natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eleven stabilizers were selected for sheet tests with ASA dosages of 1 kg/t and 2 kg/t.
Yksitoista stabilointiainetta valittiin arkkikokeisiin, joissa käytetyt ASA-annokset olivat 1 kg/t ja 2 kg/t.
Generally, pure ASA produced higher hydrophobation with only little difference to EE-ASA.
Puhtaan ASA:n havaittiin tuottavan hieman korkeampaa hydrofobisuutta kuin EE-ASA.
The best dry tensile index, around 90 Nm/g, were seen with cationic starch and EE-ASA, and the best wet tensile index of 65 Nm/g with medium molecular weight, medium cationic polyamidoamine-epichlorohydrin (PAAE) and EE-ASA.
Paras kuivavetoindeksi saavutettiin kationisella tärkkelyksellä, noin 90 Nm/g ja EE-ASA:lla, paras märkävetoindeksi saavutettiin keskimolekyylipainoisella, keskikationisella polyamidiamiini-epiklorohydriinillä (PAAE) ja EE-ASA:lla, noin 65 Nm/g.
For reference starch, there was practically no difference between the two ASA's and for the 6.C-PAM, EE-ASA was better, whereas for PAAE, pure ASA showed best total results.
Tärkkelyksellä ei ollut juurikaan eroa kahden ASA:n välillä, 6.C- PAM:lla EE-ASA toimi paremmin ja PAAE:llä puhdas ASA tuotti optimaalisia tuloksia.
PAAE emulsion was easy to remove from the metal surface, whereas starch emulsion would have needed chemical treatment to be removed.
Sen sijaan referenssitärkkelys emulsioiden lian irrottaminen olisi vaatinut kemiallisen käsittelyn liatuille metallipinnoille.
For the nano- and microparticle stabilization effect, betonies and colloidal silica were utilized.
Emulsion stabilointiin nano- ja mikropartikkeleilla valittiin bentoniitti ja silika.
The effect of different ASA compounds, one pure ASA and the other, easy emulsifying (EE-ASA), with surface active agents (surfactants) added, were examined with various emulsion stabilizers.
Kokeissa käytettiin kahta erilaista ASA:a. Ensimmäinen oli puhdas ASA yhdiste ja jälkimmäisessä, EE-ASA:ssa, oli mukana pinta- aktiivisia aineita, tavoitteenaan helpottaa emulgointiprosessia.
Finally, six stabilizers were selected for deposition tests where ASA emulsions were exposed to precipitated calcium carbonate (PCC), CaCO3, which is known to forms sticky deposits with ASA's hydrolysis products in paper or board machines water circulation.
Kuusi stabilointiainetta valittiin likaantumiskokeisiin, joissa käytettiin ASA-emulsioiden ja saostetun kalsiumkarbonaatin CaCO3 (PCC) seoksia.
The most stable emulsions had no phase inversion, only little creaming and foaming during the 4 hour study.
Lisäksi tavoitteena oli, ettei kermoittumista, sedimentoitumista tai vaahtoamista neljän tunnin seuranta- ajanjaksona juurikaan esiintyisi.
Particle size, pH and visual determinations were carried out and twenty stabilizers were selected for turbidity and zeta potential testing.
Kaksikymmentä kiinnostavinta stabilointiainetta jatkoivat zeta potentiaali ja turbiditeetti mittauksiin.
Water absorption tests showed the highest hydrophobation with medium molecular weight and medium charge density having 6.C-PAM and pure ASA and with polyvinyl alcohol, PVA 3-96, with both ASA's.
Korkeimmat paperin hydrofobisuusarvot saavutettiin keskimolekyylipainoisella ja keskivaraustiheyksisellä 6.C-PAM:illaja puhtaalla ASA:lla, polyvinyyli alkoholilla (PVA), ja EE-ASA:lla, sekä referenssitärkkelyksellä kummallakin ASA-liimalla.
The chosen stabilizers were reference cationic potato starch, different charge densities and molecular weights having cationic and anionic polyacrylamides (C- and A-PAM's), caboxymethyl celluloses (cmc's) and amphoteric polymers, among other stabilizers which gave steric or electrostatic stabilization effect on emulsion droplets.
Lisäksi stabilointiaineina käytettiin muun muassa eri varaustiheydellä ja molekyylipainoilla olevia kationisia ja anionisia polyakryyliamideja (C- ja A-PAM), amfoteerisia polymeerejä ja karboksyylimetyyliselluloosia (CMC).
Optimization of ASA emulsification in internal sizing of paper and board
Alkenyyli meripihkahappoanhydridin emulgoinnin optimointi paperin ja kartongin massaliimauksessa
Generally neither of the two ASA's was superior compared to the other, when considering fouling.
Keskimäärin kumpikaan ASA ei tuottanut toistaan huomattavasti vähemmän likaavia emulsioita, vaan kummallakin saavutettiin sekä hyviä että huonoja arvoja.
ASA emulsions stabilized with reference cationic starch showed the lowest deposit amounts, 1.3 and 1.2 g/m2, with pure ASA and with EE-ASA.
Stabiileimman emulsion, parhaan liimauksen ja vähiten likaavan emulsion tuottivat referenssitärkkelys kummallakin ASA:lla, 6.C-PAM EE-ASA:lla ja PAAE puhtaan ASA:n kanssa.
In this master's thesis, different emulsions, emulsification techniques and stabilizers in the process industry were studied.
ASA:n emulgointikokeita varten tutkittiin erilaisia steerisesti ja elektrostaattisesti emulsiota stabiloivia stabilointiaineita.
Emulsions in food, medical, petroleum and papermaking processes had potential stabilizers to be used for hydrophobation of paper and board with ASA.
Kirjallisuusosassa vertailtiin eri teollisuuden alojen emulsioita (esimerkiksi ruoka-, lääke-, öljy-, ja paperiteollisuuden kemikaalit) ja niissä käytettyjä emulsion stabilointiaineita ja -menetelmiä.
The deposit nature on sample steel plates varied.
Pintojen lian luonteessa oli huomattavia eroja.
Emulsification process of ASA was studied by choosing thirty four stabilizers based on earlier experiments and literature over various fields of emulsification.
Emulgoitiin 34 stabilointiainetta kummankin ASA:n kanssa ja määritettiin emulsioista pH, partikkelikoko sekä visuaaliset ominaisuudet.
The comparison between rosin, AKD and ASA internal sizing agents was also done.
Tarkemmin vertailtiin paperin ja kartongin massaliimauksessa yleisesti käytettyjä ASA, alkyyli keteeni dimeeri (AKD) ja hartsiliimoja.
The goal was to find optimal emulsification methods and emulsion stabilizers for ASA emulsification.
Diplomityön tavoitteena oli löytää paperin ja kartonginvalmistukseen sopivia emulsiota stabiloivia kemikaaleja eri teollisuudenalojen kirjallisuudesta.
Method for defining an energy model of an aprtment house
Asuinkerrostalon energiankulutuksen määritysmenetelmän kehittäminen
Measuring of the air exchange efficiency in various air exchange systems
Ilmanvaihdon hyötysuhteen mittaaminen eri ilmanvaihtojärjestelmissä
– Designing a club concept
– Klubikonseptin suunnittelu
What is this Lazerjuice thing?!
Mikä tää Lasermehu juttu on?!
GIS as part of the decision making related to waste utilization and waste services sales
Paikkatiedot osana jätteiden hyötykäyttöön liittyvää päätöksentekoa ja jätepalveluiden myyntiä
Malfunction in these safety critical systems can cause serious damage to the environment, property, or lead even to human injuries and casualties.
Vika näissä turvakriittisissä järjestelmissä voi aiheuttaa vakavaa vahinkoa ympäristölle, omaisuudelle, tai ihmisten terveydelle, johtaen jopa kuolemaan.
Many automatic and robotic systems in the industry are responsible for processes that can cause significant damages when malfunctioning.
Monet automaattiset järjestelmät ja robotit teollisuudessa vastaavat prosesseista, jotka voivat aiheuttaa vakavia vahinkoja toimiessaan väärin.
Software tool validation for safety critical systems development
Ohjelmistotyökalujen kelpuutus turvakriittisten järjestelmien kehityksessä
Function, design and manufacturing of safety critical systems falls under regulation of legislation at various levels in different countries.
Turvakriittisten järjestelmien toiminta, suunnittelu ja valmistus kuuluvat lainsäädännön sääntelyn piiriin eri maissa.
This thesis concentrates on software tool validation for a company that designs safety critical systems for the United States and the European Union markets.
Tämä diplomityö keskittyy ohjelmistotyökalujen kelpuutukseen yritykselle, joka suunnittelee turvakriittisiä järjestelmiä Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin markkinoille.
Regulations, standards and recommendations try to minimize the risk of failure and assure good practices are used in the design of safety critical systems.
Säädökset, standardit ja suositukset pyrkivät minimoimaan vikatilanteiden riskit sekä varmistamaan hyvien toimintatapojen käytön järjestelmien suunnittelussa.
Developed procedure was demonstrated in a case study where a selected software tool was successfully validated.
Kehitettyä menetelmää havainnollistettiin esimerkkitapauksessa, jossa valittu ohjelmistotyökalu kelpuutettiin onnistuneesti.
Selected approach uses risk analysis and critical thinking in the selection of validation activities from a defined toolbox.
Valittu lähestymistapa käyttää riskianalyysiä sekä kriittistä ajattelua kelpuutuksessa käytettyjen aktiviteettien valinnassa määritellystä työkalupakista.
The goal of this thesis is to develop a consolidated and optimized software tool validation procedure, that fulfills the requirements of selected industry sectors, without causing unnecessary overhead in the needed validation effort.
Työn tavoitteena on kehittää optimoitu ja yhdistetty ohjelmistotyökalujen kelpuutusmenetelmä, joka täyttää valittujen teollisuuden alojen vaatimukset aiheuttamatta liikaa ylimääräistä työtä.
Functional safety software tool validation requirements were linked to the existing validation activities in the toolbox, and new activities were introduced.
Toiminnallisen turvallisuuden ohjelmistotyökalujen kelpuutusvaatimukset liitettiin työkalupakissa oleviin aktiviteetteihin, ja uusia aktiviteetteja lisättiin työkalupakkiin.
This thesis concludes that a consolidated software tool validation procedure can be developed, and while containing some overhead in the validation effort, software tool validation can still be executed in efficient and value added way.
Työssä todetaan, että yhdistetty ohjelmistotyökalujen kelpuutusmenetelmä on mahdollista kehittää, ja vaikka se sisältää ylimääräistä validointityötä, voidaan ohjelmistotyökalut silti kelpuuttaa tehokkaasti ja lisäarvoa aikaansaaden.
For this, regulatory environment regarding software tool validation in the United States and the European Union for medical devices and generic functional safety systems is analyzed.
Tätä varten työssä analysoidaan lääkintälaitteiden ja toiminnallisen turvallisuuden säädösten vaatimukset Yhdysvalloissa sekä Euroopan unionissa ohjelmistotyökalujen kelpuutuksen suhteen.
As the result of the work, a consolidated software tool validation procedure is developed.
Työn tuloksena kehitetään yhdistetty ja optimoitu ohjelmistotyökalujen kelpuutusmenetelmä.
Technical reports and other guidance documents are then used to extract best practices on software tool validation.
Tämän jälkeen selvitetään ohjelmistotyökalujen kelpuutuksen parhaita toimintatapoja teknisistä raporteista ja muista ohjeista.
This requires low gettering temperatures and/or high initial contamination level.
Erkautumisen käynnistyminen vaatii matalia prosessilämpötiloja ja/tai korkeaa alkuperäistä kontaminaatiotasoa.
Boron and phosphorus diffusion gettering: Efficiency, mechanisms and applicability to silicon solar cells
Boori- ja fosforidiffuusiogetterointi: Tehokkuus, mekanismit ja soveltuvuus piiaurinkokennoihin
In the case of PDG, the presented steady state data at the temperature range of 650-800°C enables the determination of an accurate value for segregation coefficient of iron.
Fosforin tapauksessa esitettävät tasapainotilan rautatulokset lämpötila-alueelta 650-800°C mahdollistavat raudan segregaatiokertoimen tarkan arvon määrittämisen.
Experiments made with single crystalline silicon provide new data for both boron diffusion gettering (BDG) and phosphorus diffusion gettering (PDG).
Yksikiteiselle piimateriaalille tehdyt tutkimukset tarjoavat uutta tietoa sekä booridiffuusio-getteroinnista (BDG) että fosforidiffuusiogetteroinnista (PDG).
The results clearly demonstrate the importance of careful process parameter design: to achieve best results, the gettering parameters used for high purity silicon should be chosen differently as for a material with high impurity content.
Tulokset osoittavat selvästi prosessiparametrien suunnittelun merkityksen: parhaan tuloksen saavuttamiseksi tulisi korkean puhtauden piin getterointiparametrien poiketa huomattavasti korkean epäpuhtaustason materiaalin vastaavista.
Studies made on multicrystalline silicon (mc-Si) show that both BDG and PDG lead to a significant increase in minority carrier lifetime and a substantial reduction of the red zone area.
Monikiteiselle piimateriaalille tehdyt kokeet osoittavat sekä BDG:n että PDG:n pidentävän huomattavasti vähemmistövarauksenkuljettajien elinaikaa ja merkittävästi pienentävän kiekkojen erityisen huonoa reuna-aluetta.
However, if precipitation at the emitter is activated, considerable improvement in the gettering efficiency is achievable.
Toisaalta, jos erkautuminen seostetussa kerroksessa saadaan aktivoitua, voi saavutettava tehokkuus parantua merkittävästi.
Finally, gettering processes optimized based on the material parameter results are applied on device level in solar cell processing.
Lopuksi saavutettujen tulosten avulla optimoituja getterointiprosesseja sovelletaan komponenttitasolla aurinkokennojen valmistuksessa.
With initial bulk iron concentration as high as 2 × 1014 cm-3, conversion efficiencies comparable with non-contaminated cells are obtained.
Hyvinkin korkeasta alkuperäisestä rautakontaminaatiosta (2 × 1014 cm-3) huolimatta kyetään saavuttamaan yhtä hyviä hyötysuhteita kuin puhtailla aurinkokennoilla.
In this case, the prevailing mechanism is found to be B-Si precipitate gettering, which requires that the boron concentration at the emitter exceeds its solubility at the annealing temperature for a sufficiently long time for nucleation and growth of B-Si precipitates.
Tämän korkean tehokkuuden on todettu aiheutuvan B-Si erkaumista, joiden ydintymisen käynnistyminen ja kasvu kuumennuksen aikana vaativat liukoisuusarvon ylittävää boorikonsentraatiota sekä kuumennuksen riittävän pitkää kestoa.
The purpose of this thesis is to increase the level of understanding of different impurity gettering techniques in silicon, especially from solar cell point-of-view.
Tämän työn tarkoituksena on syventää nykyisille piiaurinkokennoille tärkeimpien getterointitekniikoiden ymmärtämystä teoreettisia ja kokeellisia tutkimusmenetelmiä käyttäen.
For BDG, gettering efficiencies even comparable to PDG are achieved.
Boorilla saavutetaan fosforiin verrattavissa oleva getterointitehokkuus.
As it is impossible to completely prevent the presence of impurities in semiconductor device processing, various defect engineering strategies are needed.
Erilaiset getterointitekniikat ovat tärkeitä puolijohdekomponenttien valmistuksessa sillä epäpuhtauksien läsnäololta prosesseissa on mahdotonta kokonaan välttyä.
Due to the high amount of precipitated metals, the higher in-diffusion temperature of boron is found to be beneficial in mc-Si. After BDG, the average lifetime in the red zone is increased from 5 us up to 270 us.
BDG:n seurauksena elinajan keskiarvo kiekon reuna-alueilla nousee arvosta 5 us jopa arvoon 270 us. Fosforia ioni-istuttamalla suoritetut getterointitutkimukset paljastavat, että kyseisellä tekniikalla saavutettava tehokkuus on huomattavasti matalampi kuin tavanomaisella diffuusiolla.
Digital hydraulics in calender's circulation lubrication flow control
Digitaalihydrauliikka kalanterin kiertovoitelun tilavuusvirran säädössä
Biocompatibility and reactions at biomaterial-tissue interface of an implantable sensor
Bioyhteensopivus ja reaktiot implantoitavan anturin ja kudoksen välisellä rajapinnalla
The throughput starts to decline when the distance between the transmitter and the receiver exceeds 3 meters.
Tiedonsiirtonopeus alkaa laskea, kun lähettimen ja vastaanottimen välinen etäisyys ylittää 3 metriä.
In the first part of the thesis, different solutions for realizing integrated antennas in the 60-GHz frequency range are presented.
Työn ensimmäisessä osassa esitellään erilaisia ratkaisuja integroitujen antennien toteuttamiseksi 60 GHz:n taajuusalueelle.
The results reveal that the 60-GHz radio systems are able to provide the required 1.53-Gbps data rate in hospital environments.
Tulokset osoittavat, että 60 GHz:n radiojärjestelmät mahdollistavat vaaditun 1,53 Gbps:n tiedonsiirtonopeuden sairaalaympä-ristöissä.
One of the key questions that needs to be answered before millimeter-wave devices can be produced profitably in large quantities is how to realize a low-cost antenna that is efficient and can be integrated with other parts of the transceiver.
Avainkysymys, johon tarvitaan vastaus ennen kuin millimetriaaltolaitteita voidaan valmistaa kannattavasti suuria määriä on, miten edullinen ja suorituskykyinen antenni toteutetaan niin, että se voidaan integroida muiden lähetin- ja vastaanotinkomponenttien kanssa.
The goal of the propagation part is to measure and model propagation channels in hospital environments, where 60-GHz radio systems can be used to improve the efficiency of medical operations and in urban outdoor environments, where millimeter-wave point-to-point links can be used for last mile access and backhaul of mobile networks.
Työn etenemisosan tavoitteena on mitata ja mallintaa etenemiskanava sairaalaympäristöis-sä, joissa 60 GHz:n radiojärjestelmiä voidaan käyttää parantamaan lääketieteellisten operaati-oiden tehokkuutta, sekä kaupunkiympäristöissä, joissa millimetriaaltoalueen radiolinkkejä voidaan käyttää ns. viimeisen mailin yhteyksiin sekä mobiiliverkkojen runkona.
The use of millimeter-wave frequencies is seen as a strong candidate for realizing future, very high data-rate radio systems.
Millimetriaaltotaajuuksien käyttöä pidetään vahvana ehdokkaana tulevaisuuden hyvin suuriin datanopeuksiin yltävien radiojärjestelmien toteuttamiseksi.
In addition, beam steering has been demonstrated with the developed antenna arrays.
Lisäksi antennin säteilykuvion kääntöä on havainnollistettu kehitetyillä antenniryhmillä.
The measured channel data is used to derive important propagation parameters, which are then compared to those found from the literature.
Mitattua kanavatietoa käytetään tärkeiden etenemisparametrien johtamiseen, joita verrataan kirjallisuudessa esitettyihin arvoihin.
At first, the performance of different multi-antenna techniques are compared based on experimental characterization of the channel capacity.
Aluksi vertaillaan moniantennitekniikoiden suorituskykyä kokeellisesti määritetyn kanavakapasiteetin avulla.
In this work, several antenna designs utilizing micromachining techniques have been developed and evaluated.
Työssä on kehitetty useita mikromekaanista prosessia hyödyntäviä antenneja ja arvioitu niiden suorituskykyä.
In this thesis, millimeter-wave antenna solutions and radio wave propagation channels are studied.
Tässä työssä tutkitaan millimetriaaltoalueen antenniratkaisuja sekä radioaaltojen etenemiskanavaa.
Radio wave propagation and antennas for millimeter-wave communications
Radioaaltojen eteneminen ja antennit millimetriaaltoalueen tietoliikennesovelluksiin
Millimeter-wave frequencies offer large bandwidths for short-range indoor communications and outdoor point-to-point radio links.
Millimetriaaltotaajuudet tarjoavat käytettäväksi suuria kaistanleveyksiä lyhyen kantaman sisätilatietoliikenteeseen sekä ulkotiloissa käytettäville radiolinkeille.
In the last part of the thesis, the performance of millimeter-wave radio systems in indoor scenarios is analyzed by means of channel capacity and throughput of the physical layer.
Väitöskirjan viimeisessä osassa analysoidaan millimetriaaltoradiojärjestelmien suoritus-kykyä sisätilaympäristöissä kanavakapasiteetin sekä fysikaalisen kerroksen tiedonsiirto-nopeuden avulla.
The results of the throughput analysis are used to evaluate the feasibility of millimeter-wave radio systems in the defined usage scenarios and to validate the developed propagation channel models.
Tiedonsiirtonopeusanalyysin tuloksia käytetään millimetriaaltoradiojärjestelmien käytettävyyden arviointiin määritellyissä käyttöskenaari-oissa sekä kehitettyjen kanavamallien validointiin.
In order to generate a large number of channel realizations, e.g., for system simulations, channel models that describe the propagation channel in the delay domain have been developed.
Työssä on kehitetty kanavamalleja, jotka kuvaavat etenemiskanavaa viivealueessa, jotta esimerkiksi systeemisimulointeihin saadaan luoduksi riittävän suuri määrä kanavavasteita.
Attention was especially paid to similarities and differences of the repair manuals.
Erityisesti huomiota kiinnitettiin korjausohjeiden yhteneväisyyksiin ja eroavaisuuksiin.
Typical structural damages are repaired according to the sailplane manufacturers' repair manuals.
Tyypilliset rakennevauriot korjataan purjelentokonevalmistajien korjausohjeiden mukaisesti.
The reference laminate in this research was the fuselage laminate of the PIK-20 sailplane.
Tutkimuksessa käytettiin referenssilaminaattina PIK-20 -purjelentokoneen rungon kuorilaminaattia.
Design and implementation of structural repair for sailplanes made of reinforced plastic
Lujitemuovirakenteisten purjelentokoneiden rakennekorjausten suunnittelu ja toteutus
The result of the fuselage test was that the damage will not decrease the strength of the original structure even if the ultimate tensile strength of the repaired laminate is 50 percent of the ultimate tensile strength of the original structure laminate.
Kokeiden perusteella havaittiin, ettei korjaus heikennä alkuperäistä rakennetta vaikka se palauttaisi laminaatin vetomurtolujuudesta vain 50 %.
Structural damages are normally repaired with composite patches.
Rakennevauriot korjataan normaalisti paikkalaminoimalla.
The purpose of this master's thesis was to evaluate the functionality and usability of the practical repairs.
Tämän diplomityön tarkoituksena oli arvioida eri korjausmenetelmien toimivuutta ja käytettävyyttä käytännön korjauksissa.
Sailplanes made of reinforced plastic are easily impact damaged.
Purjelentokoneiden lujitemuoveista valmistetut rakenteet vaurioituvat helposti esimerkiksi iskukuormien seurauksena.
In the theoretical part the required length of the bevel was calculated by using different analysis methods.
Laskennallisessa osuudessa määritettiin korjauksiin tarvittavat viistepituudet käyttämällä erilaisia analyysimenetelmiä.
The aim of the research was to verify the used repair techniques and to determine the best repair methods.
Työn tavoitteena oli todentaa korjausohjeiden mukaisten korjausmenetelmien oikeellisuus sekä selvittää parhaiten käytännössä toimivat korjausmenetelmät.
The structure of the fuselage was modelled with a cylindrical specimen that was bent through the torsion bar.
Rungon rakennetta mallinnettiin lieriönmuotoisella koekappaleella, joka koestettiin taivuttamalla sitä vääntövarren kautta.
The failure of PIK-20 sailplane's fuselage, caused by both bending and torsion loads, and the possibility of repairing the fuselage were also studied experimentally.
Työssä tutkittiin laskennallisesti ja kokeellisesti myös PIK-20 -purjelentokoneen perärungon vaurioitumista yhdistetyn taivutus-vääntö -kuormituksen seurauksena sekä syntyneen vaurion korjausmahdollisuuksia.
Repair plies are laminated on the repairable area with a wet lay-up technique.
Lujitekerrokset märkälaminoidaan korjattavalle alueelle, jossa vaurion reunat on viistetty.
The damaged specimen was repaired by using repairing and beveling techniques which are used in practical repairs.
Vaurioituneen koekappaleen korjauksessa sovellettiin purjelentokoneiden käytännön korjauksissa käytettävää korjausmenetelmää.
The calculation results were validated with tensile tests.
Tulosten oikeellisuus varmistettiin vetokokeilla.
General instructions have also been published to standardize and define the repair instructions.
Lisäksi on olemassa yleisohjeita, jotka on tarkoitettu tarkentamaan valmistajien ohjeita.
A literature survey on damage repairs was also made.
Tutkimus aloitettiin tekemällä kirjallisuusselvitys lujitemuoveista ja niiden vauriokorjauksista.
Even if the ultimate fracture strength decreases about 50 percent, the failure mode of the repaired structure is still instability.
Varmuusmarginaali murtolujuuteen on suuri, joten murtolujuuden pienentyessäkin kriittisenä pettämistapana säilyy epästabiliteetti.