natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When surrounded by timeless and placeless architecture our picture of the reality is left unstructured and world seems obscure, insecure and meaningless.
Ajattoman ja paikattoman nykyarkkitehtuurin parissa käsityksemme todellisuudesta jää jäsentymättömäksi ja maailma näyttäytyy meille vaikeaselkoisena sekä merkityksettömänä.
I demonstrate my approach by presenting small-scale draft design which examines potential of an urban farming activity in a fascinating place at Kalevankangas ridge in Tampere.
Havainnollistan ajan ja paikan tarinoihin perustuvaa lähestymistapaa pienimittakaavaisella luonnossuunnitelmalla, jossa tutkin Tampereen Kalevankankaalla sijaitsevan joutomaan ja siellä toimivan kaupunkiviljelmän potentiaalia.
Contemporary architecture does not represent time and place as buildings used to: they do not tell us stories of time and place nor give us feeling of belonging to world, home nor continuum of time.
Nykyarkkitehtuuri ei ilmennä aikaa ja paikkaa kuten ennen: rakennukset eivät kerro enää ajan ja paikan tarinoita eivätkä tarjoa meille tärkeitä kokemuksia pysyvyydestä ja jatkuvuudesta, luo paikan tunnetta tai ilmennä ajan kulumista.
When stories are set for the aim of a creative process, architects question their old-established ways of thinking and the experience of users rises into the core of the design process.
Kun arkkitehti luovassa työskentelyssään asettaa rakennusten kertomat tarinat suunnittelua ohjaavaksi tekijöiksi, tulee hän kyseenalaistaneeksi omat vakiintuneet ajattelutapansa ja tulevan käyttäjän kokemus nousee suunnittelun keskiöön.
By examining stories that buildings tell us, we can understand architectures multidimensional character and also explain why people are fascinated by old buildings: they carry rich meanings while contemporary architecture is often viewed as cold and soulless because of its meaninglessness.
Tarkastelemalla näitä kertomuksia, voidaan jäsentää arkkitehtuurin moniulotteista luonnetta ja selittää nykyarkkitehtuurin kriisiä; runsaasti erilaisia merkityksiä kantavat iäkkäät rakennukset puhuttelevat ihmistä ja saavat hänet viihtymään, kun taas merkityssisällöltään ohut nykyarkkitehtuuri koetaan usein hengettömäksi ja kylmäksi.
In a fragmented and obscure contemporary world, the time and place or nature, the built environment, phenomena of our time and the passing of time as a part of humanity are few shared things between all humans.
Merkityksiltään pirstaleisessa ja vaikeaselkoisessa nykymaailmassa aika ja paikka eli luonto, rakennettu ympäristömme, oman aikamme ilmiöt sekä ajan kuluminen osana ihmisyyttä ovat harvoja yhteisesti jaettuja asioita, minkä vuoksi uutta henkeä arkkitehtuurille voidaan etsiä ajan ja paikan tarinoista.
Fractures into a one-dimensional, technical and over-rationalized architecture are born when stories of time and place told by buildings serve us a meaningful experiences and thus a feeling of belonging to the home, to the world and to the continuum of time.
Murtumia yksiulotteiseen tekniseen rakentamiseen syntyy, kun rakennuksista luetut ajan ja paikan tarinat tarjoavat ihmiselle vaikuttavia kokemuksia luonnon, näyttävän arkkitehtuurin sekä ajallisen syvyyden parissa ja merkityksellistä tunnetta kotiseutuun, maailmaan sekä ajanjatkumoon kuulumisesta.
The occurrence of time and place in our built environment supports human’s mental wellbeing because architecture gives understandable shape to endless time and infinite space.
Ajan ja paikan ilmeneminen rakennetussa ympäristössä tukee ihmisen henkistä hyvinvointia, sillä rakentamisen avulla loputon aika ja ääretön tila saavat ihmiselle käsitettävän muodon, kun maailma hahmottuu tälle eriluonteisina paikkoina ja ajan kuluminen on havaittavissa elinympäristössämme.
Powerful experiences in a beautiful nature or in an ancient building can lead to a strong feeling of belonging to the nature and to the continuum of time, which can cause human to live more respectful towards environment and history.
Ajan ja paikan ilmeneminen rakennetussa ympäristössämme voi kuitenkin auttaa ihmistä löytämään terveemmän suhteen todellisuutta kohtaan, sillä tuntemukset luontoon ja ajalliseen jatkumoon kuulumisesta tarjoavat yksilölle vaikuttavia ja merkityksellisiä kokemuksia, joiden myötä ihminen voi havahtua elämään sekä ympäristöä, että historiaa kunnioittavalla tavalla.
Therefore, new spirit for architecture can be searched from the stories of time and place.
Rakennukset kertovat: Ajan ja paikan tarinat arkkitehtuurin tarkastelussa
CH25H is an enzyme that can reduce cholesterol production.
Tutkimuksesa löydettiin entsyymi, kolesteroli-25-hydroksylaasi, joka estää kolesterolin tuotantoa.
In the present study, I further investigated the role of vitamin D in prostate cells with lipid-related aspect as a focus.
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää D-vitamiinin vaikutuksia rasva-aineenvaihduntaan ja tämän yhteyksiä eturauhassyövän kehittymiseen.
abca1 is regulated by liver X receptor (LXR) which is involved in cholesterol balance.
Havaittiin myös, että D-vitamiini toimii yhdessä LX-reseptorin kanssa säätelemällä kolesterolin soluun siirtymistä.
Our study indicated both of these two regulations partly contribute to calcitriol-mediated control of prostate cell growth, indicating a role of these regulations in prostate cancer, where androgen plays an important role.
Nämä samat mekanismit näyttivät säätelevän myös eturauhasen solujen kasvua ja siten saattavat vaikuttaa eturauhasen syövän kehitykseen.
Taken together, the results suggest that calcitriol/VDR is directly or indirectly involved in lipid metabolism via regulation of specific gene expression, which is implicated in the control of prostate stromal and prostate cancer cell growth.
Yhteenvetona voitiin todeta, että D-vitamiini säätelee kolesterolin aineenvaihduntaa ja voi myös sitä kautta suojata verenkiertoelimistön kalkkeutumiselta.
The functions of vitamin D have been mainly fulfilled via its regulation of gene expression after binding to vitamin D receptor (VDR).
Lisäksi D-vitamiini vaikutti sukupuolihormonien aineenvaihduntaan säätelemällä niitä tuottavaa entsyymiä.
Low concentration of vitamin D in blood has been suggested to associate with the development of prostate cancer and the increase of blood cholesterol.
Koska D-vitamiini syntyy kolesterolista, haluttiin selvittää, voisiko D-vitamiini säädellä myös kolesterolin aineenvaihduntaa.
Classical functions of vitamin D are mediation of calcium and phosphate balance in our body.
Työ on jatkoa tutkimusryhmän aikaisemmille tuloksille, joiden mukaan D-vitamiini säätelee suoraan rasvahappojen tuottoa soluissa.
The purpose of this thesis is to review some key concepts and literature of path planning and to present an implementation of a search algorithm suitable for the path following of a low-speed, differential-drive mobile robot.
Tämän kandidaatintyön tarkoitus on tehdä kirjallisuusselvitys reitinsuunnittelun tärkeistä käsitteistä ja kirjallisuudesta ja esittää toteutus reitinseurantaan soveltuvasta reitinsuunnittelualgoritmista hitaalle, differentiaalisesti ajetulle mobilerobotille.
We analysed the interviews using inductive content analysis.
Haastattelut analysoitiin induktiivisella sisällönanalyysilla.
A further aim is to produce deeper knowledge of the subject, which can be used to support the prevention of violence.
Lisäksi tavoitteena oli tuottaa syventävää tietoa aiheesta, jota voidaan hyödyntää väkivallan ennaltaehkäisyn tukena.
The risk factors of serious physical violence did not emerge in these data.
Vakavan fyysisen väkivallan riskitekijöitä ei noussut esille aineistosta.
The results of the study can be used to support decision-making and in further research.
Tutkimuksen tuottamaa tietoa voidaan hyödyntää päätöksen teon tukena ja jatkotutkimuksissa.
The synthesis of the violence of children with special needs consisted of three parts: 1) the diversity and forms of violence of children with special needs, 2) factors associated with violence and 3) the prevalence of violence of children with special needs.
Synteesi väkivallasta erityistä tukea tarvitsevia lapsia kohtaan muodostui kolmesta osasta, jotka olivat: 1) erityistä tukea tarvitseviin lapsiin kohdistuvan väkivallan moninaisuus ja muodot, 2) väkivaltaan yhteydessä olevat tekijät ja 3) väkivallan esiintyminen erityistä tukea tarvitsevia lapsia kohtaan.
Using a questionnaire targeted towards Finnish and Swedish parents (N=3420), we described Finnish and Swedish mothers’ emotional and physical violence of their children.
Suomalaisille ja ruotsalaisille vanhemmille (N=3420) suunnatun kyselyn kautta kuvattiin suomalaisten ja ruotsalaisten äitien lapsiinsa kohdistamaa henkistä ja fyysistä väkivaltaa.
The results of the synthesis can be used when planning and directing resources for advocacy work related to violence and for development of that kind of services that would support children with special needs and their families.
Synteesin tuloksia voidaan hyödyntää suunniteltaessa ja suunnattaessa resursseja väkivallan vaikuttamistyöhön sekä sellaisten palveluiden kehittämiseen, jotka tukisivat erityistä tukea tarvitsevia lapsia ja heidän perheitään.
In the analysis and description of the data, we used frequencies, cross tabulation, the χ2 test and the t test.
Aineiston analysoinnissa ja kuvailussa käytettiin frekvenssejä, ristiintaulukointia, khiin neliö-testiä sekä t-testiä.
We used logistical regression analysis to explain the association between the risk factors and emotional and mild physical violence and to find the key factors of the phenomenon.
Logistisella regressioanalyysilä pyrittiin selittämään riskitekijöiden yhteyttä henkiseen ja lievään fyysiseeen väkivaltaan ja löytämään ilmiön kannalta keskeiset tekijät.
The children with special needs defined violence as concrete actions.
Erityislapset määrittelivät väkivallan konkreettisina tekoina.
The data created also challenges those involved in reasearch of child violence to always also examine children with special needs and to include them in their studies in line with the inclusion principle.
Lisäksi tuotettu tieto haastaa lapsiin kohdistuvissa väkivaltatutkimuksissa tarkastelemaan aina myös erityistä tukea tarvitsevia lapsia ja ottamaan heidät mukaan tutkimuksiin toteuttaen inkluusio-periaatetta.
Using a questionnaire targeted at parents of children under school age (N=223), we evaluated the risk factors of violence reported by parents of 2 and 4-year-old children.
Alle kouluikäisten lasten vanhemmille suunnatun kyselytutkimuksen (N=223) avulla tarkasteltiin väkivallan riskitekijöitä 2-ja 4-vuotiaiden lasten perheissä vanhempien ilmoittamana.
The results of the study show that of the risk factors of violence, those related to the child, parent or family were associated with emotional or mild physical violence of children.
Tutkimuksen tulokset osoittivat, että väkivallan riskitekijöistä lapseen, vanhempaan ja perheeseen liittyvät tekijät olivat yhteydessä lapseen kohdistuvaan henkiseen tai lievään fyysiseen väkivaltaan.
The purpose of this study was to describe and form a synthesis of the violence of children with special needs experience.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli kuvata ja muodostaa synteesi erityistä tukea tarvitsevien lasten kokemasta väkivallasta.
The interviews of the children with special needs (N=10) illustrated the children’s definitions and experiences of bullying and violence that they had either experienced themselves or witnessed.
Erityislasten haastatteluilla (N=10) kuvattiin lasten määritelmiä ja lapsen itsensä kohdistuvia tai hänen todistamiaan kokemuksia kiusaamisesta ja väkivallasta.
The data enabled a comparison between children with a disability or long-term illness and children with no disability or long-term illness.
Aineisto mahdollisti vertailun vamman tai pitkäaikaissairauden omaavien lasten sekä lasten, joilla ei ollut vammaa tai pitkäaikaissairautta välillä.
Violence of the children with special needs appeared on forms of violence as emotional and physical violence.
Väkivalta erityistä tukea tarvitsevia lapsia kohtaan näyttäytyi väkivallan muodoittain kuten henkisenä ja fyysisenä väkivaltana.
The experiences of bullying or violence suffered or witnessed by children with special needs were diverse and occurred in several areas of the children’s lives.
Erityislasten itseensä kohdistuvat tai todistamat kiusaamisen ja väkivallan kokemukset olivat moninaisia, jotka tapahtuivat lapsen useilla elämänalueilla.
The aim of the study was to highlight the violence of children with special needs, the factors affecting it and the children’s own perceptions of the violence they experience.
Tutkimuksen tavoitteena oli nostaa esille erityistä tukea tarvitseviin lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa, siihen yhteydessä olevia tekijöitä sekä erityislasten oma näkemys heihin kohdistuvasta väkivallasta.
We analysed the data statistically, and to compare the risk factors of violence we used the χ2 test and cross tabulation.
Aineisto analysoitiin tilastollisesti ja väkivallan riskitekijöiden vertailussa käytettiin χ2-testiä sekä ristiintaulukointia.
One clinically significant result 12 was the serious physical violence of children with neurological or mental disabilities or long-term illnesses in comparison with other child groups.
Kliinisesti merkittävä tulos oli vakavaa fyysistä väkivaltaa tarkasteltaessa lapsien, joilla oli neurologisia tai psyykkisiä vammoja tai pitkäaikaissauksia kohdalla verratessa muihin lapsiryhmiin.
The diversity and forms of the violence of children with special needs arose as violence, bullying or discrimination experienced by the child and violence witnessed by the child.
Erityistä tukea tarvitseviin lapsiin kohdistuvan väkivallan moninaisuus ja muodot tulivat esille silloin, kun lapsi koki väkivaltaa, kiusaamista ja syrjimistä sekä silloin, kun lapsi todisti väkivaltaa.
The factors associated with violence were preventive as well as predisposing.
Väkivaltaan yhteydessä olevat tekijät olivat sekä suojaavia tekijöitä että väkivallalle altistavia tekijöitä.
Children with specal needs experienced violence from the assistant and children became bullied because of disability.
Erityislapset kokivat väkivaltaa avustajien taholta ja lapsia kiusattiin vamman takia.
A comparison of mothers’ emotional and physical violence of children with special needs to that of children with no disability or long-term illness revealed that mothers’ emotional violence of children with a disability or long-term illness was more prevalent.
Verrattaessa äitien kohdistamaa henkistä ja fyysistä väkivaltaa erityistä tukea tarvitsevia lapsia kohtaan suhteessa lapsiin, joilla ei ole vammaa tai pitkäaikaissairautta, nousi esille, että äidit käyttivät enemmän henkistä väkivaltaa lapsiin, joilla oli vamma 10 tai pitkäaikaissairaus.
To describe the violence and bullying of children with special needs we used a mixed methods approach examined the violence of children.
Erityistä tukea tarvitseviin lapsiin kohdistuvan väkivallan ja kiusaamisen kuvaamiseksi käytettiin monimenetelmällistä lähestymistapaa lapsiin kohdistuvan väkivallan kartoittamiseksi.
Mothers’ mild physical violence (shown by frequency of violence) of children with neurological or mental disabilities or long-term illnesses was more frequent than that of children with no disability or long-term illness.
Äidit käyttivät lievää fyysistä väkivaltaa useammin (väkivallan tiheyttä tarkasteltaessa) lapsiin, joilla oli neurologisia tai psyykkisiä vammoja tai pitkäaikaissairauksia verratessa lapsiin, joilla ei ollut vammaa tai pitkäaikaissairautta.
Its tactics can also be used by those who hold power.
Sen taktiikoita voivat käyttää myös valtaapitävät.
The articles in the collection reveal aspects of sociology, cultural anthropology, cultural research, youth research and historical research.
Kokoelman artikkeleissa tulevat esiin sosiologian, kulttuuriantropologian, kulttuurintutkimuksen, nuorisotutkimuksen ja historian-tutkimuksen näkökulmat.
It can be called silent, passive, invisible or everyday resistance.
Sitä voidaan kutsua hiljaiseksi, passiiviseksi, näkymättömäksi tai arkipäivän vastarinnaksi.
However, power relations and conflicts can also involve another kind of resistance, which may not necessarily even be recognised as resistance at first.
Valta-asetelmiin ja konflikteihin voi kuitenkin liittyä myös toisenlaista vastarintaa, jota ei välttämättä ensin edes huomata vastarinnaksi.
Regulating, governing or controlling human activity often generates open resistance, which has been studied from the points of view of democracy, civil disobedience or political activism, for example.
Kun ihmisen toimintaa säädellään, hallitaan tai kontrolloidaan, ilmenee usein myös avointa vastarintaa, jota on tutkittu esimerkiksi demokratian toteutumisen, kansalaistottelemattomuuden tai poliittisen aktivismin näkökulmista.
The importance of everyday resistance rises from the signals of small networks in a situation where open confrontation is not possible or desired, but total inactivity is not an option either.
Arkipäivän vastarinnan merkitys nousee pienten verkostojen signaaleista tilanteessa, jossa ei kyetä tai haluta lähteä julkiseen vastakkainasetteluun, mutta ei myöskään haluta pysyä täysin passiivisina.
Moreover, silent resistance remaining in the margin cannot be considered separate from open resistance, but as an important part in the process of realising more open resistance.
Marginaaliin jäävää hiljaista vastarintaa ei myöskään voida nähdä erillisenä avoimesta vastarinnasta, vaan se on tärkeä osa avoimemman vastarinnan aktualisoitumisen prosessia.
The cases outline different forms of silent resistance, as well as its mechanisms and motives.
Erilaiset tapaukset avaavat ja jäsentävät hiljaisen vastarinnan esiintymismuotoja, samoin kuin sen mekanismeja ja motiiveja.
Silent resistance is a way of the subjugated or otherwise marginalised to challenge the dominant rules or systems.
Hiljainen vastarinta on alistettujen tai muuten marginaalisiksi jääneiden tapa asettua poikkiteloin hallitsevien sääntöjen tai järjestelmien kanssa.
With the articles in the book, the reader can follow the most diverse situations of silent resistance through both historical and contemporary events.
Kirjan artikkeleiden mukana pääsemme seuraamaan mitä moninaisimpia hiljaisen vastarinnan tapahtumatilanteita sekä historiallisten että nykypäivän tapahtumien avulla.
Although power relations serve as the event framework of the phenomenon, silent resistance is a weapon not only in the hands of the subjugated.
Vaikka valtasuhteet toimivat ilmiön tapahtumakehyksinä, hiljainen vastarinta ei ole ainoastaan alistettujen toimintaa.
This emphasises the wide spectrum of silent resistance, its loudness and multidisciplinary character.
Tämä korostaa hiljaisen vastarinnan laajaa kirjoa, sen äänekkyyttä ja monialaisuutta.
This book provides the reader with understanding of the phenomenon of silent resistance, collecting and presenting research on it.
Kirja tekee näkyväksi vähän käsiteltyä hiljaisen vastarinnan ilmiötä sekä kokoaa yhteen ja esittelee sitä koskevaa tutkimusta.
Because it does not proclaim resistance but rather tries to stay out of publicity, it is risk-free and low-profile activity that is seemingly non-political – and you can get away with it. Silent resistance can take many different forms: it may appear, for example, as silence and grumbling, isolation, avoiding and hindering issues or shifting attention to something irrelevant.
Koska se ei julistaudu vastarinnaksi, vaan pikemminkin pyrkii pysymään poissa julkisuudesta, se on riskitöntä matalan profiilin toimintaa, joka on näennäisesti epäpoliittista ja josta ei jää kiinni.
The incidence of CPRrelated injuries was 47%, and the most common injuries were multiple rib fractures (43%) and sternum fracture (15%).
Tyypillisimmät elvytyksestä aiheutuneet vammat olivat kylkiluunmurtuma (43%) sekä rintalastan murtuma (15%).
The mean length of the CPR episodes was 37(±8) minutes, and in six out of ten cases, the ETCO2 output was higher with manual CPR, indicating similar effectiveness of CPR-methods.
Elvytystapahtuman keston keskiarvo oli 37 (±8) minuuttia, ja kuudessa tapauksessa kymmenestä uloshengitysilman hiilidioksidipitoisuus oli korkeampi käsin suoritetulla elvytystekniikalla kuin elvytyslaitteella mikä kertoo menetelmien yhdenvertaisuudesta.
A simplified pre-hospital MET score was an independent predictor for hospital mortality (OR 2.42, 95% CI 1.84-3.18, P < 0.001), regardless of the patient’s age or previous physical health.
Ensihoidon aikana laskettava yksinkertainen riskipisteytys ennusti potilaan kuolleisuutta sairaalahoitojakson aikana (OR 2.42, 95% CI 1.84-3.18, P < 0.001) riippumatta potilaan iästä tai sairauksista.
The independent predictors for CPR-related injuries were OHCA in a public location (OR 4.98, 95% CI 2.02–12.31, P < 0.001), male gender (OR 4.11, 95% CI 1.79–9.43, P = 0.001), and older age (OR 1.04, 95% CI 1.01–1.07, P = 0.013).
Lisäksi todettiin, että elvytys julkisella paikalla (OR 4.98, 95% CI 2.02–12.31, P < 0.001), miessukupuoli (OR 4.11, 95% CI 1.79–9.43, P = 0.001) sekä ikä (OR 1.04, 95% CI 1.01–1.07, P = 0.013) lisäävät elvytysvammojen riskiä.
In this study, the shockable initial rhythm (OR 3.91, 95% CI 1.61-9.51, P = 0.003) and bystander CPR (OR 3.48, 95% CI 1.29-9.39, P = 0.014) were strong independent predictors of survival after OHCA.
Maallikkoelvytys (OR 3.48, 95% CI 1.29-9.39, P = 0.014) sekä defibrilloitava alkurytmi (OR 3.91, 95% CI 1.61-9.51, P = 0.003) olivat itsenäisiä ennustekijöitä sairaalan ulkopuolisesta sydänpysähdyksestä selviytymiseen.
A total of 149 cases underwent a forensic autopsy after OHCA.
Sairaalan ulkopuolisen elvytyksen jälkeen 149 vainajalle suoritettiin oikeuslääketieteellinen ruumiinavaus.
Results: In the prospective study, the incidence of EMS-treated OHCA was 52 per 100,000 population per year.
Epidemiologisessa työssä todettiin sairaalan ulkopuolisten ensihoidon hoitamien sydänpysähdysten ilmaantuvuudeksi 52 tapausta 100 000 henkeä kohden vuodessa, joka on vastaavaa tasoa eurooppalaisiin tutkimuksiin verrattuna.
EMS attended a total of 314 OHCA cases in which resuscitation was not attempted due to futility in 34 (11%) cases, and efforts were soon discontinued due to dismal prognostic factors in 74 (24%) cases.
Näistä tapauksista 34 potilaan (11%) kohdalla elvytysyrityksen todettiin olevan hyödytön eikä elvytystä aloitettu, 280 potilaan kohdalla elvytys aloitettiin.
Cardiopulmonary resuscitation (CPR) may cause injuries.
Elvytyksen aikainen potilaan rintakehän painelu voi aiheuttaa potilaalle vammoja.
Although a majority of CPR-related injuries are considered to be non-life-threatening, their predictors are poorly known.
Suurin osa elvytykseen liittyvistä vammoista on lieviä eivätkä ne ole vältettävissä laadukkaankaan paineluelvytyksen aikana.
A novel method of comparing the effectiveness of two CPR methods on their ETCO2 output by monitoring the quality of CPR during the resuscitation attempt found that qualitycontrolled ACD-CPR was not superior to quality-controlled manual CPR.
Kahden elvytysmenetelmän vertailu ei tuottanut eroa menetelmien välillä tutkittaessa elvytyksen aikaisen potilaan uloshengitysilman hiilidioksidipitoisuutta sekä laadukkaan painantaelvytyksen mitattavia muuttujia.
The aims of this study were to 1) describe the epidemiology of OHCA in the Pirkanmaa area of Finland, 2) evaluate the impact of futile resuscitation attempts on the outcomes in OHCA according to the Utstein reporting template, 3) determine the incidence of and predictors for CPR-related injuries in non-survivors of OHCA, 4) assess whether ACD-CPR provides better overall resuscitation quality than manual CPR in terms of ETCO2 output when both methods are used under the guidance of an audio-visual feedback system defibrillator in the pre-hospital setting, and 5) determine whether a simplified pre-hospital medical emergency team (MET) score could provide a risk assessment tool in the pre-hospital setting and predict in-hospital outcomes.
Tämän väitöskirjatyön tarkoituksena oli tutkia sairaalan ulkopuolisten sydänpysähdysten epidemiologiaa Pirkanmaan alueella ja määrittää elvytyksen tehokkuuteen tai tuloksettomuuteen liittyviä tekijöitä selvittämällä osittaisten elvytysyritysten luonnetta sekä vertaamalla kahden elvytysmenetelmän laatua toisiinsa.