natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Significant independent predictors of these complications were old age, female sex, heart failure and diabetes, along with a cardioversion delay of 12 hours or longer.
Näiden komplikaatioiden itsenäisiä riskitekijöitä olivat korkea ikä, naissukupuoli, diabetes ja sydämen vajaatoiminta, yhdessä akuutin eteisvärinän käännön viivästymiseen yli 12 tuntiin kohtauksen alusta.
Overall, electrical cardioversion is an effective procedure and immediate arrhythmic complications are rare after these procedures.
Sähköinen kardioversio on tehokas toimenpide ja käännön yhteydessä ilmenevät arytmiset komplikaatiot ovat harvinaisia ja hyvänlaatuisia.
Altogether, 0.9% of electrical cardioversions resulted in bradyarrhythmia, and 44.4% of those patients underwent pacemaker implantation later.
Sähköisistä kardioversioista 0,9 % johti välittömästi käännön jälkeen ilmenevään bradyarytmiaan ja 44,4 %:lle näistä potilaista asennettiin myöhemmin tahdistin.
Thus, the aim of this dissertation was to evaluate the safety and efficacy of cardioversion of acute (< 48 hours) atrial fibrillation.
Tästä syystä väitöskirjatutkimuksen tarkoituksena oli selvittää akuutin (kesto alle 48 tuntia) eteisvärinän rytminsiirron turvallisuus ja teho.
High CHA2DS2VASc score and a delay to cardioversion of 12 hours or longer are significant predictors of thromboembolism.
Korkea CHA2DS2VASc -pistemäärä ja rytminsiirron viivästyminen yli 12 tuntiin oireiden alusta lisäävät selvästi tätä riskiä.
The risk of thromboembolism was as high as 9.8% in patients with both heart failure and diabetes.
Kardioversioon liittyvä tromboembolian riski oli erityisen suuri samanaikaisesti diabetesta ja sydämen vajaatoimintaa sairastavilla potilailla – 9,8 prosenttia.
Overall, the incidence of thromboembolism was significantly lower after cardioversions performed during anticoagulation (0.1% vs. 0.7%).
Antikoaguloiduilla potilailla tromboembolisten komplikaation esiintyvyys kardioversion jälkeen oli selvästi vähäisempää verrattuna antikoaguloimattomiin potilaisiin (0,1 % vs. 0,7 %).
The incidence of thromboembolic complications also increased significantly from 0.4% in nonanticoagulated patients with CHA2DS2VASc score of ≤ 1 to 2.3% in those with a score of ≥ 5.
Tromboembolisten komplikaatioiden ilmaantuvuus antikoaguloimattomilla potilailla oli 2,3 prosenttia CHA2DS2VAScriskipisteiden ollessa yli neljä, kun taas potilailla, joilla riskipisteitä oli vähemmän kuin kaksi, riski oli ainoastaan 0,4 prosenttia.
Conclusions: The cardioversion of acute atrial fibrillation does not increase the risk of thromboembolism in anticoagulated patients.
Päätelmät: Akuutin eteisvärinän rytminsiirtoon liittyy huomattava tromboembolisten komplikaatioiden vaara tietyillä potilasryhmillä.
Safety and efficacy of cardioversion of acute atrial fibrillation – the Fincv (Finnish cardioversion) study
Akuutin eteisvärinän kardioversion turvallisuus ja teho – Fincv-tutkimus Tausta: Yli 2 vuorokautta kestäneen eteisvärinän kardioversioon liittyvä kohonnut aivohalvauksen riski on hyvin tiedossa.
The rate of thromboembolic events (mainly ischemic strokes) was 0.7% in non-anticoagulated patients after successful cardioversion of acute atrial fibrillation.
Antikoaguloimattomilla potilailla 0,7 % onnistuneista kardioversioista johti tromboemboliseen komplikaatioon (pääosa aivoinfarkteja).
Methods: The FinCV study is a multicenter (n=3) retrospective study of 3143 patients who underwent 7660 cardioversions for acute atrial fibrillation.
Menetelmät: FinCV-tutkimuksen aineisto on kerätty retrospektiivisesti kolmesta tutkimuskeskuksesta.
After successful procedures, atrial fibrillation recurred in 17.3% of cases within 30 days.
Tulokset: Sähköisistä kardioversioista 94,2 % onnistui, mutta 17,3 %:lla potilaista eteisvärinä uusiutui 30 päivän seurannassa.
However, the potential increased risk of these complications after cardioversion of recent-onset episodes of atrial fibrillation has been more controversial.
Sen sijaan, akuutin eteisvärinän kääntöön liittyvä aivohalvauksen riski on aikaisemmin ollut kiistanalaisempi.
However, this risk is unacceptably high in non-anticoagulated patients with conventional risk factors for stroke.
Antikoagulaatiohoidon aikana tehty kardioversio ei näyttäisi kuitenkaan lisäävän tromboembolian vaaraa.
Apolipoprotein E (APOE) genotypes, angiotensinogen (AGT) p.Met268Thr polymorphism and eight NOTCH3 polymorphisms were studied, but no associations between any particular genetic variant and first-ever stroke or migraine were seen.
Potilaiden apolipoproteiini E (APOE) -genotyypit, angiotensinogeeniä koodittavan geenin (AGT) p.Met268Thr-polymorfia ja kahdeksan NOTCH3-polymorfiaa tutkittiin, mutta minkään niistä ei voitu osoittaa assosioituvan potilaan ensimmäisen aivoinfarktin tai migreenin kanssa.
This thesis aimed to assess the genetic background of two clinically similar familial small vessel diseases (SVD), CADASIL (Cerebral Autosomal Dominant Arteriopathy with Subcortical Infarcts and Leukoencephalopathy) and Swedish hMID (hereditary multi-infarct dementia of Swedish type).
Tässä työssä tutkittiin kahden kliinisesti samankaltaisen aivojen pienten suonten taudin, CADASILin (Cerebral Autosomal Dominant Arteriopathy with Subcortical Infarcts and Leukoencephalopathy) ja ruotsalaisessa suvussa esiintyvän perinnöllisen multi-infarktidementian (Swedish hMID) genettistä taustaa.
In the second study, smoking, statin medication and physical activity were suggested to be the most profound environmental differences among the monozygotic twins with CADASIL.
Toisessa osatyössä tupakointi, statiinilääkitys ja aktiivinen liikunta osoittatutuivat merkittävimmiksi eroiksi elintavoissa taudinkuvaltaan toisistaan poikkeavien CADASILia sairastavien identtisten kaksosten välillä.
This study provided new information about the genetic background of two inherited SVDs.
Tämä tutkimus valotti kahden perinnöllisen vaskulaarisen taudin geneettistä taustaa.
In the first study, selected genetic modifiers of CADASIL were studied in a homogenous Finnish CADASIL population of 134 patients, all carrying the p.Arg133Cys mutation in NOTCH3.
Ensimmäisessä osatyössä CADASILin taudinkuvaan vaikuttavia tekijöitä tutkittiin 134:n samaa NOTCH3-geenin mutaatiota (p.Arg133Cys) kantavan suomalaisen potilaan aineistossa.
In the fourth study, the gene defect of Swedish hMID was then sought using whole exome sequencing paired with a linkage analysis.
Neljännessä osatyössä pyrittiin selvittämään tämän taudin taustalla oleva geenivirhe eksomisekvensoinnin ja kytkentäanalyysin avulla.
Profound knowledge about the pathogenic mutations causing familial SVD is also important for correct diagnosis and treatment options.
Taudin aiheuttavan geenivirheen ja taudinkuvaa muuntelevien tekijöiden tunteminen helpottaa sairauksien diagnostiikkaa ja uusien hoitomuotojen kehittämistä.
In the third study, the CADASIL diagnosis in the Swedish hMID family was ruled out on the basis of genetic, radiological and pathological findings, and Swedish hMID was suggested to represent a novel SVD.
Kolmannessa osatyössä ruotsalaisen multi-infarktidementiaa sairastavan suvun CADASIL-diagnoosi osoitettiin vääräksi geneettisten, radiologisten ja patologisten tutkimusten perusteella.
The strongest candidate for the pathogenic mutation was a 3’UTR variant in the COL4A1 gene, but further studies are needed to confirm its functionality.
Tutkimusten perusteella lupaavin variantti sijaitsee COL4A1-geenin 3’UTR-alueella.
In conclusion, PC immunotherapy might represent a potential approach to inhibit the lipid-driven inflammation in atherosclerosis.
Yhteenvetona voidaan todeta, että fosforyylikoliini-immunoterapia saattaisi olla potentiaalinen uusi lääkehoito valtimoplakkien tulehdusreaktion hillitsemiseksi.
Molecular imaging techniques can be potentially used for identification of new molecular targets, such as glucagon-like peptide-1 receptor (GLP-1R), that are involved in inflammatory and repair processes.
Molekyylikuvantamisen avulla voisi olla mahdollista tunnistaa ja tutkia uusia kohteita kuten glukagonin kaltainen peptidi-1 (GLP-1) -reseptori, jotka liittyvät sydäninfarktinjälkeiseen tulehdusreaktioon ja arven paranemiseen.
In vivo PET imaging, ultrasound imaging, tissue autoradiography, immunohistological stainings, and cell assays were utilized as the main methods in the studies.
Tutkimusmenetelminä käytettiin in vivo PET-ja ultraäänikuvantamista, autoradiografiaa, kudosvärjäyksiä ja solukokeita.
The uptake of 68Ga-NODAGA-exendin-4 was also increased in inflamed atherosclerotic lesions in mice.
68Ga-NODAGA-exendin-4-merkkiaine kertyi myös selvästi tulehtuneisiin ateroskleroottisiin plakkeihin.
This thesis showed that treatment with the PC immunotherapy preserved coronary artery function and attenuated the uptake of an established inflammation tracer, glucose analog 18F-FDG, in atherosclerotic lesions in mice.
Väitöskirjassa havaittiin, että fosforyylikoliini-immunoterapian jälkeen hiirten sepelvaltimoiden toiminta oli parantunut ja plakkeihin kertyi vähemmän 18F-FDG¬merkkiainetta, mikä kertoo laantuneesta tulehduksesta.
The aim of this thesis was to investigate whether a novel immunotherapy targeting the PC epitope improves vascular function and attenuates atherosclerotic inflammation in mice.
Tämän väitöskirjan tarkoituksena oli tutkia koe-eläinmalleissa, miten uusi fosforyylikoliini-molekyyliin kohdentuva immunoterapia vaikuttaa ateroskleroottisten suonten toimintaan ja tulehdukseen.
The main cause of myocardial infarction (MI) arises from a rupture of an unstable, inflamed atherosclerotic lesion in the coronary artery.
Suurimman osan sydäninfarkteista aiheuttaa epävakaan tulehtuneen ateroskleroottisen plakin repeytyminen sepelvaltimossa.
The MI induces an intense inflammatory response that is essential for myocardial repair and scar formation, but which is also implicated in the onset of heart failure over time.
Sydäninfarkti saa aikaan tulehdusreaktion ja arpikudoksen muodostumisen sydänlihaksessa, mikä pitkittyneenä voi johtaa myös sydämen vajaatoimintaan.
It is caused by atherosclerosis, a chronic, low-grade inflammatory disease, which is characterized by the accumulation of lipids in the arterial wall.
Molekyylikuvantaminen ja immunoterapia ateroskleroottisissa sydän-ja verisuonitaudeissa Sydän-ja verisuonitautien yleisin syy on ateroskleroosi, mikä on krooninen matala-asteinen tulehduksellinen sairaus, jossa rasvaa kertyy valtimoiden seinämiin.
68Ga-NODAGA-exendin-4 PET may have implications for studying pharmacological modification of GLP-1R signaling in ASCVD.
68Ga-NODAGA¬exendin-4 PET-kuvantamista voitaisiin hyödyntää GLP-1-reseptoriin kohdentuvien lääkehoitojen tutkimisessa ateroskleroottisissa sydän- ja verisuonitaudeissa.
Modified lipoproteins contain pro-inflammatory epitopes, such as phosphorylcholine (PC), that interact with inflammatory cells in the vascular wall, thereby accelerating the development of atherosclerotic lesions.
Muokkautuneiden rasvapartikkelien pinnalta on tunnistettu tulehdusreaktiota edistäviä molekyylejä kuten fosforyylikoliini, jotka ovat osallisena valtimoplakkien muodostumiseen.
68Ga-NODAGA¬exendin-4 PET detected up-regulated cardiac GLP-1R expression during the healing of MI in rats.
68Ga-NODAGA-exendin-4 PET-kuvantaminen osoitti, että GLP-1-reseptorin ilmentyminen oli lisääntynyt infarktinjälkeisen tulehdusreaktion aikana.
A positron emission tomography (PET) tracer 68Ga¬NODAGA-exendin-4 was evaluated for detection and imaging of GLP-1R expression after MI and in atherosclerosis in experimental models.
Lisäksi tutkittiin GLP-1-reseptorin ilmentymistä sydäninfarktin jälkeen ja ateroskleroottisissa plakeissa 68Ga¬NODAGA-exendin-4 merkkiaineen ja positroniemissiotomografia (PET)-kuvantamisen avulla.
Instrument is originally developed in the United States.
Väline on alun perin kehitetty Yhdysvaloissa.
Inclusion and participation are also strongly represented in the UN Convention on the Rights of Persons with Disabilities.
Osallisuus ja osallistuminen ovat vahvasti edustettuina myös vammaisten henkilöiden oikeuksia käsittelevässä YK:n yleissopimuksessa.
The data were analyzed by inductive content analysis.
Aineisto analysoitiin induktiivisella sisällönanalyysilla.
The RAI (Resident Assessment Instrument) system is a comprehensive, standardized instrument for assessing person's needs, strengths and preferences.
RAI (Resident Assessment Instrument) -järjestelmä on kattava, standardoitu väline henkilön tarpeiden, vahvuuksien ja mieltymysten arvioimiseen.
The RAI instrument for the persons with intellectual disabilities is called the interRAI ID (Resident Assessment Instrument Intellectual Disabilities).
Kehitysvammaisten RAI -väline on nimeltään interRAI ID (Resident Assessment Instrument Intellectual Disabilities).
There had been little time to process the assessment data in the units, but the employees were considering possible ways to utilize the assessment data.
Arviointitietoa ei oltu ehditty yksiköissä juurikaan käsitellä, mutta työntekijät pohtivat mahdollisia tapoja hyödyntää arviointitietoa.
When assessing the need for a service, the person's right to self-determination must be respected and his or her wishes, opinions and personal needs must be taken into account.
Palvelutarpeen arviointia tehtäessä on kunnioitettava henkilön itsemääräämisoikeutta ja otettava huomioon hänen toiveensa, mielipiteensä ja yksilölliset tarpeensa.
The standardized questions of the instrument allow the assessment of key aspects of life, such as social support, community participation, functional capacity, behaviour, physical health, mental health and the use of services.
Välineen vakioidut kysymykset mahdollistavat elämän keskeisten osa-alueiden, kuten sosiaalisen tuen, yhteisöllisen osallistumisen, toimintakyvyn, käyttäytymisen, fyysisen ja psyykkisen terveyden sekä palvelujen käytön, arvioimisen.
The assessment of the service needs of persons with intellectual disabilities is based on legislation.
Kehitysvammaisten henkilöiden palveluntarpeen arviointi perustuu lainsäädäntöön.
The interview groups consisted of nursing staffs (n= 22) and nursing managers (n = 6).
Haastatteluryhmät muodostuivat hoitotyön tekijöistä (n= 22) sekä hoitotyön johtajista (n= 6).
In the future, effective methods are needed to develop the assessment skills of nursing staff and to utilize assessment data in nursing practice and nursing management.
Jatkossa tarvitaan tehokkaita menetelmiä hoitohenkilökunnan arviointiosaamisen kehittämiseen sekä arviointitiedon hyödyntämiseen käytännön hoitotyössä ja johtamisessa.
Despite the importance of assessment, the description of the experiences of nursing staff and nursing managers in assessing the service needs of persons with intellectual disabilities is fragmented.
Huolimatta arvioinnin tärkeydestä, tietoa hoitotyöntekijöiden ja hoitotyön johtajien kokemuksista kehitysvammaisten henkilöiden palvelutarpeen arvioinnista on hajanaisesti.
The experiences of nursing staff and nursing managers about the suitability of the interRAI ID instrument were related to the implementation, the description of the assessment process and the evaluation of the possibilities of using the assessment information.
Hoitotyöntekijöiden ja hoitotyön johtajien kokemukset interRAI ID -välineen soveltuvuudesta liittyvät käyttöönottoon, arviointiprosessin kuvaamiseen ja arviointitiedon käyttömahdollisuuksien arvioimiseen.
The InterRAI ID instrument is useful for the systematic assessment of the health, functional capacity and service needs of persons with intellectual disabilities.
InterRAI ID -väline on käyttökelpoinen kehitysvammaisten henkilöiden terveyden, toimintakyvyn ja palvelutarpeen systemaattiseen arviointiin.
Interview data were conducted in units providing housing services for persons with intellectual disabilities (n = 6).
Haastatteluaineisto kerättiin kehitysvammaisille henkilöille asumispalveluja tuottavista yksiköistä (n=6).
The aim of this study was to assess the suitability of the interRAI ID instrument for assessing the service needs and functional development of persons with intellectual disabilities, as described by nursing staff and nursing managers working in housing service.
Tutkimuksen tarkoituksena oli arvioida interRAI ID -välineen soveltuvuutta kehitysvammaisten asiakkaiden palvelutarpeiden arvioimisen ja toiminnan kehittämisen työvälineenä asumispalveluissa.
REPLACR-mutagenesis is an inexpensive alternative to commercial kits involving fewer steps and with similar efficiency.
REPLACR-mutageneesi on huokea vaihtoehto kaupallisille reagenssisarjoille, ja niihin verrattuna siinä on vähemmän välivaiheita tehokkuuden pysyessä samanlaisena.
The second method, named CANDLES (Cyclic AMP iNdirect Detection by Light Emission from Sensor cells), was developed to monitor the kinetics of cAMP generation in cell cultures, without transfection of any real-time cAMP sensor, which is especially difficult in primary cell cultures.
Toinen menetelmä, nimeltään CANDLES (Cyclic AMP iNdirect Detection by Light Emission from Sensor cells), kehitettiin mittaamaan soluviljelyjen kineettistä cAMP-vastetta ilman tarvetta transfektoida soluja reaaliaikaisella cAMP-sensorilla, mikä on erityisen vaikeaa primaarisoluilla.
The first method, REPLACR-mutagenesis (Recombineering of Ends of linearized PLAsmids after PCR), is a one-step site-directed mutagenesis method, that utilizes in vivo recombineering for mutagenesis (deletions, additions and substitutions) in plasmid vectors.
Ensimmäinen menetelmä, REPLACR-mutageneesi (Recombineering of Ends of linearised PLAsmids after PCR), on yksivaiheinen kohdennetun mutageneesin menetelmä, jossa käytetään rekombinaatio (recombineering) -menetelmää pistemutaatioiden (poistot, lisäykset, korvaukset) aikaansaamiseksi plasmidivektorissa.
The current thesis characterizes a novel inactivating mutation in LH beta subunit of a patient as well as the development of two methods that were utilized for its molecular characterization.
Tässä väitöskirjatyössä esitellään uusi potilaan LH:n beta-alayksikön inaktivoiva mutaatio sekä kuvataan kaksi uutta menetelmää sen molekyylitason karakterisoimiseksi.
The gonadotropins bind to their respective receptors, luteinizing hormone/chorionic gonadotropin receptor (LHCGR) and follicle stimulating hormone receptor (FSHR), both belonging to G protein-coupled receptor (GPCR) family.
Gonadotropiinit sitoutuvat kohdesolujensa spesifisiin reseptoreihin, joita ovat luteinisoivan hormonin/istukkagonadotropiinin reseptori (LHCGR) ja follikkelia stimuloivan hormonin reseptori (FSHR); molemmat kuuluvat G-proteiineja sitovien reseptorien (GPCR) geeniperheeseen.
Modelling of patient mutations or those created using site-directed mutagenesis has been instrumental in understanding structural-functional relationship of key residues affecting gonadotropin action.
Potilaista löydettyjen ja mutageneesillä tuotettujen mutaatioiden mallintaminen käyttäen kohdennettua mutageneesiä on ollut oleellisen tärkeää oppiessamme ymmärtämään molekyylien rakenne-funktio-yhteyksiä gonadotropiinivaikutuksen yhteydessä.
The gonadotropin action mediated via three glycoprotein hormones, luteinizing hormone (LH), chorionic gonadotropin (CG) and follicle-stimulating hormone (FSH) is paramount for sexual differentiation, pubertal development and reproductive functions.
Menetelmäkehitys ja gonadotropiinien toimintaan vaikuttava mutaatio Gonadotropiinivaikutus, jota välittää kolme hormonia, luteinisoiva hormoni (LH), follikkelia stimuloiva hormoni (FSH) ja istukkagonadotropiini (hCG), on keskeisen tärkeää sukupuolten erilaistumiselle, murrosiän aikaiselle kehitykselle sekä aikuisen lisääntymistoiminnoille.
Finally, the LH beta mutation that causes a lysine (Lys20) deletion resulting in a hypogonadal phenotype in the patient was molecularly characterized with the above-mentioned methods.
Lopuksi karakterisoimme hypogonadiselta potilaalta löydetyn lysiini-20:n (Lys20) deleetiosta johtuvan LH:n beta-ketjun inaktivoivan mutaation aiheuttamat molekyylitason muutokset hormonin toiminnassa.
The stimulation of gonadotropin receptors with their respective ligand leads, among other signaling pathways, to the production of cyclic 3’,5’ adenosine monophosphate (cAMP) through GαS-mediated adenylyl cyclase activation.
Hormonin reseptoriin sitoutumisen aiheuttama stimulaatio saa aikaan syklisen adenosiini-3’,5’-monofosfaatin (cAMP) muodostumiseen GαS-proteiinin välityksellä ja adenylaattisyklaasientsyymin katalysoimana.
Altogether eight different biomolecules were studied: nucleo-sides uridine, 5-methyluridine and thymidine; amino acids alanine, cysteine and serine; and halogenated acetic acids chloro- and bromoacetic acids.
Tutkimuskohteiksi valittiin kahdeksan erilaista biomolekyyliä: nukleosidit uridiini, 5-metyyliuridiini ja tymidiini; aminohapot alaniini, kysteiini ja seriini; ja kaksi halogenoitua etikkahappoa, kloori- ja bromietikkahapot.
This thesis work investigated how a small change in the structure or composition of a biomolecule changes the response of the molecule to ioniz-ing radiation.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin, miten pieni muutos biomolekyylin rakenteessa tai koostumuksessa muuttaa molekyylin tapaa reagoida ionisoivaan säteilyyn.
The effect of ionizing radiation on these molecules was studied on molecular level, investigating the samples in gas phase.
Ionisoivan säteilyn vaikutusta näihin molekyyleihin tarkasteltiin molekyylitasolla tutkimalla näytemolekyylejä kaasufaasissa.
The comparison between the three nucleosides revealed that adding or removing a single functional group can affect not only the bonds from which the molecule ruptures upon ionization but also the charge localiza-tion in the formed fragments.
Kolmen nukleosidin vertailu paljasti, että yhden funktionaalisen ryhmän lisääminen tai poistaminen voi vaikuttaa paitsi siihen, mitkä sidokset molekyylissä katkeavat, myös siihen mihin muodostuneista hajoamistuotteista ionisaation tuottama sähköinen varaus jää.
Studies on amino acids and halogenated acetic acids indicated that one simple substitution in the molecule can dramatical-ly change the extent of fragmentation.
Aminohappojen ja halogenoitujen etikkahappojen tutkimukset puolestaan osoittivat, että pelkkä substituution vaihtaminen voi merkittävästi muuttaa molekyylin hajoamisen astetta.
This thesis work also demonstrates that in order to steer the radiation-induced fragmentation of the molecules, it is not always necessary to alter the amount of energy deposited on the molecules but selecting a suitable substitution may suffice.
Tämä väitöskirjatutkimus myös osoittaa, että säteilyn aiheuttamaa molekyylin hajoamista voidaan hallita paitsi muuttamalla molekyylin kohdistuvan energian määrää, myös valitsemalla sopiva substituutio.
The research on the interaction between radiation and biomolecules pro-vides valuable information for both radiobiology and molecular physics.
Biomolekyylien ja säteilyn välisten vuorovaikutusprosessien tutkiminen on olennaista sekä säteilybiologialle että molekyylifysiikalle.
While radiobiology is interested in the damage inflicted on the molecule upon irradiation, molecular physics exploits these studies to obtain infor-mation about the physical properties of the molecule and the quantum me-chanical processes involved in the interaction.
Säteilybiologia tarkastelee säteilyn molekyyliin aiheuttamia vaurioita, kun taas molekyylifysiikka hyödyntää näitä tutkimuksia saadakseen tietoa molekyylin fysikaalisista perusominaisuuksista ja vuorovaikutusprosessien kvanttimekaanisista tapahtumaketjuista.
Synchrotron radiation of VUV or soft x-ray range was used to ionize sample molecules, and the subsequent fragmentation processes were investigated with ion mass spectroscopy and ion-ion-electron coincidence spectroscopy.
Näytemolekyylit ionisoitiin VUV:n tai pehmeän röntgensäteilyn alueen synkrotronisäteilyllä, ja ionisaation jälkeistä molekyylin hajoamista tutkittiin ionien massaspektroskopialla ja ioni–ioni–elektroni-koinsidenssispektroskopialla.
Addiction, and the experience of being addicted, is notoriously difficult to describe verbally and explain rationally.
Addiktion kokemusmaailmaa on vaikeaa kuvata sanallisesti ja selittää rationaalisesti.