natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When comparing the genetic parameters of stocks before and after hatchery breeding of several successive generations (Rivers Iijoki and Oulujoki), statistically significant changes in allele frequencies were common, while large wild stock in the Teno River has remained temporally very stable over 56 years.
Kun verrattiin useitten sukupolvien ajan laitoskasvatuksen kohteena olleita lohikantoja (Iijoki ja Oulujoki) samoista joista peräisin oleviin historiallisiin näytteisiin alkuperäisistä villeistä kaloista, havaittiin että alleelifrekvenssit olivat muuttuneet laitoskasvatetuissa kannoissa, ja geenimuotoja oli hävinnyt.
Based on microsatellite data, three salmon population groups in the Baltic Sea were considered potentially different colonization lineages.
Verrattuna Atlantin itärannikon kantoihin Itämeren alueen lohikannoissa havaittiin keskimäärin hieman vähemmän geneettistä muuntelua.
Genetic differentiation among European whitefish ecotypes was generally low, thus giving support to the hypothesis of one native European whitefish species in Fennoscandia.
Tämä havainto tukee teoriaa siitä että Fennoskandian alueen siiat kuuluvat samaan lajiin.
Disease resistance based on plant genes is an environmentally friendly and economical way to manage plant diseases caused by biotic stresses.
Taudinkestävyys on ympäristöystävällinen ja taloudellinen keino hallita pieneliöiden aiheuttamia kasvitauteja.
The virulence of P. teres was studied by testing 239 Finnish P. teres f. teres isolates collected between 1994 2007 originating from 19 locations, and 200 P. teres progeny isolates originating from artificially produced P. teres matings.
Aineisto koostui vuosina 1994 2007 Suomesta 19 paikkakunnalta kerätyistä 239 P. teres f. teres isolaatista sekä 200 laboratoriossa tuotetusta suvullisten P. teres risteytysten jälkeläisisolaatista.
The most common disease of barley in Finland is net blotch, a foliar disease caused by the ascomycete Pyrenophora teres Drechsler.
Yleisin ohran kasvitauti on lehtiä vioittava verkkolaikku, jonka aiheuttaja on kotelosieniin kuuluva Pyrenophora teres Drechsler.
Barley grain size, morphological traits of P. teres isolates, spore production and growth rate on agar did not affect the expression of virulence.
Sitä vastoin ohran siemenen koko, P. teres -isolaattien morfologiset ominaisuudet, itiöntuottokyky tai kasvunopeus agar-maljalla eivät vaikuttaneet virulenssiin.
The virulence spectrum of Finnish P. teres f. teres isolates collected in 1994-2007 was constant both within and between the years.
Suomalaisten P. teres f. teres -isolaattien virulenssi on pysynyt muuttumattomana vuosien 1994 ja 2007 välillä.
The main objectives of this study were to establish reliable and efficient testing methods for Pyrenophora teres f. teres virulence screening, and to understand the role of virulence of P. teres f. teres in Finland from a disease resistance breeding point of view.
Tutkimuksen tavoitteena oli kehittää luotettavat ja tehokkaat menetelmät Pyrenophora teres f. teres virulenssin testaamiseksi ja selvittää, mikä on suomalaisten P. teres f. teres isolaattien virulenssi ja miten se huomioidaan taudinkestävyysjalostusohjelmassa.
However, differences in virulence were rarely significant.
Tulokset osoittivat eroja taudinaiheuttajan aggressiivisuudessa mutta erot isolaattien virulenssissa olivat harvoin merkittäviä.
In Finland, durable net blotch resistance has been achieved by introducing resistance from other barley varieties using traditional crossing methods, including wide crossing, and testing the breeding material at early generations at several sites under natural infection pressure.
Tämä on saavutettu laajoilla perinteisiin menetelmiin perustuvilla risteytyksillä, sekä testaamalla jalostusaineistoa jo ensimmäisten sukupolvien aikana eri ympäristöissä luonnon tartunnalle altistettuna.
Unlike in laboratory conditions, no indications of changes in virulence caused by the sexual reproduction have been observed in Finnish barley fields.
Toisin kuin laboratoriotesteissä, Suomen ohrapelloilla ei havaittu suvullisesta lisääntymisestä johtuvaa virulenssin muuntelua.
Inoculum concentration and the seedling leaf used to gauge virulence had significant effects.
Tartukkeen itiöpitoisuus sekä havainnoitavan ohralehden ikä vaikuttivat merkittävästi virulenssin ilmenemiseen.
A common barley differential set to characterize the P. teres virulence was developed and is recommended to be used globally.
Tutkimuksessa määritettiin ohragenotyypit, joiden reaktiot ilmentävät P. teres -sienen virulenssia eri maissa ja joita suositellaan käytettäväksi kansainvälisesti.
Development of a disease resistance breeding programme is dependent on knowledge of the pathogen.
Taudinaiheuttajan tuntemus on taudinkestävyysjalostuksen perusta.
Novel resistance is available, which is recommended to minimize the risk of selection of virulent isolates and breakdown of currently deployed resistance.
Laaja-alaisuudeltaan ja tehokkuudeltaan poikkeavien taudinkestävyyslähteiden käyttö on suositeltavaa, jotta P. teres -isolaattien muuntumista sekä tästä aiheutuvaa taudinkestävyyden murtumisen riskiä voidaan hillitä.
According to the results of this study, screening for P. teres f. teres isolates on barley seedlings under greenhouse conditions is a feasible and cost efficient method to describe the virulence spectrum of the pathogen.
Tutkimus osoitti, että kasvihuoneessa toteutettava virulenssitesti on luotettava ja taloudellinen menetelmä P. teres f. teres -sienen virulenssin kuvaamiseksi.
In Finland, barley, Hordeum vulgare L., covers 50 % of the total acreage devoted to cereal cultivation.
Puolella Suomen viljanviljelyalasta kasvaa ohraa.
In addition to information on the epidemiology and virulence of a pathogen, knowledge on how the pathogen evolves and the nature of the risks that might arise in the future are essential issues that need to be taken into account to achieve the final breeding aims.
Taudinaiheuttajan yleisyyden lisäksi on huomioitava taudinaiheuttajan virulenssi (taudinaiheuttamiskyky) ja sen muuntelun todennäköisyys.
Spring barley is the most important crop in Finland based on cultivated land area.
Pinta-alansa perusteella ohra on tärkein viljelykasvi Suomessa.
The aim of this study was to understand the population biology of P. teres and to estimate the evolutionary potential of P. teres under selective pressure following deployment of resistance genes and application of fungicides.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin P. teres -sienen populaation rakennetta tutkimalla geneettistä muuntelua molekyylimerkein, virulenssia ja prokloratsin sietokykyä.
The reason for the shift in occurrence of forms in Finland remained uncertain.
Suvullista lisääntymistä tapahtuu Suomessa, koska pariutumistyypit eivät olleet erilaistuneita.
Based on the substantial high genotypic variation in Krasnodar it was suggested go represent an old P. teres population, whereas the Australian samples were suggested to represent newer populations.
Tulosten perusteella oletetaan Krasnodarin edustavan vanhaa populaatiota ja Australian uudempaa taudinaiheuttaja populaatiota.
Surprisingly only PTT was recovered from Finland and Russia although both forms were earlier equally common in Finland.
Suomesta ja Venäjältä kerätyt taudinaiheuttajakannat olivat kaikki ohranverkkolaikun verkkotyyppiä, vaikka 70-luvulla taudin molemmat oiretyypit: verkko- ja laikkutyyppi olivat yhtä yleisiä Suomessa.
Net blotch, a disease caused by Pyrenophora teres Drech., is the most damaging disease of barley in Finland.
Ohran merkittävin tauti ja sadon alentaja on ohranverkkolaikkutauti, jota aiheuttaa Pyrenophora teres Drech.
The pressure to improve the economics and efficiency of agriculture has increased the need for more efficient plant protection methods.
Kasvinsuojeluaineiden käyttö sekä taudinkestävien lajikkeiden viljely voivat muokata taudinaiheuttajan populaatiota torjuntamenetelmiä paremmin kestäväksi.
Population samples from Russia and Australia were also included.
Lisäksi mukana oli kaksi venäläistä peltopopulaatiota sekä kokoelma australialaisia P. teres -kantoja.
Population structure of Pyrenophora teres, the causal agent of net blotch of barley
Ohranverkkolaikun aiheuttajan, Pyrenophora teres, populaatiorakenne
Sexual reproduction of P. teres was supported by recover of both mating types in equal ratio in those areas although the prevalence of sexual mating seems to be less in Finland than in Australia.
Taudinaiheuttajan molempia pariutumistyyppejä löydettiin yhtä yleisesti, vaikka suvullisen lisääntymisen merkitystä ja esiintymistä Suomessa on epäilty.
Based on these findings it is apparent that P. teres has the potential to pose more serious problems in barley cultivation if plant protection is neglected.
Tutkimus osoitti, että P. teres -kannat olivat erittäin muuntelevia molekyylimerkkien perusteella (AFLP).
Population from Krasnodar was an exception since only one mating type was found in there.
Krasnodarin P. teres -kannat erosivat muista populaatioista ollen erittäin muunteleva, mutta vain toista pariutumistyyppiä.
Both forms were found within several fields in Australia.
Australiassa molemmat pariutumistyypit sekä oiretyypit olivat yleisiä.
Differentiation among populations was also identified based on virulence between Finnish and Russian populations, and based on prochloraz (fungicide) tolerance in the Häme region in Finland.
Ohranverkkolaikkutaudin aiheuttajan erilaistuminen oli ilmeistä myös virulenssitestauksen ja prokloratsi-kasvinsuojeluaineen siedon perusteella.
Using AFLP markers substantial genotypic variation in P. teres populations was identified.
Suomalaisia P. teres populaatioita edustavat kannat kerättiin vuosien 1989-2003 välillä.
However, deployment of disease resistant crops could initiate selection pressure on the pathogen (P. teres) population.
Taudinkestävät lajikkeet tarjoaisivat ympäristöystävällisen torjuntavaihtoehdon, mutta taudinaiheuttajan populaatiorakennetta ei tunneta riittävän hyvin.
Human assistance in dispersal of P. teres on infected barley seed is obvious and decreases the differentiation among populations.
Tämä tutkimus vahvisti oletusta, että oiretyyppien aiheuttajat olisivat luonnossa erillisiä, eivätkä lisäänny keskenään.
In conclusion, P. teres populations are differentiated at several levels.
Populaatiot olivat erilaistuneet niin peltojen kuin paikkakuntien ja vuosien välillä.
Communication with consumers was rare, and none of the actors had taken a leading role in enhancing the market for organic products.
Tiedonvaihto kuluttajien kanssa oli vähäistä eikä kukaan toimijoista ollut ottanut johtavaa roolia kysynnän kasvattamiseksi.
The revised framework, the three-layer framework , distinguishes the different layers of interaction.
Uudistettu malli, kolmikerros-malli, erottelee vuorovaikutuksen kolme eri kerrosta.
The focus was on product flow, leaving other aspects of value creation largely aside.
Vuorovaikutuksen painopiste oli sujuvassa tuotevirrassa ja muut lisäarvotekijät jäivät pääosin vaille huomiota.
This thesis integrates the theories and concepts of three approaches: food system studies, supply chain management and ecological modernisation.
Tutkimus yhdistää kolmen seuraavan tutkimusalueen teoriaa: ruokajärjestelmä, kysyntä-tarjontaketjun johtaminen sekä ekologinen modernisaatio.
The findings inspired a revision of the original conceptual framework.
Tulokset innostivat jalostamaan alkuperäistä vuorovaikutuksen systeemimallia.
Organic agriculture has the potential to enhance the ecological modernisation of food production by implementing the organic method as a preventative innovation that simultaneously produces environmental and economic benefits.
Ekologisella modernisaatiolla tarkoitetaan tässä luomutuotannon menetelmien soveltamista ekologisia haittoja ennaltaehkäisevänä innovaationa ekologisten ja taloudellisten hyötyjen yhtaikaiseksi saavuttamiseksi.
Small volumes and sporadic markets, high costs, lack of market information, as well as poor supply reliability are obstacles to increasing the volume of organic production and processing.
Pienet tuotantomäärät, sirpaleiset markkinat, korkeat kustannukset, markkinatiedon puute sekä luomuraaka-aineiden epävarma saatavuus puolestaan vähentävät toimijoiden kiinnostusta kasvattaa luomutuotteiden tarjontaa.
The sustainability of food production has increasingly attracted the attention of consumers, farmers, food and retailing companies, and politicians.
Kestävä ruuan tuotanto kiinnostaa yhä enemmän kuluttajia, tarjontaketjun toimijoita ja muita sidosryhmiä.
The problems identified as hindrances to the increased consumption of organic food are the poor availability, limited variety and high prices of organic products, the complicated buying decisions and the difficulties in delivering the intangible value of organic foods.
Luomutuotteiden kysynnän esteiksi ovat osoittautuneet muun maussa niiden huono saatavuus, vähäinen valikoima ja korkeat hinnat sekä ostopäätösten monimutkaisuus ja vaikeudet viestiä ei-aistittavasta lisäarvosta.
These problems shift the focus from a single actor to the entire supply chain and require solutions that involve more interaction among the actors within the organic chain.
Näiden ongelmien ratkaiseminen edellyttää näkökulman siirtämistä yhdestä toimijasta koko tarjontaketjuun ja sen toimijoiden väliseen vuorovaikutukseen ja yhteistyöhön.
Understanding the organic chain : The framework of the interaction between the actors in organic chains in relation to ecological modernisation of food production
Luomuketju : malli ketjun toimijoiden välisestä vuorovaikutuksesta ruuan tuotannon ekologisen modernisaation näkökulmasta
Researchers have mainly approached the organic chain from the perspective of a single actor, or they have described its structure rather than the interaction between the actors.
Tutkijat ovat pääosin lähestyneet ketjua yhden toimijaryhmän, kuten kuluttajien tai viljelijöiden näkökulmasta tai kuvanneet ketjujen rakennetta.
The purpose of this study is to shed light on the interaction of the primary actors within a whole organic chain in relation to the ecological modernisation of food production.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on valottaa viljelijöistä kuluttajiin ulottuvan luomuketjun toimijoiden välistä vuorovaikutusta ruuan tuotannon ekologisen modernisaation näkökulmasta.
The findings indicated that regardless of the coherent values emphasising responsibility, the organic chains were loosely integrated to operate as a system.
Tulosten mukaan tutkitut ketjut eivät toimineet yhteistyötä harjoittavina systeemeinä huolimatta kaikkien toimijoiden vastuullisuutta korostavista arvoista.
All examine the same organic chains through case studies, but each approaches the problem from a different, complementary perspective.
Väitöskirja pohjautuu neljässä artikkelissa julkaistuihin tapaustutkimuksiin, jotka tutkivat kahta suomalaista luomuketjua, mutta lähestyvät niitä toisiaan täydentävistä näkökulmista.
As an entity, the organic food chain has received very little scholarly attention.
Luomuketjua kokonaisuutena on tutkittu vähän.
A framework is thus provided for further research and for understanding practical implications of the performance of organic food chains.
Malli tarjoaa viitekehyksen tuleville tutkimuksille sekä luomuketjujen toimintaa käytännössä kehittäville toimenpiteille.
However, in addition to the challenges to organic farming, the small market share of organic products in many countries today and Finland in particular risks undermining the achievement of such benefits.
Luomutuotteiden osuus ruuan kokonaismarkkinasta on kuitenkin toistaiseksi pieni, erityisesti Suomessa, jossa luomutuotteiden osuus on vain noin prosentti ruuan kokonaismarkkinasta.
One manifestation of such attention is the growing interest in organic foods.
Yhtenä osoituksena tästä on luonnonmukaisesti tuotettujen elintarvikkeiden (luomutuotteiden) kasvanut kysyntä ja tarjonta.
This information is organised into a conceptual framework to help illuminate this complex field.
Tutkimus luo mallin luomuketjun toimijoiden vuorovaikutuksen ymmärtämiseksi.
The results show that the chemical character of sediment P varied in the different areas.
Tulokset osoittivat, että P:n kemiallinen luonne vaihteli eri alueilla.
The objective was to evaluate how much of the sediment P is buried and removed from the nutrient cycle, and how much of it is in forms that can be released from the sediment to the overlaying water over time.
Tavoitteena oli arvioida, kuinka suuri osa sedimentin P:sta hautautuu ja poistuu ravinnekierrosta, ja kuinka suuri osa siitä on sellaisissa muodoissa, jotka voivat vapautua sedimentistä yläpuoliseen veteen ajan kuluessa.
Chemical characteristics and behaviour of sediment phosphorus in the northeastern Baltic Sea
Sedimentin fosforin kemiallinen luonne ja käyttäytyminen koillisella Itämerellä
A part of these P forms will be buried, while part will be degraded in the long term, releasing soluble P to the pore water.
Osa niistä hautautuu, mutta osa hajoaa pitkällä aikavälillä vapauttaen liukoista P:a huokosveteen.
The considerable variation in the chemical composition of sediment P reserves in the northeastern Baltic Sea proved that it is an important factor and should be taken into account when evaluating the release of sediment P and the role of P reserves in bottom sediments in eutrophication.
Sedimentin fosforivarastojen kemiallisen koostumuksen merkittävä vaihtelu koillisella Itämerellä osoitti, että se on tärkeä tekijä ja tulisi ottaa huomioon arvioitaessa sedimentin P:n vapautumista ja pohjasedimenttien fosforivarastojen roolia rehevöitymisessä.
This study examines the chemical character and the vertical distribution of sediment P in two shallow estuaries, in shallow coastal sediments overlain by oxic near-bottom water, and in poorly oxygenated open sea sediments in the northeastern Baltic Sea.
Tämä tutkimus tarkastelee sedimentin P:n kemiallista luonnetta ja vertikaalista jakautumista kahdessa matalassa estuaarissa sekä matalissa, hapellisen pohjanläheisen veden peittämissä rannikkosedimenteissä ja heikosti hapettuneissa avomerisedimenteissä koillisella Itämerellä.
Generally, in the outer estuaries and in the organic-rich coastal areas in the eastern Gulf of Finland, the sediments were higher in P than the sediments in the poorly oxygenated open sea areas in the central and western Gulf.
Yleensä estuaarien uloimmissa osissa ja itäisen Suomenlahden rannikkoalueiden sedimenteissä, joissa oli runsaasti orgaanista ainesta, oli enemmän P:a kuin keskisen ja läntisen Suomenlahden avomerialueiden sedimenteissä, jotka olivat heikosti hapettuneita.
The release of P from sediment reserves largely depends on the occurrence of P in different chemical forms and on the prevailing conditions, especially on the presence of oxygen.
Sitä pahentaa fosforin (P) vapautuminen pohjasedimentin varastoista, mikä riippuu suurelta osin P:n kemiallisesta esiintymismuodosta sekä vallitsevista olosuhteista, erityisesti happitilanteesta.
The open sea sediments in the central and western Gulf of Finland were dominated by apatite-P, which was also abundant in the areas strongly affected by sediment transportation.
Keskisen ja läntisen Suomenlahden avomerisedimenteissä dominoi apatiittifosfori, jota oli runsaasti myös alueilla, joilta hienojakoinen sedimentti kulkeutui pois.
Relationships between the distribution of the different P forms and the chemical and physical properties of the sediment, sediment pore water, and near-bottom water were determined in order to examine the behaviour of P at the sediment-water interface.
Eri fosforimuotojen jakaantumista verrattiin sedimentin, huokosveden ja pohjanläheisen veden kemiallisiin ja fysikaalisiin ominaisuuksiin P:n käyttäytymisen selvittämiseksi sedimentti-vesi rajapinnassa.
In the eastern Gulf of Finland, organic P forms predominated in the organic-rich sediments.
Itäisellä Suomenlahdella, jossa sedimenteissä oli paljon orgaanista ainesta, orgaaniset fosforimuodot dominoivat.
The burial of sediment P was most effective in the areas rich in apatite-P, which is a relatively stable form of P in sediment.
Fosforin hautautuminen oli tehokkainta alueilla, joilla oli runsaasti apatiittifosforia, joka on varsin stabiili fosforimuoto sedimenteissä.
Chemical characteristics and behaviour of sediment phosphorus in the northeastern Baltic Sea Eutrophication is a severe environmental problem in the Baltic Sea, especially in the Gulf of Finland and the Archipelago Sea, and it is enhanced by the release of phosphorus (P) from bottom sediments.
Sedimentin fosforin kemiallinen luonne ja käyttäytyminen koillisella Itämerellä Rehevöityminen on vakava ympäristöongelma Itämerellä, erityisesti Suomenlahdella ja Saaristomerellä.
Iron-bound P is sensitive to changes in redox-conditions, but part of it was buried in the estuaries, possibly because of high sedimentation rates and incomplete reduction of iron.
Estuaarisedimenttejä, joihin kertyi eroosion kuljettamaa materiaalia, luonnehti raudan ja alumiinin hydratoituihin oksideihin sitoutunut P. Rautaan sitoutunut P on herkkää hapetus-pelkistys olosuhteissa tapahtuville muutoksille, mutta osa siitä hautautuu estuaareissa, mahdollisesti suuren sedimentaationopeuden ja P:a sitovan raudan epätäydellisen pelkistymisen seuraksena.
However, in the shallow coastal areas overlain by oxic near-bottom water, the organic-rich surface sediment can also become temporarily reduced and release P from the sediment to the overlaying water.
Heikosti hapettuneilla alueilla sedimentin pinnan rautayhdisteet eivät pysty pidättämään mineralisaatiossa tai syvissä sedimenttikerroksissa pelkistymisen seurauksena rautayhdisteistä vapautunutta P:a. Myös matalilla rannikkoalueilla, joilla pohjanläheinen vesi on hapellista, voi runsaasti orgaanista ainesta sisältävä sedimentin pintakerros ajoittain pelkistyä ja vapauttaa P:a pohjanläheiseen veteen.
The amylose content of potato starches varied between 11.9 and 20.1%.
Amyloosipitoisuudet vaihtelivat 11,9 21,1 %:n välillä.
Preparation and characterization of potato starch films plasticized with polyols
Polyoleilla pehmitettyjen perunatärkkelyskalvojen valmistaminen ja karakterisointi
Onset temperatures of gelatinization of potato starches in excess water varied independently of the amylose content from 58 to 61°C determined using differential scanning calorimetry (DSC).
Differentiaalisella skanningkalorimetrilla (DSC) määritetyt liisteröitymisen alkulämpötilat vaihtelivat 58 61 °C:n välillä amyloosipitoisuudesta riippumatta.
The amylose content and the gelatinization properties of various potato starches extracted from different potato cultivars were determined.
Eri perunatärkkelyksien amyloosipitoisuudet ja liisteröitymisominaisuudet määritettiin.
The glass transition temperature, crystallization melting behavior and relaxations of polyols, erythritol, sorbitol and xylitol, were determined using (DSC), dielectric analysis (DEA) and dynamic mechanical analysis (DMA).
Valikoiduista eri amyloosipitoisuuden omaavista tärkkelyksistä määritettiin suhteelliset kiteisyydet, jotka olivat 10 13 %:n. Vedettömien ja vettä sisältävien polyolien faasi- ja tilamuutoksia tutkittiin termoanalyyttisillä menetelmillä: DSC:lla, dielektrisellä analyysillä (DEA) ja dynaamismekaanisella analyysillä (DMA).
Edible films were obtained from solutions containing gelatinized starch, plasticizer (polyol or binary polyol mixture) and water by casting and evaporating water at 35°C.
Biomateriaalikalvot valmistettiin tärkkelys-polyoli-vesisuspensiosta, jota kuumennettiin tärkkelyksen liisteröimiseksi ja lopuksi valamalla ja haihduttamalla vesi 35 °C:n lämpötilassa.
Generally, Young's modulus and tensile strength decreased with increasing plasticizer and water content with a concurrent increase in elongation at break of films.
Tämän seurauksena kalvojen Youngin moduuli ja vetolujuus kasvoivat sekä venyvyys katkeamishetkellä pieneni.
Water vapor permeability of films increased with increasing plasticizer content and storage RVP.
Pehmitinpitoisuuden ja ilman suhteellisen kosteuden kasvaessa kalvon veden sorptio ja vesihöyrynläpäisevyys kasvoivat.