natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Based on the result of the simulation model, sliding premium scheme is more cost-efficient than fixed premium scheme.
Simulaatiomallin perusteella tavoitehintaan perustuva järjestelmä tulee valtiolle halvemmaksi kuin kiinteän preemion järjestelmä.
Based on the experiences so far, they have proven to be a good solution for the challenges faced with previous aid schemes.
Viime aikoina lisääntyneet tarjouskilpailuun perustuvat tukijärjestelmät ovatkin olleet monella tapaa tehokas tapa ratkaisemaan aikaisempien tukiohjelmien ongelmia.
Due to restrictions in the model, it is not possible to reflect the expected behavior of the bidders and thus the bids are truthful and strictly based on costs.
Mallilla ei voida mallintaa tarjoajien todellista tarjouskäyttäytymistä ja tarjoukset perustuvat totuudenmukaisiin eli kustannusperusteisiin tarjouksiin.
Schemes based on individual bids should be cheaper than uniform price based scheme, unless there is incentive for the last winner to increase its bid.
Tarjouksiin perustuva järjestelmä tulee aina halvemmaksi silloin, kun viimeisen voittavan tarjouksen tekijällä ei ole kannustimia nostaa omaa tarjoustaan.
In addition, there are several lessons-learned type studies.
Lisäksi toteutuneita tarjouskilpailuja on arvioitu jälkikäteen lukuisissa selvityksissä.
Due to higher risks in fixed premium scheme, the costs of capital tend to increase in comparison to sliding premium scheme.
Kiinteän preemion järjestelmästä tekee kalliimman etenkin siihen kohdistuva suurempi riski, joka nostaa pääomakuluja.
Correspondingly aid based on every individual bid rather than uniform price, would become less expensive for state.
Vastaavasti kunkin tarjoajan omaan tarjoukseen perustuva järjestelmä tulee todennäköisesti halvemmaksi kuin viimeiseen voittavaan tarjoukseen perustuva järjestelmä.
The fox (Vulpes vulpes), badger (Meles meles), pine marten (Martes martes) and the invasive alien species, raccoon dog (Nyctereutes procyonoides), all prey on birds and their eggs.
Kettu (Vulpes vulpes), mäyrä (Meles meles), näätä (Martes martes) sekä vieraspeto supikoira (Nyctereutes procyonoides) saalistavat kaikki lintuja sekä niiden munia.
Clear divergences were found between these probabilities: the raccoon dog and the badger had the highest catching rate (55 % ja 57 %, respectively), while a pine marten would be trapped with 38 % probability, and a fox with only 12 %.
Tutkimuksessa havaittiin selviä lajikohtaisia eroja loukkuunmenotodennäköisyyksissä; supikoiralla ja mäyrällä oli selkeästi korkeimmat todennäköisyydet (55 % ja 57 %), näädällä todennäköisyys oli 38 % ja ketulla vain 12 %.
On the lands of the city of Helsinki, Helsinki City Construction Services’ unit of nature preservation is primarily responsible for the hunting.
Helsingin kaupungin alueella pienpetopyynnistä vastaa pääasiallisesti rakentamispalvelu STARA:n ympäristönhoidon yksikkö.
When concerning birdlife, Helsinki has two major wetland areas; the shores of Vanhankaupunginlahti and Östersundom.
Helsingissä on kaksi linnustollisesti merkittävää kosteikkoaluetta; Vanhankaupunginlahden- ja Östersundomin lintuvedet.
In the valuable birdlife areas, the main concern is the predation pressure imposed by these mammals onto nesting birds.
Linnustollisesti arvokkailla alueilla eniten huolta aiheuttaa pienpetojen pesivään linnustoon kohdistama saalistuspaine.
To ensure the vitality of the bird population and other species, it is justified to hunt for the small preying mammals on the wetlands in question.
Linnuston ja muun lajiston elinvoimaisuuden takaamiseksi on pienpetopyynti kyseisillä alueilla perusteltua.
The first objective of this study was to find out just how much time could be saved in the trap hunting of preying mammals when using trail cameras that send realtime photos and could be remotely controlled.
Tutkimuksen ensimmäisenä tavoitteena oli selvittää, paljonko työaikaa säästyy STARA:n organisoimassa pienpetojen loukkupyynnissä, kun käyttöön otetaan reaaliaikaisesti kuvat lähettävät ja etäohjattavat riistakamerat.
Utilising modern trail cameras with remote control option and realtime photo transmission is a way to save the time used for hunting considerably.
Nykyaikaisilla riistakameroilla, joissa on etäohjausmahdollisuus ja reaaliaikainen kuvanlähetys, on siten hyvät edellytykset säästää pyyntityöhön käytettävää aikaa.
The second objective was to utilise the photographic material of small carnivorous mammals and to determine their trap catching rate, and study the possible differences between different predator species.
Tutkimuksen toinen tavoite oli riistakameroiden avulla hankittua kuva-aineistoa hyödyntäen selvittää pienpetojen lajikohtaiset loukkuunmenotodennäköisyydet, sekä tarkastella mahdollisia eroja eri pienpetolajien kesken.
The number of pairs of birds and their population density are on top of Finland’s rates.
Lintujen parimäärät sekä kantojen tiheydet ovat etenkin Vanhankaupunginlahdella Suomen mittakaavalla huippuluokkaa.
The study shows that as the number of traps increases, the time save does so also when using trail cameras.
Tutkimuksessa havaittiin, että loukkumäärän kasvaessa kasvaa myös ajansäästön suhde kamerallisen pyynnin eduksi.
This enables resources to be used towards keeping more traps active, which increases the efficiency of the hunt and thus may benefit the wellfare of waterbirds and other animals.
Siten samoilla pyyntiresursseilla on mahdollista pitää enemmän loukkuja vireessä, jolloin pienpetopyynnin tehostuessa linnusto ja muu eläimistö hyötynee tilanteesta.
The biggest difference is in the time used moving between traps, since the trail cameras eliminate unnecessary visits.
Suurin ero muodostuu loukkujen välisistä siirtymisistä, koska riistakameroiden antaman tiedon avulla voidaan turhat loukkukäynnit jättää tekemättä.
The divergences were tested with an χ2–test, and exluding the raccoon dog-badger pairing were statistically significant.
Lajien väliset erot testattiin χ2–testillä ja ne olivat supikoira/mäyrä -paria lukuun ottamatta tilastollisesti merkitseviä.
Using this data, I compared workdays with varying number of traps and the aforementioned two hunting methods.
Näitä tietoja käyttämällä vertailin laskennallisten työpäivien eroja pyyntimuotojen kesken eri loukkumäärillä.
The eutrophic sea gulfs with their plentiful array of vertebrate species lure in small carnivorous mammals.
Rehevät merenrantalahdet runsaine selkärankaislajistoineen houkuttelevat paikalle myös pieniä nisäkäspetoja.
To achieve this objective, I collected data of how long trap visits and moving between them took.
Tavoitteen selvittämiseksi keräsin aineistoa loukkukäynneillä ja loukkujen välisillä siirtymillä kuluneista ajoista, sekä eri loukkutapahtumien frekvensseistä.
In addition to an abundant nesting waterbird population, sightings of rarer birds and other vertebrates also occur regularly.
Molemmilla alueilla on sekä luonnonsuojelualueita, että Natura 2000 -suojelualueita ja runsaslajisen pesimälinnuston lisäksi niillä tavataan säännöllisesti myös harvinaisempia lintu- sekä muita selkärankaislajeja.
Since these traps have to be checked in person once a day, this method is extremely time and resource consuming with a large number of traps.
Perinteinen STARA:n harjoittama pienpetojen loukkupyynti, jossa elävänä pyytävän loukun tilanne on käytävä tarkastamassa paikan päällä kerran vuorokaudessa, vie suurilla loukkumäärillä paljon aikaa ja resursseja.
On the other hand the number of samples used in this study was quite small.
Tutkimuksessa käytetty näytemäärä oli toisaalta melko pieni.
For future research greater number of samples is required in order to verify the potential differences found in this study.
Jatkotutkimus suuremmalla näytteiden lukumäärällä on tarpeen, jotta tutkimuksessa löydetyt erot voidaan varmentaa.
Most of the samples contained fucitol, fucose, glucose, fructose, turanose, nigerose and maltose.
Suurin osa näytteistä sisälsi fusitolia, fukoosia, glukoosia, fruktoosia, turanoosia, nigeroosia ja maltoosia.
This model explained circa 40 % of variance in the whole dataset.
Tämä malli selitti n. 40 % koko aineiston varianssista.
Moreover some samples aroused a suspicion over their actual botanical origin.
Lisäksi muutaman näytteen kohdalla heräsi kysymys näytteen todellisesta botaanisesta alkuperästä.
Equipment used in this study consisted of chromatographic separations module, electrochemical detector and Dionex CarboPac PA1 column.
Työssä käytetty laitteisto koostui kromatografisesta erotusmoduulista, elektrokemiallisesta detektorista sekä Dionex CarboPac PA1 -kolonnista.
In addition melezitose/isomaltose, kojibiose/1-kestose and β-gentiobiose were detected in samples but quantitation of these carbohydrates could not be done because of poor resolution.
Lisäksi suurin osa näytteistä sisälsi myös meletsitoosia/isomaltoosia, kojibioosia/1-kestoosia sekä β-gentiobioosia, mutta näiden hiilihydraattien kvantitointi ei ollut mahdollista yhdisteiden huonon resoluution vuoksi.
Some samples contained also trehalose and rhamnose.
Osa näytteistä sisälsi myös trehaloosia ja ramnoosia.
Honey consists mainly of carbohydrates and water but there are also in small amounts numerous other compounds such as proteins, vitamins, organic acids and phenolic compounds.
Hunaja koostuu pääasiassa hiilihydraateista ja vedestä, mutta se sisältää myös pienissä pitoisuuksissa paljon muita yhdisteitä kuten proteiineja, vitamiineja, orgaanisia happoja ja fenolisia yhdisteitä.
Composition of honey and therefore the carbohydrate profile can vary greatly depending on the honeys botanical origin, soil, climate and other factors affecting the growing environment.
Hunajan koostumus ja sitä kautta hiilihydraattiprofiili voivat vaihdella merkittävästi riippuen alkuperäkasvilajista, maaperästä, ilmastosta ja muista kasvuolosuhteista.
The PCA model explained circa 64 % of variance in the whole dataset.
Luotu PCA-malli selitti n. 64 % koko aineiston varianssista.
From these solutions 1:5 and 1:200 dilutions were made and they were filtered to HPLC vials through 0,45 µm PVDF-filter before analysis.
Tästä liuoksesta tehtiin Milli-Q-veteen 1:5- ja 1:200-laimennokset, jotka suodatettiin 0,45 µm:n PVDF-suodattimen läpi ajopulloihin ennen analyysiä.
33 domestic unifloral and mixed honeys of 12 different botanical origins were used as samples.
Näytteinä toimi 33 kotimaista laji- ja sekahunajaa, jotka olivat 12:ta eri botaanista alkuperää.
The goal of this study was to develop a chromatographic method using high performance anion exchange chromatography with pulsed amperometric detection (HPAEC-PAD) to determine carbohydrate profiles for domestic unifloral and mixed honeys.
Tutkimuksen tavoitteena oli kehittää pulssiamperometriseen detektioon yhdistetty anioninvaihtokromatografiamenetelmä (HPAEC-PAD-menetelmä), jonka avulla voitiin määrittää hiili¬hydraatti¬profiilit näytteenä olleille kotimaisille laji- ja sekahunajille.
Concentrations of the quantitated carbohydrates varied greatly even between honey samples of same botanical origin.
Kvantitoitujen hiilihydraattien pitoisuudet vaihtelivat paljon jopa samaa lajihunajaa olleiden näytteiden välillä.
Approximately 0,5 g of samples were weighed in three replicates to 50 ml volumetric flasks which were filled with Milli-Q water.
Näytteitä punnittiin kolmena rinnakkaisnäytteenä n. 0,5 g 50 ml:n mittapulloihin ja pullot täytettiin merkkiin Milli-Q -vedellä.
The differences among other unifloral honey samples were not clear although some of the unifloral honeys showed some signs of unique carbohydrate profile.
Muiden lajihunajien väliset erot eivät olleet aivan yhtä selkeitä, vaikka osa näistä lajihunajista osoitti merkkejä yksilöllisestä hiilihydraattiprofiilista.
Most of the carbohydrates in honey are fructose and glucose but also a great number of di-, tri-, and oligosaccharides can be found in smaller amounts.
Suurin osa hunaja hiilihydraateista on fruktoosia ja glukoosia, mutta näiden lisäksi mukana on huomattavasti pienempinä pitoisuuksina lukuisia di-, tri- ja oligosakkarideja.
Milli-Q water, 100 mM sodium hydroxide solution and 100 mM sodium hydroxide solution with 0,5 M sodium acetate buffer were used as eluents.
Ajoliuoksina käytettiin Milli-Q-vettä, 100 mM natriumhydroksidi¬liuosta sekä 100 mM natriumhydroksidiliuosta, jossa oli mukana 0,5 M natriumasetaattipuskuria.
Carbohydrates in samples were identified using a standard mixture with 16 carbohydrate standards.
Näytteissä olleet hiilihydraatit tunnistettiin 16:tta eri hiili¬hydraattia sisältäneen standardiseoksen avulla.
Carbohydrates were quantified from chromatograms using the height of detected peaks.
Hiilihydraattien kvantitointi tapahtui kromatogrammeista saatujen piikkien korkeuksien avulla.
Ten different carbohydrates could be separated from the honey samples for determination of carbohydrate profiles.
Näytteistä pystyttiin erottamaan 10 eri hiilihydraattia hiilihydraattiprofiilin määrittämistä varten.
However in PCA most of the unifloral honeys formed a group where no clear differences could be assessed between samples of different botanical origin.
Suuri osa eri lajihunajista muodosti kuitenkin molemmissa malleissa joukon, josta ei pystytty löytämään selkeitä eroja siihen kuuluneiden lajihunajien välillä.
Therefore strong conclusions about the differences among carbohydrate profiles of different unifloral honeys could not be made.
Tämän vuoksi saatujen tulosten perusteella ei voitu vielä tehdä vahvoja johtopäätöksiä eri lajihunajien hiilihydraattiprofiilien välisistä eroista.
For food use honey is collected from beehives in honeycombs which are centrifuged and the separated solution is canned.
Elintarvikekäyttöön hunaja kerätään kennoissa mehiläispesistä, minkä jälkeen se lingotaan ja purkitetaan.
Honey is viscose nutrient solution which is produced by honey bees from the nectar of the plants or excretions of plant sucking insects.
Hunaja on mehiläisten kukista tai hyönteisten eritteistä keräämästä medestä valmistamaa viskoosia ravintoliuosta.
PCA revealed that honeydew honeys differed clearly from other unifloral honeys according to their carbohydrate profiles.
PCA:n perusteella mesikastehunaja erosi selvästi muista lajihunajista.
In this model Himalayan Balsam, cloudberry and willowherb honeys could be separated as individual groups from the other unifloral honeys.
Toisessa PCA-mallissa, josta oli poistettu eronneet mesikastenäytteet, etenkin jättipalsami-, horsma- ja hillahunajat pystyttiin erottamaan muista lajihunajista omiksi ryhmikseen.
The developed method could be used to separate honeydew honey samples from blossom honey samples.
Kehitetty menetelmä soveltui erityisesti mesikastehunajan erottamiseen muista tutkituista lajihunajista.
Raffinose was quantitated from one honeydew sample.
Vain yksi mesikastehunajanäyte sisälsi raffinoosia.
Principal component analysis (PCA) was used to investigate the differences in determined carbohydrate profiles.
Lisäksi pyrittiin tutkimaan eri kasvi¬tieteellistä (botaanista) alkuperää olleiden hunajien hiilihydraattiprofiilien välisiä eroja pääkomponentti¬analyysin (PCA) avulla.
The popularity of wooden multi-storey construction (WMC) has increased in Finland during the recent years.
Puukerrostalorakentamisen suosio on kasvanut viime vuosien aikana Suomessa.
The case construction project was a two-storey wooden loft.
Hanke oli kaksikerroksinen puinen luhtitalo.
In addition, well-functioning communication and cooperation, and the high quality of plan-ning were seen as some of the essential factors for the success of the construction project.
Toimiva viestintä ja yhteistyö sekä suunnittelun korkea laatu miellettiin hankkeen menestystekijöiksi.
The residents were involved in the project only after the construction had already started, but they could nevertheless affect interior materials and could make change requests.
Asukkaat pääsivät osallistumaan päätöksentekoon vasta raken-tamisen alettua, mutta he pystyivät kuitenkin vaikuttamaan sisustukseen liittyviin päätöksiin ja pystyi-vät antamaan muutosehdotuksia asunnoistaan.
The interviews revealed that the core companies of the case construction project have cooperated for years before the case project took place.
Haastattelut paljastivat, että rakennushankkeen ydinyritykset ovat työskennelleet jo vuosia yhdessä en-nen tutkimuksen kohteena ollutta hanketta.
This qualitative case study examined the applicability of the BE concept for the field of wood construc-tion.
Tämä kvalitatiivinen case-tutkimus tutki liiketoimintaekosysteemimallin soveltuvuutta puurakentami-sessa.
The building project itself was perceived as relatively traditional one by the interviewees, although some innovativeness was identified in the pro-cesses and components of the project.
Haastateltavat pitivät itse rakennuskohdetta melko pe-rinteisenä, mutta innovatiivisia elementtejä kuitenkin tunnistettiin hankkeen prosesseista ja käytetyistä komponenteista.
The interviewees also thought the familiarity of the project participants creates trust, and leads to better understanding of the working habits of the other participants, and thus increasing project efficiency.
Osa haastatelluista oli sitä mieltä, että yhteistyökumppaneiden tuttuus luo luottamusta ja johtaa toisten työtapojen oppimiseen, mikä nostaa työskentelyn tehokkuutta.
Reasons for this could be the favorable changes in the legislation, the action plans of government agencies endorsing the WMC, and the developing business models of the construction industry.
Mahdollisia syitä kas-vulle saattavat olla puukerrostalorakentamista suosivat lakimuutokset, valtion laitosten toimenpideoh-jelmat puurakentamisen edistämiseksi sekä rakennusalan kehittyneet liiketoimintamallit.
The other core companies act as niche players, bringing specialized expertise and skills that complement the inputs of others.
Muut ydinyritykset tässä liiketoimintaekosysteemissä ovat niche-toimijoita, jotka tuovat hankkeeseen erikoistunutta ja toisiaan täydentävää osaamista ja taitoa.
According to the interviewees, the co-opera-tion and the construction project created benefits, such as reference value and value for the research and development.
Haastatellut tunnistivat projektiin ja liiketoimintaekosysteemiin kuulu-misen hyödyiksi muun muassa referenssiarvon ja arvon tuotekehitykselle.
The aims of this thesis included the exploration of the functioning of the case BE, and identifying the roles of the BE participants, the benefits of belonging in a BE, and the key factors for the success of the BE.
Tutkimuksen tavoitteena oli hahmottaa rakennushankkeen liiketoimintaekosysteemin toimintaa, osallistuvien yritysten rooleja, liiketoimintaekosysteemiin kuulumisen hyötyjä ja liiketoi-mintaekosysteemin menestyksen kannalta olennaisia tekijöitä.
The business ecosystem (BE) concept has become a topical research subject and recent research suggests that the BE concept could be a useful tool in analyzing the value creation in the construction industry.
Viimeaikaiset tutkimukset osoittavat, että malli voisi olla hyödyllinen työkalu arvonluomisen analysoinnissa rakennusalalla.
The study also aimed in examining the end-user involvement and the innovation detection and communication in the case BE.
Tutkimuksessa selvitettiin myös, kuinka loppukäyttäjät otettiin huomioon hankkeessa ja kuinka innovaatioita tunnistettiin ja miten niistä viestit-tiin hankkeen yrityksille.
Some coevolutive efforts were revealed between some of the project participants, such as attempts to cut the turnaround time of the projects by focusing on process enhancements, and addressing to varying service demands by offering the services of a partner company among own services.
Joidenkin projektin jäsenten välillä oli tunnistettavissa yh-teisevolutiivisia pyrkimyksiä, kuten yhteistyötä hankkeen läpimenoajan lyhentämiseen prosessien ke-hityksen avulla.
In the future, business ecosystems in the WMC could be studied further, for example, by also examining larger scale WMC projects.
Puukerrostalorakentamisen liiketoimintaekosysteemien tutkimusta voisi jatkaa esi-merkiksi ottamalla vertailtavaksi tutkimuskohteeksi suuremman mittaluokan puukerrostaloprojektin.
Semi-structured interviews were used to elicit the experiences of people involved in a specific wood construction project and thematization was used in the analysis of the data.
Puolistrukturoitujen haastatteluiden sisällöllisen teemoittelun avulla selvitettiin eräässä puura-kennushankkeessa osallisena olleiden henkilöiden kokemuksia hankkeesta.
The results suggest that a BE exists around the main contractor, which also acts as a keystone player, leading the BE.
Rakennuttajan rooli tässä liiketoimintaekosysteemissä on olla kulmakivitoimija, joka johtaa hanketta.
The statistical analysis of the results was performed in the SAS software GLM procedure.
Tulosten tilastollinen analysointi suoritettiin SAS-ohjelmiston GLM-proseduurilla.
The bulls were randomly divided into three groups.
Sonnit jaettiin sattumanvaraisesti kolmeen ryhmään.
45 Ayrshires and 45 Holstein bulls were chosen to the study.
Kokeessa oli 45 ayrshiresonnia ja 45 holsteinsonnia.
The control group's daily growth was 5% higher than the preservatives (P <0.05), but the carcass quality score was on average 6% higher in the preservative groups than in the control group (P<0.01).
Kontrolliryhmän päiväkasvu oli 5 % korkeampi kuin säilöntäaineryhmillä (P<0,05), mutta ruhon lihakkuus oli keskimäärin 6 % parempi säilöntäaineryhmällä kuin kontrolliruokinalla (P<0,01).
The average live weight gain was 1363 g and the carcass gain was 741 g/day.
Keskimääräinen päiväkasvu oli 1363 g ja ruhokasvu 741 g/vrk.
The average intake of dry matter during the experiment (259 days) was 10.1 kg/day, and there were no significant difference between the treatments.
Keskimääräinen kuiva-aineen syönti kokeen aikana (259 vrk.) oli 10,1 kg/vrk, eikä koeruokintojen välillä ollut merkitsevää eroa.
The failure of storage increases the costs of production, and the effects on farm economy are considerable.
Säilönnän epäonnistuminen lisää tuotantokustannuksia, jolloin vaikutukset tilan talouteen ovat huomattavia.
In Finnish beef production, high quality silage is the main ingredient in bull nutrition.
Suomalaisessa naudanlihan tuotannossa laadukas säilörehu on pääosassa sonnien ravitsemuksessa.
The role of preservatives is to improve nutrient stability by preventing unfavorable fermentation and the growth of molds and yeasts during preservation.
Säilöntäaineiden tehtävänä on parantaa ravinteiden säilymistä estämällä virhekäymistä sekä homeiden ja hiivojen kasvua säilönnän aikana.
This study looked at the effect of two different types of silage additives on the feeding and production results of dairy bulls.
Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin kahden erityyppisen nurmirehun säilöntäaineen vaikutusta maitorotuisten sonnien rehun syöntiin ja tuotantotuloksiin.
In addition, high quality silage reduces the need for concentrated feed, which means lower production costs than low-quality feed.
Lisäksi laadukas säilörehu vähentää väkirehujen tarvetta, jolloin tuotantokustannukset ovat alhaisemmat kuin heikkolaatuista rehua käytettäessä.
The effect of the quality of the feed is emphasized, especially in ad libitum feeding.
Rehun laadun vaikutus korostuu etenkin vapaalla syönnillä.
The aim is to maximize the growth potential of the bulls with ad libitum feeding, which increases the daily energy supply.
Sonnien kasvupotentiaali pyritään maksimoimaan vapaalla syönnillä, joka lisää päivittäistä energian saantia.
High quality and well-preserved silage increases palatability, which increases the daily feed rate.
Laadukas, hyvin säilynyt säilörehu on maittavaa, jolloin päivittäinen rehunsyönti lisääntyy.
In that case the effect of the additives is not necessarily significant.
Tällöin säilöntäaineen käytöllä ei välttämättä ole saavutettavissa merkittäviä etuja eläintuotokseen.
The groups consisted of three treatments: 1. timothy silage, without preservative + barley (CONTROL), 2. timothy silage, preserved with acid additive + barley (ACID), 3. timothy silage with salt additive + barley (SALT).
Timoteisäilörehu säilöttynä kolmen tehoaineen (natriumbentsoaatti, kaliumsorbaatti, natriumnitriitti) säilöntäaineella (SUOLA) + ohra.