natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In our study cohort, HPV presented as the only virus that clearly stratified patients into two different disease entities by clinical behavior and prognosis.
Aineistossamme HPV osoittautui ainoaksi virukseksi, joka selkeästi jakaa suunielusyöpäpotilaat kahteen eri ryhmään niin kliinispatologisten tekijöiden kuin ennusteenkin suhteen.
Instead, the prognosis of patients with HPV-negative OPSCC has remained poor regardless of improvements in treatment strategies.
Sen sijaan HPV-negatiivisilla suunielusyöpäpotilailla ennuste on pysynyt huonona riippumatta kehittyneistä hoitomenetelmistä.
HPV-positive OPSCC differs distinctly in genetic and pathophysiologic profiles from HPV-negative OPSCC.
HPV-positiivinen suunielusyöpä eroaa merkittävästi geneettiseltä ja patofysiologiselta profiililtaan sekä ennusteeltaan HPV-negatiivisesta suunielusyövästä.
As a conclusion, both tumor volume and serum levels of TIMP-1 may serve as potential prognostic factors in OPSCC, especially for patients with HPV-negative tumors that typically have a poor prognosis.
Sekä tuumoritilavuus että TIMP-1 seerumipitoisuus voivat mahdollisesti toimia ennusteellisina tekijöinä suunielusyöpäpotilailla, etenkin HPV-negatiivisessa taudissa, jossa tiedetään edelleen olevan huono ennuste.
Tumor volume showed prognostic significance in both HPV-positive and HPV-negative OPSCC and was superior when compared with the most recent TNM classification.
Kasvaintilavuus oli merkittävä ennusteellinen tekijä sekä HPV-positiivisilla että HPV-negatiivisilla suunielusyöpäpotilailla ja sen ennusteellinen arvo oli nykyistä TNM-luokitusta parempi.
In general, the prognosis of HPV-positive OPSCC patients is excellent and thus there is an initiative to de-escalate the management protocol to decrease the incidence of treatment-related side-effects.
HPV-positiivisten suunielusyöpäpotilaiden ennuste on yleisesti erinomainen ja tämän vuoksi hoitomenetelmiä on ajateltu kevennettävän hoitoon liittyvien haittavaikutusten vähentämiseksi.
In addition, the accuracy to detect HPV in tumor samples has remained suboptimal in clinical practice.
Lisäksi HPV:n luotettava määrittäminen syöpäkudosnäytteistä on edelleen epätarkkaa käytännön työssä.
In addition, we wanted to better understand the clinical behavior and early signs and symptoms of HPV-positive and HPV-negative OPSCC.
Lisäksi halusimme selvittää tarkemmin sekä HPV-positiivisen että HPV-negatiivisen suunielusyövän kliinistä ilmentymistä ja taudin varhaisia merkkejä ja oireita.
We aimed to compare different HPV-detection methods against the standard method i.e. p16 immunohistochemistry (IHC) to increase the accuracy of detecting active HPV from OPSCC samples.
Tämän väitöskirjan tavoitteena oli parantaa aktiivisen HPV:n määrittämisen tarkkuutta suunielusyöpäpotilailla vertailemalla eri HPV-määritysmenetelmiä nykyiseen standardimenetelmään eli p16-proteiinin immunohistokemialliseen värjäykseen.
We also studied the role of other oncoviruses (Epstein-Barr virus [EBV] and polyomaviruses) in OPSCC and potential prognostic markers including tumor volume, matrix metalloproteinase-8 and tissue inhibitor of metalloproteinase-1 (TIMP-1).
Lisäksi halusimme selvittää, onko kasvaintilavuudella, matriksin metalloproteinaasi-8:lla ja metalloproteinaasin kudosestäjä-1:llä (TIMP-1) ennusteellista vaikutusta HPV-positiivisessa ja HPV-negatiivisessa suunielusyövässä.
In addition, elevated TIMP-1 serum levels were significantly associated with poor prognosis in HPV-negative OPSCC patients.
Lisäksi HPV-negatiivisilla potilailla seerumin kohonnut TIMP-1 pitoisuus korreloi merkittävästi huonompaan ennusteeseen.
In situ hybridization (ISH) for HR HPV E6/E7 mRNA was found to be a superior method to detect active HPV in OPSCC and thus should be considered as an additional method to p16 IHC.
Tutkimuksessamme mRNA in situ hybridisaatio (ISH) -menetelmä osoittautui erinomaiseksi ja muita menetelmiä paremmaksi määrittämään aktiivisen HPV:n syöpäkudosnäytteistä.
EBV, or more precisely EBV-encoded small RNA (EBER), was found to correlate significantly with HPV and the presence EBER was associated with poorer prognosis among HPV-negative patients.
Tutkimuksessamme EBV, tarkemmin EBV:n RNA-partikkelien (EBER) esiintyminen korreloi merkittävästi HPV:n kanssa syöpäkudosnäytteissä.
The dissertation consists of an introductory article and four separate studies.
Tutkielma koostuu johdantoluvusta sekä neljästä erillisestä osajulkaisusta.
The dissertation shows that the scope of an agricultural externality often depends on local characteristics and underlying assumptions, such as those related to land use, the existence of adaptation measures, and the utility and damage functions.
Tutkimus osoittaa että mallinnettavan maatalouden ulkoisvaikutuksen suuruus riippuu usein paikallisista tekijöistä ja mallinnuksessa tehtävistä oletuksista, kuten maankäyttöön liittyvistä tekijöistä, adaptaatiotoimenpiteiden olemassaolosta ja hyöty- ja haittafunktioiden määritelmistä.
Also the costs of increasing or decreasing the unintended environmental public goods or bads causing the externalities are examined.
Myös julkishyödykkeen tai -haitakkeen vähentämisen ja lisäämisen kustannuksia arvioidaan.
In the first three studies, the focus is both on optimization of agricultural joint production systems, and on studying the welfare and environmental impacts of different policies.
Ensimmäisessä kolmessa osajulkaisussa päähuomio on yhteistuotoksen optimoinnissa, sekä tuotantoon liittyvän politiikan hyvinvointi- ja ympäristövaikutusten arvioinnissa.
These outputs may be characterized as public goods/bads and they are approached using a joint production framework.
Nämä sivutuotteet voidaan luokitella joko julkishyödykkeiksi tai -haitakkeiksi, ja niiden tutkimuksessa hyödynnetään yhteistuotoksellista lähestymistapaa.
The studies also indicate that policies targeted to agri-environmental externalities should be designed holistically for example by taking into account entire landscapes or sectors, but at thesame time by relying on heterogenous policies within these entities.
Tutkielman osajulkaisut osoittavat että maatalouden ulkoisvaikutuksiin kohdistuva politiikka tulisi suunnitella holistisesti, ottaen huomioon vaikutukset esimerkiksi maisemittain ja toimialoittain, mutta samalla huomioiden eroavuudet näiden sisällä vaikuttavien toimijoiden välillä.
This dissertation examines the economics of agricultural production and related environmental externalities.
Tässä tutkielmassa tarkastellaan maataloutta ja sen aiheuttamia ympäristöön kohdistuvia ulkoisvaikutuksia.
In the context of this study, environmental externalities are market failures caused by unintentional outputs of agricultural production.
Ulkoisvaikutuksilla tarkoitetaan tässä yhteydessä maataloustuotannon yhteydessä syntyvien tahattomien sivutuotteiden aiheuttamia markkinahäiriöitä.
The main objective of this thesis is to study the welfare impacts of the production of different agricultural commodities, especially bioenergy, and agricultural production methods, when environmental externalities are taken into account.
Tutkimuksen päätarkoituksena on tarkastella eri maataloushyödykkeiden tuotannon aiheuttamia yhteiskunnallisia hyvinvointivaikutuksia, kun maatalouden aiheuttamat ulkoisvaikutukset otetaan huomioon.
The examined externalities are biodiversity benefits, nutrient runoff damages, and costs related to greenhouse gas (henceforth GHG) emissions and climate change.
Tutkimuksessa tarkasteltavat ulkoisvaikutukset ovat maatalouden aiheuttamasta ravinnekuormituksesta syntyvä haitta, maatalousympäristön monimuotoisuuden tuoma hyöty ja kasvihuonekaasupäästöistä ilmastonmuutoksen kautta aiheutuva haitta.
The last paper examines a case where a public environmental bad,namely climate change, of other anthropocentric/economic activities impacts agricultural production and thus it serves as an input factor of agricultural production.
Neljännessä osajulkaisussa käsitellään tapausta jossa julkishaitake (ilmastonmuutos) on yksi maataloustuotannon tuotannontekijöistä.
Fungus-growing termites are ecologically important animals in tropical Africa and Asia.
Afrikassa ja trooppisessa Aasiassa elävät sienenviljelijätermiitit ovat erityisesti kuivien savannien keskeisimpiä ekosysteemiarkkitehteja.
The success and ecological significance of fungus-growing termites arise from their exosymbiotic relationship with the fungal genus Termitomyces.
Sienenviljelijätermiittien laaja-alainen menestys perustuu pitkälti niiden symbioottiseen suhteeseen erityisten termiittisienten (suku Termitomyces) kanssa.
Especially in dry savannas, they contribute to local carbon and mineral recycling and alter soil physical properties, thus facilitating the success of many plant species.
Ne osallistuvat merkittävästi elinympäristöjensä hiilen ja ravinteiden kierrätykseen sekä muokkaavat maaperää, näin mm. parantaen monien kasvi- ja muiden eläinlajien elinmahdollisuuksia.
Termites cultivate fungal symbionts within specialized compost structures in their underground nests where the mycelium assists in degradation of plant matter collected by the termites, thus providing a constant food supply for the large termite colonies.
Termiitit viljelevät sieniään maanalaisissa kammioissa, missä ne hajottavat termiittien maastosta kokoamaa kasvikariketta.
The aim of this thesis was to study interactions between Macrotermes termites and their Termitomyces symbionts in the semiarid Tsavo Ecosystem in Southern Kenya.
Väitöskirjassani tutkin Macrotermes-suvun termiittien sekä niiden viljelemien termiittisienten välisiä vuorovaikutussuhteita.
We found that the Macrotermes–Termitomyces diversity in the Tsavo Ecosystem involves two host species and three symbiont species that occur in different combinations, and the frequencies of different associations vary over the landscape.
Kolmen termiittisienilajin keskinäiset runsaussuhteet vaihtelivat erilaisten savannihabitaattien välillä, minkä lisäksi kekojen monimuotoinen arkkitehtuuri oli yhteydessä siihen, mitä sienilajia kukin termiittiyhdyskunta viljeli.
The isotopic imbalance of nitrogen also implied that, although the nutrition of fungus-growing termites is facilitated by the fungal symbionts, also bacterial nitrogen fixing may provide an essential complementary nitrogen source for termite colonies.
Tuloksemme viittaavat myös siihen, että ravinnosta saatavan typen ohella termiittiyhdyskunnat pystyvät hyödyntämään kasvuunsa ilmakehän typpeä symbioottisten suolistobakteerien välityksellä.
Symbiotic food processing is especially advanced in the termite genus Macrotermes which construct large above-ground soil structures – termite mounds – to enhance ventilation of the below-ground nests and to provide a favorable microclimate for fungal growth even in arid savanna environments.
Macrotermes-suvun termiitit rakentavat pesiensä yhteyteen massiivisia mineraalimaasta koostuvia rakenteita, termiittikekoja.
Termitomyces promotes the nutrition of the host insects directly, as highly nitrogenous food for queen and young larvae, and indirectly, by decomposing plant matter that is eaten by workers, soldiers, and developing alates.
Termiittikekojen sisäisten energia- ja ravinnevirtausten selvittämiseen tähdänneet isotooppitutkimukset osoittivat puolestaan, että yhdyskuntien eri termiittikastit hyötyvät sienenviljelystä eri tavoin: kuningatar ja toukat hyödyntävät sienirihmastoa runsasproteiinisena ravinnonlähteenä, kun taas yhdyskunnan muut jäsenet saavat energiansa pääosin sienirihmaston pilkkomasta kasvimateriaalista.
Early recognition of these patients would allow the initiation of maximal intensive care.
Tavoitteena oli löytää ajoissa tehohoitoa tarvitsevat potilaat.
In study II, 1,000 ERCP patients with 100 mg rectal diclofenac formed the diclofenac group (DG), and 1,000 patients without rectal diclofenac served as a control group (CG).
Vertasimme 1000:n potilaan ryhmää jotka olivat saaneet diclofenaakkia ennen ERCP tutkimusta ja 1000:n potilaan ryhmää ilman diclofenaakkia.
The aims of this study were (I) to explore whether ES or ES with stenting is superior in minor (Amsterdam type A) bile duct leaks, (II) to evaluate if rectal diclofenac has a prophylactic effect in PEP in an ERCP unit with low PEP rate, (III) to explore the urine T-2 dipstick test in detecting PEP, and (IV) to explore whether serum SPINK1, trypsinogens 1 to 3 (T-1, T-3) and a complex of trypsin-2 and α₁-antitrypsin (trypsin-2-AAT), can predict the development of SAP in patients without OD at hospital admission.
Selvitimme 239 potilaan aineistolla, voidaanko sairaalaan ensiavussa seerumin merkkiaineilla (trypsinogeeni 1, 2 ja 3, SPINK-1 tai trypsiini-2 ja α₁-antitrypsiini-kompleksi) ennustaa vakavan haimatulehduksen kehittymistä.
Endoscopic Treatment of Minor Biliary Injury, Prevention and Easy Diagnosis of Post-ercp Pancreatitis, and Prediction of Severe Acute Pancreatitis
Tutkimuksessa selvitetään ERCP toimenpidettä sappirakonpoiston jälkeisen sappitievaurion hoidossa sekä ERCP-toimenpiteen jälkeisen haimatulehduksen ehkäisyä ja haimatulehduksen diagnostiikkaa.
The diagnosis is based on plasma or serum amylase analyses.
Suositukset perustuvat suuren haimatulehdusriskin potilailla tehtyihin tutkimuksiin.
In diagnostics of pancreatitis, a negative urine T-2 dipstick test rules out PEP 4h after ERCP, while a positive test with abdominal pain symptoms accurately reveals PEP.
Virtsan trypsinogeeni-2 liuskatestillä arvioitaessa vatsakivun kanssa voi todeta luotettavasti haimatulehduksen 4 h ERCP tutkimuksen jälkeen.
In study III, a urine T-2 dipstick test in the diagnosis of PEP was highly accurate when evaluated with abdominal pain symptoms.
Haimatulehduksen diagnostiikassa nopea virtsan trypsinogeeni-2 liuskatesti on verestä mitattavaa amylaasia houkuttelevampi kajoamattomuutensa ja halpuutensa vuoksi.
Study I found no difference in outcomes in the ES and EST groups in the primary healing rate in a high- or low-grade leak.
Selvitimme, onko diklofenaakilla vaikutusta haimatulehduksen esiintyvyyteen matalan haimatulehdusriskin keskuksessa.
Non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAIDs) are recommended agents in prevention post-endoscopic retrograde cholangiopancreatography (ERCP) pancreatitis (PEP).
Endoskooppisella sappi- ja haimatien kuvaustoimenpiteellä (ERCP) voidaan hoitaa mm. sappitiehytvaurioita.
In conclusion, ES seems to be equal to ES and stenting in the treatment of Amsterdam type A bile duct leaks.
Johtopäätökset: Huomasimme että lievän sappitievaurion hoidossa yksinkertainen sappitien sulkijalihaksen halkaisu on yhtä hyvä hoitomuoto sappitievaurion hoidossa kuin nykysuositusten mukainen sappitien sisäisen proteesiputken asennus.
In study IV, serum levels of SPINK1, T-1, T-2, trypsin-2-AAT, and creatinine correlated on admission with the severity of AP. SPINK1 was the most accurate predictor for development of SAP.
SPINK1 ennustaa tutkituista merkkiaineista parhaiten (50% herkkyydellä ja 96% tarkkuudella) elinvaurion ja vaikean haimatulehduksen kehittymisen.
In a centre with a low risk of PEP, rectal diclofenac showed no preventive effect.
Diclofenaakki ei vähentänyt haimatulehduksen esiintyvyyttä laajassa potilasaineistossamme.
The ethical statements analysed build their arguments on consequences on those affected, stakeholders or the Created world, rather than the experience or expectations of those affected.
Kannanottojen eettisessä harkinnassa arvioidaan asianosaisille tai luomakunnalle koituvia seurauksia enemmän kuin asianosaisten omia toiveita tai kokemuksia.
The research material consists of seven ethical or ethics-related statements approved by the bishops, a committee of the General Synod, or the Church Council between 2005–2010.
Aineistona on seitsemän kirkkohallituksen, kirkolliskokouksen valiokunnan tai piispojen kannanottoa vuosilta 2005–2010.
This study describes the nature of teaching, doctrine, faith and approaches to ethical issues in the ethical statements of the Evangelical Lutheran Church of Finland.
Tässä tutkimuksessa kuvaan kirkon opetusta, oppia, uskoa ja eettistä harkintaa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon eettisissä kannanotoissa.
It is possible that some ethical statements are also used to build ecumenical relations or the position of the Church in the Finnish society.
On mahdollista, että kannanottojen sisältö selittyy joissain kohdissa paremmin pyrkimyksellä rakentaa kirkon ekumeenisia suhteita tai yhteiskunnallista asemaa, kuin pyrkimyksellä ottaa kantaa käsiteltävään eettiseen kysymykseen.
The statements analysed emphasise careful situational ethical reasoning, yet the teaching expressed in the statements is based on a tradition of Biblical teaching, Church documents and ecumenical interests.
Samalla kun kannanotot korostavat lähimmäisenrakkauden periaatetta ja tilannekohtaista eettistä harkintaa, ne kuitenkin tukeutuvat Raamattuun, kirkon aiempaan opetukseen ja sisarkirkkojen näkemyksiin.
The statements are formulated in a way that portrays the Bible, Church teaching, the nature of mankind and good consequences all pointing to the same ethical conclusions in harmony.
Raamatun ja kirkon opetusta, eettistä hyvää ja ihmisyyden luonnetta kuvataan kannanotoissa tavalla, joka osoittaa niiden olevan sopusoinnussa keskenään.
The ethical teaching of the Church of Finland is based on the Golden Rule and the dignity given to every human in Creation.
Tutkimuksen perusteella kirkon eettisen harkinnan perustana on luomiseen perustuva ihmisarvo sekä kultaisen säännön soveltaminen.
Based on the research, the ethical reasoning of the Church contains and combines a number of different methods, arguments and conclusions, and therefore it is not possible to draw a uniform picture of the nature of these statements.
Kirkon eettinen harkinta näyttäytyy siten tutkimuksen perusteella monimuotoisena menetelmiensä, perustelujensa ja johtopäätöstensä osalta.
The seven statements analysed differ from one another in their use of the Bible and their references to the teaching, faith, and previous ethical statements of the Church of Finland.
Kannanotot eroavat toisistaan siinä, kuinka paljon Raamattua, kirkon opetusta, uskoa ja kirkon aiempia kannanottoja käytetään esitetyn kannan perusteluina.
The ethical statements seem to form a tradition or continuum of teaching.
Kirkon eettiset kannanotot näyttävät muodostavan jonkinlaisen opetuksellisen tradition, johon kirkon työntekijöiden odotetaan jossain määrin sitoutuvan.
The study begins with a description of doctrine, faith, ethics, teaching, the nature of ethical statements and the general situation of the Church of Finland in 2005–2010.
Uskon ja rakkauden asialla : Kirkon opetus, oppi, usko ja etiikka Suomen evankelis-luterilaisen kirkon eettisissä kannanotoissa 2005–2010
Christian faith is described in the statements as a source of motivation to ethical action.
Usko auttaa ymmärtämään eettisiä johtopäätöksiä oikein ja motivoi kristittyjä liikkeelle tekemään hyvää.
The statements are written in the middle of a tension between different ways to interpret the Bible, Church teaching and different expectations.
Kukin kannanotto perustelee sen laatijoiden valitsemaa kantaa erilaisten raamatuntulkintojen, uskonkäsitysten, intressien ja odotusten sekä kirkon oman aseman rakentamisen välisessä jännitteessä.
Each statement draws arguments from different sources that support the position taken by the authors of the statement.
Osa kannanotoista innostaa ihmisiä liikkeelle toimimaan hyvän edistämiseksi ja ammentaa motivaatiota useista eri lähteistä.
Other statements outline what should or should not be allowed in the Church or the Finnish society.
Toisissa kannanotoissa arvioidaan, mikä on mahdollista tai mahdotonta Raamatun ja kirkon opetuksen rajoissa, ja pyritään rajoittamaan vääriä tekoja ja niiden huonoja seurauksia.
The main part of the study consists of analysing the seven statements.
Katekismukseen ja kymmeneen käskyyn viitataan tutkituissa kannanotoissa hyvin vähän.
The analysis is conducted first studying each statement by itself (chapters 3–9) and then all seven together (chapter 10), resulting in an overview of the teaching, doctrine, faith and approaches to ethical issues, together with some critical observations.
Käsittelen kunkin kannanoton herättämiä kysymyksiä kirkon opetuksesta, uskosta ja eettisestä harkinnasta sekä erikseen että yhdessä.
The research material contains very few references to the Ten Commandments, the Lutheran Confessions or the Catechism of the Church of Finland approved by the General Synod in 1999.
Kuvaan tutkimuksen aluksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon uskoa ja etiikkaa koskevan opetuksen yleiset piirteet kirjallisuuden avulla.
These statements treat questions related to family ethics, medical ethics, treatment of asylum seekers, homosexuality, ethical investment, global responsibility and climate change.
Osa kannanotoista tukeutuu Raamattuun, kirkon opetukseen tai sisarkirkkojen kantaan, osa vetoaa ihmisoikeuksiin ja asianosaisille, sidosryhmille tai luomakunnalle aiheutuviin seurauksiin.
Miniaturization of the analytical techniques results in fast and simple analysis of small sample volumes with reduced costs.
Miniatyrisoidut menetelmät ovat hyvin nopeita ja edullisia, ja niillä voidaan analysoida hyvin pieniä määriä näytettä.
Cytochrome P450 (CYP) enzymes metabolize the majority of clinically used drugs and have thus a critical role in their elimination process.
Lääkeaineet metaboloituvat eli muuntuvat elimistössä sytokromi P450 (CYP) -entsyymien vaikutuksesta helpommin eritettävään muotoon.
In the third subproject, a commercial microchip electrophoresis (MCE) device with integrated electrochemical (EC) detection was applied to CYP metabolism studies and to analysis of morphine in mouse plasma and brain samples.
Kaupallisen laitteiston soveltuvuutta farmaseuttisen tutkimuksen tarpeisiin tutkittiin analysoimalla lääkeaineiden metaboliassa muodostuvia tuotteita sekä analysoimalla hiirten plasma- ja aivonäytteitä morfiinin annostelun jälkeen.
Another aspect of precision medicine is targeted drug delivery with help of nanocarriers, which enables controlled release and accumulation of the drug at the targeted site.
Toinen täsmälääketieteen osa alue on lääkeaineiden kohdennettu annostelu haluttuun kudokseen nanopartikkelien avulla.
The aim of this thesis was to evaluate the feasibility of microfluidic analytical techniques for pharmaceutical research.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin miniatyrisoitujen analyysilaitteiden soveltuvuutta farmaseuttisen tutkimuksen tarpeisiin ja erityisesti lääkeaineiden metabolian tutkimiseen.
The emerging approach, called precision medicine, aims to increase the efficacy and safety of the treatment by considering the individual characteristic of the patient.
Yksilöllisten erojen huomioiminen lääkityksen valinnassa (täsmälääketiede, precision medicine) parantaa lääkehoidon tehoa ja turvallisuutta ja pienentää haittavaikutusten riskiä.
Alterations in CYP activities can lead to unexpected adverse effects and toxicity (low activity), or on the other hand to complete lack of efficacy (high activity).
CYP-entsyymien aktiivisuudessa on kuitenkin merkittäviä eroja yksilöiden välillä, mikä voi lisätä vakavien haittavaikutusten riskiä tai toisaalta heikentää lääkeaineen tehoa.
The effects of nanocarriers on CYP metabolism should be further investigated both in vitro and in vivo, to be able to evaluate the overall effects on CYP metabolism.
Lopullisia johtopäätöksiä varten nanopartikkelien vaikutusta tulisi kuitenkin vielä tutkia elävillä soluilla ja mahdollisesti koe-eläimillä.
Instead, MCE-EC was shown to be feasible for quantitation of intraperitoneally administered morphine in mouse plasma and brain.
Sen sijaan työssä osoitettiin, että kyseinen laitteisto mahdollistaa morfiinin pitoisuuden määrittämisen biologisista näytteistä luotettavasti ja toistettavasti.
Statistically significant alterations were observed in activities of the studied isoenzymes in the presence of the PSi nanoparticles, whereas polymers had less effect on the enzyme kinetic parameters.
Piistä valmistettuja nanopartikkeleita on kehitetty paljon lääkeaineiden annostelua varten, mutta niiden vaikutuksia CYP-entsyymeihin ei ole tutkittu aiemmin.