natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This study aimed to compare the patch-scale habitat use stability of two waders; Common Sandpiper (Actitis hypoleucos) and Green Sandpiper (Tringa ochropus).
Tämän työn tavoitteena on vertailla kahden kahlaajalajin, rantasipin (Actitis hypoleucos) ja metsäviklon (Tringa ochropus) habitaatin käytön vakautta laikkutasolla.
Many species are known to benefit from beaver induced floods.
nostamien tulvien tiedetään hyödyttävän monia lajeja.
This study showed that the habitat use of Common Sandpiper was more stable than that of Green Sandpiper, although both species showed variation.
Tulokset osoittivat rantasipin habitaatin käytön olevan vakaampaa kuin metsäviklon, tosin molemmilla lajeilla havaittiin vaihtelua.
Therefore, this study aimed to investigate the presence and abundance of Green Sandpiper at different stages of beaver flood.
Työn tavoitteena onkin lisäksi tutkia metsäviklon esiintymistä ja runsautta majatulvan eri vaiheissa laikkutasolla.
Pair density of Common Sandpiper was lower than Green Sandpiper’s nearly throughout the study period.
Rantasipin paritiheys oli lähes koko tutkimusjakson ajan alhaisempi kuin metsäviklon.
It could be concluded that Common Sandpiper is a species of high site-fidelity and more prone to changes in the environment than Green Sandpiper, which seems to be able to utilize variable habitats, such as flowages regularly created by beaver in the Evo region.
Rantasipin voidaan todeta olevan paikkauskollinen laji ja alttiimpi ympäristön muutoksille kuin metsäviklon, joka kykenee hyödyntämään vaihtelevia elinympäristöjä, kuten Evolla jatkuvasti muodostuvia majavakosteikoita.
In previous studies, many species have been known to benefit from beaver activity, and Green Sandpiper can be seen as a species of plastic habitat use and being able to profit from surroundings altered by beaver.
Majavan toiminnan on aiemmissa tutkimuksissa todettu hyödyttävän monia lajeja ja metsäviklon voidaankin ajatella olevan habitaatin käytöltään joustava laji, joka kykenee erityisen hyvin hyödyntämään majavan muokkaamaa ympäristöä.
Habitat use stability of Common and Green Sandpiper and the effect of beaver flood to Green Sandpiper
Rantasipin ja metsäviklon habitaatin käytön vakaus ja majavatulvan vaikutus metsävikloon
Green Sandpipers were observed in nearly all of the beaver ponds in this study.
Metsävikloja esiintyi lähes kaikilla tutkimuksen majavajärvistä- ja lammista.
Pair density of Common Sandpiper, on the contrary, showed more variation compared to Green Sandpiper’s pair density.
Lisäksi rantasipin paritiheydessä oli enemmän vaihtelua.
Therefore, this wader benefits notably from beaver floods.
Metsäviklo hyötyykin majavatulvista huomattavasti.
The study was carried out in the rural area of Kirewa, Uganda.
Tutkimus toteutettiin Kirewan maaseutualueella Ugandassa.
In addition, one individual interview with the local health care worker was conducted.
Tutkimuksessa haastateltiin lisäksi paikallista terveystyöntekijää.
All together 9 focus group discussions (FGD) were held for caretakers of children under two: mothers, fathers, grandfathers and grandmothers.
Yhteensä 9 fokusryhmäkeskustelua (FGD) pidettiin alle kaksivuotiaiden lasten huoltajille: äideille, isille, isoisille ja isoäideille.
Infant undernutrition with associated diseases is a leading cause of under-five deaths globally, causing 45% of child deaths.
Lasten aliravitsemus ja siihen liittyvät sairaudet ovat alle viisivuotiaiden merkittävin kuolinsyy, aiheuttaen 45% lasten kuolemista maailmanlaajuisesti.
The promotion of good complementary feeding practices therefore demands multiple approaches.
Hyvien lisäruokintakäytänteiden edistäminen vaatii näin ollen monta lähestymistapaa.
Based on prior research, complementary feeding practices are inadequate in East Africa, including Uganda.
Aiempien tutkimusten perusteella lisäruokintakäytännöt ovat puutteellisia Itä-Afrikassa, myös Ugandassa.
Good complementary feeding comprises, in addition to nutritious food itself, the feeding moment, technique and style.
Hyvä lisäruokinta käsittää ravitsevan ruuan lisäksi ruokintahetken, -tekniikan ja -tyylin.
The aim of this study was to explore complementary feeding perceptions and practices in the context of the Health Belief Model (HBM) and to gain understanding on how to promote health behaviour change for better complementary feeding.
Tutkimuksen tavoitteena oli lisäruokintakäsitysten ja -käytäntöjen kuvaaminen terveysuskomusmallin (HBM) perusteella ja selvittää, miten terveyskäyttäytymistä muuttamalla voitaisiin edistää parempia lisäruokintakäytäntöjä.
Based on this study, the GloCal-videos may work as cues to action for better complementary feeding practices.
Tutkimuksen perusteella GloCal-videot voivat auttaa ymmärtämään parempia lisäruokintakäytäntöjä.
Particular concerns are the not timely introduction of complementary foods and low dietary diversity of children under two years.
Erityisiä huolenaiheita ovat lisäruokinnan väärä ajoitusajankohta sekä heikko ruokavalion laatu alle kaksivuotiailla lapsilla.
The findings from this research demonstrate that complementary feeding practices among the study participants were suboptimal in relation to timing, dietary diversity, consistency and feeding frequency.
Tutkimuksen tulokset osoittavat, että osallistuneiden Kirewalaisten huoltajien lisäruokintakäytännöt ovat puutteellisia ajoituksen, ruokavalion monipuolisuuden, ruuan rakenteen ja ateriatiheyden osalta.
The data from the FGDs and the interview were analysed with a deductive content analysis method based on the HBM.
Keskustelu- ja haastatteluaineisto analysoitiin deduktiivisella terveysuskomusmalliin perustuvalla menetelmällä.
Complementary feeding is a complex set of behaviours.
Lisäruokinta koostuu monista eri käytännöistä.
The findings from the HBM based analysis suggest messages about the susceptibility of children to detrimental consequences of poor feeding and their seriousness should be targeted to caretakers.
HBM:iin perustuva analyysi osoitti, että Kirewalaiset huoltajat eivät ymmärtäneet lisäruokinnan merkitystä lasten aliravitsemuksen ja kitukasvuisuuden ehkäisemisessä.
A set of educational videos on infant care and feeding practices, the GloCal-videos, were used as a projective tool in the FGDs.
Fokusryhmissä käytettiin aktivointimenetelmänä GloCal-opetusvideoita lasten ravitsemuksesta ja hoidosta.
A critical point for the nutritional status of the infant is the time when the first foods are introduced in addition to breastfeeding, i.e. complementary feeding.
Lisäruokinnan aloittaminen on kriittinen kohta lapsen ravitsemuksen kannalta.
A diameter distribution describes the size distribution of a forest and is used, for example, in forest planning.
Runkolukusarja kuvaa metsikön kokojakaumaa ja sitä käytetään muun muassa metsäsuunnittelussa.
Stand characteristics can also be produced without a diameter distribution, but the diameter distribution allows utilization of tree-level models in the calculation of stand level variables and improves the estimation accuracy.
Puustoestimaatteja voidaan tuottaa myös ilman runkolukusarjaa, mutta runkolukusarjan avulla pystytään hyödyntämään puutason malleja puustotunnusten laskennassa ja parannetaan puustotunnusten estimointitarkkuutta.
In this thesis estimation methods for diameter distribution prediction were compared and the suitability of the methods and materials evaluated by using error indices.
Tutkielmassa verrattiin runkolukusarjan estimointimenetelmiä ja arvioitiin menetelmien ja aineistojen soveltuvuutta virheindeksien avulla.
The two comparative diameter distribution estimation methods used in this study were the k most similar neighbor method (k-MSN) and the prediction of diameter distribution using the theoretical distribution model: Weibull-distribution.
Vertaillut runkolukusarjojen estimointimenetelmät olivat k:n lähimmän naapurin menetelmä (k-MSN) ja teoreettista jakaumamallia, Weibull-jakaumaa, hyödyntävä runkolukusarjojen ennustus.
Weibull parameters were estimated by modelling and by parameter recovery.
Runkolukusarjan parametrit tuotettiin sekä parametrien ennustuksella että parametrien palautuksella.
With the maximum likelihood method and parameter recovery, the produced diameter distribution corresponded appropriately with the measured diameter distribution.
Suurimman uskottavuuden menetelmällä sekä parametrien palautuksella saatiin tuotettua jakauman parametrit, joilla jakauman muoto vastasi melko hyvin mitattua runkolukusarjaa.
Accuracy of prediction methods based on laser scanning, field plots and harvester measurements in Norway spruce dominant mature forests of Southern Finland
Laserkeilaukseen, maastokoealoihin ja hakkuukonemittauksiin perustuvien runkolukusarjojen ennustusmenetelmien tarkkuus kuusivaltaisissa uudistuskypsissä leimikoissa Etelä-Suomessa
As a result of the suitability testing, the Weibull distribution is seen as suitable for describing the diameter distribution of a mature, even aged, stand.
Soveltuvuustestauksen tulosten perusteella Weibull-jakauma soveltuu päätehakkuukypsän kuusikkoleimikon läpimittajakauman kuvaamiseen.
Both study methods utilised laser scanning-, field plot- and harvester measurement data collected from mature Norway spruce dominant forests in Southern Finland.
Tutkielmassa käytettiin laserkeilaus, hakkuukone- ja maastokoeala-aineistoja ja tutkimuksen kohteena olivat päätehakkuukypsät kuusikot Etelä-Suomessa.
The suitability of the Weibull distribution for the description of the diameter distribution was evaluated by estimating the diameter distribution directly on the harvester data of the corresponding region.
Weibull-jakauman soveltuvuutta läpimittajakauman kuvaukseen arvioitiin tuottamalla runkolukusarjat leimikolle suoraan vastaavan alueen hakkuukonemittaustiedoista sovittamalla suurimman uskottavuuden menetelmällä, sekä Weibull-jakaumaa hyödyntävällä runkolukusarjojen ennustuksella.
Harvester or field plots gave nearly as accurate results and are both suitable for diameter distribution prediction
Hakkuukonekoealat tai maastokoealat eivät osoittautuneet selkeästi toinen toistaan paremmiksi, eli molemmat soveltuvat runkolukusarjojen tuottamiseen
Field and harvester plots were used as a reference data for the k-MSN.
Lähimmän naapurin menetelmässä käytettiin maasto- ja hakkuukonekoealoja referenssiaineistona.
When the k-MSN method is applied, the measured diameter distribution and stand characteristics of the nearest neighbor were imputed to the target grid of the stand.
Lähimmän naapurin menetelmässä kuvioiden hiloille vietiin lähimmän naapurin mitattu runkolukusarja ja puustotunnukset Weibull-jakauman parametrien estimointia varten.
The results of the k-MSN show that the imputation of diameter distribution gave the most accurate prediction of diameter distribution.
Lähimmän naapurin menetelmää käytettäessä läpimittajakauman tuonti antoi tarkimman runkolukusarjan ennusteen.
Especially the early start of nest building had a positive effect on sows’ performance.
Erityisesti pesänteon aikaisemmalla aloittamisella oli positiivisia vaikutuksia tuotosominaisuuksiin.
Also the duration of farrowing, the yield of colostrum and the piglets’ growth, colostrum intake and mortality were observed.
Lisäksi porsimisen kestoa, ternimaidon tuottoa sekä porsaiden kasvua, ternimaidon saantia ja kuolleisuutta seurattiin.
The nest building behavior and the location of the sows were monitored continuosly starting 24 hours prior to farrowing.
Emakoiden pesäntekokäyttäytymistä sekä sijaintia seurattiin jatkuvana seurantana alkaen 24 tuntia ennen porsimista.
The sows had excellent conditions for nest building, because they could move freely in their own group farrowing department and had access to large amounts of straw to use as a nest building material.
Emakoilla oli pesäntekoon erinomaiset olosuhteet, sillä ne saivat liikkua omalla ryhmäporsitusosastollaan vapaasti ja tarjolla oli runsaasti olkea pesäntekomateriaaliksi.
Most of the nest building behaviour, 3 h 32 min, occurred 12–0 h before farrowing and the peak was seen 6–4 hours prior to farrowing.
Valtaosa pesänteosta, 3 h 32 min, tapahtui 12–0 tuntia ennen porsimista ja pesänteon huippu oli 6–4 tuntia ennen porsimista.
The mean total duration of nest building behaviour during 24 hours before farrowing was 4 h 29 min.
Pesäntekokäyttäytymisen keskimääräinen kokonaiskesto 24 tunnin aikana ennen porsimista oli 4 h 29 min.
A total of 31 farrowings of 23 group-housed sows were investigated.
Koe-eläiminä oli 23 ryhmäporsituksessa pidettyä emakkoa, joiden 31 porsimista tutkittiin.
Younger sows started nest building behaviour earlier and spent less time in the pens than older sows.
Nuoremmat emakot aloittivat pesänteon aiemmin ja viettivät vähemmän aikaa karsinoissa kuin vanhemmat emakot.
Nest building behaviour has a big impact on modern pig production, because the possibilities to practise this behaviour affect the sow and the piglets in various ways.
Pesäntekokäyttäytymisellä on tuotanto-olosuhteissakin suuri merkitys porsastuotannolle, sillä sen toteutumismahdollisuudet vaikuttavat eri tavoin emakkoon ja sitä kautta porsaisiin.
Nest building behaviour of the sow and its effects on physiology and performance in a group farrowing system
Emakon pesäntekokäyttäytyminen sekä sen yhteydet fysiologiaan ja tuotosominaisuuksiin ryhmäporsituksessa
Nest building behaviour started on average 23 h 7 min before farrowing and ceased approximately 18 min before farrowing.
Pesäntekokäyttäytymistä esiintyi ensimmäisen kerran keskimäärin 23 h 7 min ennen porsimista ja viimeisen kerran noin 18 min ennen porsimista.
In conclusion, the total duration of nest building behaviour was greater in group farrowing system than in previously studied systems (farrowing crate, loose farrowing pen).
Kaiken kaikkiaan ryhmäporsituksessa pesäntekokäyttäytymistä esiintyi enemmän kuin aiemmin tutkituissa pitomuodoissa (porsimishäkki, vapaaporsituskarsina).
Before parturition the wild boar uses plant material to build a nest, which provides the piglets shelter and keeps them warm.
Luonnossa villisika rakentaa ennen porsimista kasvimateriaalista pesän, joka suojaa ja lämmittää syntyviä porsaita.
Opposite to our assumptions, abundant nest building during 12–0 hours before farrowing correlated with poorer piglet growth.
Oletuksista poiketen runsas pesänteko 12–0 tuntia ennen porsimista oli yhteydessä porsaiden heikompaan kasvuun.
Despite domestication, this behaviour has remained as an important part of maternal behaviour in the domestic pig.
Tämä käyttäytymistarve on säilynyt voimakkaana kesysialla domestikaatiosta huolimatta.
Abundant nest building during 24–12 hours before farrowing tended to correlate with lower piglet mortality in the age of 1–3 days.
Runsas pesänteko 24–12 tuntia ennen porsimista oli heikosti yhteydessä alhaisempaan porsaskuolleisuuteen 1–3 vuorokauden iässä.
The total duration of nest building behaviour and the way it was distributed varied greatly between sows.
Pesänteon kokonaiskestossa ja pesäntekoajan jakautumisessa oli suurta vaihtelua emakoiden välillä.
Starting nest building behaviour earlier correlated with a shorter duration of farrowing and, to a lesser extent, with a smaller number of stillborn piglets.
Pesänteon aloittaminen aiemmin oli yhteydessä lyhyempään porsimiseen ja heikosti yhteydessä alhaisempaan kuolleena syntyneiden porsaiden määrään.
When the sow farrowed, blood and colostrum samples were collected to assess the concentrations of progesterone and immunoglobulins.
Porsimisen yhteydessä emakoilta kerättiin verinäyte, josta analysoitiin progesteronipitoisuus, sekä ternimaitonäyte, josta mitattiin vasta-ainepitoisuus.
Nest building behaviour wasn’t related to colostrum yield and intake or the concentrations of progesterone and immunoglobulins.
Pesänteko ei ollut yhteydessä progesteronipitoisuuteen tai ternimaidon tuottoon, saantiin tai vasta-ainepitoisuuteen.
We also studied how nest building behaviour is associated to the sow’s physiology and performance.
Tässä tutkimuksessa selvitetiin, kuinka emakot rakentavat pesää ryhmäporsitusjärjestelmässä sekä tarkasteltiin pesänteon yhteyksiä emakon fysiologiaan ja tuotosominaisuuksiin.
Carbon may remain in dead wood for decades after the tree death.
Hiili voi säilyä lahopuussa kymmeniä vuosia puun kuoleman jälkeen.
Dead wood is created by abiotic and biotic factors like wind, lightning, competition and diseases.
Lahopuuta syntyy elollisten ja elottomien tekijöiden vaikutuksesta, joita ovat esimerkiksi tuuli, salamointi, kilpailu ja taudit.
Approximately 50 % of the biomass of dead wood is carbon and thus dead wood is a notable carbon storage.
Lahopuun biomassasta noin puolet on hiiltä, ja kuollut puu onkin merkittävä hiilen varasto.
At every plot there was a measurement area of 60 m2 where every piece of dead wood at the diameter of 2 cm or more was measured.
Jokaiselle koealalle rajattiin 60 m2 kokoinen mittausalue, jolta mitattiin kaikki yli 2 cm paksut lahopuut.
This study supports other studies´ results that dead wood has an important role on carbon and nitrogen cycling in the forest.
Tutkimus tukee muiden tutkimusten tuloksia siinä, että lahopuulla on merkittävä rooli metsien hiilen ja typen kierrossa.
The concentration of carbon in dead wood was on average 49 % and there were no differences between tree species and decay classes.
Hiilen pitoisuus lahopuussa oli keskimäärin 49 %, ja eroja puulajien ja lahoasteluokkien välillä ei havaittu.
The decay class and appearance of dead wood were determined according to national forest inventory´s criteria.
Jokaisen lahopuun lahoasteluokka ja puun ulkoasu määritettiin valtakunnan metsien inventoinnin kriteerien perusteella.
The amount of dead wood in Finland varies significantly between managed and natural forests.
Suomen metsissä lahopuun määrä vaihtelee merkittävästi talousmetsien ja luonnontilaisten metsien välillä.
The concentration of nitrogen was on average 0,8 % which is relatively high compared to other studies, and the concentration increased with increased decaying.
Typen pitoisuus lahopuussa oli keskimäärin 0,8 %, mikä on muihin tutkimuksiin verrattuna korkea.
The number of stumps was quite large.
Kantoja havaittiin melko paljon.
Dead wood measurements were done at the ICOS-plots (24 pcs.) near the SMEAR II -station.
Lahopuumittaukset tehtiin SMEAR II -aseman ympäristössä olevilla ICOS-koealoilla (24 kpl).
The amount of nitrogen in dead wood is small and it increases when the decay process proceeds.
Typen pitoisuus lahopuussa on pieni, ja se kasvaa puun lahoamisen edetessä.
The aim of this study was to research the amount and quality of dead wood near the SMEAR II -station.
Tämän tutkielman tavoitteena oli selvittää lahopuun määrää ja laatua SMEAR II -mittausaseman ympäristössä.
The amount of dead wood and its carbon concentration near the SMEAR II -station
Lahopuun määrä ja sen sisältämän hiilen pitoisuus SMEAR II -mittausaseman ympäristössä
The study revealed that the amount of dead wood in the study area is larger than in managed forests on average.
Tulosten perusteella lahopuun määrä koko tutkimusalueella on suurempi kuin talousmetsissä keskimäärin.
Dead wood includes everything between small branches and large trunks.
Lahopuuksi luokitellaan kaikki kuollut puu pienistä oksista suuriin runkoihin.
The most common species were Scots pine, Norway spruce and birch.
Puulajeista yleisimmät olivat mänty, kuusi ja koivu.
The study also examined how the amount of carbon and nitrogen in dead wood varies between tree species and decay classes.
Tutkimuksen kohteena oli myös lahopuussa oleva hiili ja typpi, ja se miten näiden aineiden pitoisuudet vaihtelevat puulajien ja lahoasteluokkien välillä.
The samples were dried, milled and their carbon and nitrogen concentrations were analysed.
Näytteet kuivattiin, jauhettiin ja analysoitiin.
Only dead wood inside the measurement area was measured.
Vain mittausalueelle osunut lahopuu mitattiin.
Based on the measurements the amount of dead wood at the plots and the whole area was calculated.
Mittaustulosten perusteella laskettiin lahopuun määrä niin koealatasolla kuin koko tutkimusalueella.
In case of standing dead wood the length and diameter at breast height were measured.
Pystylahopuista mitattiin pituus ja rinnankorkeusläpimitta.
There was a significant variation on nitrogen concentration between decay classes but not between tree species.
Typpipitoisuus vaihteli vain vähän eri puulajeilla, mutta lahoasteluokkien välillä havaittiin tilastollinen merkitsevyys.
The height and top diameter of stumps were measured as well.
Maalahopuista mitattiin pituus ja läpimitat latvasta ja tyvestä, kannoista mitattiin korkeus ja yläläpimitta.
The amount of dead wood varied significantly between the plots.
Tutkimuksen mukaan lahopuun määrä eri koealoilla vaihteli paljon.
Downed dead wood was the most common dead wood type while standing dead wood was the rarest type.
Maalahopuuta oli selvästi eniten ja pystylahopuuta vähiten.
The protein content of the total energy value of the bread was determined by calculations.
Proteiinipitoisuus määritettiin kokonaisenergiasisällöstä laskennallisesti.
The effect of native and fermented faba bean flour to the properties of dough and bread was studied.
Natiivin ja fermentoidun härkäpapujauhon vaikutus taikinan ja leivän ominaisuuksiin analysoitiin.
The difference was hypothesized being caused by more intense acidification and possibly the different structure and amount of EPS.
Eron oletettiin johtuvan voimakkaammasta happamuudesta sekä eroista EPS:n pitoisuudessa ja rakenteessa.
Partial replacement of wheat flour with faba bean flour enhances the nutritional quality of wheat bread, but simultaneously weakens the gluten network, decreases the bread volume and increases bread hardness.
Vehnäjauhon osittainen korvaaminen härkäpapujauholla lisää vehnäleivän ravitsemuksellista laatua, mutta samalla heikentää vehnätaikinan gluteeniverkostoa, pienentää leipien tilavuutta ja muuttaa rakenteen kovemmaksi.
The aim of the research was to produce a bread rich in protein by replacing 30 % of the wheat flour with faba bean flour, which was fermented by EPS-producing Weissella confusa or Leuconostoc pseudomesenteroides -lactic acid bacteria to improve the baking quality.
Tutkimuksen tavoitteena oli valmistaa runsaasti proteiinia sisältävä leipä korvaamalla 30 % vehnäjauhosta härkäpapujauholla, joka fermentoitiin EPS:ja (dekstraania) tuottavalla Weissella confusa tai Leuconostoc pseudomesenteroides -maitohappobakteerilla leivontalaadun parantamiseksi.
Water absorption and rheology of the dough was analyzed with farinograph and Kieffer test of Texture Analyser.
Taikinan vedensidonta ja reologia tutkittiin farinografin ja Kiefferin testin avulla.
The volume of the breads was measured by rapeseed replacement method, and the texture of the breads by using TPA-test of Texture Analyser.
Leipien tilavuus mitattiin rypsinsiemenmenetelmällä ja rakenne Texture Analyserin TPA-testillä.
Yet the breads fermented with L. pseudomesenteroides had considerably decreased volume (-15 %) and increased hardness (+116 %) compared to the breads with native faba bean.
L. pseudomesenteroides:lla fermentoidut leivät olivat kuitenkin selkeästi pienempiä (-15 %) ja kovempia (+116 %) verrattuna natiivia härkäpapujauhoa sisältäviin leipiin.
Fermentation with W. confusa increased the bread volume by 21 % and decreased the bread hardness by 12 % compared to the breads with native faba bean.
W. confusa:lla fermentoitujen leipien tilavuus oli 21 % suurempi ja rakenne 12 % pehmeämpi verrattuna leipiin, joissa käytettiin natiivia härkäpapujauhoa.
As expected, native faba bean flour decreased the stability and elasticity of the dough compared to the 100 % wheat dough.
Natiivi härkäpapujauho odotetusti heikensi taikinan sekoituksenkestoa ja elastisuutta verrattuna 100 % vehnätaikinaan.
The flour can be fermented with lactic acid bacteria, capable of producing exopolysaccharides (EPS), to improve the technological properties for baking.
Jauhojen fermentointi eksopolysakkarideja (EPS) tuottavilla maitohappobakteereilla voi parantaa papujauhon teknologisia ominaisuuksia leivonnassa.
The volume of the breads with W. confusa-fermented faba bean was increased by 8 % even compared to the 100 % wheat bread.
W. confusa:lla fermentoidut leivät olivat jopa 8 % suurempia kuin 100 % vehnäleivät.