natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Both milk urea and rumen ammonia concentrations were higher in faba bean diets than in rapeseed meal diets.
Maidon ureapitoisuus sekä pötsin ammoniakkipitoisuus olivat suuremmat härkäpapuruokinnoissa kuin rypsiruokinnoissa.
Feeding faba beans reduced nitrogen secretion in milk and faeces compared to rapeseed meal diets.
Härkäpapuruokinnoissa typpeä eritettiin vähemmän maitoon ja sontaan kuin rypsiruokinnoissa.
Mixing Spirulina-algae with faba bean increased milk, protein and lactose yields, but when mixed with rapeseed meal decreased them.
Spirulina-levän lisäys härkäpapuruokintaan lisäsi maito-, valkuais- ja laktoosituotosta verrattuna puhtaaseen härkäpapuruokintaan, mutta lisättynä rypsiruokintaan se vähensi niitä.
The concentration of several essential amino acids in plasma and mammary uptake of histidine and methionine were lower in faba bean diets than in rapeseed meal diets.
Lisäksi härkäpapuruokinnoissa useiden välttämättömien aminohappojen pitoisuudet plasmassa sekä maitorauhasen metioniinin ja histidiinin otto olivat pienemmät kuin rypsiruokinnoissa.
Replacing rapeseed meal and faba bean partially with Spirulina increased the proportion of nitrogen secreted in urine and lowered nitrogen balance.
Rypsin ja härkäpavun valkuaisen osittainen korvaaminen Spirulina-levällä lisäsi virtsaan erittyvän typen osuutta sekä pienensi typpitasetta.
There were no differences in nitrogen intake.
Lisäksi mikrolevien valkuaisen pötsihajoavuutta ei tunneta.
More research is needed with high levels of micro algae on dry matter intake, animal performance and degradability of microalgal protein in rumen.
Mikrolevistä tarvitaan kuitenkin lisätutkimusta valkuaisrehuna suurilla annostasoilla, jolloin voidaan tutkia niiden vaikutusta syöntiin ja maitotuotokseen.
Legumes and single-cell protein are of interest to replace imported protein feeds.
Tuontivalkuaiselle on etsitty vaihtoehtoja kotimaisista palkoviljoista sekä yksisoluvalkuaisesta.
Cows were offered total mixed ratios ad libitum.
Lehmät saivat seosrehua vapaasti.
Replacing rapeseed meal and faba bean with Spirulina-algae reduced dry matter intake.
Rypsin ja härkäpavun korvaaminen Spirulina-levällä vähensi seosrehun syöntiä 0,6 kg kuiva-ainetta/pv.
Nitrogen balances were positive in all experimental diets.
Typpitaseet olivat positiivisia kaikissa koeruokinnoissa, eikä typen saannissa ollut eroja eri koeruokintojen välillä.
The partial replacement (half) of rapeseed meal and faba bean protein with Spirulina-algae was also investigated.
Koeasetelma oli 2 x 2 faktoriaalinen, eli kokeessa verrattiin valkuaisen lähteenä rypsirouhetta jauhettuun härkäpavun siemeneen sekä rypsin ja härkäpavun valkuaisen osittaista korvaamista (puolet) Spirulina-levän valkuaisella.
Quantification was based on external standard method.
Määritykset tapahtuivat ulkoisen standardin menetelmää hyödyntäen.
Mineral profiles (Al, B, Ca, Cd, Cu, Fe, K, Mg, Mn, Mo, P, Pb, S, Si and Zn) were quantified with inductively coupled plasma – optical emission spectrometry (ICP–OES).
Kivennäisaineprofiilit (Al, B, Ca, Cd, Cu, Fe, K, Mg, Mn, Mo, P, Pb, S, Si ja Zn) määritettiin induktiivisesti kytkettyyn plasmaan ja optiseen emissiospektrometriaan (ICP–OES) perustuvalla menetelmällä.
Results were processed by principal component analysis (PCA) and soft independent modelling of class analogies (SIMCA).
Tulostenkäsittely tapahtui pääkomponenttianalyysillä (PCA) ja SIMCA-menetelmällä (Soft Independent Modelling of Class Analogies).
The method was not yet applicable for the use of classifying commercial strawberry jam samples reliably.
Menetelmä ei kuitenkaan soveltunut sellaisenaan vielä kaupallisten mansikkahillonäytteiden luotettavaan luokitteluun.
The operability of the method was tested using "forged" model jams created by mixing strawberry jam with apple, pear or pumpkin jam (5 %, 10 %, 20 % and 50 %).
Menetelmän toimivuutta testattiin mansikkahillosta sekä omena-, päärynä- ja kurpitsahilloista sekoitettujen malliväärennösten (5 %, 10 %, 20 % ja 50 %) avulla.
Most accurate classification was obtained with mineral profiles combining Mg, P, S, Ca and K or Mg, P, S, Mn, Ca and K. Other plant species studied had different mineral profiles compared to strawberries with exception of raspberry.
Tarkin luokittelu saavutettiin kivennäisaineprofiililla Mg, P, S, Ca ja K tai Mg, P, S, Mn, Ca ja K. Muiden kasvinäytteiden kivennäisaineprofiilit erosivat mansikan profiilista lukuun ottamatta puutarhavadelmaa.
Additionally commercial strawberry jams (n = 33) were tried to classify by their mineral profile to be authentic or adulterated.
Lisäksi kokeiltiin luokitella kaupallisia mansikkahillonäytteitä (n = 33) kivennäisaineprofiilinsa perusteella aidoiksi mansikkahilloiksi tai väärennöksiksi.
Sample pretreatment included freeze drying, grinding, wet digestion using nitric acid and hydrogen peroxide and dilution with water.
Näytteiden esikäsittelyyn kuului pakkaskuivaus, jauhaminen, märkäpoltto typpihapon ja vetyperoksidin avulla sekä laimennus vedellä.
Based on the separation results of fabricated model jams and authentic strawberry jam the method seems to be suitable for further development at least for detecting strawberry jam adulteration by extending with apple, pear or pumpkin.
Malliväärennösten ja aidon mansikkahillon erottumista koskevien tulosten perusteella menetelmä vaikuttaa kehityskelpoiselta ainakin omenalla, päärynällä ja kurpitsalla jatkettujen mansikkahilloväärennöksien toteamiseen.
Fabricated model jams and pure apple, pear and pumpkin jams could be separated from strawberry jam both with principal component analysis and with using SIMCA method to classify them to be something else than strawberry jam with 95 percent probability.
Malliväärennökset sekä omena-, päärynä- ja kurpitsahillo saatiin erottumaan mansikkahillosta sekä pääkomponenttianalyysin perusteella että luokiteltua muuksi kuin mansikkahilloksi 95 %:n todennäköisyydellä SIMCA-mallin perusteella.
In addition, the effect of jam production on mineral profile and jam adulteration as a phenomenon were discussed as well as using the mineral profile to detect food adulteration using statistical multivariate methods.
Lisäksi pohdittiin hillon valmistuksen vaikutusta kivennäisaineprofiiliin, hilloväärennöksiä ilmiönä sekä kivennäisaineprofiilin hyödyntämistä elintarvikeväärennösten osoittamisessa tilastollisia monimuuttujamenetelmiä hyödyntäen.
The differentiation of mineral profiles of other plant species (n = 10) from strawberry mineral composition was tested with small-scale data.
Muiden kasvilajien (n = 10) kivennäisaineprofiilin eroamista mansikan kivennäisaineprofiilista testattiin pienellä aineistolla.
The literature review of this master’s thesis dealt with major and minor mineral composition of strawberries and the factors affecting it.
Tutkielman kirjallisuusosassa käsiteltiin mansikan kivennäis- ja hivenainekoostumusta sekä siihen vaikuttavia tekijöitä.
No clear groups were formed on principal component analysis of the strawberry data in respect to cultivar, growth place or time.
Mansikka-aineisto ei jakautunut pääkomponenttianalyysissä esimerkiksi lajikkeen, kasvupaikkansa tai kasvuajankohtansa mukaan selkeisiin ryhmiin.
In addition mineral profile library of strawberries for industrial processing should be created in order to classify commercial strawberry jam samples.
Lisäksi kaupallisten mansikkahillonäytteiden luokitteluun tulisi hankkia teollisuuden käyttämiä mansikoita vastaava laaja kivennäisaineprofiilikirjasto.
The aim of the experimental part of this thesis was to study if the mineral profile in combination with statistical multivariate methods could be used to point out the authenticity of strawberry jam. Alterations in the strawberry mineral profile were studied by determining the mineral profile of several different strawberry samples (n = 51).
Tutkielman kokeellisen osan tavoitteena oli tutkia, voiko kivennäisaineprofiilia käyttää mansikkahillon aitouden toteamiseen yhdessä tilastollisten monimuuttujamenetelmien kanssa.
There is a need for additional studies about the effect of ingredients used for jam production on the classification.
Lisätutkimusta tarvitaan ainakin mansikkahillojen valmistuksessa käytettyjen ainesosien vaikutuksesta luokitteluun ja mansikan sukulaislajien kivennäisaineprofiilien erottumisesta.
The basic form of common lilac spread here in the beginning of the 18th century and lilac cultivars came in the mid-19th century.
Perusmuoto levisi meille 1700-luvun alussa ja pihasyreenilajikkeet tulivat 1800-luvun puolivälin jälkeen.
This was tested by comparing the DNA fingerprints of old lilac shrubs growing in historical sites with each other.
Tätä testattiin vertaamalla historiallisissa kohteissa kasvavien vanhojen syreenipensaiden DNA-sormenjälkiä keskenään.
The common lilac is one of the oldest cultivated ornamentals in Finland.
Pihasyreeni on vanhimpia Suomessa viljeltyjä koristepensaita.
A total of 35 alleles were found and each of the nine loci was polymorphic.
Tutkimusaineistosta löytyi yhteensä 35 alleelia, joita oli jokaisessa yhdeksässä lokuksessa vähintään kaksi.
DNA fingerprints were created for 88 samples using nine microsatellite markers The diversity of the microsatellite markers and the lilacs were evaluated by the effective number of alleles, expected heterozygosity and PIC values and AMOVA, respectively.
Aineiston ja mikrosatelliittimerkkien monimuotoisuutta arvioitiin alleelien efektiivisellä lukumäärällä, odotetulla heterotsygotialla ja PIC-arvoilla sekä AMOVA:lla.
The samples from historical sites connected to Turku and Viapori did not show any consistent differences, so the data do not support the hypothesis of two old lilac populations.
Yhteneväisyyksiä löytyi Turusta ja Viaporista levinneiden näytteiden kesken, joten aineisto ei tue hypoteesia kahdesta vanhasta pihasyreenikannasta.
The markers SV2, SV4 and SV1 had the highest PIC-values, more than 0.5.
Informatiivisimmat geenimerkit olivat SV2, SV4 ja SV1.
The second objective was to find out the spread and cultivation history of common lilac in Finland.
Toinen tavoite oli selvittää pihasyreenin leviämisreittejä Suomeen.
The aim of this study was to create DNA fingerprints for selected un-named common lilac individuals found in parks of Helsinki.
Tässä tutkimuksessa oli tavoitteena luoda valituille pihasyreeniyksilöille DNA-sormenjäljet, joilla pystytään varmentamaan tiettyjen Helsingin puistoista löytyneiden jalosyreenien oikeat lajikenimet verrannenäytteiden avulla.
Microsatellite markers proved to be suitable for the study of Syringa vulgaris –species.
Tutkittu aineisto oli monimuotoista ja geenimerkit sopivat hyvin Syringa vulgaris -lajin tutkimiseen.
The variation is explained by differences between and among the groups.
Molekyylivarianssi osoitti tilastollisesti merkitsevää muuntelua, mikä johtui sekä ryhmien välisestä että sisäisestä muuntelusta.
Cluster analysis and a UPGMA dendrogram allowed the detection of identical samples.
Klusterianalyysin ja sukupuun avulla etsittiin toisiaan vastaavia näytteitä.
The hypothesis was that the common lilac was introduced and dispersed via Turku and Viapori.
Työhypoteesina oli että pihasyreeni levisi viljelyyn sekä Turun että Viaporin kautta.
One local shrub was identified as the old French cultivar 'Congo'.
Puuttuvat lokustiedot hankaloittivat lajiketunnistusta, joten tutkimuksessa kyettiin varmistamaan vain yksi genotyyppi lajikkeeksi ’Congo’.
The study was conducted in experimental farm of MTT Agrifood Research Finland, in Hyvinkää.
Koe toteutettiin Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen (MTT) tutkimussikalassa Hyvinkäällä.
Experiment was carried out with 28 gilts and 46 sows, which were all divided into three test groups.
Kokeessa oli 28 ensikkoa ja 46 emakkoa, jotka jaettiin kolmeen koeryhmään.
However at the end of the lactation feed intake in test groups 1 and 2 (204,8 kg DM and 200,0 kg DM, respectively) was higher than in the control group (181,9 kg DM).
Kolmen ensimmäisen imetysviikon aikana ei emakoiden rehun syönneissä ollut eroja, mutta imetyksen lopulla koeryhmien 1 ja 2 rehun syönti (204,8 kg ka ja 200,0 kg ka) oli suurempaa kuin kontrolliryhmän (181,9 kg ka).
In addition, the litters of the older sows were larger compared to the gilts, but no differences was found in piglet weights.
Myös emakoiden pahnueet olivat suurempia kuin ensi-koiden pahnueet, mutta porsaiden painoissa ei ollut eroja.
The control feed was organic lactation feed containing 19,7 % of pea.
Kontrolliryhmän emakot saivat luomuimetysrehua, joka sisälsi 19,7 % hernettä.
In addition, the effects of phase-feeding on sow and piglet productiveness was surveyed.
Samalla tutkittiin myös ruokinnan vaiheistamisen vaikutuksia emakoiden ja porsaiden tuotantotuloksiin.
The aim of this study was to examine the effects of faba bean and pea based lactation diets on changes in weight and condition of gilts and sows and weight gain of piglets in organic production.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää härkäpapu- ja hernepohjaisten luomuimetysrehujen vaikutuksia ensikoiden ja emakoiden painon ja kunnon muutoksiin sekä porsaiden painon kehitykseen.
Also, rapeseed expeller had no effect on the sow conditions after weaning.
Rypsipuristeella valkuaislisänä ei ollut vaikutusta luomuemakoiden kuntoon vieroitettaessa.
Test diet 1 was organic lactation feed containing 19,7 % of pea and after 22 day of lactation additional 3,35 % of rapeseed expeller.
Koeryhmän 1 emakot saivat luomuimetysrehua, joka sisälsi 19,7 % hernettä ja 22. imetys-päivästä alkaen lisäksi 3,35 % rypsipuristetta.
Test diet 2 was organic lactation feed containing 16,4 % of faba bean and after 22 day of lactation additional 3,61 % of rapeseed expeller.
Koeryhmän 2 emakot saivat luomuimetys-rehua, joka sisälsi 16,4 % härkäpapua ja 22. imetyspäivästä alkaen lisäksi 3,61 % rypsipu-ristetta.
Also the effect of parity on sow productivity was examined by comparing the results between gilts and sows.
Lisäksi porsimakerran vaikutuksia emakoiden tuotantotuloksiin tutkittiin vertaa-malla ensikoiden ja emakoiden tuloksia keskenään.
Piglet weights were also measured.
Porsailta punnittiin elopaino.
The sow weights were measured, fat measurements performed and condition scores evaluated during the experiment.
Emakoilta mitattiin elopaino, selkä- ja kylkisilavan paksuudet ja arvioitiin kuntoluokka.
In this study faba bean seemed to be comparable with pea as organic protein feed for sows, as there were no major differences between the test groups in feed intake, weight loss nor piglet production.
Tutkimus osoitti, että luomuhärkäpapu ja luomuherne olivat yhtä hyviä valkuaisrehuja emakoille, koska emakoiden rehun syönti, painon menetykset ja porsastulokset olivat hyvin samanlaisia koerehusta riippumatta.
Parity had an effect on the sow feed intake and weights, as gilts consumed less feed and had smaller weights compared to older sows.
Ensikoiden rehun syönti oli vähäisempää ja painot pienempiä kuin emakoilla.
The weight loss of sows in all groups was similar and no effect of feed was found.
Koeryhmien emakot menettivät painoa yhtä paljon riippumatta rehukäsittelystä.
No differences between the sow groups occurred in feed intake during the first three weeks of lactation.
Porsimakerran havaittiin vaikuttavan muun mu-assa emakoiden rehun syöntiin ja painoihin.
The purpose of this research is to fill a gap in the understanding how rules of organic farming differ between three countries in Europe: Finland, Sweden and Austria.
Tämän tutkimuksen tarkoitus on lisätä ymmärtäväisyyttä sitä kohtaan, miten luomutuotannon säännöt eriävät kolmen EU-maan välillä: Suomi, Ruotsi ja Itävalta.
Based on the results of this research I can state that the farmers in OF would benefit from a more harmonized landscape of OF rules on EU-level, as this would lower the inequality between farmers in OF in the different countries.
Työn tulosten perusteella voi todeta, että luomutuottajat hyötyisivät sääntöjen yhtenäistämisestä EU-tasolla koska näin eriarvoisuus maiden välillä pienenisi.
Aiming for large payload is not always the most cost-efficient choice.
Suuren hyötykuorman tavoittelu ei kuitenkaan ole aina kustannustehokkain valinta.
The average loading time towards one ton for stumps was 2.7 minutes and for logging residuals 2.2 minutes.
Kannon keskimääräinen kuormausaika kuormattua tonnia kohti oli 2,7 minuuttia ja hakkuutähteellä 2,2 minuuttia.
Twelve operators participated the study and the data was collected in Southern and Eastern Finland between April and September.
Tutkimukseen osallistui 12 eri kuljettajaa ja aineiston keruu suoritettiin Etelä- ja Itä-Suomessa huhti-syyskuun välisenä aikana.
The use of forest chips has increased rapidly in the past 15 years and the usage must be increased even more in order to achieve the renewable energy usage goals.
Metsähakkeen käyttö on lisääntynyt viimeisen 15 vuoden aikana huimaa vauhtia ja käyttömääriä tulee lisätä vielä entisestään, jotta Suomi saavuttaa sille asetetut uusiutuvan energian käyttötavoitteet.
The loading events were also recorded by video camera for later performed time and observation studies.
Kuormaukset kuvattiin myös videokameralla myöhemmin suoritettua aika- ja havainnointitukimusta varten.
Increasing the use of forest chips could be possible, but the problem are the long transportation distances of the raw material.
Metsähakkeen käytön lisääminen olisi mahdollista, mutta ongelmaksi muodostuvat pitkät kaukokuljetusmatkat.
For logging residues only one working model was necessary to describe.
Hakkuutähteelle oli tarpeellista muodostaa vain yksi työmalli.
The work researcher sat next to the driver, interviewed him about loading techniques and collected information about the loads.
Työntutkija istui kuljettajien vieressä, haastatteli heitä kuormaustekniikoista ja keräsi lomakkeelle kuormauksiin vaikuttaneita tekijöitä.
The optimal load weight and its relation to transportation distance was also the point of interest.
Optimaalinen kuormapainon suhde kuljetusmatkaan nähden oli myös tarkastelun kohteena.
The data set included 12 stump loads and 11 logging residual loads.
Aineisto koostui 12 kantokuormasta ja 11 hakkuutähdekuormasta.
Most of the wood chip potential is located in Eastern and Central Finland and Kainuu, but the heat and power plants and demand are located by the sea. Transportation costs must be reduced to make usage possible.
Suurin osa metsähakepotentiaalista sijaitsee Itä- ja Keski-Suomessa sekä Kainuussa, kun taas suurimmat haketta polttavat sähkö- ja lämpölaitokset sijaitsevat rannikkoalueilla.
This was a pioneer study to develop working models for loading energy wood trucks.
Kyseessä oli pioneeritutkimus työmallien luomiseksi energiapuun kuormaukseen bioenergia-autoihin.
Drivers’ loadings where observed and analyzed with the payload weights and the loading times and as a result four different working models were developed.
Hyötykuormien painojen ja kuormausaikojen perusteella kuljettajien työskentelyä havainnoitiin ja tuloksena muodostettiin 4 erilaista työmallia.
Working models consisted of systematic ways of work and different types of compressing methods and tricks.
Työmalleissa toistuivat työskentelyn systemaattisuus sekä erilaiset tiivistämistekniikat ja niksit.
Forest chips are produced mainly from logging residues and stumps collected from clear cutting areas.
Metsähaketta valmistetaan mm. päätehakkuiden ohessa kerättävistä hakkuutähteistä ja kannoista sekä harvennuksilta korjattavasta pieniläpimittaisesta rankapuusta.
The longer the driving distance the larger the payload should be. With shorter distances it is optimal to use less time for the loading even tough large payloads will not be achieved and use the spared time for driving of extra loads.
Lyhemmillä kuljetusmatkoilla optimaalista on kuormata pienempi kuorma ja käyttää kuormaukseen siten vähemmän aikaa, jolloin työvuoron aikana ehtii kuljettamaan useamman kuorman.
The operator should consider the transportation distance as well as loading time along with the payload.
Kuljettajien tulisi kuormapainon lisäksi ottaa huomioon myös kuljetusmatka ja kuormausaika.
The working model for normal sized stumps was divided into two working models to achieve a large payload and an average payload with minimal loading time.
Normaalikokoiselle kannolle muodostettiin erikseen vielä työmallit suuren hyötykuorman kuormaukseen ja keskikokoisen hyötykuorman kuormaukseen lyhyellä kuormausajalla.
The aim of this study was to create systematic working models for loading logging residuals and stumps to bioenergy trucks to increase payload.
Tavoitteena oli luoda systemaattiset työmallit hakkuutähteen ja kannon kuormaukseen hyötykuormien kasvattamiseksi ja mitata kuormaustyövaiheiden ajanmenekit sekä kokonaiskuormausajat.
To compare the drivers the payloads were weighted.
Kuljettajien vertailemiseksi hyötykuormat punnittiin joko kuormainvaa’alla tai terminaali/käyttöpaikkavaa’alla.
In this study, the effect of viruses on the growth rate of H. parviporum was investigated at two different temperature conditions, 6 °C and 20 °C.
Tässä työssä tutkittiin virusinfektioiden vaikutusta kuusenjuurikäävän kasvunopeuteen kahdessa eri lämpötilassa, 6 °C ja 20 °C.
The spreading of Heterobasidion to new forest sites can be controlled with several methods, but there is a strong need for new methods to control established Heterobasidion in the forest site.
Juurikäävän leviämistä voidaan torjua monin eri keinoin, mutta uusia menetelmiä tarvitaan jo kasvupaikalla olevan juurikäävän torjuntaan.
Secondly, the effect of Heterobasidion viruses on the competitive ability of H. parviporum against saprotrophic fungus Phlebiopsis gigantea and mycorrhizal fungi Paxillus involutus and Meliniomyces bicolor was tested on paired cultures.
Lisäksi tutkittiin virusten vaikutusta kuusenjuurikäävän kilpailukykyyn harmaaorvakkaa (Phlebiopsis gigantea) sekä Paxillus involutus ja Meliniomyces bicolor mykorritsasieniä vastaan kasvumaljoilla.
At least 15 % of H. annosum sensu lato (Fr.) Bref isolates are infected with dsRNA viruses, however the majority of Heterobasidion viruses do not cause notable phenotypic effects on their host fungus.
Ainakin 15 % H. annosum sensu lato (Fr.) Bref –isolaateista on kaksijuosteisten RNA–virusten infektoimia, mutta suurin osa juurikäävän viruksista ei aiheuta näkyviä oireita isännälleen.
The results of the growth experiments revealed that at 20 °C HetPV13–an1 single virus infection caused radical decrease in the growth rate of H. parviporum 7R242, but multiple virus infections had no effect on the growth rate even though HetPV13–an1 was present in the multiple virus infection.
Kasvukokeiden tulokset osoittivat, että HetPV13–an1 yksittäinen virusinfektio vähensi radikaalisti 7R242 juurikääpä–isolaatin kasvua 20 °C:ssa kun taas moninkertainen virusinfektio ei vaikuttanut juurikäävän kasvuun, vaikka virus HetPV13–an1 oli läsnä myös moninkertaisessa virusinfektiossa.
Thirdly, it was investigated with quantitive real time RT–PCR whether the presence of the other viruses in multiple virus infections would affect the virus (RdRp) RNA quantity of a single virus in the host mycelium.
Tutkimuksessa selvitettiin myös kvantitatiivisen RT–PCR–menetelmän avulla vaikuttaako muiden virusten läsnäolo moninkertaisissa virusinfektioissa yksittäisen viruksen (RdRp) RNA segmenttien määrään sienirihmastossa.
The virus RdRp RNA quantity was higher in the presence of other viruses in multiple virus infections.
Viruksen (RdRp) RNA segmenttien määrä kasvoi isäntäsienessä muiden virusten läsnä ollessa.
At 6 °C, all the virus infections decreased the growth rate of H. parviporum 7R242 but virus HetPV13–an1 more than the other virus infections.
6 °C:ssa kaikki virusinfektiot vähensivät juurikääpä–isolaatti 7R242:n kasvua, mutta HetPV13–an1 vaikutus oli suurempi kuin muiden virusinfektioiden.
The main conclusion of the study is that the effect of multiple virus infections on H. parviporum is not additive and multiple virus infections did not cause more debilitating effect on the host fungus compared to a single virus infection.
Tutkimuksen johtopäätös on, että moninkertaisen virusinfektion vaikutus juurikääpäisäntään ei ole additiivinen eikä vaikutus sieni–isäntään ole suurempi kuin yksittäisen virusinfektion vaikutus.