natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Here nonsense literature is defined as language-centred and play- or game-like literature, which balances meaning or a multiplicity of meaning with an absence of meaning.
Nonsensekirjallisuus määritellään tutkimuksessa leikki- ja pelimäiseksi kieltä korostavaksi kirjallisuudeksi, jossa vallitsee jännite merkityksellisyyden ja merkityksettömyyden tai monimerkityksisyyden välillä ja jossa ilmenee teoksen tapahtumiin nähden yhteensopimattomia tunteita.
Contrary to the view of Elizabeth Sewellʼs eminent book The Field of Nonsense (1952), the key features of the nonsense genre correspond in various ways with many characteristics of dreaming.
Toisin kuin nonsenselajin tutkimuksen uranuurtaja Elizabeth Sewell on katsonut, nonsensekirjallisuuden piirteissä voi nähdä paljon yhtymäkohtia unille ominaisiin piirteisiin.
Dream and the tradition of nonsense literature in Lauri Viitaʼs long poem
Kukunor : Uni ja nonsensekirjallisuuden traditio Lauri Viidan runoelmassa
Most of the essential structural phenomena analysed in this survey include topsy-turvydom, palimpsest structures, and autocentricity.
Keskeisimpiä tarkasteltuja rakennepiirteitä ovat nurinkurisuus, palimpsestisuus, autosentrisyys sekä kielellinen generoituminen.
This study analyses the kind of relations Kukunorʼs dream features (i.e., structures and themes connected with dreaming) have with its nonsensical features.
Tutkimus selvittää, millainen suhde Kukunorin unipiirteillä eli uneen liittyvillä rakenteilla ja unennäköä koskevilla teemoilla on nonsensekirjallisuuden lajille ominaisiin piirteisiin Viidan runoelmassa.
Dream and the tradition of nonsense literature in Lauri Viitaʼs long poem This study examines Lauri Viita s (1916 1965) long poem Kukunor.
Väitöskirja tarkastelee Lauri Viidan (1916 1965) runoelman Kukunor.
In addition to earlier research on nonsense literature, the present study uses the three most canonical European nonsense writers Edward Lear, Lewis Carroll and Christian Morgenstern as the corpus for defining and analysing this literary genre.
Vertailukohtana Kukunorin nonsense- ja unipiirteille käytetään kolmea nonsensekirjallisuuden kanonisoituneinta ja alan tutkimuksissa eniten käsiteltyä kirjailijaa: Edward Learia (1812 1888) ja Lewis Carrollia (1832 1898) ja Christian Morgensternia (1871 1914).
The epithet dream has seen repeated use in the context of nonsense literature, and many surveys have dealt with the relations between dreaming and nonsense, though not in depth.
Unimaisuutta on käytetty jonkin verran kirjallista nonsensea kuvaavana yleismääreenä ja nonsensekirjallisuuden suhdetta uneen on sivuttu useissa aiemmissa tutkimuksissa.
The main linguistic research themes of this study focus on anomalies regarding referentiality and arbitrariness, the concreteness of language and literature, and linguistic generation.
Lisäksi runoelmaa analysoidaan minuuden ja identiteetin epävakauden sekä tietoteoreettisten kysymysten osalta, ja teoksen kieltä tutkitaan referentiaalisuuteen ja sopimuksenvaraisuuteen liittyvien anomalioiden sekä kielen ja kirjallisuuden konkretisoitumisen näkökulmista.
Thus, this study is both an analysis of Viitaʼs long poem and a survey of the interrelation between dreams and nonsensicality in the European canon of literary nonsense.
Siten tämä tutkimus on samalla ensimmäinen selvitys kirjallisuuden nonsensisuuden ja unimaisuuden suhteesta.
The survey of these intertwining structural, stylistic and thematic characteristics helps to perceive Viitaʼs long poem and the relations between its parts in new ways.
Tutkimus osoittaa, että Kukunorin monien sekavilta vaikuttavien piirteiden taustalla on sekä uneen että nonsensen lajipiirteisiin liittyviä rakenteita, jotka liittyvät toisiinsa ja joiden analysointi auttaa hahmottamaan teosta ja sen eri osien välisiä suhteita uudella tavalla.
Usually, nonsense literature is topsy-turvy and self-reflective and it frequently represents emotions that are at odds with current events.
Lisäksi kirjallinen nonsense sisältää usein nurinkurisia ja itsereflektiivisiä piirteitä.
Kukunor is exceptional among Viita s literary works, but analysing it offers new perspectives for understanding Viita s entire oeuvre.
Kukunorin unipiirteiden tutkimuksessa hyödynnetään unennäköä koskevaa tutkimusta, joka auttaa ymmärtämään, millä tavoin kirjallisuuden unimaisia piirteitä voi verrata oikeiden unien rakenteisiin.
Lymphatic vessel proliferation also occurs in kidney transplants, but its significance is unclear.
Siirteisiin syntyy myös uusia imusuonia, mutta niiden merkitys on epäselvä.
Despite the advances in preventing short-term graft loss, part of the kidney transplants are still lost due to chronic rejection.
Parantuneista hoitotuloksista huolimatta osa munuaissiirteistä menetetään edelleen kroonisen hyljinnän vuoksi.
Also, simvastatin treatment started to the transplant recipient and to the donor before transplantation limited the development of chronic rejection, although statin treatment does not protect the graft if the treatment is started later.
Totesimme myös, että jo ennen munuaissiirtoa siirteen luovuttajalle ja vastaanottajalle aloitettu simvastatiinihoito vähentää kroonista hyljintää, vaikka myöhemmin aloitettuna statiinihoidolla ei ole siihen vaikutusta.
The aim of this research was to examine treatment strategies that could inhibit early injury in kidney transplants and thus limit the development of chronic rejection.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli löytää lääkkeitä, jotka vähentävät siirteen alkuvaiheen vauriota ja siten kroonista hyljintää.
This study provides experimental evidence that vascular endothelial growth factor (VEGF) and activin inhibitors, in addition to perioperative simvastatin treatment may have therapeutic potential in the prevention of chronic rejection.
Väitöskirjan tulosten perusteella verisuonten endoteelikasvutekijä (VEGF) ja aktiviini estäjät sekä varhainen statiinihoito saattavat vähentää munuaissiirteen kroonista hyljintää.
Also lymphatic vessel growth factor VEGF-C was produced during chronic rejection.
Kroonisen hyljinnän aikana myös imusuonten kasvutekijä VEGF-C:n tuotanto oli kiihtynyt.
Chronic rejection is an irreversible fibrotic process that is characterized by transplant glomerulopathy, vasculopathy, tubular atrophy and interstitial fibrosis.
Krooninen hyljintä ilmenee siirteen arpeutumisena ja munuaiskeräsiä sekä verisuonia ahtauttavina muutoksina.
Inhibition of VEGF-A signaling limited chronic rejection.
VEGF-A:n toiminnan estäminen vähensi munuaissiirteen kroonista hyljintää.
This study shows that activin A, a cytokine that belongs to the TGF -β superfamily, is produced in kidney transplants early after transplantation.
Tutkimuksessa havaitsimme, että aktiviini A nimisen sytokiinin tuotanto lisääntyy nopeasti munuaissiirron jälkeen.
Kidney transplantation is the treatment of choice for patients with a terminal uremia in terms of the patient s outcome and cost of treatment.
Munuaissiirre on potilaan ennusteen ja kustannustehokkuuden kannalta paras hoitomuoto kroonisen munuaisten vajaatoiminnan hoidossa.
Activin inhibition by a soluble activin receptor limited the innate immune response and the induction of early fibrotic signaling in kidney transplants.
Ennen elinsiirtoa annosteltu liukoinen aktiviinireseptori vähensi luonnollisen immuniteetin vastetta ja varhaista korjausreaktiota siirteissä.
According to our results VEGF-A production is increased in renal allografts.
Tutkimus osoitti, että munuaissiirto lisää VEGF-A:n tuotantoa.
Our results also suggest that sirolimus, an immunosuppressive agent can be used to inhibit lymphatic vessel proliferation that occurs during chronic rejection.
Lisäksi havaitsimme, että hyljinnänestolääke sirolimuusilla voidaan estää krooniseen hyljintään liittyvää imusuonten muodostumista munuaissiirteissä.
We also examined the role of lymphatic vessels and the VEGF signaling in the development of chronic rejection.
Väitöskirjassa selvitettiin myös siirteen imusuonituksen merkitystä kroonisessa hyljinnässä sekä tutkittiin voiko siirteen arpeutumista estää puuttumalla VEGF-A:n viestintään.
Ischemia-reperfusion injury and the innate immune response damage the graft immediately after transplantation and predispose the graft to later fibrosis.
Munuaissiirre vaurioituu jo elinsiirron yhteydessä iskemia-reperfuusiovaurion ja luonnollisen immuniteetin aktivoitumisen myötä.
Newly formed lymphatic vessels were associated with the development of chronic rejection.
Uusien imusuonien määrä korreloi kroonisen hyljinnän vaikeusasteen kanssa.
Extensive lymphatic vessel proliferation occurred in cyclosporine treated, but not in sirolimus treated kidney transplants.
Munuaissiirteissä esiintyikin voimakasta imusuonien muodostumista kroonisen hyljinnän aikana.
Cytokines and growth factors mediate fibrotic responses in kidney transplants.
Korjausreaktioon liittyy aktiivinen kasvutekijöiden tuotanto.
The research consists of two stages.
Tutkimus jakaantuu kahteen osaan.
Statistically significant keywords are grouped into semantic categories and analysed.
Tilastollisesti merkittäviä avainsanoja ryhmitellään semanttisesti ja tarkastellaan niiden esiintyvyyksiä.
The hypotheses explored are three-fold: 1)there are statistically significant differences in noun choices made by supporters and opponents, 2)discourse worlds of legislators will show differences in their employment of certain nouns depending on their stance, and 3) speakers will reassert a heteronormative worldview, even when they support the Bill themselves.
Hypoteesit ovat seuraavat: 1) vastustajien ja kannattajien substantiivivalinnoissa on tilastollisesti havaittavia eroavaisuuksia, 2) lainsäätäjien diskurssimaailmoissa esiintyy eroja substantiivien käytössä sen perusteella, kuuluvatko he kannattajiin vai vastustajiin, sekä 3) puhujat uusintavat heteronormatiivista maailmankuvaa myös silloin kun kannattavat lakimuutosta itse.
There also appeared differences in distribution across the semantic fields, with for example the opponents employing nouns relating to legal processes much more frequently than the supporters.
Semanttisten kenttien käytössä on myös eroja, esimerkiksi lakimuutoksen vastustajat käyttävät enemmän juridiikkaan liittyviä sanoja kuin kannattajat.
The corpus analysis reveals that the two sides of the debate prefer different nouns, as dozens of statistically significant keywords were unearthed.
Korpusanalyysistä käy ilmi, että kunkin huoneen keskusteluosapuolet suosivat eri substantiiveja, sillä tilastollisesti merkittäviä avainsanoja löytyy tusinoittain.
The deictic discourse analysis reveals that the politicians' attitudes the certain nouns tend to be aligned with their stance on the debated subject, as witnessed by analysing the words 'marriage' and 'equality'.
Deiktisestä diskurssianalyysistä käy ilmi, että poliitikoilla on taipumus suhtautua eri tavalla joihinkin substantiiveihin sen mukaan mikä heidän kantansa keskusteltavaan asiaan on, tai antaa samalle substantiiville eri merkityksiä, kuten käy ilmi sanojen "marriage" ja "equality" analyyseistä.
First, a corpus linguistic analysis of 9 parliamentary speeches is carried out, where the supporting and opposing sides from each House are divided into subcorpora and then compared to each other.
Ensin tehdään korpuslingvistinen 9 parlamenttipuheen analyysi, jossa vastustajat ja kannattajat ylä- ja alahuoneesta on jaettu omiin korpuksiinsa ja kunkin huoneen kannattajia verrataan sen vastustajiin.
The analysis also confirms that even MPs supporting the amendment tend to speak from a heteronormative premise, for example by defining traditional marriage to be between a man and a woman.
Lisäksi aineistoanalyysistä ilmenee, että myös lakimuutokseen myönteisesti suhtautuvat parlamentaarikot ottavat lähtökohdakseen heteroseksuaalisuuden norminmukaisuuden, esimerkiksi määrittämällä perinteisen avioliittokäsityksen heteroseksuaaliseksi avioliitoksi.
Additionally, certain hypotheses of Chilton's regarding political language usage are also confirmed by the thesis, namely its tendency to become polarised and to employ metarepresentation, as well as the power structures of a society being reflected in political discourse.
Tutkimus vahvistaa myös Chiltonin hypoteeseja poliittisesta kielenkäytöstä, esimerkiksi sen taipumuksen polarisoitumiseen ja metarepresentaatioiden käyttöön, sekä kieliyhteisössä esiintyvien valtarakenteiden heijastumisen poliittiseen puheeseen.
Additionally, the theoretical background consists of theories on political language use by Chilton and other scholars, on how power structures are represented in language, and on how heteronormativity manifests itself in British English.
Lisäksi hyödynnetään teorioita poliittisesta kielenkäytöstä Chiltonilta ja muilta tutkijoilta, teorioita voimasuhteiden ilmenemisestä kielessä, sekä teorioita heteronormatiivisuuden ilmenemismuodoista brittienglannissa.
In the second stage these results are used as a road map to analysing the most frequently used nouns in 2 lawmakers' speeches in each House, with the analysis carried out by close reading and applying Chilton's deictic model.
Toisessa osassa näiden tulosten pohjalta analysoidaan 2 puhujan eniten käyttämiä substantiiveja kummastakin huoneesta lähiluennan ja Chiltonin deiktisen mallin avulla.
As the theoretical premise serves Chilton's discourse model on deictic dimensions, which presupposes that a language user metaphorically places concepts and phenomena on a scale from oneself where they appear closer to the speaker if they are considered beneficial and vice versa.
Teoreettisena lähtökohtana on Chiltonin deiktisten ulottuvuuksien diskurssimalli, jonka mukaan kielenkäyttäjä asettaa käsitteitä tietylle etäisydelle itsestään sen perusteella, kuinka henkisesti läheisiä tai mieluisia ne hänelle ovat.
The thesis explores differences in noun usage between MPs opposing and supporting the 2013 amendment of the Marriage Act of England and Wales by researching the nouns each side prefers in the parliamentary debates on the subject.
Tutkielmassa tarkastellaan substantiivien käytössä esiintyviä eroja vuoden 2013 avioliittolain muutoksesta käydyissä puheissa Ison-Britannian parlamentissa sen perusteella, millaisia substantiivivalintoja kannattajat ja vastustajat tekevät.
We also noticed that pupils in Finland very seldom experience their mathematics classes as emotionally engaging, positive or inspiring.
Tutkimuksissa havaittiin myös suomalaisoppilaiden kokevan matematiikan oppituntinsa vain harvoin tunnetasolla sitouttavaksi, positiiviseksi tai innostavaksi.
We had two different cultures (Western - individual: Finland, and Latin - collectivist: Chile) as a context.
Kontekstina käytettiin Suomea (länsimainen, individualistinen kulttuuri) sekä Chileä (latinalainen, kollektiivinen kulttuuri).
In the fourth and fifth studies we examined longitudinal affective development of Finnish students on both the individual and the interindividual levels.
Tutkimuksen neljännessä ja viidennessä osassa suomalaisoppilaiden affektiivisten tekijöiden pitkittäistä kehittymistä tarkasteltiin sekä yksilötasolla että yksilöiden välisellä tasolla.
This research elaborates that development, the methods and approaches to measure the development, and some possibilities of making a change in such a development.
Tässä väitöstutkimuksessa tarkastellaan tuota kehitystä, sen mittaamiseen käytettyjä menetelmiä sekä mahdollisuuksia saada aikaan aiempaa positiivisempaa kehitystä.
Based on the results, it is suggested that more emphasis should be given to engaging social interaction and to students opportunities to work actively together.
Tulosten pohjalta ehdotetaan suurempaa painotusta sosiaaliselle vuorovaikutukselle sekä aktiiviselle yhdessä tekemiselle matematiikan opetuksessa.
We were especially interested in the development of the separate affective components, i.e. cognitive (referring to beliefs and conceptions), motivational and emotional components.
Erityisenä tarkastelun kohteena oli affektiivisten komponenttien erillinen kehitys: tapahtuisiko negatiivinen kehitys samankaltaisesti oppilaiden matematiikkaan kohdistuvien uskomusten ja käsitysten (affektien kognitiivinen komponentti), siihen kohdistuvan motivaation (motivationaalinen komponentti) sekä tunnetilojen (emotionaalinen komponentti) suhteen?
We examined pupils affect structures simultaneously at the individual, interindividual (social) and cultural levels.
Affektiivisia tekijöitä tarkasteltiin samanaikaisesti yksilötasolla, yksilöiden välisellä tasolla sekä kulttuurisella tasolla.
This was interpreted as a sign of the level s different significances in different cultures.
Tämä tulkittiin osoitukseksi siitä, että affektien eri tasot koettiin eri tavoin merkityksellisiksi kulttuurista riippuen.
We found out that culture made a difference about what level of affect was more positive.
Kulttuurin huomattiin vaikuttavan siihen, minkä tasoiset affektiiviset tekijät koettiin positiivisimmin.
We argued that without an emotional bond, mathematics is unlikely to become significant to pupils.
Ilman tunnetason kytköstä oppilaan on vaikea kokea matematiikka itselleen merkityksellisenä.
As a result, we identified most of the dilemmas that are claimed to relate to cross-cultural studies.
Tuloksena todennettiin useimmat kulttuurien välisiä eroja tarkasteleviin tutkimuksiiin liitetyt ristiriitaisuudet ja haasteet.
Gender differences were also found, as the deterioration was more dramatic among girls than among boys.
Tyttöjen kohdalla negatiivinen kehitys oli poikien kehitystä vakavampaa.
The negative development of mathematics-related affect during comprehensive school years is a worldwide phenomenon.
Matematiikkaan kohdistuvien affektiivisten tekijöiden on havaittu kehittyvän negatiivisesti ympäri maailman.
According to the results, the intervention had an impact on the affective learning environment, i.e. the interindividual level of affect.
Tulokset osoittivat intervention vaikuttaneen positiivisesti erityisesti yksilöiden väliseen affektiiviseen tasoon.
The timing of the deterioration differs depending on the component: the positivity of the enjoyment of mathematics decreased as early as during primary school years, whereas self-efficacy became more negative during the lower secondary school years.
Tunnetilat heikkenivät jo pian koulun alkamisen jälkeen alakouluvuosina, itseluottamus puolestaan yläkouluvuosina.
In the first study, we examined the longitudinal development of Finnish comprehensive school students affect.
Tutkimuksen ensimmäisessä osassa arvioitiin suomalaisoppilaiden affektiivisten tekijöiden kehitystä peruskouluvuosien aikana.
This study also confirmed that in cross-cultural comparisons more than only one level of context should be covered.
Tutkimuksessa todettiin olennaiseksi käsitellä useampaa kuin yhden tason affektiivisia tekijöitä kulttuurien välisiä eroja käsittelevissä tutkimuksissa.
In the third study, we went deeper into the contextual levels of mathematics-related affect.
Tutkimuksen kolmannessa osassa analysoitiin kontekstia perinteisiä yksilötason kyselylomaketutkimuksia syvemmin.
Since the use of traditional questionnaires addressing students individual level of affect has been criticized by a number of researchers, in the second study we analyzed the consequences of imposing methods and concepts from the researcher s own culture onto another.
Tutkimuksen toisessa osassa analysoitiin kyseisenlaisen ulkopuolisesta kulttuurista tuotujen menetelmien ja käsitteiden käytön seurauksia.
This was seen as one possible explanation for the negative development of the individual level of affect.
Tämä nähtiin yhtenä selittävänä tekijänä affektiivisten tekijöiden yleiseen vahvaan negatiiviseen kehitykseen suomalaisoppilaiden keskuudessa.
The study confirmed that Finnish students affect deteriorates rather dramatically during the comprehensive school years.
Tutkimus vahvisti yleisen negatiivisen kehityksen olevan varsin merkittävää.
We also investigated the impact of an intervention, aimed to make mathematics classes more active, on those levels.
Lisäksi tarkasteltiin oppilaita aktivoivan intervention vaikutusta pitkittäiskehitykseen.
Cover Song Identification Using Compression-based Distance Measures
Lainakappaleiden tunnistaminen tiedon tiivistämiseen perustuvia etäisyysmittoja käyttäen
This research approaches the problem from an information theoretic starting point.
Väitöskirjassa lainakappeleiden automaattista tunnistamista käsitellään informaatioteoreettisesta lähtökohdasta.
In order to use compression-based similarity measuring, the meaningful musical information needs to be extracted from the raw audio signal data.
Samanlaisuuden mittaamisessa hyödynnetään tiedontiivistysalgoritmeihin perustuvaa samanlaisuusmetriikkaa, jota varten musiikkikappaleista pitää pystyä erottamaan ja esittämään sen sävellyksellisesti yksilöivimmät piirteet.
In cover song identification, the purpose is to determine whether a piece of music is a different rendition of a previous version of the composition.
Lainakappeleiksi kutsutaan musiikkiesityksiä, jotka ovat eri esittäjän tekemiä uusia tulkintoja kappaleen alkuperäisen esittäjän tekemästä versiosta.
The best compression-based results are obtained by a combination of distances based on two harmonic representations obtained from chromagrams using hidden Markov model chord estimation, and an octave-folded version of the extracted salient melody representation.
Väitöstutkimus käy läpi useita tutkimusongelman eri vaiheita lähtien signaalidatan käsittelemiseen liittyvistä parametreista, edeten siihen miten signaalista erotettu esitysmuoto saadaan muunnettua merkkijonomuotoiseksi siten, että prosessin tulos edelleen kuvaa kappaleen keskeisiä musiikillisia piirteitä, ja miten saatua merkkijonodataa voidaan vielä jatkokäsitellä tunnistamisen parantamiseksi.
Evaluations show that the compression-based similarity measuring performs relatively well but fails to achieve the accuracy of the existing solution that measures similarity by using common subsequences.
Tutkimuksessa selvitetään, pystytäänkö kappaleiden sisältämää tonaalista samanlaisuutta mittaamaan siten, että sen perusteella voidaan todeta eri esitysten olevan pohjimmiltaan saman sävellyksen eri tulkintoja.
Extensive empirical evaluation of the identification system has been performed, using large sets of real-world music data.
Tutkimus tehdään laajalla aineistolla audiomuotoista populaarimusiikkia.
The research seeks to shed light on how different choices in the scheme attribute to the performance of the system.
Näiden lisäksi tutkimus esittelee, miten samasta kappaleesta irrotettuja useita erilaisia esitysmuotoja voidaan yhdistää paremman tunnistamistarkkuuden saavuttamiseksi.
In this research, we study the difficult nature of cover song identification and search for an effective compression-based system for the task.
Lopputuloksena väitöskirja esittelee tiedontiivistystä hyödyntävän järjestelmän lainakappaleiden tunnistamiseen ja käsittelee sen keskeiset vahvuudet ja heikkoudet.
Harmonic and melodic features, different representations for them, commonly used data compression algorithms, and several other variables of the problem are addressed thoroughly.
Tämän ohella väitöksessä tutkitaan, miten kappaleiden erilaiset musiikilliset eroavaisuudet (tempo, sävellaji, sovitukset) vaikuttavat tunnistamiseen ja miten näiden eroavaisuuksien vaikutus mittaamisessa voidaan minimoida.
Measuring the similarity between two chromagrams effectively with a data compression algorithm requires further processing to extract relevant features and find a more suitable discrete representation for them.
Lainakappaleiden automaattinen, algoritmeihin perustuva tunnistaminen on kuitenkin huomattavasti haastavampi ongelma, eikä täysin tyydyttäviä ratkaisuja ole vielä esitetty.
Using a similarity measure known as normalized compression distance, we approximate the non-computable Kolmogorov complexity as the length of an object when compressed using a real-world data compression algorithm.
Tutkimuksen kohteena on myös yleisimpien tiedontiivistysalgoritmien soveltuvuus mittausmenetelmänä käsiteltävään ongelmaan.
Outdoor recreation and nature-based tourism have increased during the last ten years.
Luonnon virkistyskäyttö ja luontomatkailu ovat lisääntyneet viimeisen kymmenen vuoden aikana.