n kahdentumisen yhteydessä.
One aim in the present study was to analyze the substrate efficiencies of MutSα and MutSβ by using the functional in vitro MMR assay with different substrates and cell lines.
Yksi työn tavoitteista oli analysoida MutSα- ja MutSβ-proteiinikompleksien korjaustehokkuutta erityyppisissä emäspariutumavirheissä käyttäen hyväksi toiminnallista in vitro MMR testiä.
Three MSH6 VUS were shown to cause MMR deficiency individually.
Kolmessa tutkitusta parista MMR-korjauksen puutteen todettiin johtuvan yksittäisestä patogeenisesta MSH6-variaatiosta.
In addition, we showed that polymerases of the replication fork have a functional role in human MMR.
Lisäksi työssä osoitettiin, että polymeraaseilla α ja ε on toiminnallinen rooli MMR-korjauksessa.
Chromatin recruitment but not the release of MSH2 appears to depend on DNA replication.
DNA:n replikaatio näyttää vaikuttavan MSH2:n kromatiiniin liittymiseen, mutta ei sen irtoamiseen siitä.
However, the extent of their functional redundancy and clinical substance remains unclear.
Vaikka MutSα- ja MutSβ-kompleksien kohteena olevia substraatteja on tutkittu paljon, on niiden rooli korjauksessa ja sen kliininen merkitys on vielä epäselvä.
DNA synthesis in each cell division is carried out by three major replicative DNA polymerases (Pols) α, δ and ε and their incomplete proofreading activity together with malfunction in MMR leads to the accumulation of mismatches in the genome leading to genomic instability and cancer.
Polymeraasien epätäydellinen oikoluku yhdistettynä MMR -korjausjärjestelmän toimintahäiriöön, johtaa DNA-virheiden kerääntymiseen genomiin, mikä aiheuttaa genomin epävakautta ja voi johtaa syövän kehittymiseen.
Furthermore, one separately studied MSH3 variation was shown to be proficient in MMR.
Työssä tutkittu MSH3 geenin variaatio ei vaikuttanut MMR-korjaukseen.
Four variant pairs were shown to be proficient while one VUS, MSH2 c.380A>G was individually assessed proficient but in a pair with another VUS deficient.
MSH2-variaation c.380A>G, joka ei yksinään esiintyessään vaikuttanut korjauskykyyn, havaittiin yhdessä toisen variaation kanssa aiheuttavan tilastollisesti merkitsevän korjauskyvyn aleneman.
Here, we demonstrate a proliferating cell nuclear antigen independent interaction between replicative DNA polymerases and MSH proteins MSH2 and MSH6 by co-purification as well as by conventional and chromatin immunoprecipitation.
Työssä osoitettiin, että MSH-proteiinit ovat suorassa vuorovaikutuksessa replikatiiviset polymeraasien kanssa eikä PCNA (proliferating cell nuclear antigen) toimi näiden vuorovaikutusten välittäjänä, kuten aikaisemmin on arveltu.
Functional Characterization of MutS Homologue Mismatch Repair Proteins and their Variants
Neljän tutkitun variaatioparin ei todettu vaikuttavan proteiinien korjauskykyyn.
Here, I have examined the role of Wnt signaling in hair and mammary gland patterning and development and its relationship to other signaling molecules within this context.
Tässä työssä tutkittiin Wnt-signaloinnin merkitystä sekä sen suhdetta muihin viestintäreitteihin karvatupen ja rintarauhasen kaavoittumisessa ja kehityksessä.
The mammary gland is constructed of a nipple rising above the skin and the glandular mammary tree producing milk.
Rintarauhanen puolestaan koostuu ihon pinnalla näkyvästä nisästä ja ihonalaisesta maitoa tuottavasta rauhasesta.
Different types of hair filaments are observed in various anatomical regions and are produced by hair follicles consisting of several epithelial cell layers and a dermal papilla.
Valmiit karvatupet koostuvat useasta solukerroksesta, ja ne tuottavat erilaisia karvatyyppejä eri kehonalueilla.
Fgf20-null mice showed a surprisingly early hair phenotype with a loss of expression of several dermal condensate markers but presence of grossly normal morphological patterning of placodes with altered placode marker expression patterns.
Wnt-reitin ohjaaman Fgf20-geenin ilmentymisen estäminen sai aikaan häiriön mesenkymaalisen kondensaatin muodostuksessa mutta ei vaikuttanut normaalin kaavoituksen mukaiseen karvaplakodien syntyyn, vaikka niiden merkkigeenien ilmentymisessä havaittiinkin muutoksia.
Loss of Sostdc1 had very mild effects on pelage hair development but interestingly, Sostdc1 appears to play a role in determing correct vibrissal hair and nipple number and the regulation of mammary bud size/form, plausibly through inhibiting Wnt signaling.
Wnt- ja Bmp-viestintäreittien negatiivisen Sostdc1-säätelijän toiminnan hiljennys aiheutti puolestaan ylimääräisten viiksi- ja tuntokarvojen sekä nisien kehittymisen mutta myös sikiöaikaisen rintarauhasen aiheen isomman koon ja muodon muuttumisen.
Handful of conserved signaling pathways guides both the embryonic and postnatal developmental steps of skin appendages.
Kaikkien ihojohdannaisten sikiöaikaista ja syntymänjälkeistä kehitystä ohjaa vain muutama konservoitunut viestinvälitysreitti, joista beta-kateniini-välitteisellä Wnt-signaalireitillä tiedetään olevan tärkeä rooli karvatupen ja rintarauhasen kehityksen säätelyssä.
Both organs continue development postnatally; new hair is produced by repeated hair cycles lasting throughout the lifetime and postpubertal mammary ductal tree is remodelled upon pregnancy and following lactation and involution.
Muiden ihojohdannaisten tavoin ne kehittyvät ektodermi-alkiokerroksesta synnyttäen kaksi kudosmuodostumaa: epiteelisen paksunnoksen eli plakodin, ja mesenkymaalisen tihentymän eli kondensaatin, joiden koko ja muoto sekä ilmentymispaikka ovat geneettisesti tarkkaan säädeltyjä.
Their development begins by the formation of an epithelial placode and a mesenchymal dermal condensate and crosstalk between these tissue compartments directs the subsequent developmental steps resulting in epithelial morphogenesis and the generation of specific organ shapes.
Nämä kudosmuodostumat ohjaavat jatkokehitystä signaalivälitteisen vuoropuhelun keinoin johtaen elinspesifisen muodon syntyyn.
Although mammary glands and hair are morphologically and functionally different organs, they share similar early developmental features and arise from ectoderm like other skin appendages.
Toiminnaltaan ja muodoltaan toisistaan eroavilla karvalla ja rintarauhasella on yhteisiä kehityksellisiä piirteitä.
Hair and mammary gland development are especially known to depend on signals from the -catenin-mediated Wnt pathway.
Tutkimusta varten käytettiin geneettisesti muokattuja hiirimalleja, joissa Wnt-reitin signaalinvälityksen tasoa oli muokattu eri tavoin.
Continuous Wnt/-catenin signaling in embryonic ectoderm in Catnbex3K14/+ mice caused precocious hair development and, the formation of ectopic and mispatterned hair placodes showing disturbed morphogenesis and hair filament formation.
Hiiren sikiön ihon epiteelin jatkuvasti tuottama aktiivinen beta-kateniini sai aikaan ennenaikaisen karvan kehityksen, jota ei ole aiemmissa tutkimuksissa pystytty osoittamaan.
; the problem of evil.
Pahan ongelma.
: Studies on Martin Luther´s Biblical Interpretation
: Tutkimuksia Martti Lutherin raamatuntulkinnasta
In short, evil seems to be an inevitable part of human life and the Creation.
Onko pahuus väistämätön osa luomakuntaa ja ihmiselämää?
In Luther s central works and in his various comments on Biblical passages he seems to repeat over and over again the idea that individual human beings or other creatures cannot avoid being part of evil or becoming victims of evil.
Lutherin keskeisissä teoksissa näyttää jatkuvasti toistuvan ajatus, jonka mukaan ihmiset tai muut luodut eivät voi vastustaa osallisuuttaan pahuuteen tai joutumistaan pahuuden uhriksi.
(Gen. 3); was God the origin of evil?
Onko pahuuden alkuperä Jumalassa?
It introduces the ancient tradition which dominated early, medieval and early modern Christianity, but is not recognized in modern exegesis: the idea that the serpent of Genesis chapter three was possessed by the Devil.
Nimittäin Raamatun ulkopuolelle kuuluvassa ja ensimmäiseltä vuosisadalta peräisin olevassa teoksessa Aatamin ja Eevan elämä sekä varhaiskristillisessä, keskiaikaisessa ja varhaismodernissa teologiassa tulkittiin Genesiksen kolmannessa luvussa mainittu käärme Paholaisen riivaamaksi.
This article dissertation examines Luther s idea of evil in his Biblical interpretation.
Väitöskirjan päämäärä ja teemat Tutkimus tarkastelee Lutherin näkemystä väistämättömästä pahasta hänen raamatuntulkinnassaan ja teologiassaan.
However, Luther thought that God had permitted evil to slither into the world.
Lutherin mukaan ihmisen tehtävä on taistella pahuutta vastaan Jumalan avulla.
In order to provide a multiple perspective on the inevitability of evil in Luther s works, this dissertation studies the following themes in these works: the terminological definition of the inevitability of evil; the manifold phenomenon of fascinare; the serpent (Gen. 3) possessed by the Devil; did the first human choose evil?
Jotta monipuolinen näkökulma Lutherin käsitykseen pahuudesta olisi mahdollinen, tämä väitöskirja tarkastelee muun muassa seuraavia aiheita: 1.
On the other hand, Luther thought that liberation from various forms of (inevitable) evil, including sin, possession, and bewitchment, was only possible through pastoral care or spiritual healing orchestrated by the Holy Spirit.
Samoin esimerkiksi ahdistukset, kärsimys ja erilaiset lumouksen ilmentymät (esim. hallusinaatiot ja väärät mielikuvat Jumalasta) ovat eri muodoissaan väistämätön osa ihmiselämää.
However, after these two falls, God has been involved more actively in evil: He uses and is even present in evil so that He can execute His good plans for the salvation of humankind and for His own glory.
Jumala kuitenkin pystyy ohjaamaan pahuutta ihmisten hyväksi ja omaksi kunniakseen.
The main results of this dissertation can be summarized as follows: Luther considered evil in its various forms as an inevitable part of human life and the Creation.
Keskeisimmät tulokset Lutherin mukaan kaikki tapahtuu väistämättä kaikkivaltiaan Jumalan luomassa maailmassa ja ihmisen valinnanvapaus on vain näennäistä.
Using these methodological approaches to Luther, this dissertation offers new insights on Lutheranism and the various traditions preceding it.
Paholaisen riivaama käärme (Gen. 3) ja Lutheria edeltänyt traditio.
The active origin of evil in the fall of angels and the first human was the Devil.
Myös pahuus on väistämätöntä langenneessa maailmassa ja ihmiselämässä.
This article dissertation studies this kind of inevitability of evil from various perspectives.
Väistämättömän pahuuden terminologinen määrittely.
The second is that the ancient sources themselves do not seem to know who or what they refer to when they discuss the ‘Arabs’.
Toiseksi muinaiset lähteet itsessään eivät näytä tietävän keihin tai mihin viitataan, kun puhutaan "arabeista".
The first of which is the misunderstandings of modern scholars allowing modern stereotypes influence how they write about ‘Arabs’.
Ensinnäkin nykypäivän tutkijat antavat nykyisten stereotypioiden vaikuttaa siihen, miten he kirjoittavat arabeista.
The most important finding was that the process of researching about ‘Arabs’ meant contending with two layers of misinterpretation.
Merkittävin havainton väitöstutkimusta tehdessäni oli, että tutkiessani "arabeja" törmäsin kahdenlaisiin väärinymmärryksiin.
Zabibê, Samsi, and Tabūʾa all exhibited the ability to control either resources or access to the networks that transported these resources.
Zabiba, Samsi ja Tabū’a osoittivat voivansa hallita johtamilleen ryhmille tärkeitä resursseja sekä pääsyä verkostoihin, jotka toimittivat näitä resursseja.
We see Samsi, Teʾelḫunu, and Adiye in positions of military leadership, and Samsi was potentially even present on the battlefield.
Lähteet osoittavat, että Samsi, Teʾelḫunu and Adiye olivat sotilaallisia johtajia, ja Samsi osallistui mahdollisesti myös taisteluihin.
This is what this dissertation seeks to answer: what were the roles of the ‘Queens of the Arabs’ during the Neo-Assyrian period?
Tässä väitöstutkimuksessa tavoitteenani on vastata kysymykseen Millaisissa rooleissa "arabien kuningattaret" toimivat Neo-Assyrian aikakaudella?
We do not know if they all ruled the same population group, and so they may have all been rulers of different cultures.
Nykytietämyksen valossa on näet mahdotonta sanoa, hallitsivatko he yhtä ja samaa ryhmää vai olivatko kyseessä eri ryhmien hallitsijat eri kulttuuritaustoista.
None of these women appear in all of the chapters, and as such should be discussed as individuals.
Yksikään naisista ei myöskään esiinny kaikissa korpuksen luvuissa, mikä tukee näkemystä, että heitä tulee käsitellä yksilöinä eikä ryhmänä.
A key heuristic tool in this dissertation is Michael Mann’s ‘IEMP’ model of power.
Heuristisena apuvälineenä sovellan tutkimuksessani Michael Mannin IEMP-valtateoriaa.
These women have been included in previous discussions regarding Assyrian interaction with the ‘Arabs’, but a full investigation into their roles as rulers has been lacking.
Naisista on mainintoja arabien ja Assyrian yhteyksiä käsittelevässä aikaisemmassa tutkimuksessa, mutta heidän rooliaan hallitsijoina ei ole laajemmin tutkittu.
This dissertation goes beyond the traditional approach, by incorporating gender theory and comparative methodology.
Väitöstutkimuksessani hyödynnän perinteisten assyriologian menetelmien lisäksi sukupuolentutkimusta sekä vertailevaa metodologiaa.
This has identified three key areas where we can clealy see the roles of the ‘Queens of the Arabs’: military, economic, and religious roles.
Tätä teoreettista mallia käyttäen voidaan erottaa kolme osa-aluetta, joilla "arabien kuningattaret" ovat toimineet: sotilaallinen toiminta, elinkeinoelämä ja uskonnollinen elämä.
This has resulted in a discussion based on these women as individuals, not as a group.
Edellisten havaintojen pohjalta olenkin päätynyt käsittelemään arabien kuningattaria yksilöinä, ei ryhmänä.
During the Neo-Assyrian period (approximately 934-612 BCE, based in modern Iraq) the annals and royal inscriptions of several kings mention women with a curious title: ‘Queen of the Arabs’.
Tämä väitöstutkimus käsittelee "arabien kuningattariksi" kutsuttuja naisia, jotka mainitaan useiden kuninkaiden annaaleissa ja kuninkaallisissa piirtokirjoituksissa Neo-Assyrian aikakaudella (nykyisen Irakin alueella noin vuosina 934–612 eaa.).
And finally, Teʾelḫunu likely had a religious role of some sort as part of her leadership duties, but we do not know what that was.
Te’elhunulla oli hallitsijana hyvin todennäköisesti myös jonkinlainen uskonnollinen rooli, mutta tarkempaa tietoa tämän toiminnan luonteesta ei ole.
The reason for no prior traditional Assyriological research into these women is due to a very small number of texts.
Assyriologian tutkimus on perinteisesti perustunut suuriin tekstimassoihin.
As Assyriology has traditionally been a text-based discipline, a corpus of just twenty-eight texts has not been seen as ‘worthy’ of a full investigation.
"Arabien kuningattarista" on kuitenkin mainintoja vain suhteellisen suppeassa 28 tekstin korpuksessa, eikä näin pientä korpusta ole ilmeisesti nähty tarpeeksi merkittävänä laajan tutkimuksen kohteeksi.
However, DC-based vaccines have shown limited efficacy in clinical trials.
Dendrittisoluihin perustuvat rokotteet ovat kuitenkin osoittautuneet melko tehottomiksi kliinisissä lääketutkimuksissa.
Oncolytic adenovirus replicates and lyses only cancer cells.
Onkolyyttiinen adenovirus jakaantuu ja tuhoaa vain syöpäsoluja.
Thus, dendritic cells are critical regulators of immune responses and accordingly have been a focus of cancer immunotherapy research.
Dendriittisolut ovat siten kriittinen osa immuunivasteiden säätelyä, ja ne ovat olleet kiinnostuksen kohde on myös syövän immunoterapian tutkimuksessa.
In the fourth study, we focused on the interaction of a chimeric adenovirus Ad5/3 with human lymphocytes and erythrocytes.
Neljännessä tutkimuksessa keskityttiin Ad5/3 adenoviruksen interaktioon ihmisen imusolujen ja punasolujen kanssa.
In conclusion, Ad3-hTERT-CMV-CD40L was shown to be a potential enabler of DC therapy.
Loppupäätelmänä, Ad3-hTERT-CMV-CD40L -viruksen voidaan katsoa olevan potentiaalinen tehostaja dendriittisoluterapialle.
The third study focused on the treatment of prostate cancer.
Kolmannessa tutkimuksessa tutkittiin eturauhassyöpää.
This study investigated the oncolytic adenovirus 3 coding for CD40 Ligand: Ad3-hTERT-CMV-CD40L (also known as TILT-234) as an enhancer of DC therapy.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin onkolyyttisen, CD40-ligandia koodaavan serotyypin 3 adenoviruksen Ad3-hTERT-CMV-CD40L (toiselta nimeltään TILT-234) tehoa dendriittisoluterapian tehostajana.
Studies with mice suggested that the virus possesses potent antitumor activity.
Hiirillä tehdyissä kokeissa viruksella osoitettiin olevan tehokas kasvaintenvastainen aktiivisuus.
DC therapy is considered as a promising approach in cancer immunotherapy.
Dendriittisoluterapia on yksi lupaavista syövän immunoterapian muodoista.
In the first study, human cancer patient data suggested that intravenous adenovirus administration is able to transduce distant tumors and virally-produced CD40L can activate DCs in situ.
Ensimmäisessä tutkimuksessa potilasnäytteistä kerätystä datasta osoitettiin suonenkautta annostellun adenoviruksen kykenevän infektoimaan etäisiä kasvaimia ja viruksen tuottamana CD40-ligandin kykenevän aktivoitumaan dendriittisoluja in situ.
Virus-mediated lysis of cancer cells also induces danger signals and exposes tumor epitopes that promote immune system activation against cancer.
Viruksen aikaansaama syöpäsolun hajoaminen aktivoi immuunijärjestelmän syöpäsoluja vastaan lähettämällä vaarasignaaleja ja paljastaen kasvainsolujen epitooppeja.
The fourth study revealed the ability of a chimeric Ad5/3 adenovirus to transduce non-injected tumors through blood, even in the presence of neutralizing antibodies.
Neljännessä tutkimuksessa osoitettiin myös Ad5/3 viruksen kykenevän infektoimaan kasvaimia suonensisäisesti annosteltuna, myös silloin kuin paikalla oli neutralisoivia vasta-aineita.
Dendritic cells (DCs) are the sentinels of the immune system and are specialized in initiating adaptive immune responses by presenting foreign antigens to T cells.
Dendriittisolut ovat immuunijärjestelmän säätelijöinä erikoistuneet adaptiivisen immuniteetin aktivoimiseen esittelemällä vieraita antigeenejä T-soluille.
In the second study, treatment with Ad3-hTERT-CMV-CD40L and DCs showed 100% survival of humanized mice and resulted in greater antitumor efficacy than either approach as monotherapy.
Toisessa tutkimuksessa Ad3-hTERT-CMV-CD40L -viruksen ja dendriittisolujen yhdistelmähoidolla 100% humanisoiduista hiiristä säilyivät elossa.
This study showed that the binding of Ad5/3 with human lymphocytes and erythrocytes occurs in a reversible manner, which enables the virus to transduce different tumors and to retain oncolytic potency both in vitro and in vivo, with or without neutralizing antibodies.
Tutkimuksessa osoitettiin Ad5/3 viruksen pystymään sekä kiinnittymään että irtoamaan imu- ja punasoluista, minkä ansiosta virus voi infektoida eri kasvaimia säilyttäen kykynsä tuhota syöpäsoluja in vitro ja in vivo, huolimatta siitä oliko paikalla neutralisoivia vasta-aineita vai ei. Yhteenvetona, kolme ensimmäistä tutkimuksista osoittivat Ad3-hTERT-CMV-CD40L -viruksen kykenevän muokkaamaan kasvaimen ympäristöä ja paikallisen CD40L siirtogeenin tuotannon olevan turvallinen ja toimivan tehokas dendriittisoluterapian kanssa.
In this study, treatment with companion therapy (i.e. Ad3-hTERT-CMV-CD40L and DC therapy) was shown to induce greater antitumor immune responses in vivo and in established prostate cancer histocultures.
Tässä tutkimuksessa yhdistelmähoidolla saavutettiin parempi hoitoteho sekä syövänvastainen immuuniaktivaatio in vivo sekä kudosviljelmissä.
The immunohistochemically assessed expression of -SMA, decorin, and vimentin might precede the development of later fibrosis and suboptimal liver status, but their expression at the time of LT seems to be unrelated to later graft fibrosis.
Maksansiirron jälkeen -SMA-, decorin- ja vimentin-merkkiproteiinien lisääntyminen siirteessä saattaa edeltää sidekudoslisän muodostumista ja olla verrannollinen siirteen huonompaan tilaan jatkossa, näiden proteiininen ilmentyminen siirron hetkellä ei ole yhteydessä myöhempään siirteen sidekudoslisän kehitykseen.
The findings were correlated with histological findings.
Potilaat jaettiin kolmeen ryhmään histologisten löydösten perusteella.
However, serum concentrations of MMP-8, MMP-9 TIMP-1 were unrelated to the presence of graft fibrosis.
MMP-8:n, MMP-9:n ja TIMP-1:n seerumipitoisuudet eivät olleet yhteydessä histologisiin muutoksiin.
The mechanisms of these histopathological changes are unclear.
Näiden muutosten syy ja merkitys on avoin.
Study IV included 51 patients who had sufficient liver biopsy for immunohistochemical staining of six biomarkers; -SMA, type I collagen, decorin, vimentin, p-selectin glycoprotein-1 (PSGL-1), and CD34.
Tutkimuksessa IV analysoitiin kuuden eri merkkiproteiinin [-smooth muscle cell (-SMA), type I collagen, decorin, vimentin, p-selectin glycoprotein-1 (PSGL-1), and CD34] immunohistokemiallista ilmentymistä maksasiirteissä leikkaushetkellä ja seurannassa noin 11 vuotta myöhemmin.
The median time from LT was 11 years.
Tutkimuksen aikaan vuosina 2009–2011 siirrosta oli keskimäärin 11 vuotta (n=54).
In Study III, hepatic gene expression of 40 fibrosis-related genes was measured from 29 patients and eight healthy controls.
Tutkimuksessa III tarkasteltiin 40:n sidekudoslisän kehitykseen liittyvän geenin ilmentymistä maksasiirteissä.
LS had the best accuracy in the prediction of liver fibrosis stage, compared to APRI, spleen size, and platelets to spleen size score.
TE osoittautui parhaaksi ja kohtalaisen tarkaksi sidekudoslisän asteen määrittämisessä, kun taas APRI toimi hieman paremmin laskimolaajentumien toteamisessa.
In Study II, serum concentrations of matrix metalloproteinase-8 (MMP-8), MMP-9, and tissue inhibitor of matrix metalloproteinase-1 (TIMP-1) were analyzed from 52 patients and 94 healthy controls.
Tutkimuksessa II selvitettiin potilaiden matrix metalloproteinase (MMP) ja tissue inhibitor of matrix metalloproteinase (TIMP) molekyylien seerumipitoisuuksia ja geenien ilmentymistä maksasiirteissä.
Study I included 99 pediatric patients with chronic liver disease who underwent liver biopsy sampling for histology and transient elastography (TE) study for liver stiffness (LS) between January 2012 to March 2015.
Tutkimuskohteena oli 99 kroonista maksasairautta potevaa lapsipotilasta, jotka osallistuivat tutkimukseen vuosina 2012-2015.
Patients of studies II-IV consisted of pediatric LT patients who underwent LT in Finland between 1987-2007 and were available for the study in 2009-2011 (time point referred here as cross-section/first follow-up) (n=54).
Tutkimuksissa II-IV kohteena olivat vuosina 1987–2007 lapsuudessaan maksansiirron saaneet potilaat.
The aim of this thesis was to investigate the molecular and cellular markers of subclinical graft fibrosis and non-invasive methods to determine the stage of fibrosis and varices.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin maksansiirron lapsuudessaan saaneiden potilaiden sidekudoslisän ja tulehduksen syitä molekyyli- ja solutasolla, sekä ei-kajoavia keinoja sidekudoslisän toteamiseksi.
Esophagogastroduodenoscopy (EGD) was performed for 61 patients to assess varices.
61 potilaalle tehtiin myös ruokatorvimahalaukun tähystys laskimolaajentumien toteamiseksi.