natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This thesis discusses the possibility of regulating cryptocurrencies on the international level of the insolvency law by examining firstly, the different risks and issues that the cryptocurrencies will give rise to in the insolvency law and insolvency proceedings with a special focus on jurisdiction, secondly, the current regulatory frameworks and principles on international and European Union level and lastly, the possibilities of regulation through both soft law and hard law in order to create a way to approach these problems.
Tässä opinnäytetyössä keskustellaan mahdollisuudesta säännellä kryptovaluuttoja insolvenssioikeuden kansainvälisellä tasolla tutkimalla ensinnäkin erilaisia riskejä ja ongelmia, joita kryptovaluutat aiheuttavat insolvenssioikeudessa ja maksukyvyttömyysmenettelyissä kiinnittäen erityistä huomiota lainkäyttövaltaan.
From being mostly associated with criminal activity in their earliest years, cryptocurrencies have now taken a step into the legal business markets.
Kryptovaluutat yhdistettiin alkuaikoina usein rikollisiin tarkoituksiin, mutta lähivuosina kryptovaluutat ovat siirtyneet myös laillisille liiketoimintamarkkinoille.
The continuous growth of cryptocurrencies and their value indicate that they will become very interesting for insolvency practitioners in the future, but the lack of regulation and case law within this field raises the question of how they will and should be treated.
Kryptovaluuttojen jatkuva kasvu sekä niiden arvo markkinoilla osoittaa, että ne tulevat tulevaisuudessa olemaan mielenkiintoinen osa insolvenssioikeuden asiantuntijoiden työtehtäviä.
Regulating Cryptocurrencies in the International Insolvency Law
Tämän lisäksi tutkitaan insolvenssioikeuden nykyisiä laillisia kehyksiä ja periaatteita kansainvälisellä ja Euroopan Unionin tasolla.
Only a few missing data were detected.
Puuttuvia vastauksia oli aineistossa vähän.
The study was conducted as a multicenter pilot study.
Tutkimus toteutettiin monikeskustutkimuksen pilottina.
Antonovsky’s sense of coherence describes conceptually a person's general feeling of certainty, resulting in readiness to cope with stressful life events.
Antonovskyn koherenssin tunne (sense of coherence) on yksilön yleisen luottamuksen tunteen käsite, joka liittyy valmiuteen kohdata stressiä.
Internal consistency of the scale measured using Cronbach’s alpha was 0.94 for the total scale and 0.80–0.88 for the three subscales.
Cronbachin alfa oli tutkimusryhmällä koko mittarilla 0,94 ja osamittareilla 0,80–0,88.
However, validation of the full 29-question scale would require a sample of over 150 respondents.
Mittarin validointi uuden potilasryhmän käyttöön edellyttäisi kuitenkin yli 150 vastauksen aineistoa.
The purpose of this study was to analyze properties of SOC-29 in the study group.
Tutkimuksen tavoitteena oli tarkastella SOC-29 -mittarin ominaisuuksia tutkimusryhmällä.
Contracting a brain tumour often casts doubt on the patients’ future.
Aivokasvain on stressitekijä, joka horjuttaa usein siitä kärsivien potilaiden luottamusta tulevaisuuteen.
In the study group consisting of patients with brain tumours (n=66) the SOC-29 average was similar to Finnish population average from previous studies.
Aivokasvaimesta kärsivillä potilailla (n=66) SOC-29 -keskiarvo oli samalla tasolla kuin terveillä suomalaisilla tehtyjen tutkimusten tulosten kanssa.
In this study, validity and reliability of SOC-29 -scale were investigated in pre-surgical patients with brain tumours.
Tässä tutkimuksessa tutkittiin SOC-29 -mittarin luotettavuutta aivokasvaimen leikkaukseen tulevilla potilailla.
According to the results SOC-29 appears as an acceptable scale for patients with brain tumours.
Pilottitutkimuksen perusteella SOC-29 -mittarin soveltuu hyvin käytettäväksi aivokasvaimesta kärsivillä potilailla.
Brain tumor serves as a stress factor that decreases quality of life (QoL) due to clinical factors such as neurological symptoms and side effects of medical care.
Elämänlaatu heikkenee aivokasvaimeen sairastuneilla potilailla neurologisten oireiden ja hoitoon liittyvien sivuvaikutusten lisäksi myös näkymien muuttuessa epävarmemmiksi.
Furthermore, a comparison group consisting of patients suffering from intracranial aneurysm or vascular malformation (n=8) showed comparable average SOC-29 level with the study group.
Aivokasvaimesta kärsivien potilaiden SOC-29 -arvo korreloi voimakkaasti henkistä hyvinvointia kuvaavan kriteerimittarin kanssa, ja mittarin yksi osamittari voitiin aikaisemman tutkimuksen mukaisesti erottaa muista visuaalisesti pääkomponenttianalyysilla.
Results of this pilot study were considered to contradict certain earlier QoL studies.
Pilottitutkimuksessa aivokasvaimen leikkaukseen tulevien potilaiden SOC-29 -arvoa voidaan pitää ristiriitaisena aikaisempien elämänlaatututkimusten kanssa.
Thus these traits have potentially played an important role in species evolution and adaptation to high elevation habitats, especially to low temperatures.
Näillä piirteillä on todennäköisesti ollut tärkeä merkitys lajien evoluutiossa ja sopeutumisessa ylävuoriston elinympäristöihin, erityisesti mataliin lämpötiloihin.
High elevation treelines are formed under common temperature conditions worldwide, but the functional mechanisms that ultimately constrain tree growth are poorly known.
Vuoristopuurajat esiintyvät maailmanlaajuisesti samanlaisissa lämpötilaolosuhteissa, mutta puiden kasvua rajoittavat ekofysiologiset mekanismit tunnetaan kuitenkin huonosti.
This is of great importance for the conservation and restoration planning of Polylepis forests in the Andes.
Tällä tiedolla on merkitystä Polylepis-­metsien suojelu-­ ja kunnostussuunnitelmille Andeilla.
There has been ample discussion as to the role of environmental versus anthropogenic causes of this fragmented distribution of Polylepis forests, but the importance of different factors is still unclear.
Ympäristöolosuhteiden ja ihmisvaikutuksen merkitystä Polylepis-metsien levinneisyydelle on tutkittu paljon, mutta eri tekijöiden merkitys metsien levinneisyydelle on edelleen epäselvä.
In a global context, the results of this thesis add to our scientific knowledge concerning high elevation adaptations in trees, and increase our understanding of the factors constraining tree growth and forest distribution at high-­elevation treelines worldwide.
Väitöskirjatyöni tulokset lisäävät myös tietoa puiden sopeutumisesta vuoristo-­olosuhteisiin ja auttavat ymmärtämään eri tekijöiden merkitystä puiden kasvulle ja metsien levinneisyydelle vuoristopuurajoilla maailmanlaajuisesti.
I further show that easily measurable indices of accessibility are related to the degree of degradation of Polylepis forest, and can therefore be used in the rapid identification of potentially degraded Polylepis forests.
Havaitsin myös, että helposti mitattavat, metsien saavutettavuuteen perustuvat indeksit selittävät Polylepis-­metsien rakennetta, ja näin ollen myös metsien kunnon heikkenemistä.
This suggests that the absence of Polylepis forests in large areas in the Andes is the result of several environmental and anthropogenic constraints, the role of environment becoming stronger towards high elevations.
Tuloksieni perusteella voidaan todeta, että Polylepis-metsien nykylevinneisyys on seurausta useasta eri ympäristöön ja ihmistoimintaan liittyvästä tekijästä, joista ympäristön merkitys levinneisyyden selittäjänä kasvaa siirryttäessä kohti ylävuoristoa.
In this thesis, I studied functional, environmental and anthropogenic aspects determining Polylepis forest distribution.
Tutkin väitöskirjassani puiden ekofysiologiaan, ympäristöolosuhteisiin ja ihmisvaikutukseen liittyviä tekijöitä, jotka voivat selittää Polylepis­metsien levinneisyyttä.
In addition to environmental constraints, the distribution of high elevation forests is largely affected by human influence.
Ympäristöolosuhteiden lisäksi ihmisvaikutuksella on myös suuri merkitys vuoristometsien levinneisyyteen.
At low elevations, Polylepis forest distribution appeared to be largely defined by human influence.
Alemmilla korkeuksilla ihmistoiminnalla näytti olevan erityisen suuri merkitys Polylepis-metsien levinneisyyteen.
High elevation species had reduced leaf size and increased root tip abundance compared to low elevation species.
Tuloksieni mukaan korkean paikan lajeilla oli myös alentunut fotosynteesikapasiteetti matalampien paikkojen lajeihin verrattuna.
Andean Polylepis (Rosaceae) forests are an example of such a case, forests commonly growing in isolated stands disconnected from the lower elevation montane forests.
Andien Polylepis-metsät ovat yksi esimerkki tällaisesta tapauksesta.
I also show that Polylepis trees grow at remarkably low air and soil temperatures near treelines, and present new evidence of the role of air temperatures in constraining tree growth at high elevations.
Tutkimustulokseni myös osoittivat, että Polylepis-­puut kasvavat huomattavan alhaisissa lämpötilaolosuhteissa lähellä puurajaa, sekä ilman että maaperän lämpötilan suhteen.
I also found reduced photosynthesis rate among high elevation tree species compared to low elevation species, supporting carbon source limitation at treelines.
Tämä tukee hypoteesia hiilen sitomiseen liittyvistä rajoitteista vuoristopuurajalla.
The patients' data were retrospectively collected during the 2003–2016 timeframe from nine Finnish hospitals.
Potilasaineisto kerättiin vuosien 2003 – 2016 aikana yhdeksästä suomalaisestsa sairaalasta.
Altogether, the FinCV studies comprised 5441 patients and 10852 CVs, of which the FinCV2 study encompassed 1342 patients with 1998 elective CVs.
Tutkimukset sisältävät yhteensä 5441 potilasta ja 10852 kardioversiota, joista FinCV2-tutkimukseen kuuluu 1342 potilasta ja 1998 elektiivistä kardioversiota.
Altogether, 6 (0.4%) cerebral thromboembolisms were detected within follow-up and patients with low (2.0–2.4) therapeutic internationalized normalized ratios (INRs) at the time of elective CV had a higher risk for thromboembolic events than patients with high (≥2.5) therapeutic INRs (0.9% vs. 0.1%, p=0.03) (FinCV2).
Aivoverenkiertohäiriöitä todettiin vähän 0.4 % FinCV2-tutkimusaineistossa 30 päivän seuranta-ajan kuluessa ja niillä potilailla, joilla rytminsiirtohetkellä INR-arvo oli 2.0 – 2.4, oli korkeampi aivoverenkiertohäiriöriski kuin potilailla, joiden INR-arvo oli ≥ 2.5 rytminsiirtohetkellä (5/529 (0.9 %) vs. 1/895 (0.1 %), p = 0.03).
The aim of this dissertation was to assess the safety and efficacy of elective CV in AF.
Tämä väitöskirja selvittää eteisvärinän elektiivisen kardioversion turvallisuuden ja tehokkuuden ennustetekijöitä.
The composite adverse outcome was observed after 1669 (38.4%) CVs and patients with AF episodes lasting 24–48 hours had the lowest risk of adverse outcomes.
Potilailla, joiden eteisvärinäkohtauksen kesto oli 24 – 48 tuntia, oli kaikkein vähiten haittatapahtumia.
Results: Elective CV was unsuccessful or AF recurred within the 30-day follow-up after an initially successful CV in 42.6% (FinCV2).
Toisaalta elektiivinen rytminsiirto epäonnistui tai eteisvärinä uusiutui 30 päivän seurantaajan kuluessa 42.6 % toimenpiteistä.
In the combined registry of the FinCV studies the primary composite end-point was designated as an occurrence of death, thromboembolism, unsuccessful CV, recurrence of AF or acute arrhythmic complication within follow-up.
Tulokset: FinCV-tutkimuksien yhdistelmäaineistossa ensisijainen yhdistelmäpäätetapahtuma,johon sisältyi rytminsiirron epäonnistuminen, eteisvärinän uusiutuminen tai akuutti rytmihäiriökomplikaatio, verenkiertohäiriön ilmaantuminen tai kuolema 30 päivän seuranta-ajan sisällä, ilmeni 1669 (38.4 %) rytminsiirrossa.
Methods: The Finnish Cardioversion study programme (FinCV) investigates the occurrence of stroke and procedural efficacy in AF patients undergoing CV. Studies included patients undergoing acute CV (FinCV), elective CV in vitamin K antagonist treated patients (FinCV2) and non-vitamin K antagonist treated patients (Fin-CV3).
Menetelmät: FinCV-tutkimukset ovat osa retrospektiivistä rekisteritutkimusohjelmaa, jossa selvitetään eteisvärinän kardioversioon liittyvää aivoinfarkti- ja verenvuotoriskiä.
We were especially interested in changes associated with regulatory phenotype.
Erityisenä mielenkiinnon kohteena oli regulatoriseen fenotyyppiin liittyvät muutokset.
SERMs are used to treat and prevent osteoporosis and to treat hormone responsive cancers.
SERMejä käytetään esimerkiksi osteoporoosin hoitoon ja ehkäisyyn sekä syövän hormonaaliseen hoitoon.
According to the results, 17β-estradiol (E2) and Raloxifene support Jurkat cells viability, and the estrogenic effects may depend on ERβ or GPER1 activation in these cells.
Tulosten perusteella 17β-estradioli (E2) ja raloksifeeni ylläpitävät Jurkat-solujen elinkelpoisuutta ja estrogeeniset vaikutukset ovat mahdollisesti riippuvaisia ERβ- tai GPER1-aktivaatiosta näissä soluissa.
Estrogens likely affect the onset and progression of autoimmune diseases, since the prevalence of such diseases is higher in women than in men.
Estrogeeneillä voi olla vaikutusta myös autoimmuunisairauksien puhkeamiseen ja etenemiseen, sillä naiset sairastuvat autoimmuunisairauksiin useammin kuin miehet.
The effects on the immune system are still partially unknown, although some compounds are shown to affect the immune system.
SERMien vaikutuksia immuunijärjestelmään ei täysin tunneta, mutta joillakin yhdisteillä on todettu olevan siihen vaikuttavia ominaisuuksia.
They not only regulate the sexual characteristics, but also affect the coronary system, central nervous system and bone in men and female.
Estrogeenit säätelevät sukupuoliominaisuuksien lisäksi sydän- ja verenkiertojärjestelmän, keskushermoston ja luuston toimintaa naisilla ja miehillä.
The results support our research groups earlier conclusion that SERM2 acts on specific tissue and cell types, rather than on systemic level.
Tulos tukee tutkimusryhmän aikaisempia johtopäätöksiä, joiden mukaan SERM2:n vaikutukset rajoittuvat systeemisten vaikutusten sijaan tiettyihin kudoksiin ja solutyyppeihin.
The effects of estrogens are mainly conveyed through two estrogen receptors, ERα and ERβ.
Estrogeenit ovat steroideihin kuuluvia sukupuolihormoneita, joiden vaikutukset välittyvät enimmäkseen kahden estrogeenireseptorin ERα:n ja ERβ:n kautta.
Selective estrogen modulators (SERMs) are estrogen receptor binding compounds that act as agonists or antagonists depending on target tissue.
Selektiiviset estrogeenireseptorien modulaattorit (SERM) ovat estrogeenireseptoreihin sitoutuvia yhdisteitä, joiden vaikutukset vaihtelevat agonistisesta antagonistiseen kohdekudosten mukaan.
The aim of this study was to examine the effects of estrogenic compounds on T cell activity and function using Jurkat cells.
Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin estrogeenisten yhdisteiden vaikutusta T-solujen aktiivisuuteen ja toimintaan Jurkat-soluilla.
The ERβ dependent effects of a novel SERM2 seem to differ from those of E2 and Raloxifene.
Uuden SERM2:n vaikutukset Jurkat-soluihin vaikuttavat olevan antagonistisia toisin kuin E2:lla ja raloksifeenillä.
Women’s symptoms also change during menstrual cycle and pregnancy, when estrogen concentrations vary.
Lisäksi naisten autoimmuunisairauksien oireet muuttuvat kuukautiskierron ja raskauden aikana, jolloin elimistön estrogeenipitoisuuksissa tapahtuu suuria muutoksia.
Additionally, they can guide T cells towards different subtypes, such as regulatory T cells.
Ne vaikuttavat esimerkiksi T-solujen kehitykseen ja aktivaatioon ja ohjaavat T-soluja erilaistumaan eri alatyypeikseen, kuten regulatorisiksi T-soluiksi.
In fact, E2 and Raloxifene lowered the messenger RNA expression of anti-inflammatory IL-10.
Estrogeeniset yhdisteet eivät ohjanneet Jurkat-soluja kohti T-solujen regulatorista fenotyyppiä ja E2 ja raloksifeeni jopa vähensivät anti-inflammatorisen IL-10:n lähetti-RNA:n ilmenemistä.
Estrogen receptors are expressed by the cells of the immune system, and estrogens are known to affect T cell development and activation.
Estrogeenit säätelevät myös ihmisen immuunijärjestelmää.
Dutch and French studies of egodocuments have made use of new types of source materials to challenged established notions of the historical past and to highlight, among other things, individual experience, the culture of writing and the materiality of documents.
Hollantilainen ja ranskalainen egodokumenttien tutkimus on pyrkinyt haastamaan uudenlaisten lähdeaineistojen kautta käsityksiä menneisyydestä sekä nostamaan esiin muun muassa yksilöllisen kokemuksen, kirjoittamisen kulttuurin ja dokumenttien materiaalisuuden.
This study demonstrates that research on university students based on the occupation of the father has failed to appreciate the social and cultural capital mediated through women, which could be crucial as families decided to educate their children.
Tutkimus osoittaa, ettei isän ammattiin perustuva yliopisto-opiskelijoiden tutkimus ole tavoittanut sitä naisten kautta välittyvää sosiaalista ja kulttuurista pääomaa, joka saattoi olla ratkaiseva perheiden kouluttaessa lapsiaan.
The Jansson family letters differ in many ways from the letters of the gentry.
Janssonin perheen kirjeet poikkeavat monin tavoin 1800-luvun säätyläisten kirjeistä.
While their function was very mundane and practical, they were also a means by which the parents promoted the family's common goal of social ascent.
Niiden funktio oli hyvin käytännöllinen ja arkinen, mutta ne olivat myös vanhempien keino tukea perheen yhteistä sosiaalisen nousun projektia.
The father of the family assumed most of the responsibility for the family correspondence and for the solicitude it implied, which shows that the gendered division of labour could be flexible on the islands.
Perheen isä vastasi suurelta osin kirjeenvaihdosta ja siihen liittyvästä huolenpidosta, mikä kertoo sukupuolittuneen työnjaon joustavuudesta saaristossa.
This correspondence of about 150 letters, written in Finnish and Swedish, has been preserved in the Literary Archives of the Finnish Literature Society and the Provincial Archives of Turku.
Lähes 150 suomen- ja ruotsinkielistä kirjettä on säilynyt Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuusarkistossa ja Turun maakunta-arkistossa.
By communicating the local news of Kustavi, they attempted to keep their town-dwelling sons integrated within their old community.
Kustavia koskevan tiheän uutisoinnin kautta ne pyrkivät pitämään kaupunkilaistuvat pojat osana vanhaa yhteisöään.
The family letters of Simon and Wilhelmina Jansson as egodocuments (1858-1887) The merchant shipper Simon Jansson and his wife Wilhelmina née Widbom carried out a correspondence for nearly thirty years with their three sons Waldemar, Evald and Emil Jahnsson, who were sent to school and later university from their home island of Kustavi.
Kustavilainen talonpoikaislaivuri Simon Jansson ja hänen vaimonsa Wilhelmina o.s. Widbom kävivät kolmenkymmenen vuoden ajan kirjeenvaihtoa kouluun ja yliopistoon lähetettyjen poikiensa Waldemar, Evald ja Emil Jahnssonin kanssa.
This study is closely linked to research on self-taught writers and the literalisation of the Finnish 19th century countryside.
Tutkimus liittyy suomalaisten 1800-luvun itseoppineiden kirjoittajien tekstien ja maaseudun kirjallistumisen tutkimukseen.
Using the method of close reading, these letters become a detailed source material for the way of living and the everyday life and work of an islander family, as well as for the forms of social interaction in their community.
Lähiluvun kautta kirjeistä muodostuu yksityiskohtainen lähde saaristolaisperheen elämäntapaan, arkeen ja työhön sekä saaristoyhteisön sosiaalisen kanssakäymisen muotoihin.
They also record the emergence of the new group of first-generation university-educated men and the resources that their unschooled parents had at their disposal.
Ne kertovat myös ensimmäisen polven oppisivistyneistön synnystä ja niistä resursseista, joita hyödyntäen koulua käymättömät vanhemmat saattoivat kouluttaa lapsensa.
The letters also contribute to the understanding of traditional peasant sailing and its adjustment to economical change during the latter part of the 19th century.
Kirjeiden analyysi tarkentaa kuvaa perinteisen talonpoikaispurjehduksen sopeutumisesta vuosisadan loppupuolen uudistuksiin.
The egodocument – a letter or other document in which the writer writes about his or her own life – is a key concept in this study.
Keskeinen käsite on egodokumentti, jolla tarkoitetaan kirjeitä ja muita tekstejä, joissa kirjoittaja kertoo itse omasta elämästään.
Globally, every third person is overweight.
Maailmanlaajuisesti tarkasteltuna joka kolmas henkilö on ylipainoinen.
The prevalence of overweight is due to rising living standards and this has occurred in all social and age groups.
Ylipainon yleistyminen johtuu elintason noususta ja tätä tapahtuu kaikissa sosiaali- ja ikäluokissa.
The databases from which the data were collected are Medline / PubMed, CINAHL, Cochrane Library, Medic, Scopus and Web of Science.
Tietokannat, joista aineisto kerättiin ovat Medline/PubMed, CINAHL, Cochrane Library, Medic, Scopus ja Web of Science.
In Finland in 2017, about two of three adults were medically estimated overweight and every fourth was obese.
Suomessa vuonna 2017 aikuisista noin kaksi kolmesta oli lääketieteellisen arvion mukaisesti ylipainoisia ja joka neljäs aikuinen oli lihava.
The study was conducted as a systematic literature review.
Tutkimus toteutettiin systemaattisena kirjallisuuskatsauksena.
Answering the first question the TiDieR checklist was used to describe the name of the intervention, its objectives, the materials and content needed for the intervention, the implementers, the method and place of implementation, the duration of the intervention, the adaptation and how the intervention was ensured to be carried out as planned.
Ensimmäiseen tutkimuskysymykseen vastaamisessa käytettiin TiDieR-tarkistuslistaa, jonka avulla kuvattiin intervention nimi, tavoitteet, tarvittavat materiaalit ja sisältö, toteuttaja, toteutustapa ja paikka, intervention kesto, mukauttaminen sekä miten varmistetaan, että interventio toteutuu suunnitellusti.
The material consisted of seven research articles dealing with the treatment of overweight or the prevention and treatment of type 2 diabetes and cardiovascular disease.
Aineisto koostui seitsemästä tutkimusartikkelista, joissa käsiteltiin ylipainon hoitoa tai tyypin 2 diabeteksen ja sydän- ja verisuonisairauksien ennaltaehkäisyä.
The weight management interventions can be arranged online, with receptions or telephone receptions.
Painonhallintainterventioita järjestettiin internetin välityksellä, vastaanotoilla tai puhelinvastaanotoilla.
The planning of the care is part of the individual control.
Hoidon tarpeen arviointi on osa yksilöllistä ohjausta.
In empowering weight management interventions, the nurse is in the role of a trainer; the patient him/herself must make efforts for lifestyle changes to make empowerment possible.
Voimavaraistumista tukevissa painonhallintainterventioissa hoitaja oli valmentajan roolissa; potilaan on itse tehtävä ponnistelut elintapamuutoksien eteen, jotta voimavaraistuminen on mahdollista.
The nurses need to have a sufficient level of competence for the realization of weight management interventions.
Hoitajilla on oltava riittävä osaamistaso painonhallintainterventioiden toteutukseen.
Patients are best motivated for lifestyle changes and weight loss when receiving individual control.
Potilaat motivoituvat parhaiten elintapamuutoksiin ja painonpudotukseen, kun ohjaus on yksilöllistä.
In 3-24 months follow-up, patient weight loss was effective in weight management interventions.
3-24 kk seurannassa potilaiden painonpudotus oli tehokasta painonhallintainterventioissa.
In addition, manually collected data were included in the study.
Lisäksi tutkimukseen otettiin mukaan aineistoa manuaalisella haulla.
Inductive thematic analysis was used to answer the second question.
Toiseen tutkimuskysymykseen vastaamisessa käytettiin temaattista aineistolähtöistä analyysimenetelmää.
Patient centered approach is emphasized in weight management interventions.
Potilaslähtöisyys korostuu painonhallintainterventioissa.