natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Biomass and leaf area samples were collected from different mire types in mid-July, and by the use of regression analysis, two equations were modelled for each plant group, one for predicting biomass and another for predicting leaf area index.
Biomassa- ja lehtialaindeksinäytteet kerättiin eri suotyypeiltä heinäkuun puolivälissä ja regressioanalyysin avulla mallinnettiin jokaiselle kasviryhmälle kaksi yhtälöä: yhden, joka selitti biomassaa ja toisen, joka selitti lehtipinta-alaa.
CO2 exchange, and factors controlling it, were measured via an eddy covariance method (measures exchange at ecosystem scale), and a closed chamber method (measures exchange from 1m2).
Hiilensidontaa ja siihen vaikuttavia tekijöitä tutkittiin sekä kovarianssimenetelmällä (koko suon hiilidioksidin vaihto) että suljetulla kammiomenetelmällä (hiilidioksidinvaihto 1m2 alalta eri suotyypeillä).
The mire s gross primary production showed highest increase rate in June and reached its maximum level in early August.
Koko suon bruttoprimäärituotanto kasvoi nopeimmin kesäkuussa ja saavutti huippunsa elokuun alussa.
The other environmental factors explained 55 % of the residual variation in gross primary production and 78 % in respiration.
Jäljelle jääneestä vaihtelusta kasvillisuus sekä muut käytetyt ympäristömuuttujat selittivät 55 % bruttoprimäärituotannosta ja 78 % respiraatiosta.
The regression models based on plant sample data explained well the biomass and leaf area indices of plant groups.
Kasvinäyteaineiston pohjalta laaditut regressiomallit selittivät kasviryhmien lehtialaindeksiä ja biomassaa hyvin.
Their CO2 exchange with the atmosphere is based on plant photosynthesis and respiration, and the decomposition of peat and other dead organic matter by microbial activity.
Aapasuot ovat tärkeitä hiilinieluja, joiden hiilidioksidin vaihto suon ja ilmakehän välillä perustuu kasvien yhteyttämiseen ja hengitykseen sekä turpeen ja muun kuolleen orgaanisen aineksen hajoamiseen mikrobitoiminnan seurauksena.
The purpose of this study was to survey the biomass and leaf area index of plants within mire types and determine how they, together with water level and microbial activity, and explain the CO2 exchange between the mire and atmosphere.
Työn tarkoituksena oli mitata kasvien ja suotyyppien biomassaa ja lehtialaindeksiä sekä selvittää, miten ne yhdessä vedenpinnan korkeuden ja turpeen hajottajien kanssa selittävät suon hiilidioksidin vaihtoa.
There is not much research on the leaf area index and biomass of plants on aapa mires which makes them an interesting and important subject of research.
Aapasoiden kasvien kehitystä eli fenologiaa ja funktionaalisten ryhmien biomassaa sekä lehtialaindeksiä on tutkittu melko vähän Suomessa, mikä tekee niistä mielenkiintoisen ja tärkeän tutkimuskohteen.
The models constructed in this study for predicting biomass and leaf area index can be used at Halssiaapa and other nearby aapa mires.
Tässä tutkimuksessa laadittuja biomassan ja lehtialaindeksin ennustemalleja voi jatkossa hyödyntää ainakin Halssiaavalla ja lähialueen aapasoilla.
Longterm changes in plant community species and CO2 exchange can be researched by comparing results from year 2014 with in coming summers.
Vertaamalla kesän 2014 tuloksia tuleviin kesiin voidaan vuosien välistä vaihtelua tutkia ja mahdollisesti selvittää aapasuon pitkäaikaisia kasvillisuusmuutoksia sekä muutoksia hiilidioksidin vaihdossa suon ja ilmakehän välillä
Factors leading to increased respiration were increasing vascular leaf area index, release of carbon from straw (indicating decomposer activity), decreasing water level (drier peat) and carbon content in surface peat.
Respiraatio kasvoi lehtialaindeksin kasvaessa, vedenpinnan tason laskiessa (turpeen kuivuessa), oljen vapauttaman hiilimäärän kasvaessa (hajottajien aktiivisuuden lisääntyessä) ja pintaturpeen hiilimäärän laskiessa.
Mean plant biomass and leaf area index had the same growth pattern as gross primary production, reaching peak levels at the end of July.
Kasvien keskimääräinen biomassa ja lehtipinta-ala noudattivat samanlaista kasvukäyrää kuin bruttoprimäärituotanto ja suurimmillaan ne olivat heinä-elokuun vaihteessa.
The photosynthetic efficiency of plants depends on environmental factors and the amount and development of plant leaf area and biomass.
Kasvien yhteyttämistehoon vaikuttavat paitsi ympäristötekijät myös kasvien lehtipinta-ala ja biomassa sekä niiden kehitys.
This study investigated plant community composition, development and their effect on CO2 exchange at a northern aapa mire in Finland.
Tässä työssä tutkittiin aapasuon kasviyhteisöjen lajistoa, kehitystä ja näiden vaikutusta hiilidioksidivaihtoon suon ja ilmakehän välillä.
Another aim of this study was to construct regression models for predicting biomass and leaf area index using the plants height and coverage data.
Yksi tutkimuksen tavoitteista oli myös rakentaa regressiomallit biomassa- ja lehtialaindeksinäyteaineiston pohjalta.
The vegetation and its effect on CO2 exchange at a northern aapamire
Aapasuon kasvillisuus ja sen vaikutus hiilidioksidin vaihtoon
The plant community species, their height and coverage were determined in early June, mid-July and mid-August.
Suotyyppien kasviyhteisökoostumusta selvitettiin kasviryhmien peittävyys- ja pituuskartoituksilla alku-, keski- ja loppukesällä.
The activity of decomposers in peat was measured via a decomposition test where litter bags containing tea or straw were placed at sampling sites on the mire.
Turpeessa elävien hajottajien aktiivisuutta mitattiin hajotuskokeella, jossa suotyypeille asetettiin karikepusseja.
The mire was divided into oligotrophic, mesotrophic and eutrophic hummocks, lawns and hollows.
Aineisto kerättiin kesällä 2014 Sodankylän Halssiaavalta, jonka suotyypit jaettiin ravinteisuus- ja märkyystason mukaan oligotrofisiin, mesotrofisiin ja eutrofisiin jänteisiin, välipintoihin ja rimpiin.
Factors leading to increased gross photosynthetic capacity were increasing vascular leaf area index, decreasing water level and decreased straw mass in surface peat (indicating decomposer activity).
bruttoprimäärituotanto kasvoi vedenpinnan tason laskiessa, putkilokasvien lehtialaindeksin kasvaessa sekä pintaturpeen oljen massahävikin kasvaessa (hajottajien aktiivisuuden lisääntyessä).
Plant surveying and CO2 exchange measurements will be continued at the site in future.
Halssiaavalla jatketaan kasvillisuuden kartoittamista sekä kovarianssi- ja kammiomenetelmämittauksia tulevina vuosina.
The equations were used for predicting biomass and leaf area index for plant groups and mire types based on early June and mid-August data, and the weekly inventory squares.
Mallien avulla ennustettiin biomassan ja lehtialaindeksin arvot alku- ja loppukesälle sekä tehoseurantaruuduille hyödyntäen eri ajankohdilta kerättyä kasviryhmien pituus- ja peittävyysaineistoa.
Plant communities on lawns and hummocks with an abundancy of sedges (Cyperaceae) had a higher gross photosynthetic capacity and respiration level than plant communities in hollows.
Saravaltaisilla ja kuivemmilla suotyypeillä oli suurempi bruttoprimäärituotanto ja respiraatio kuin märkien rimpien kasviyhteisöillä.
Despite having a considerably higher level of biomass and leaf area index than vascular plants, Sphagnum mosses had a much lower gross photosynthetic capacity.
oli biomassaltaan ja lehtipinta-alaltaan huomattavasti putkilokasveja enemmän, oli rahkasammalten merkitys bruttoprimäärituotantoon ja respiraatioon vähäistä verrattuna putkilokasveihin.
Mesotrophic hummocks had the highest values for vascular plants and eutrophic lawns showed the highest values for mosses.
Vähiten lehtipinta-alaa ja biomassaa oli rimmillä ja eniten kuivemmilla suotyypeillä, erityisesti mesotrofisella jänteellä putkilokasvien osalta ja lettovälipinnalla rahkasammalten osalta.
These mapping areas A, B, C, D and E are located in Näsinkallio and Naistenlahti areas.
Kartoitusalueet A, B, C, D ja E sijoittuvat Näsinkallion ja Naistenlahden alueille.
Using the ISO-classification in Finland requires that some of the measuring parameters are either partly or totally modified or that categories are combined together.
ISO-luokituksen hyödyntäminen Suomen kallioperän olosuhteissa vaatisi, että tiettyjä mittausparametreja joko osittain tai kokonaan muutetaan tai luokkia yhdistetään keskenään.
The main rock type in each tunnel break was micagneiss classified as very hard (100-250 MPa).
Pääkivilaji jokaisessa tunnelikatkossa oli kiillegneissi, joka luokiteltiin hyvin lujaksi (100-250 MPa).
The mapping according to the ISO-classification was performed in five different tunnel breaks in Tampere Rantatunneli.
ISO-luokituksen mukaiset kartoitukset suoritettiin Tampereen Rantatunnelin viidessä eri tunnelikatkossa.
The Finnish Standards Association SFS has approved the aforesaid for international standard SFS-EN ISO 14689-1.
Suomen standardisoimisliitto SFS ry on hyväksynyt tämän kansalliseksi standardiksi SFS-EN ISO 14689-1.
Three main joint directions were found in each five tunnel breaks with one of them parallel to schistosity.
Kussakin viidessä tunnelikatkossa esiintyi yleensä kolme päärakosuuntaa, joista yksi kulki liuskeisuuden suuntaisesti.
ISO (the International Organization for Standardization) is a worldwide federation of national standard bodies, which has published a standard ISO 14689-1 for identification and classification of rock for ground- and water construction.
ISO (the International Organization for Standardization) on kansainvälinen standardisoimisjärjestö, joka on julkaissut kallion tunnistamis- ja luokitusstandardin ISO 14689-1 maa- ja vesirakentamista varten.
RG- and ISO-classifications are both descriptive methods that describe the rock and do not provide a quantitative result of the rock quality.
Sekä RG- että ISO-luokitus ovat molemmat kalliota kuvailevia menetelmiä, joilla ei saada numeerisesti täsmällisesti ilmaistavaa tulosta kallion laadusta.
However, the ISO-classification is more precise than the RG-classification.
ISO-luokituksella saadaan kuitenkin tarkempi kuva kalliolaadusta kuin RG-luokituksella.
The purpose of the study is to compare the ISO-classification system to the rock classification systems used in Finland, especially to the commonly used RG- and Q-classifications.
Tutkielman tarkoituksena on vertailla ISO-luokitusta Suomessa käytössä oleviin kallionluokitusmenetelmiin, erityisesti yleisesti käytettyihin RG- ja Q-luokituksiin.
The main focus of this study is the Tampere Rantatunneli where Q- and RG-classification systems are systematically used.
Tutkimuskohteena on Tampereen Rantatunneli, jossa käytetään systemaattisesti sekä Q- että RG-luokitusmenetelmiä.
The purpose of rock mass classification is to get to know the major features affecting the rock and to divide the rock mass in to parts that behave the same way.
Kallion luokituksen tarkoituksena on mm. tunnistaa kallion käyttäytymiseen vaikuttavat merkittävät ominaisuudet ja jaotella kalliomassa samalla tavalla käyttäytyviin osioihin.
It is possible to derive parameters from ISO-classification to be used as Q-classification parameters.
ISO-luokituksen parametreista on myös mahdollista johtaa Q-luokituksessa käytettäviä parametreja.
Q-parameters have also been considered in the form and the possibility of exploiting the ISO-parameters in defining the Q-system was also tested.
ISO-luokitusparametrien lisäksi lomakkeelle otettiin mukaan myös Q-parametrit, koska ISO-luokituksen yhteydessä haluttiin samalla testata mahdollisuutta hyödyntää ISO-parametreja Q-lukuparametrien määrityksessä.
In this thesis I use the name ISO-classification for identification and classification of rock according to this standard.
Standardin mukaisesti tehdystä kallion tunnistamisesta ja luokituksesta käytetään tässä opinnäytteessä nimitystä ISO-luokitus.
The ISO-classification is divided in to three parts: the identification of the rock and the descriptions of rock material and rock mass. To help the testing of classification a mapping form has been developed to take the parameters above into account.
ISO-luokitus jaetaan kolmeen osaan: kallion tunnistamiseen, kalliomateriaalin kuvaukseen ja kalliomassan kuvaukseen.
RG-classification is a Finnish qualitative rock mass classification that describes the rock mass objectively.
Suomessa yleisessä käytössä on maamme kallioperään kehitetty rakennusgeologinen kallioluokitus eli RG-luokitus, joka kuvailee kalliota objektiivisesti.
Another commonly used classification is Q-system, which gives numerical values for the classified rock.
Toinen Suomessa ja maailmalla yleisesti käytössä oleva on Q-luokitus, jossa kalliolaadulle määritetään numeerinen lukuarvo.
Discussion around the different goals of humanitarian and development aid acts as an important part of theoretical framework.
Humanitaarisen ja kehitysavun eriävistä päämääristä nouseva keskustelu toimii tärkeänä osana tämän tutkimuksen teoreettista kehystä.
Humanitarian aid is traditionally perceived as a short-term help whereas development aid aims at longer term changes, for instance impacting structural issues in societies.
Humanitaarinen apu on perinteisesti nähty lyhytaikaisena apuna, kun kehitysapu pyrkii pitkän tähtäimen muutoksiin esimerkiksi vaikuttamalla yhteiskuntarakenteisiin.
However during the last years the role of the humanitarian aid has been recognized as an initiator for longer term development.
Viime vuosina humanitaarisen avun rooli on kuitenkin alettu nähdä myös pitkäkestoisempien vaikutusten alullepanijana.
Humanitarian assistance was not only distributing goods but it included housing programs, emergency employment and livelihood support.
Humanitaarinen apu ei ollut vain hyödykkeiden jakamista, vaan se tarjosi apua myös asumisratkaisuihin, hätäapua työllistymiseen sekä tukea elinkeinojen elvyttämiseen.
This research investigates the post-disaster recovery following typhoon Haiyan that hit the Philippines November 2013.
Tässä pro gradu-työssä tarkastellaan katastrofin jälkeistä toipumista Filippiineille marraskuussa 2013 iskeneen taifuuni Haiyanin seurauksena.
On a broader scale this topic is connected to the role of humanitarian aid in post-disaster recovery.
Gradun aihe kytkeytyy laajemmassa mittakaavassa humanitaarisen avun rooliin katastrofin jälkeisessä toipumisessa.
Communities' own resilience systems in terms of social capital played an important role in disaster recovery.
Paikallisten yhteisöjen omat sietokykysysteemit, erityisesti sosiaalisen pääoman muodossa olivat myös merkittävässä roolissa katastrofista toipuessa.
Emergency phase had been successful however the critical shift from short-term aid to long-term development framework had not yet been purely successful.
Ensimmäisen vaiheen hätäapu oli toteutettu suhteellisen onnistuneesti, mutta kriittistä muutosta lyhytaikaisesta avusta kauaskantoisempaan apuun ei ollut tutkimusaineistoa kerättäessä vielä täysin onnistuneesti saavutettu.
The study findings show that a year after the disaster people's major problems were drastically dropped income levels, inadequate housing and inability to restore livelihoods.
Tutkimuksen tulokset osoittavat, että vuoden kuluttua katastrofista ihmisten suurimmat ongelmat olivat romahtanut tulotaso, puutteelliset asumisolosuhteet sekä kyvyttömyys palata taifuunia edeltävien elinkeinojen harjoittamiseen.
The key data collecting method in this study was individual semi-structured interview with crisis-affected people, in addition to which group discussions and key informant interviews were employed to support and challenge the data acquired from individual interviews.
Keskeisin menetelmä tutkimusaineiston keräämiseen oli puolistrukturoitu yksilöhaastattelu, jonka lisäksi tein myös ryhmäkeskusteluja ja asiantuntijahaastatteluja tukemaan ja tuomaan lisätietoa aineistoon.
The first objective of this study is to evaluate the success of post-disaster early recovery from a social perspective focusing on three sectors: livelihoods and income restoration, adequate housing and disaster preparedness.
Tutkimuksen ensimmäinen päämäärä tarkastelee varhaisen toipumisen onnistumista keskittyen kolmeen sektoriin: elinkeinojen ja tulotason palautumiseen, asianmukaiseen asumiseen sekä katastrofiriskien vähentämiseen ja katastrofivalmiuteen.
The factors contributing to disaster resilience are partly deriving from humanitarian aid programs and partly from communities' own systems.
Katastrofinsietokykyä rakennetaan ja vahvistetaan osittain humanitaarisella avulla ja osittain yhteisöjen omalla toiminnalla.
The empirical study was conducted one year after by interviewing crisis-affected people.
Suoritin empiirisen tutkimuksen vuoden kuluttua katastrofista haastattelemalla taifuunin kokeneita paikallisia.
Referring to this theoretical discussion this study aims at finding out if any steps have been taken towards longer term goals and bridging relief to development in post-disaster recovery.
Tässä tutkimuksessa pyritäänkin myös selvittämään, onko tarvittavia toimenpiteitä toteutettu pitkäkestoisemman avun tarjoamiseksi katastrofin jälkeisessä toipumisessa.
Both the policy papers and the data collected from the field were analysed using discourse analysis which emphasizes critical thinking towards the social dynamics and the role of power in each text.
Analysoin tutkimusaineiston käyttäen diskurssianalyysia, joka painottaa kriittistä ajattelutapaa ja valta-asetelmien tarkastelua tutkimusaineistossa.
Primary data was collected on a field trip in OctNov 2014 in barangays Salvacion, Sawa and Ferreras.
Tapaustutkimus suoritettiin kolmessa eri kylässä, Salvacionissa, Sawassa ja Ferrerasissa, Samarin maakunnassa Itä-Visayasilla.
In order to build the capacity of atrisk communities to cope with the disasters, the importance of implementing disaster resilience in humanitarian aid has been recognized among researchers.
Tutkijat ovat tunnustaneet, että katastrofinsietokyvyn sisällyttäminen humanitaariseen apuun on erittäin tärkeää, jotta katastrofeille alttiiden yhteisöjen valmiuksia katastrofeista selviytymiseen voidaan vahvistaa.
The second objective aims at investigating the disaster resilience of the affected communities and individuals.
Toinen tutkimuksen tavoitteista on tarkastella yhteisöjen ja yksilöiden katastrofinsietokyvyn roolia toipumisprosessissa, mikä on pitkälti sidoksissa ensimmäiseen tavoitteeseen.
The evaluation of early recovery is based on different policy papers such as guidelines, plans and standards that provide a frame to analyze the recovery critically.
Katastrofin jälkeisen varhaisen toipumisen arviointi perustuu asiaankuuluviin ohjeistuksiin, suunnitelmiin ja kansainvälisiin standardeihin.
Metamorphic olivines are less magnesian than primary olivines, but no other compositional differences occur.
Metamorfiset oliviinit ovat magnesium-rikkaampia kuin primäärit oliviinit, mutta muita koostumuksellisia eroja ei ilmene.
Major element compositions have little variation within lithological units and Mg# varies between 70 and 80.
Pääalkuainekoostumuksissa on vähän vaihtelua litologisten yksiköiden sisällä ja Mg# vaihtelee 70 ja 80 välillä.
Olivine compositions vary between Fo60 and Fo70, which indicates relatively evolved parent magma composition.
Oliviinin koostumus vaihtelee välillä Fo60 ja Fo70, mikä viittaa suhteellisen kehittyneeseen kantamagman koostumukseen.
The Ponostama ultramafic intrusion, located within the Central Lapland Greenstone Belt, comprises of pyroxenitic, olivine pyroxenitic and peridotitic units that were emplaced stratiformally between Sodankylä Group tuffs and epiclastics.
Ponostaman ultramafinen intruusio sijaitsee Keski-Lapin vihreäkivivyöhykkeellä ja koostuu pyrokseniittisista, oliviini pyrokseniittisista ja peridotiittisista yksiköistä, jotka tunkeutuivat kerrosmyötäisesti Sodankylä-ryhmän tuffin ja epiklastisen kerrostuman väliin.
Immobile trace element concentrations are close to values of the 2.2 Ga Taljavaara intrusion.
Immobiilien hivenalkuaineiden pitoisuudet ovat lähellä 2.2 Ga Taljavaara intruusiota.
Cumulate texture is abundant in Ponostoma and a common silicate mineral assemblage consists of tremolite, serpentine, chlorite and variable amounts of primary or metamorphic olivine.
Kumulaattitekstuuri on yleinen Ponostamassa ja tyypillinen silikaattimineraaliseurue on tremoliitti, serpentiini, kloriitti ja vaihtelevasti joko primääriä tai metamorfista oliviinia.
Pseudosection indicates a minimum temperature of 450 °C and low H2O activity for metamorphic olivine growth.
Pseudosektio viittaa metamorfisten oliviinien muodostumislämpötilan olleen vähintään 450 °C ja veden aktiivisuus alhainen.
Amhibolite facies recrystallization has locally produced poikiloblastic olivine porhphyroblasts.
Amfiboliittifasieksen olosuhteissa tapahtunut metamorfoosi on paikoitellen tuottanut poikiloblastisia oliviiniporfyroblasteja.
The Ni and Cu concentrations are similar to un-mineralized host rocks of the Kevitsa deposit due to formation of a sulfide liquid.
Ni- ja Cu-pitoisuudet ovat samankaltaisia kuin Kevitsan esiintymän mineralisoitumattomissa isäntäkivissä, mikä johtuu sulfidisulan muodostumisesta.
Low sulfide content together with low Ni and Fo in olivine indicate low ore potential.
Alhainen sulfidipitoisuus yhdistettynä alhaiseen oliviinin Ni- ja Fo-pitoisuuteen viittaavat malmipotentiaalin olevan matala.
In addition Kevitsa Ni-Cu deposit and seven other un-mineralized ultramafic occurrences from CLGB were used as a reference group to compile a mineralogical and trace element comparison and to evaluate ore potential.
Lisäksi intruusion mineralogiaa ja hivenainegeokemiaa vertailtiin Kevitsaan Ni-Cu-esiintymään sekä seitsemään muuhun keskilapin ultramafiseen intruusioon, joissa malminmuodostusta ei ollut tapahtunut, tarkoituksena vertailla geokemiaa ja arvioida malmipotentiaalia.
The intrusion, previously unknown on geological maps, is located in an area of known magmatic sulfide deposits and is Ni-depleted, which indicates prospectivity.
Entuudestaan tuntematon intruusio sijaitsee alueella, jossa on tunnettuja magmaattisia sulfidiesiintymiä ja on köyhtynyt Ni:n suhteen, mikä on malminetsinnällisesti positiivinen signaali.
Petrographic, geochemical and thermodynamic methods were used to geologically describe the intrusion.
Intruusion geologisessa kuvauksessa käytettiin petrografiaa, geokemiaa ja termodynaamista laskentaa.
On the basis of the sum variables was created clusters by k-means cluster analysis.
Summamuuttujien pohjalta muodostettiin klusterit klusterianalyysilla.
Methods The Subject Teacher Students (N=166) have completed a questionnaire on an e-form at the start of their course of the psychology of learning and development, at the beginning of their subject teacher studies.
Aineenopettajaopiskelijat (n=166) vastasivat e-lomakkeella kyselyyn kehitys- ja oppimispsykologian kurssin alussa, opettajan pedagogisten opintojensa alkuvaiheessa.
Aim of the Study: The aim of this study is to examine the conceptions of learning and knowledge of subject teacher students at the beginning of their pedagogical studies, and to find out what kind of groups the students may be divided into at the basis of their conceptions of learning and knowledge.
Tutkielman tavoitteena on selvittää, minkälaisia ovat aineenopettajaopiskelijoiden oppimis- ja tietokäsitykset opettajan pedagogisia opintoja aloittaessa sekä minkälaisiin ryhmiin opiskelijat voidaan jakaa oppimis- ja tietokäsitystensä perustella.
The quantitative material has been analysed by creating a sum variable of each of the areas of conceptions of learning and knowledge; Collaborative knowledge building, Reflective learning, Valuing metacognition, Certainty of knowledge and Practical value.
Kvantitatiivinen aineisto analysoitiin muodostamalla oppimis- ja tietokäsitysten kysymyksistä summamuuttujat yhteistoiminnallisuus, reflektiivinen oppiminen, metakognitio, varma tieto sekä käytännöllisyys.
The Conclusion The subject teacher student value collaborative knowledge building, reflective learning, metacognition and deep approach to learning and show a growth mindset already at the beginning of their pedagogical studies.
Aineenopettajaopiskelijat arvostavat yhteistoiminnallisuutta, reflektiivistä oppimista, metakognitiivisuutta ja syväsuuntautuneisuutta sekä ilmentävät kasvun ajattelutapaa jo pedagogisia opintojansa aloittaessaan.