natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This thesis addresses the deficiency in question and aims to find out which types of policy instruments could be essential in bringing about urban sustainability transitions and whether the dominant regime, in this case the urban planning of Helsinki, can actively influence the steering of the transition.
Erityisenä mielenkiinnon kohteena on se, minkä tyyppiset poliittiset ohjauskeinot olisivat oleellisia kaupunkien kestävyysmuutoksen aikaansaamisessa sekä voiko vallitseva regiimi, tässä tutkimuksessa Helsingin kaupunkisuunnittelun järjestelmä, aktiivisesti ohjata muutosta.
Particularly, systemic and process focused policy instruments are needed to take into account the multiple different stakeholders involved, and the governance levels where urban sustainability transitions take place.
Erityisesti prosessinomaisuutta ja järjestelmät kokonaisvaltaisesti huomioonottavia ohjauskeinoja tarvitaan, jotta kaupunkien kestävyysmuutoksessa voidaan ottaa huomioon kaikki sen sidosryhmät ja hallinnon tasot.
The framework of multi-level perspective on socio-technical transitions (MLP) is used for the analysis.
Viitekehyksenä käytetään monitasohallinnan teoriaa (multi-level perspective).
Traditionally, the framework has not been used to study transitions in cities, due to which, there is a lack of case examples of urban sustainability transitions and their governance.
Viitekehystä ei ole alun perin käytetty kaupunkien kestävyysmuutoksen ja sen hallinnan tutkimiseen, joten tapaustutkimusesimerkkejä ei sen vuoksi juurikaan löydy.
All in all, it can be concluded, that much has done for promoting sustainability in urban planning of Helsinki even though a profound urban sustainability transition cannot be said to have happened.
Kaiken kaikkiaan voidaan todeta, että perustavanlaatuinen kestävyysmuutos ei vaikuta toteutuneen Eko-Viikissä ja Helsingin kaupunginsuunnittelussa, vaikka kestävyyskysymykset otetaan yhä paremmin huomioon.
According to the results, information related instruments need to be developed to make the most of the technical solutions available and, ultimately, to make urban planning more like continuous learning processes rather than individual projects.
Tiedonkulun parantaminen ja yhteistyön korostaminen on tärkeää myös sen kannalta, että kaupunkisuunnittelu toteutettaisiin enemmän jatkuvan prosessin, kuin yksittäisten projektien tavoin.
In fact, the site transfer conditions containing sustainability demands as well as the area working group method have been scaled up to the use of the regime.
Nykyään tontinluovutusehtoihin liitetyt kestävyyskriteerit sekä aluesuunnitteluryhmä yhteistyömallina on otettu osaksi Helsingin kaupunkisuunnittelun toimintamalleja.
In its current form, criticism of growth only increases the uncertainty and complexity.
Itse asiassa kasvun kritiikki vain loi epävarmuutta talouden kentälle, jolloin perinteiseen kasvumalliin takerruttiin entistä tiukemmin.
It concentrates on one pioneering case, the Finnish Programme to Promote Sustainable Consumption and Production (SCP) that was published in 2005.
Tutkimuksessa tarkastellaan sektorirajat ylittäviä poliittisia strategioita ja erityisesti Suomen kestävän kulutuksen ja tuotannon ohjelmaa (KULTU) (2003-2010).
Further, in order to find a balanced approach towards SCP, additional institutional support should be given to processes and experiments that develop the sufficiency and degrowth ideas.
Tasapainoisempi lähestymistapa talouteen vaatisi, että kohtuullista kulutusta ja kasvupakolle vaihtoehtoisia toimintatapoja kehitettäisiin voimakkaammin.
(1) The Bullet perspective follows the traditional effectiveness approach based on the assumption that broad sustainability programmes have outputs and outcomes that are described in the programme document.
Mikäli laajapohjaisia ohjelmia halutaan käyttää muutoksen välineenä, kannattaa luopua perinteisestä ajattelutavasta ja hyödyntää ohjelmaprosessien tarjoamat monet mahdollisuudet.
(4) Last but not least, the Depiction perspective reflects how the programme document and process construct, renew and silence some meaning structures, in this case about SCP.
Lisäksi osoitetaan, miten strategioiden laadinnan prosessi voi olla lopputuloksena syntyvää ohjelmapaperia tärkeämpi, ja miten ohjelmat myös luovat tietynlaisia tapoja hahmottaa haasteita.
This study discusses broad national sustainability programmes as multi-faceted and controversial hybrids.
Tutkimus osoittaa, että talouskasvun tavoite on Suomessa vahva, vaikka monet ohjelmatyöhön osallistuneet näkivät kasvutalouden olevan törmäyskurssilla kestävän kehityksen kanssa.
(2) According to the Process perspective, the programme process has some effects but their exact form and direction cannot be predetermined due to the institutionally ambiguous context.
Hallinnon ohjelmien oletetaan usein määrittelevän kehityksen toivottavan suunnan ja johtavan yhteiskunnan tavoitteiden viitoittamalle polulle.
It is claimed that much-used effectiveness-focused analytical approaches fail to address some of the key characteristics of the Programme.
Mikäli uusia ohjauskeinoja halutaan ottaa käyttöön, kannattaa pureutua sääntelyn tällä hetkellä kohtaamaan periaatteelliseen vastustukseen.
(3) The Ritual perspective emphasises the symbolic dimension of action, and that the innermost meaning of programme making may go beyond its manifested goals.
Rituaalina KULTU-ohjelma vahvisti laajapohjaiseen sopimiseen perustuvaa poliittista kulttuuria ja uskoa Suomen kykyyn ratkaista kiperiä haasteita.
However, neither the ambiguity of the programmes nor the availability of new policy instruments justify the outsourcing of policy-making to actors who do not possess the power or the ability to act on the challenges.
KULTU-ohjelman kunnianhimoisena visiona oli kuitenkin talous, joka ei ylitä ympäristön kantokykyä.
The modified strains were individually challenged at high (42.5 degrees C) and low (3.0 degrees C) temperatures, high (9.4) and low (5.6) pH levels, and high salt (6% NaCl), ethanol (3.5 vol%) and hydrogen peroxide (5 mM) concentrations.
Väitöskirjan kokonaistavoitteena oli selvittää erilaisia geneettisiä tekijöitä, jotka vaikuttavat L. monocytogeneksen stressinsietokykyyn ja kantakohtaisiin eroihin elintarvikehygieenisesti merkittävissä stressiolosuhteissa (kylmä, lämpö, happamuus, emäksisyys, korkea suola- ja etanolipitoisuus, oksidatiivinen stressi ja desinfektioaine benzalkoniumkloridi).
Listeria monocytogenes is a remarkable bacterium, as it is able to shift from a capable environmental saprophyte into a severe intracellular pathogen.
Listeria monocytogenes on elintarvikevälitteinen, listerioosia aiheuttava bakteeri, joka kykenee lisääntymään vaativissa stressiolosuhteissa.
The lacking of known efflux pump system-encoding genes in addition to efflux pump-independent benzalkonium chloride resistance, in turn, indicates the contribution of completely novel benzalkonium chloride resistance mechanisms.
Suurella kantamäärällä voitiin erottaa selkeää kantakohtaista vaihtelua L. monocytogeneksen benzalkoniumkloridiresistenssissä ja todettiin osan resistenssistä johtuvan mahdollisesti täysin uusista resistenssimekanismeista.
As a strictly foodborne pathogen, L. monocytogenes poses a notable risk, particularly to those consumers among the risk groups for whom invasive listeriosis is potentially fatal.
L. monocytogenes on vakava taudinaiheuttaja, sillä invasiivisen listerioosin aiheuttama kuolleisuus on jopa 20–30 %.
Furthermore, modern consumption habits and increasingly favoured ready-to-eat foods, often consumed without proper heating, increase the risk of acquiring the foodborne disease.
Monet elintarvikeketjussa käytettävistä hallintamenetelmistä, kuten matala lämpötila ja korkea suolapitoisuus, eivät estä sen kasvua.
These studies demonstrated the prominent importance of the histidine kinase-encoding genes yycG and lisK to cold tolerance and liaS, with roles in the growth of L. monocytogenes under multiple stresses.
Mutaatio- ja geeni-ilmentymismenetelmin todettiin useiden kaksoiskomponenttisäätelijöihin kuuluvien histidiinikinaasien edistävän L. monocytogeneksen kasvua eri stressiolosuhteissa.
To shed light on the accessory genetic mechanisms that cause large strain variation in L. monocytogenes in withstanding heat treatments, heat resistance-conferring traits were further investigated by means of whole-genome sequencing.
L. monocytogeneksen monipuoliseen stressikestävyyteen johtavia geneettisiä tekijöitä ei vielä tunneta kattavasti.
The aim of this study was to investigate the genetic mechanisms conferring wide-ranging stress tolerance in L. monocytogenes.
Tuntemalla paremmin L. monocytogeneksen stressinsiedon geneettisiä mekanismeja voidaan entistä tarkemmin suunnitella ja kohdentaa listerian torjuntatoimenpiteitä elintarvikeketjussa.
The histidine kinases, in particular, have lacked comprehensive studies on their roles in the stress tolerance of L. monocytogenes.
Lisäksi L. monocytogenes -kantojen välillä esiintyy eroja niiden kyvyssä sietää eri stressitekijöitä ja osa kannoista on siten erityisen stressikestäviä.
In the remaining part, I present the results of the three publications that the thesis is based on.
Loppuosassa käyn läpi väitöskirjan selkärankana toimivan kolmen julkaisun tulokset.
We studied the branching ratios of particle decay in each type of mechanism.
Tutkimme hiukkasten hajoamiseen liittyviä haarautumissuhteita eri malleissa.
We also examined the usefulness of two sum rules in determining the SUSY breaking mechanism in this model.
Tarkastelemme myös kahden summasäännön hyödyllisyyttä tässä.
We then compared these limits in different SUSY breaking scenarios.
Vertailemme johdettuja rajoja eri supersymmetriarikkomalleissa.
In the final paper, we examined quantities known as renormalization group invariants (RGIs) from the point of view of SUSY breaking.
Viimeisessä julkaisussa tarkastelimme renormalisaatioryhmäinvarianteiksi (RGI) kutsuttuja suureita supersymmetriarikon näkökulmasta.
We discussed the potential role of these scale-invariant combinations of masses and couplings in determining the nature of SUSY breaking by solving the SUSY breaking parameters in terms of the RGIs for a general model of SUSY breaking, the so-called deflected mirage mediation, which includes contributions from three main SUSY breaking mechanisms.
Käsittelemme näiden skaalainvarianttien massojen ja kytkentöjen yhdistelmien mahdollista roolia supersymmetriarikon luonteen määrittämisessä ratkaisemalla supersymmetriarikkoparametrit RGI:en funktiona kaikkein yleisimmässä supersymmetriarikkomallissa, joka tunnetaan nimellä "deflected mirage mediation".
We evaluated an upper bound on the mass of the lightest neutralino that follows from the structure of the mass matrix.
Tämän lisäksi tarkastelemme teorian matemaattisen rakenteen määräämää kevyimmän neutraliinon massan ylärajaa.
In the first part of the thesis, I review the basic principles and features of SUSY, the MSSM, and SUSY breaking.
Ensimmäisessä osassa käyn läpi supersymmetrian, MSSM:n ja supersymmetriarikon perusteita.
In this thesis, I examine the currently most researched methods of supersymmetry (SUSY) breaking, a mechanism necessary to make the minimally supersymmetric extension to the Standard Model (MSSM) and its extensions consistent with the non-observation of the so-called superpartners of the Standard Model particles.
Paljon tutkittu Minimal Supersymmetric Standard Model -malli (MSSM) on supersymmetrinen (SUSY) jatke hiukkasfysiikan standardimallille, ja supersymmetriarikko on välttämätön jotta malli vastaisi kokeellisia havaintoja standardimallin hiukkasten supersymmetristen partnereiden puuttumisesta tutkituilla energiaskaaloilla.
We also examined the cosmological implications of the SUSY breaking mechanism by calculating its effect on relic density.
Tarkastelemme myös supersymmetriarikkomekanismin vaikutuksia kosmologian näkökulmasta laskemalla sen vaikutuksen ns. reliikkitiheyteen ja näin ennustettuun pimeän aineen määrään.
In the second paper, we studied the effect of including a so-called dimension five operator in the MSSM on neutralino and chargino masses and composition, and examined the implications on determining the SUSY breaking mechanism.
Toisessa julkaisussa tutkimme neutraliinojen ja chargiinojen massoja ja koostumusta BMSSM -mallissa ja tarkastelimme millaisia seurauksia tällaisella MSSM:n laajennuksellta on supersymmetriarikkomekanismin määrittämiseen.
In the first of our papers, we used SUSY breaking mechanism dependent relations between gaugino mass parameters to estimate lower mass limits for neutralinos and charginos – few of the most promising candidates for near future experimental detection in SUSY.
Ensimmäisessä julkaisussa käytimme supersymmetriarikkomenetelmästä riippuuvaa suuretta, tarkemmin sanottuna gaugiinojen massaparametrien välistä suhdetta, alarajojen määrittämiseksi neutraliinojen ja chargiinojen massoille.
RLKs are typically located in the plasma membrane and transfer signals from the apoplastic space to the interior of the cell.
RLK:t sijaitsevat yleensä kasvin solukalvolla ja siirtävät viestejä solukalvon ulkopuolelta solun sisälle.
Various proteins and protein families are involved in the signaling networks in plants including receptor-like kinases (RLKs) and their related receptor-like proteins (RLPs).
Kasvit hyödyntävät tähän tarkoitukseen muun muassa erilaisia proteiineja, yhtenä esimerkkinä reseptorinkaltaiset kinaasit (RLK:t) ja niille sukua olevat reseptorinkaltaiset proteiinit (RLP:t).
Plants utilize signaling networks to receive cues from the environment and signal between cells.
Kasvit tarvitsevat tehokasta viestintään solujen välillä voidakseen reagoida muutoksiin ja stressitekijöihin kasvuympäristössään.
Evolution of the DUF26-containing proteins in plants
DUF26-geenejä esiintyy vain kasveilla.
The crystal structure of the AtPDLPs revealed a close structural homology between the DUF26 domain and fungal lectins, suggesting that DUF26 could be a carbohydrate-binding unit in plants.
Kiderakenteen samankaltaisuus sienten hiilihydraatteja sitovien proteiinien kanssa tarkoittaa, että myös DUF26-proteiinit pystyvät mahdollisesti sitomaan hiilihydraatteja.
To facilitate investigation of the functions of DUF26 proteins, comprehensive phylogenetic and evolutionary analyses were combined with broad phenotypic analyses of crk mutants and structural investigation of two PDLPs from the model species Arabidopsis thaliana.
DUF26-geenien sukulaisuutta selvitettiin fylogeneettisten analyysien avulla ja niiden lisäksi tutkittiin myös näiden geenien koodaamien proteiinien toimintaa lituruoholla.
These analyses revealed that DUF26-containing genes have a complex evolutionary history, including several steps of domain rearrangements and differential expansion and contraction patterns in different groups of plants and between different groups of CRKs, PDLPs and CRRSPs.
DUF26-geenien evoluutio on sisältänyt paljon muutoksia ja geeniperheen eri alaryhmät ovat kehittyneet eri tavoin.
The domain of unknown function 26 (DUF26) is a cysteine-rich protein domain involved in signaling.
Yksi sekä RLK- että RLP-proteiineja koodaava geeniperhe on DUF26-domeenin sisältävä geeniperhe, jonka evoluutiota on tutkittu tässä väitöskirjassa.
CRKs were found to be involved in stress responses and development based on their loss-of-function phenotypes.
Niiden evoluution selvittämiseksi geenit tunnistettiin kasvien genomeista ja niitä kuvaavat geenimallit tarkistettiin ja tarvittaessa korjattiin, koska geenimallien laatu on keskeistä luotettavien tulosten saamiseksi geenien sekvensseihin perustuvissa analyyseissa.
Since most functional data is obtained from model species, only through thorough estimation of the relationships between proteins from different species we can reliably transfer information among species.
Proteiinien toimintaa tutkitaan yleensä mallilajeilla, kasvien tapauksessa eniten lituruoholla.
Risk profile of plant food supplements
Kasviravintolisien riskiprofiili
Risk profile is based on survey data collected in an EU funded PlantLibra project concerning Finland and information from scientific litterature on composition of plant food supplements (PFSs), toxicity of the compounds they contain and possible pharmacokinetic interactions of these compounds or substances in PFS with medication.
Riskiprofiili perustuu EU-rahoitteisessa PlantLibra-projektissa kerättyn kyselyaineiston Suomea koskevaan osuuteen sekä kirjallisuudesta saatuun tietoon kasviravintolisien koostumuksesta ja niiden sisältämien yhdisteiden toksisuudesta sekä ominaisiin aineisiin mahdollisesti liittyvistä farmakokineettisistä yhteisvaikutuksista lääkeaineiden kanssa.
There were no significant direct toxicological risks related to substances in PFS.
Tarkastelltuihin ominaisiin aineisiin ei liittynyt merkittävää suoraa toksisuutta käytetyillä annoksilla.
It should also be noted that manny used PFSs contained several plant subtances and that PFSs were used with several medications simultaneously.
Lisäksi on huomattava, että useat kasviravintolisät sisälsivät useasta kasvista peräisin olevia ominaisia aineita ja että kasviravintolsien käyttäjät käyttivät usein useita valmisteita yhdessä lääkkeiden kanssa.
However, there is no strong evidence o finteractions between these PFSs and medications, since there from litterature there is mainly in vitro studies available.
On kuitenkin huomattava, että vahvaa näyttöä farmakokineettisistä yhteisvaikutuksista on vähän, sillä käytettävissä on lähinnä in vitro -tutkimuksia kasviravintolisien sisältämien ominaisten aineiden ja lääkeaineiden välillä.
Approximately 14% of the world’s soil organic carbon pool is stored in permafrost peatlands, which are sensitive to climatic fluctuations due to their location in the high latitudes of the subarctic zone.
Noin 14% planeettamme maaperän orgaanisesta hiilestä on varastoituneena subarktisen alueen ikiroutasoihin, jotka ovat herkkiä ilmastonmuutoksille pohjoisesta sijainnistaan johtuen.
The species compositions were combined with radiocarbon (14C) and lead (210Pb) dates to reconstruct the past water table levels for the late Holocene, spanning four climatic periods.
Lajistokoostumukset yhdistettiin radiohiili- (14C) ja lyijyajoitusten (210Pb) tuloksiin menneiden aikojen vedenpinnan korkeuden rekonstruoimiseksi.
The reconstructions were then compared to past studies on testate amoebae to understand how permafrost peatlands and their species assemblages respond to changes in the hydrology of the active layer of the peat.
Rekonstruktioita verrattiin menneisiin kuoriameboista tehtyihin tutkimuksiin ymmärtääksemme, kuinka ikiroutasuot ja niiden lajisto reagoivat soiden aktiivisessa turvekerroksessa tapahtuviin hydrologian muutoksiin.
Species compositions in both cores indicated fluctuating water tables during the DACP, but during the MCA the results began to contradict with one site showing a wetter, and the other a drier MCA.
Molempien kairanäytteiden lajistokoostumukset viittasivat vedenpinnan vaihdelleen Dark Age Cold Periodin aikana, mutta keskiajan lämpökauden aikana tulokset olivat keskenään ristiriitaisia, toisen kohteista osoittaessa kosteampaan ja toisen kohteista kuivempaan keskiajan lämpökauteen.
Permafrost peatlands have the capacity to store significant amounts of carbon, and thus they act as important controllers of the climate.
Ikiroutasoilla on suuri hiilensidontakapasiteetti, jonka ansiosta ne ovat tärkeitä ilmaston säätelijöitä.
Modelling is however complicated by the poorly known ecology of testate amoebae, which is why a multi-proxy approach is essential to reliably predict the future fate of permafrost peatlands.
Kuoriamebojen huonosti tunnettu ekologia hankaloittaa tulosten tulkintaa, ja siksi erilaisten, toisiaan tukevien indikaattorien käyttäminen on välttämätöntä luotettavien tulevaisuuden ennusteiden tekemiseksi.
The results indicated large variability in testate amoebae assemblages throughout time, indicating that the hydrology of peatlands can change very abruptly and vary considerably even on a local scale.
Tämä viittaa siihen, että soiden hydrologia voi vaihdella nopeasti ja huomattavan paljon jopa paikallistasolla.
Two out of three study sites indicated a wetter Little Ice Age and a drier Post-Industrial Warming, supporting past studies indicating similar results, whereas one study site gave opposite results.
Tutkimustulokset viittaavat kosteampaan pieneen jääkauteen sekä kuivempaan teollistumisen jälkeiseen lämpökauteen kahdessa kolmesta kohteesta, tukien menneitä tutkimuksia.
Out of the study sites only the Taavavuoma cores spanned the Dark Age Cold Period (DACP) and Medieval Climate Anomaly (MCA).
Kolmesta tutkimuskohteestamme vain Taavavuomasta kerätyt kairanäytteet ulottuivat niin kutsutulle Dark Age Cold Periodille sekä keskiajan lämpökaudelle.
In this Master’s Thesis I examined the testate amoebae composition and used these species as indicators to study hydrological fluctuations from three subarctic permafrost peatland cores extracted from Taavavuoma and Abisko in northern Sweden.
Tässä pro gradu -tutkielmassa tutkitaan hydrologian muutoksia kolmelta ikiroutasuolta pohjoisRuotsin Taavavuomasta ja Abiskosta kerätyissä kairanäytteissä kuoriamebojen lajistokoostumusta apuna käyttäen.
The Genetics of Canine Hip Dysplasia : The role of fibrillin 2 variant in four dog breeds
Koiran lonkkanivelen kasvuhäiriön perinnöllisyys : Fibrilliini 2 -variantti neljällä koirarodulla
FBN2 is a promising candidate gene having a functional role in bone and joint development.
FBN2 on toiminnaltaan lupaava ehdokasgeeni, jonka on todettu vaikuttavan luuston ja nivelten kehitykseen.
An analogous disorder exists in humans.
Myös ihmisillä esiintyy lonkkanivelen kehityshäiriöitä.
Radiographic examination reveals flattening of the femoral head and joint widening.
Röntgentutkimuksessa havaitaan, että lonkkamalja ja reisiluun pää eivät ole yhdenmukaiset.
Altogether 220 dogs, out of which 53 were Labrador Retrievers, 41 Golden Retrievers, 79 German Shepherd dogs and 47 Bernese Mountain Dogs, were included in the case-control study.
Ehdokasgeenitutkimuksessa analysoimme fragmenttianalyysin avulla FBN2-deleetion esiintymistä suomalaisessa populaatiossa tapaus-verrokkitutkimuksella 220 koiran kohortissa, joista 53 oli labradorinnoutajia, 41 kultaisianoutajia, 79 saksanpaimenkoiria ja 47 berninpaimenkoiria.
However, since the deletion allele was common also in the unaffected Labrador Retrievers, no statistically significant allelic association with the deletion and CHD was detected in statistical analysis.
Koska FBN2-variantti oli yleinen myös terveillä labradorinnoutajilla, ei kyseisen alleelin ja lonkkanivelen kasvuhäiriön välillä todettu tilastollisesti merkittävää alleeliassosiaatiota vertailtaessa terveitä ja lonkkadysplastisia koiria.
CHD is inherited quantitatively with suggested involvement of the genes of major effect.
Lonkkanivelen kasvuhäiriö periytyy kvantitatiivisesti eli periytymiseen vaikuttavat useat geenit, joista osa on ns. suurivaikutteisia geenejä.
The specific aims included establishment of well-phenotyped cohorts of samples from four high-risk breeds, namely Labrador Retriever, Golden Retriever, German Shepherd dog and Bernese Mountain Dog and the assessment of the presence and prevalence of the FBN2 deletion in the Finnish dog population affected by CHD.
Tutkimme lonkkanivelen kasvuhäiriön kehittymiseen aiemmin perimänlaajuisessa tutkimuksessa labradorinnoutajilla yhdistetyn fibrilliini 2 (FBN2) –geenin intronisen deleetion esiintymistä suomalaisilla koirilla neljässä rodussa: labradorinnoutajalla, kultaisellanoutajalla, saksanpaimenkoiralla sekä berninpaimenkoiralla.
The results revealed the presence of the deletion in all four breeds with highest prevalence in the Retriever breeds, in which the deletion haplotype was more common than the wild type.
Tutkittu FBN2-variantti oli yleinen suomalaisilla koirilla, etenkin tutkituilla noutajaroduilla, joilla se oli yleisempi kuin villi tyyppi.
The study cohorts established here will be later utilized also in genome-wide association studies to identify additional CHD loci.
Pro gradu -tutkimuksessani perustimme lonkkanivelen kasvuhäiriön osalta kliinisesti tutkitut näytekohortit, joita voidaan hyödyntää myös myöhemmissä tutkimuksissa.