natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The data was gathered through twelve semi-structured interviews, participant observation and written documents.
Tiedonkeruumenetelmänä käytettiin kahtatoista teemahaastattelua, osallistuvaa havainnointia ja kirjallisia dokumentteja.
The interviewees consisted of the network orchestrators, network members and actors outside the network.
Haastateltavina oli verkoston koordinoijia, jäseniä sekä sen ulkopuolisia toimijoita.
However, policy makers and institutional actors are increasingly involved in innovation networks both as funders and orchestrators.
Tästä huolimatta myös julkiset toimijat ja poliittiset päättäjät ovat enenevässä määrin kiinnostuneita innovaatioverkostoissa toimimisesta sekä niiden rahoittajina että vetäjinä.
This governance mode is not unusual, but there is little research on how it performs in innovation network settings.
Kyseinen toimintamalli ei ole harvinainen, mutta sen ja innovaatioverkoston yhteensovittamisesta ei ole juurikaan tutkimusta.
Several challenges shape the network creation process and they originate from three main sources: the network as the way of working, the application network as the value system, and the NAO as the governance mode.
Verkoston perustamiseen vaikuttavat useat haasteet, jotka ovat peräisin kolmesta eri lähteestä: verkostosta toimintamuotona, teknologiaverkostosta arvonluomismuotona ja NAO:sta hallinnollisena muotona.
Institutional actors need to adopt the role of a proactive orchestrator and develop their visioning and coordinating skills if they want to succeed in the uncertain environment.
Julkisten toimijoiden tulee muistaa, että innovaatioverkostoa johtaessaan heidän täytyy omaksua proaktiivisen orkestroijan rooli, sillä vahvat visiointi- ja koordinointitaidot ovat kullanarvoisia epävarmassa toimintaympäristössä.
The findings in this study suggest that it is possible for a NAO to establish a field wide application network rather quickly, but sustaining it is complicated.
Tutkimuksen tulosten perusteella julkinen NAO voi perustaa varsin nopeasti laajan verkoston kehittyvän teknologian ympärille, mutta sen ylläpitäminen on hankalaa.
The research method adopted was a single case study examining a Finnish network built around drone technologies.
Tutkimus suoritettiin tapaustutkimuksena ja siinä tarkasteltiin suomalaista droneteknologioiden ympärille rakentuvaa verkostoa.
The purpose of this study is to examine how an institutional NAO can manage the emergence of an application network.
Tämän tutkielman tarkoituksena on selvittää miten julkisen toimijan perustama NAO voi johtaa teknologiaverkoston syntyä.
Their characteristics differ from their business-oriented counterparts and therefore, it is important to examine and tailor network management activities for them.
Julkiset toimijat kuitenkin eroavat ominaisuuksiltaan yrityksistä, joten he tarvitsevat heille räätälöityjä johtamiskeinoja.
This study will focus on application networks which are networks centered around an emerging technology rather than a single innovation.
Tämä tutkielma keskittyy teknologiaverkostoihin, jotka rakentuvat uuden kehittyvän teknologian ympärille yhden tietyn innovaation sijaan (engl.
Prior studies on innovation network management concentrate on companies as network orchestrators.
Innovaatioverkostojen tutkimuksessa painottuu yrityksien rooli verkostojen koordinoijina.
For policy makers and institutional actors this study provides a practice-oriented approach and tools for network management.
Poliittisille päättäjille ja julkisille verkoston vetäjille tämä tutkielma tarjoaa käytännönläheisen kokonaisuuden verkoston johtamista varten.
Based on these findings and the extant literature, a framework for managing the early stages of an application network was established.
Näiden tulosten ja olemassa olevan kirjallisuuden perusteella tutkimuksessa luotiin viitekehys julkiselle NAO:lle teknologiaverkoston perustamista koskien.
An institutional actor can choose a network administrative organization (NAO) as the network governance mode, i.e. a new entity is created for the network creation and orchestration purposes.
Julkinen toimija voi esimerkiksi perustaa verkoston luomista ja koordinointia varten uuden organisaation.
This study contributes to the literature on innovation network management by analyzing the challenges that relate to NAOs acting as orchestrators in emerging application networks and suggesting management activities for this specific context.
Tämä tutkielman tieteellinen kontribuutio innovaatioverkostojen johtamiseen on haasteiden ja johtamiskeinojen analysointi silloin kuin verkostoa johtaa julkinen NAO.
Three studies were conducted for this project.
Tähän väitöskirjahankkeeseen kuuluu kolme kliinistä tutkimusta.
Blood biomarkers could be used as the surrogate markers of injury and could assist in assessing the true severity and prognosis of the eventual brain damage.
Verestä mitattavia merkkiaineita, biomarkkereita, voidaan käyttää mahdollisesti apuna aivovamman vakavuuden, aivovaurion luonteen ja potilaan toipumisennusteen arvioinnissa.
Although most of the patients with mTBI recover well, a group of patients develop persistent post-injury symptoms.
Suurin osa lievän aivovamman saaneista potilaista toipuu hyvin, mutta osalle jää vammasta kuitenkin pitkäaikaisia jälkioireita.
Traumatic brain injury (TBI) is a global health burden.
Lievän tapaturmaisen aivovamman biokemiallinen diagnostiikka Tapaturmaiset aivovammat ovat maailmanlaajuinen terveysongelma.
Firstly, blood levels of glial fibrillary acidic protein (GFAP) and ubiquitin carboxy-terminal hydrolase L1 (UCH-L1) were analysed in patients with orthopedic trauma without any central nervous system (CNS) insults compared to patients with computed tomography (CT)-negative mTBI at multiple time points after admission and during follow-up visits.
Ensimmäisessä analysoitiin gliaalisen fibrillaarisen happaman proteiinin (GFAP) ja ubikitiini-karboksiterminaalisen hydrolaasi L1:n (UCH-L1) veripitoisuudet ortopedisen vamman saaneilla potilailta, joilla ei ollut taustallaan aivovammaa tai muuta aivotapahtumaa, ja vertasimme niitä lievän aivovamman saaneiden potilaiden vastaaviin veripitoisuuksiin.
In the last study, the prognostic value of the neurodegenerative biomarkers, total tau (T-tau) and β-amyloid isoforms 1–40 (Aβ40), and 1–42 (Aβ42) were investigated using admission samples.
Kolmannessa tutkimuksessa analysoitiin kokonais-taun, beeta-amyloidi 1– 40:n (Aβ40) ja beeta-amyloidi 1–42:n (Aβ42) veripitoisuudet lievän aivovamman saaneilta potilailta 24 tunnin kuluessa sairaalaan saapumisesta.
The second study correlated the admission levels (≤24 hours) of GFAP and neurofilament light (NF-L) with outcome in patients with mTBI to explore the prediction abilities of these blood biomarkers.
Toisessa tutkimuksessa analysoitiin lievän aivovamman saaneilta potilailta 24 tunnin kuluessa sairaalaan saapumisesta veren GFAP:n ja kevyen neurofilamentti -proteiinin (NF-L) pitoisuudet, ja tutkittiin niiden korrelaatiota potilaiden myöhempään toipumisen tasoon.
Most cases diagnosed with TBI are mild traumatic brain injury (mTBI), however, no unanimous definition of mTBI exists.
Näillä aivovammapotilailla ei ollut poikkeavia löydöksiä pään tietokonetomografiassa (TT) eli he olivat TT-negatiivisia.
Combinations of biomarkers panels were formed to study the sensitivity and specificity of these biomarkers for outcome prediction (studies II and III).
Jälleen tutkittiin merkkiaineiden ennustearvoa myöhemmän toipumisen tason suhteen.
Exposure to furry pets during pregnancy reduces allergic disease risk in the infant
Karvaiset lemmikit raskauden aikana vähentävät lapsen riskiä sairastua allergisiin sairauksiin
However, direct use of the WebGL-library turned out to be difficult, so higher-level application interfaces for the WebGL were examined.
WebGL-kirjaston käyttö suoraan osoittautui vaikeaksi, joten etsittiin rajapintaa, jonka avulla WebGL-kirjaston käyttö helpottuisi.
Harava is a map-based survey portal that allows users to collect various types of information about their environment.
Harava on karttapohjainen kyselypalvelu, jonka avulla voidaan kerätä tietoa erilaisista kyselykohteista.
The best technique for the described purpose was WebGL library.
Tutkituista vaihtoehdoista parhaimmaksi tähän tarkoitukseen osoittautui WebGL-kirjasto.
Browser techniques for 3D graphics, especially in map applications
3D-grafiikan selaintekniikat, erikoistapauksena karttasovellukset
A single survey can for instance consist of text fields, multiple-choice questions and an interactive map.
Harava-kyselypalvelussa kyselyihin voidaan vastata muun muassa tekstikentillä, monivalinnoilla ja merkitsemällä alueita ja pisteitä karttapohjaan.
It is a JavaScript library that allows flexible implementation of 2D- and 3D-maps and 3D-elements in the browser.
Cesium on JavaScript-kirjasto, jonka avulla voidaan toteuttaa 2D-kartta ja 3D-karttapallo sekä upottaa karttapohjaan 3D-elementtejä.
Cesium was chosen from the examined interfaces.
Näistä sopivimmaksi osoittautui Cesium.
Among the examined interfaces were 3D-map and Javascript solutions used for displaying 3D-elements in the browser.
Käsittelyyn otettiin karttapalveluita sekä 3D-mallien esittämiseen tarkoitettuja JavaScript-kirjastoja, jotka käyttävät WebGL-kirjastoa rajapinnan kautta.
The goal of the thesis was to find 3D-maps to complement existing 2D-maps used in the Harava portal.
Tutkielman tavoitteena oli löytää Harava-kyselypalvelun 2D-karttojen rinnalle 3D-karttavaihtoehto.
Techniques for displaying 3D-data in the browser were examined first.
Aluksi tutkittiin, mitä eri vaihtoehtoja löytyy 3D-komponenttien esittämiseen selaimessa.
A total of 183 educators and 214 students from 24 polytechnics participated.
Kaikkiaan 183 opettajaa ja 214 opiskelijaa 24. ammattikorkeakoulusta osallistui tutkimukseen.
More versatile use of research methods would be beneficial in gaining new knowledge.
Monipuolisempi tutkimusmenetelmien käyttö olisi hyödyksi uuden tiedon hankkimiselle.
Issues related to the nurse-patient relationship were emphasised.
Opetuksessa korostui hoitaja-potilassuhteeseen liittyvät asiat.
The data was analysed by SPSS (14.0) and the open-ended questions by inductive content analysis.
Aineisto analysoitiin SPSS (14.0) ohjelmalla ja avoimet kysymykset induktiivisella sisällönanalyysillä.
Wider social dimensions of the codes were less emphasized.
Eettisten ohjeiden yhteiskunnalliset ulottuvuudet korostuivat vähemmän.
The reliability of the questionnaire was estimated with Cronbach’s coefficient alpha.
Kyselylomakkeen luotettavuus arvioitiin Cronbach’in α-kertoimella.
Also the meaning and functions of the codes at all levels of nursing deserve attention.
Myös eettisten ohjeiden merkitys ja tarkoitukset kaikilla hoitotyön tasoilla ansaitsevat huomiota.
T he use of teaching and evaluation methods was rather narrow and conventional.
Opetus- ja arviointimenetelmien käyttö oli melko kapea-alaista ja perinteistä.
The data was collected using a structured questionnaire with four open-ended questions, designed for this study.
Aineisto kerättiin tätä tutkimusta varten kehitetyllä strukturoidulla kyselylomakkeella, jossa oli myös neljä avointa kysymystä.
The purpose of this study was to analyze nursing ethics education from the perspective of nurses’ codes of ethics in the basic nursing education programmes in polytechnics in Finland with the following research questions: What is known about nurses’ codes in practice and education, what contents of the codes are taught, what teaching and evaluation methods are used, which demographic variables are associated with the teaching, what is nurse educators’ adequacy of knowledge to teach the codes and nursing students’ knowledge of and ability to apply the codes, and what are participants’ opinions of the need and applicability of the codes, and their importance in nursing ethics education.
<b>Hoitotyön etiikan opetus Suomessa eettisten ohjeiden näkökulmasta tarkasteltuna</b> Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli analysoida hoitotyön etiikan opetusta sairaanhoitajien eettisten ohjeiden näkökulmasta sairaanhoitajien peruskoulutuksessa Suomen ammattikorkea¬kouluissa seuraavilla tutkimuskysymyksillä: Mitä tiedetään sairaanhoitajien eettisistä ohjeista käytännössä ja koulutuksessa, mitä eettisten ohjeiden sisältöjä opetetaan, mitä opetus- ja arviointimenetelmiä käytetään, millä taustamuuttujilla on yhteys opetukseen, mikä on hoitotyön opettajien tietoperusta eettisten ohjeiden opettamiseen, mitkä ovat sairaanhoitajaopiskelijoiden tiedot eettisistä ohjeista ja taidot soveltaa niitä, ja mitkä ovat vastaajien mielipiteet eettisten ohjeiden tarpeellisuudesta ja soveltuvuudesta sekä niiden opettamisen tärkeydestä osana hoitotyön etiikan opetusta.
However, educators’ and students’ descriptions of the used methods differed statistically significantly.
Opettajien ja opiskelijoiden kuvaukset käytetyistä menetelmistä erosivat toisistaan tilastollisesti merkitsevästi.
Further research should focus on the organization of ethics teaching in the curricula, the teaching process, and on the evaluation of the effectiveness of ethics education and on educators’ competence.
Jatkotutkimus tulisi kohdistaa etiikan opetuksen organisointiin opetussuunnitelmissa, opetusprosessiin, ja opetuksen vaikuttavuuden sekä opettajien pätevyyden arviointiin.
The target groups were all nurse educators teaching ethics and all graduating nursing students in the academic year of 2006.
Kohderyhminä olivat etiikkaa opettavat hoitotyön opettajat ja lukuvuonna 2006 valmistuneet sairaanhoitajaopiskelijat.
The codes are an important element in nursing ethics education, but their teaching needs development.
Ohjeet ovat tärkeä osa hoitotyön etiikan opetusta, mutta niiden opettamista pitää kehittää.
Educators’ and students’ descriptions of teaching emphasized mainly the same teaching contents, but there were statistically significant differences between the groups in that educators assessed their teaching to be more extensive than what students had perceived it had been.
Opettajien ja opiskelijoiden kuvaukset opetuksen määrästä keskittyivät samoihin opetussisältöihin, mutta ryhmien väliset erot olivat tilastollisesti merkitseviä opettajien arvioidessa oman opetuksensa määrällisesti suuremmaksi kuin mitä opiskelijat olivat sen havainneet olleen.
Teaching of nurses’ codes themselves and the embedded ethical concepts was extensive, teaching of the functions of the codes and related laws and agreements was moderate, but teaching of the codes of other health care professions was modest.
Sairaanhoitajan eettisiä ohjeita ja niihin sisältyviä eettisiä käsitteitä opetettiin paljon, ohjeiden tarkoituksia ja ohjeisiin liittyviä lakeja ja sopimuksia opetettiin jokseenkin paljon, mutta muiden terveydenhuoltoalan ammattien eettisten ohjeiden opettaminen oli vähäistä.
The knowledge gained from this study can be used for developing nursing ethics curricula and teaching of ethics in theory and practice.
Tutkimuksesta saatua tietoa voidaan käyttää hoitotyön etiikan opetussuunnitelmien ja etiikan teoreettisen ja käytännön opetuksen kehittämiseen.
The data collection was targeted to all polytechnics in Finland providing basic nursing education (i.e.
Aineiston keräys kohdistettiin kaikkiin Suomen ammattikorkeakouluihin, joissa on tarjolla sairaanhoitajakoulutusohjelma (sairaanhoitaja AMK).
Otherwise educators’ and students’ demographic variables had little association with their descriptions of the teaching.
Muilla opettajien ja opiskelijoiden taustamuuttujilla oli vähän yhteyttä heidän kuvaukseensa opetuksesta.
Educators who regarded their knowledge as adequate taught the codes more extensively than those who assessed their knowledge as less adequate.
Ne opettajat, jotka arvioivat omat tietonsa riittäviksi, opettivat eettisiä ohjeita enemmän kuin ne, jotka arvioivat omat tietonsa vähemmän riittäviksi.
According to the participants, nurses need their own codes, and they are also regarded as applicable in practice.
Opettajien ja opiskelijoiden näkemysten mukaan sairaanhoitajat tarvitsevat omat eettiset ohjeet, ja ne ovat pääasiallisesti sovellettavissa hoitotyön käytäntöön.
Most educators assessed their own knowledge of the codes as adequate to teach the codes, as did most of the students.
Useimmat opettajat arvioivat oman tietoperustansa riittäväksi eettisten ohjeiden opettamiseen kuten useimmat opiskelijatkin.
Also students who assessed their educators’ knowledge as adequate perceived the teaching of the codes to be more extensive.
Myös opiskelijat, jotka arvioivat opettajiensa tiedot riittäviksi kokivat saaneensa enemmän opetusta eettisistä ohjeista.
The aim of the study was to identify strengths and possible problem areas in teaching of the codes and nursing ethics in general.
Tutkimuksen tavoitteena oli tunnistaa eettisten ohjeiden ja hoitotyön etiikan opetuksen vahvuuksia sekä mahdollisia ongelma-alueita.
The literature review revealed that empirical research on the codes was scarce, and minimal in the area of education.
Kirjallisuuskatsaus osoitti, että tutkimusta eettisistä ohjeista on vähän ja se on lähes olematonta ohjeiden opetuksen alueella.
Students’ knowledge of the codes and their ability to apply them in practice was assessed as mediocre by educators and by students themselves.
Sekä opettajat että opiskelijat itse arvioivat opiskelijoiden tiedot eettistä ohjeista ja taidot soveltaa niitä käytännössä keskitasoisiksi.
Inferential statistics were used to estimate the differences between the participant groups.
Aineisto esitettiin kuvailevan tilastotieteen menetelmin ja vastaajaryhmien välisiä eroja mitattiin vertailevan tilastotieteen menetelmin.
The systemic bioavailability of subcutaneously administered dexmedetomidine was good (81%), but interindividual variation was large.
Ihon alle annostellun deksmedetomidiinin hyötyosuus osoittautui hyväksi (81 %), mutta yksilöiden välinen vaihtelu oli suurta.
Many unpleasant sensations and experiences can be reduced by administration of conventional sedative and analgesic drugs, but most of these compounds are associated with troublesome adverse effects such as respiratory depression and nausea.
Vaikka monia epämiellyttäviä oireita ja tuntemuksia voidaan lievittää tavanomaisilla kipu- ja rauhoittavilla lääkkeillä, liittyy niiden käyttöön usein hankalia haittavaikutuksia kuten hengityslamaa ja pahoinvointia.
Peak concentrations and exposure to the study drug decreased with age.
Huippupitoisuus ja altistus lääkkeelle pienenivät iän myötä.
Dexmedetomidine has been developed and approved for intravenous administration.
Deksmedetomidiini on kehitetty ja tarkoitettu annosteltavaksi laskimoon.
Subcutaneous administration of dexmedetomidine appears promising e.g. for patients needing palliative sedation and analgesia, but further studies are warranted to confirm this proposal.
Myös ihon alle annosteltu deksmedetomidiini vaikuttaa lupaavalta esim. palliatiivista hoitoa saaville potilaille, mutta annostelusta tarvitaan lisää kliinisiä tutkimuksia.
Our findings provide support for the use of intranasal dexmedetomidine in pediatric patients requiring light or moderate sedation and in adult patients undergoing painful surgical procedures.
Löydöksemme kannustavat käyttämään nenän limakalvoille annosteltua deksmedetomidiinia lapsipotilailla, jotka tarvitsevat kevyttä tai kohtalaista sedaatiota, sekä aikuispotilailla, joille tehdään kivuliaita leikkauksia.
After intranasal administration of dexmedetomidine in pediatric patients, on average the peak plasma concentrations were achieved in 37 minutes, with peak effects normally observed at 45 minutes.
Lapsipotilailla nenän limakalvoille annostellun deksmedetomidiinin huippupitoisuus plasmassa saavutettiin 37 min ja huippuvaikutus 45 min kuluttua lääkkeen annostelusta.
In adult patients undergoing total hip arthroplasty, the use of intranasal low-dose dexmedetomidine decreased postoperative opioid consumption in a clinically significant manner.
Aikuispotilailla nenän limakalvoille annosteltu pieniannoksinen deksmedetomidiini vähensi leikkauksen jälkeisen opioidikipulääkkeen tarvetta.
In comparison to other analgesic and sedative agents, dexmedetomidine has minimal effects on respiration.
Deksmedetomidiinin etu verrattuna tavanomaisiin kipu- ja rauhoittaviin lääkkeisiin on sen hyvin vähäinen vaikutus potilaan hengitykseen.
We also evaluated the anesthetic sparing effect of intranasally administered dexmedetomidine in pediatric patients undergoing ambulatory sedation, and the analgesic sparing effect of intranasally administered dexmedetomidine in adult patients undergoing hip arthroplasty under general anesthesia.
Tutkimme lisäksi nenän limakalvoille annostellun deksmedetomidiinin vaikutusta nukutuslääkkeen tarpeeseen sedaatiota tarvitsevilla lapsipotilailla sekä yleisanestesiassa tehdyn lonkkaproteesileikkauksen jälkeiseen kipulääkkeen tarpeeseen aikuispotilailla.
Pharmacokinetics and effects of extravascularly administered dexmedetomidine : studies on pediatric and adult patients, and healthy adult volunteers
Ekstravaskulaarisesti annostellun deksmedetomidiinin farmakokinetiikka ja vaikutukset : tutkimuksia aikuis- ja lapsipotilailla sekä terveillä vapaaehtoisilla aikuisilla Leikkauksiin ja muihin toimenpiteisiin tulevat potilaat tarvitsevat rauhoittavaa ja kipua lievittävää lääkitystä.
In the present series of studies, the pharmacokinetics and -dynamics of subcutaneously and intranasally administered dexmedetomidine were characterized in healthy volunteers and in pediatric patients.
Tässä tutkimussarjassa verrattiin ihon alle ja laskimoon annostellun deksmedetomidiinin farmakokinetiikkaa ja -dynamiikkaa terveillä vapaaehtoisilla aikuisilla sekä tutkittiin nenän limakalvoille annostellun deksmedetomidiinin farmakokinetiikkaa ja –dynamiikkaa lapsipotilailla.
Intranasal doses of 2-3 μg/kg achieved clinically acceptable sedation in about 94% of pediatric patients undergoing magnetic resonance imaging.
Nenän limakalvoille annosteltu deksmedetomidiini aiheutti merkittävän sedaation annoksella 2-3 μg/kg.
The intranasal route of administration appears to be feasible for administration of dexmedetomidine to children, but there is rather little information available about the pharmacokinetics of dexmedetomidine in children.
Deksmedetomidiinin annostelusta muuten kuin laskimon kautta on tehty kuitenkin vain vähän farmakokineettisiä ja farmakodynaamisia tutkimuksia.
Several reports exist on the use of intranasal and other extravascular routes of administration of dexmedetomidine.
Monia muitakin annostelureittejä, kuten annostelua nenän limakalvoille, on tutkittu.
The youngest graduates had spent more time with their parents, who also had higher educational qualifications.
Nuorimpina valmistuneiden vanhemmat viettivät enemmän aikaa lastensa kanssa ja heillä oli korkeampi koulutustaso.
The main result of this study is that, even though the games of duration and age have similarities, they are sufficiently diverse to be considered separate games, which need different resources.
Tutkimuksen yhtenä keskeisenä tuloksena oli se, että vaikka nopeuden ja nuoruuden peleillä on yhtäläisyyksiä, ovat ne silti riittävän erilaisia, että ne muodostavat omat pelinsä, joiden pelaajat tarvitsevat eri tavoin rakentuneita pääomia.
The university was seen to form a playing field with historically and politically changeable rules.
Tässä pelissä yliopisto muodostaa pelikentän ja sen säännöt, jotka ovat historiallisesti ja jatkuvasti muuttuvia.
<b>Succestul players of the university game?
Menestyksekkäät yliopistopelin pelaajat?
In the game of youth, the background of the student seemed to be of greater importance.
Nuoruuden pelissä puolestaan oikeanlainsella taustalla vaikuttaisi olevan keskeinen merkitys.
As for the aspect of success, it seems that there are many ways to define the term.
Tämän tutkimuksen puitteissa menestys näytti olevan termi, jonka jokainen määrittää eri tavoilla.