natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Coactivator proteins CBP/p300 have been shown to be required for STAT6-mediated gene activation, but the underlying molecular mechanisms are still elusive.
Jatkotutkimuksessa havaitsimme, että transkription säätelijänä tunnettu koaktivaattoriproteiini p100 toimii geenisäätelyssä transkription lisäksi myös silmukoinnin tasolla nopeuttaen silmukoinnissa tarvittavan proteiinikompleksin kokoamista.
p100 TSN was found to interact with small nuclear ribonucleoproteins (snRNPs) that function in pre-mRNA splicing.
Geenispesifiset ja yleiset transkriptiotekijät, RNA-polymeraasi ja koregulaattorit muodostavat yhdessä transkription aloituskohtaan proteiinikompleksin, jota kutsutaan enhanseosomiksi.
We have also identified novel STAT6 transactivation domain (TAD) interacting nuclear proteins.
Lisäksi selvitimme koregulaattoriproteiinien toimintaa transkription aloituskompleksissa.
Signal transducer and activator of transcription 6 (STAT6) is a main regulator of Interleukin-4 (IL-4)-induced gene responses.
Interleukiini-4 (IL-4) on sytokiini, jolla on useita tehtäviä sekä hematopoeettisten solujen kasvun että immunologisen vasteen säätelyssä.
The program implemented can roughly be divided into four parts which carry out steps in the following order.
Ohjelma pystytään jakamaan karkeasti neljään osaan, jotka suorittavat toimintoja seuraavassa järjestyksessä.
It would be rather difficult to get used to living in a world without details and luckily we do not have to.
Olisi varsin vaikeaa totutella elämään ilman yksityiskohtia ja onneksi meidän ei näin tarvitse tehdäkään.
This is one of the known problems in VR applications.
Tämä on yksi VR-sovellusten tunnetuista ongelmakohdista.
As humans we have used to see the world as it is with an overwhelming number of details.
Ihmisinä olemme tottuneet näkemään maailman sellaisena kuin se on kaikkine yksityiskohtineen.
Based on these experiments we can state that our eyesight is not in vain considered the most important sense of humans.
Voidaankin todeta ettei näköaistiamme turhaan pidetä ihmisen tärkeimpänä aistina.
First of all camera is being initialized after which every image is being processed in own dedicated module.
Aivan ensimmäiseksi kamera alustetaan, jonka jälkeen jokainen kuva prosessoidaan omassa moduulissaan.
This raises the question, could we live in a world that would only be reflected by lines and very harsh details.
Tämä herättääkin kysymyksen, voisiko ihminen elää maailmassa, jota kuvastaisi pelkät reunat ja karkeat yksityiskohdat.
In implementation OpenCV library is being used, but there would have been other alternatives to choose from.
Toteutuksessa käytetään OpenCV-kirjastoa, mutta muitakin vaihtoehtoja olisi ollut.
To make processing possible, Android’s generic YUV_420_888 image format must be converted to a matrix format used by OpenCV.
Prosessoinnin mahdollistamiseksi Androidin geneerinen YUV_420_888 kuvaformaatti muutetaan OpenCV:n käyttämään matriisimuotoon.
In addition to that, there is a slight delay between movement and image which might cause nausea and discomfort.
Tämän lisäksi liikkeen välillä on pieni viive mikä saattaa aiheuttaa pahoinvointia.
The application implemented by this is capable of providing an image at a rate of 30 FPS even though the device used has a great impact on this.
Näin toteutettu ohjelma saadaan renderöimään kuvaa noin 30 FPS:n ruudunpäivitysnopeudella joskin mobiililaiteen tehokkuus vaikuttaa tähän huomattavasti.
Since mobile devices processing power has gone up dramatically as well as camera capabilities, it is possible to demonstrate this effect by using, among other things, Google’s Cardboard software development kit, OpenGL ES application programming interface as well as OpenCV library.
Mobiililaitteiden laskentatehon ja ominaisuuksien lisääntymisen myötä tätä on mahdollista demonstroida VR-näkymässä käyttäen muun muassa Googlen Cardboard ohjelmistokehityspakettia, OpenGL ES ohjelmointirajapintaa ja OpenCV-kirjastoa.
In this particular case, the VR view means a real time camera view drawn on a mobile device screen which is again watched through VR glasses.
Tässä tapauksessa VR-kuvalla tarkoitetaan mobiililaitteen näytölle piirtyvää reaaliaikaista kameran kuvaa, jota katsotaan VR-lasien läpi.
By using the BoofCV library initializing camera could have been avoided, but this would have been a tradeoff between ease of implementation and malleability.
Esimerkiksi BoofCV-kirjastoa käyttämällä kameran manuaalinen alustaminen olisi voitu jättää tekemättä, mutta toisaalta tämä olisi rajoittanut sovelluksen muokattavuutta.
After processing, image is rendered for both eyes in the VR view offered by Cardboard SDK.
Prosessoinnin jälkeen kuva renderöidään kullekin silmälle Cardboard SDK:n tarjoamaan VR-näkymään käyttämällä OpenGL:n rajapintaa.
The most significant factor in choosing OpenCV was the faster implementation of used algorithms between BoofCV and OpenCV.
Merkittäväksi tekijäksi valinnassa nousi myös OpenCV-kirjaston suhteessa nopeampi Canny edge -algoritmin toteutus.
Despite the decisions made, the frame refresh rate is rather slow compared to dedicated VR devices.
Tästä huolimatta, vaikka tuotettu kuva on sujuvaa, on ruudunpäivitysnopeus kuitenkin varsin hidas.
This thesis aims to provide a pipeline for implementing an Android application that provides a feature camera to a VR view.
Tässä työssä esitetään toimintoketju VR-näkymän tuottavan piirrekameran toteuttamiseksi Android-alustalla.
All these countries used a common protocol and were included in a multinational study on mobile phone use and brain tumours, the INTERPHONE study, coordinated by the International Agency for Research on Cancer (IARC).
Kaikissa maissa käytettiin yhteistä tutkimusprotokollaa ja ne kuuluivat monikansalliseen matkapuhelimen käytön ja aivokasvainten yhteyttä selvittävään tutkimukseen, INTERPHONEen, jota koordinoi International Agency for Research on Cancer (IARC).
The data included 777 controls and 726 cases with full interview, as well as 321 controls and 103 cases responding only to the short questionnaire.
Mahdollista tutkimukseen osallistumiseen liittyvää harhaa käsittelevässä aineistossa oli yhteensä 777 tervettä vertailuhenkilöä ja 726 aivokasvaintapausta, jotka osallistuivat tutkimushaastatteluun, sekä 321 tervettä vertailuhenkilöä ja 103 aivokasvaintapausta, jotka vastasivat vain lyhyeen kyselyyn.
Mobile phone use has increased rapidly worldwide since the 1990´s.
Matkapuhelimen käyttö on lisääntynyt maailmanlaajuisesti 1990-luvulta alkaen ja vuoden 2009 lopussa matkapuhelimen käyttäjiä oli jo 4.6 miljardia.
Nor was much evidence of increased risk found in the analyses by tumour type, telephone type or tumour location.
Viitteitä suurentuneesta vaarasta ei juurikaan saatu kasvaimen tyypin, puhelimen tyypin tai kasvaimen sijainnin perusteella tehdyissä analyyseissä.
Selection bias may also have distorted the results of the five-country case-control studies.
On mahdollista, että samanlainen harha on vääristänyt myös viidessä Pohjois-Euroopan maassa tehtyjen tapaus-verrokkitutkimusten tuloksia.
As mobile telephones are used close to the head, the exposure to the radiofrequency radiation emitted by mobile phones has been suggested as a possible risk factor for brain tumours.
Koska matkapuhelinta käytetään lähellä päätä, puhelimen lähettämälle radiotaajuiselle sähkömagneettiselle säteilylle altistumisen on ajateltu olevan yhteydessä aivokasvainten vaaraan.
The effect of mobile phone use on risk of brain tumours, particularly gliomas and meningiomas as well as acoustic neuromas, was evaluated using both a case-control approach and a meta-analysis.
Matkapuhelimen käytön vaikutusta aivokasvainten, erityisesti glioomien, meningeoomien ja akustikusneurinoomien, vaaraan arvioitiin sekä tapaus-verrokkiasetelmalla että meta-analyysin keinoin.
Pooled estimate was also obtained for different telephone types (NMT and GSM) and by the location of the tumour (same and opposite side of the head on which the phone was used).
Yhdistetty estimaatti laskettiin myös puhelimen tyypin (NMT ja GSM) ja kasvaimen sijainnin mukaan, jolloin tarkasteltiin erikseen kasvaimia, jotka sijaitsivat joko samalla tai eri puolella päätä kuin missä puhelinta oli käytetty.
In addition, one of the most important sources of error in a case-control study, selection bias due to differential participation, was assessed in a subset of the case-control data.
Tämän lisäksi tapaus-verrokkitutkimuksen erästä keskeisintä virhelähdettä, tutkimukseen osallistumiseen liittyvää harhaa, arvioitiin tutkimukseen osallistumisen suhteen tapaus-verrokkitutkimuksen osa-aineistossa.
The risk of glioma and meningioma in relation to mobile phone use was investigated in population-based case-control studies conducted in five North European countries.
Matkapuhelimen käyttöön liittyvää kahden yleisimmän aivokasvaimen, gliooman ja meningeooman, vaaraa tutkittiin väestöpohjaisissa tapaus-verrokkitutkimuksissa, jotka tehtiin yhteensä viidessä Pohjois-Euroopan maassa.
In conclusion, the present studies do not suggest mobile phone use as a cause of brain tumours.
Edellä esitettyjen tutkimusten tulosten perusteella voidaan todeta, että matkapuhelimen käyttö ei näyttäisi aiheuttavan aivokasvaimia.
The results of neither the case-control studies nor the meta-analysis provide consistent support for an association between mobile phone use and brain tumours.
Tapaus-verrokkitutkimusten tai meta-analyysin tulokset eivät tue olettamusta, että matkapuhelimen käytöllä olisi yhteyttä aivokasvainten vaaraan.
As it is not plausible that mobile phone use reduces the risk for brain tumours, there is a possibility that such results are due to selection bias, which tends to distort the results in case-control studies towards the null.
Koska ei ole uskottavaa, että matkapuhelimen käyttö pienentää aivokasvainten vaaraa, on mahdollista, että tällaiset tulokset johtuisivat harhasta.
In the case-control studies, mobile phone use was not conclusively related to increased risk of either glioma or meningioma.
Tapaus-verrokkitutkimuksissa matkapuhelimen käyttöön ei näyttänyt liittyvän suurentunutta gliooman tai meningeooman vaaraa.
Cases (1,521 gliomas and 1,209 meningiomas) were identified mostly from hospitals and controls (3,299) from national population registers or general practitioners´ patient lists.
Aivokasvaintapaukset, joita oli yhteensä 1521 glioomaa ja 1209 meningeoomaa, identifioitiin pääosin sairaaloista.
To comprehensively evaluate the effect of mobile phone use on risk of brain tumours, the existing evidence from the epidemiological studies published on the issue was combined using meta-analysis.
Jotta voitiin arvioida matkapuhelimen käytön kokonaisvaikutusta aivokasvainten riskiin, käytettiin tutkimusmenetelmänä meta-analyysiä, jossa yhdistettiin tutkimustulokset kaikista tutkimusaihetta käsittelevistä, jo julkaistuista väestötutkimuksista.
Mobile phone use was assessed using several exposure indicators, such as regular use (phone use at least once a week for at least six months), duration of use as well as cumulative number of hours and calls.
Säännölliseksi matkapuhelimen käytöksi tutkimuksessa katsottiin se, että henkilö oli käyttänyt puhelinta vähintään kerran viikossa vähintään 6 kuukauden ajan.
Possible selection bias due to differential participation by exposure status in the Finnish arm of the INTERPHONE study was evaluated by comparing mobile phone use between study participants and subjects who refused to participate in the study, but were willing to answer a short questionnaire covering only mobile phone use status and educational level.
Matkapuhelimen käytön yhteyttä tutkimukseen osallistumiseen ja siitä tutkimukseen aiheutuvaa mahdollista harhaa arvioitiin INTERPHONE-tutkimuksen suomalaisessa aineistossa vertaamalla keskenään tutkimushaastatteluun osallistuneita ja sellaisia henkilöitä, jotka kieltäytyivät osallistumasta tutkimukseen, mutta vastasivat matkapuhelimen käyttöä ja koulutusta käsittelevään lyhyeen kyselyyn.
In the analysis, a pooled estimate was calculated for all brain tumours combined, and also separately for the three most common tumour types, glioma, meningioma and acoustic neuroma using inverse variance-weighted method.
Matkapuhelimen käytön kokonaisvaikutusta kuvaava yhdistetty estimaatti laskettiin analyysissä yleisesti kaikille aivokasvaimille ja erikseen kolmelle yleisimmälle kasvaintyypille, joita ovat gliooma, meningeooma ja akustikusneurinooma.
Detailed history of mobile phone use was obtained in personal interviews.
Tutkimushenkilöiden matkapuhelimen käytön historiaa selvitettiin henkilökohtaisin haastatteluin ja matkapuhelimen käyttöä arvioitiin useiden eri altistusindikaattoreiden perusteella.
In the case-control studies, a decreased risk was found in relation to regular mobile phone use for both gliomas and meningiomas.
Tapaus-verrokkitutkimuksissa havaittiin, että säännöllisillä matkapuhelimen käyttäjillä oli pienentynyt vaara sairastua glioomaan tai meningeoomaan.
To assess the magnitude of selection bias, the risk for brain tumours was evaluated separately for the participants interviewed and for the combined group consisting of both these subjects and those who only responded to the short questionnaire.
Osallistumiseen liittyvän harhan suuruutta arvioitiin määrittämällä aivokasvainten vaaraa kuvaava estimaatti erikseen tutkimushaastatteluun osallistuneille henkilöille ja ryhmälle, johon kuuluivat sekä tutkimushaastatteluun osallistuneet että lyhyeen kyselyyn vastanneet henkilöt.
In the Finnish INTERPHONE study, an indication of selection bias was detected, as the risk for brain tumours related to mobile phone use was lower among study participants than in the group that also included the subjects who refused to grant a full interview but responded to the short questionnaire.
Viite harhan olemassa olosta saatiin suomalaisessa INTERPHONE-tutkimuksessa, jossa matkapuhelimen käyttöön liittyvä aivokasvainten vaara oli pienempi tutkimushaastatteluun osallistuneiden joukossa kuin yhdistetyssä ryhmässä, johon kuuluivat näiden henkilöiden lisäksi myös vain lyhyeen kyselyyn vastanneet.
According to the 12 studies included in the meta-analysis, the pooled estimate for all tumour types combined did not show an association between mobile phone use and brain tumours (OR = 0.98, 95 % CI: 0.83-1.16).
Myöskään meta-analyysiin sisällytettyjen 12 tutkimuksen perusteella matkapuhelimen käytön kokonaisvaikutukselle laskettu yhdistetty estimaatti ei antanut viitteitä siitä, että matkapuhelimen käytöllä olisi yhteyttä aivokasvainten vaaraan.
As there was decreased risks in the case-control studies, the possibility that the results are affected by bias, needs to be carefully considered in their interpretation.
Tuloksia on tulkittava kuitenkin erityisen varovaisesti, sillä on mahdollista, että ne johtuvat tutkimuksessa olevasta harhasta.
The risk for brain tumours associated with mobile phone use based on only interviewed participants was below unity, whereas the risk based on the combined group consisting of both full participants and subjects responding the short questionnaire was closer to unity.
Tutkimushaastatteluun osallistuneilla havaittiin myös pienempi matkapuhelimen käyttöön liittyvä aivokasvainten vaara kuin yhdistetyllä ryhmällä, johon kuuluivat sekä tutkimushaastatteluun osallistuneet että tutkimushaastattelusta kieltäytyneet, mutta vain lyhyeen kyselyyn vastanneet henkilöt.
In the Finnish INTERPHONE study, the study participants interviewed were more likely to be mobile phone users than the subjects who refused to give a full interview but responded to the short questionnaire.
Matkapuhelimen käyttäjät olivat hieman innokkaampia osallistumaan suomalaiseen INTERPHONE-tutkimukseen kuin ne, jotka eivät käyttäneet matkapuhelinta.
The impulsive mass defined by standard EN 1998-4 is used as the added mass value.
Lisättynä massana käytettiin standardin EN 1998-4 mukaisesti määriteltyä impulsiivisen massan arvoa.
This might have a great impact on structure’s eigenfrequencies by lowering them and by this affecting on structure’s behavior.
Tämä aiheuttaa rakenteen ominaistaajuuksien laskua ja voi näin vaikuttaa merkittävästi rakenteen käyttäytymiseen.
The eigenmodes that are inspected are modes where a large portion of the container mass is moving.
Tutkitut ominaismuodot olivat muotoja, joissa suurin osa rakenteen massasta osallistuu muodon liikkeeseen.
By using finite element method and acoustic elements, it is possible to numerically study this effect.
Hyödyntämällä elementtimenetelmää voidaan tämän ilmiön vaikutusta tutkia numeerisesti.
By coupling the interface that fluid and container shares it is possible to transfer the pressure values to the structure.
Käyttämällä säiliön seinämän ja nestealueen yhteisen rajapinnan kytkentää, voidaan nesteen painejakauman vaikutus siirtää rakenteelle.
This effect is examined by interface coupling with usage of acoustic elements and with simpler added mass method.
Nesteen vaikutus rakenteeseen huomioitiin neste-rakenne-kytkennällä hyödyntämällä akustisia elementtejä sekä yksinkertaisemmalla lisätyn massan menetelmällä.
Cylindrical tank with the highest studied liquid level of H = 1500 mm the eigenfrequency by using acoustic elements was 44 % smaller when compared to the frequency of an empty tank.
Ympyräpohjaisen säiliön sisältäessä nestettä korkeimmalla tutkitulla nestepinnan korkeudella H = 1500 mm, oli ominaistaajuus akustisia elementtejä käytettäessä 44 % pienempi kuin tyhjän säiliön ominaistaajuus.
To simple geometry it is also possible to present the effect of fluid by using the distributed mass by small error in the results.
Yksinkertaiselle geometrialle voidaan myös tasaisesti jaetulla massalla mahdollista kuvata nesteen vaikutus pienellä erolla akustisiin elementteihin.
Comparison is made between eigenfrequencies obtained by using acoustic elements and two other mass adding techniques: distributed mass and point mass.
Työssä vertailtiin akustisilla elementeillä saatujen ominaistaajuuksien arvoja kahteen eri lisätyn massan menetelmään: tasaisesti lisättyä massaa ja pistemassaa.
Geometry of these containers are cylindrical and rectangular.
Säiliöiden rakenteet olivat muodoiltaan ympyräpohjainen ja suorakulmiopohjainen.
These two methods have been used in technical analyses before acoustic elements.
Näitä menetelmiä on hyödynnetty aikaisemmin teknisessä laskennassa huomioimaan nesteen vaikutusta.
With acoustic elements it was possible to achieve the results with a relative error of 0.8 %.
Akustisilla elementeillä saatiin toistettua vertailuun valitut ominaistaajuuksien arvot suhteellisen eron ollessa suurimmillaan noin 0.8 %.
The accuracy of acoustic elements is verified by making a comparison to results for eigenfrequencies of cylindrical container found from literature.
Työssä arvioitiin akustisien elementtien tarkkuutta vertailulla kirjallisuudesta löytyviin ympyräpohjaisien säiliöiden analyyttisesti laskettuihin ominaistaajuuksien arvoihin.
With distributed mass the eigenfrequency was 36 % larger compared to acoustic elements.
Tasaisesti jaetulla massalla taajuus oli suurimmillaan noin 36 % suurempi kuin akustisilla elementeillä.
Rectangular container tank with the highest studied liquid level the eigenfrequency by using acoustic elements was 68 % smaller when compared to a frequency of an empty container.
Suorakulmiopohjaisen säiliön sisältäessä nestettä korkeimmalla tutkitulla nestepinnan korkeudella, oli ominaistaajuus akustisilla elementeillä noin 68 % pienempi kuin tyhjän säiliön ominaistaajuus.
With distributed mass the eigenfrequencies was 1 % smaller when compared to acoustic elements.
Tasaisesti jaetulla massalla taajuudet olivat suurimmillaan noin 1 % pienempiä kuin akustisilla elementeillä.
Point mass did result the largest errors in the results compared to other used methods and therefore is not suitable for this kind of analysis.
Pistemassan käyttö ei osoittautunut kuvaavan nesteen vaikutusta hyvin, tuottaen suurimmat erot verrattuna muihin työssä käytettyihin menetelmiin.
Based on the results in this thesis it can be concluded that it is possible to achieve accurate eigenfrequency results and consider the effect of fluid by using acoustic elements.
Työn tuloksien perusteella akustisia elementtejä hyödyntämällä on mahdollista saavuttaa tarkka kuvaus nesteen vaikutuksesta rakenteen ominaistaajuuksiin.
The thesis proceeded to study containers with different amount of fluid inside.
Työssä edettiin tämän jälkeen tutkimaan säiliöitä vaihdellen niiden sisältämän nesteen määrää.
With point mass the eigenfrequency was 161 % larger compared to acoustic elements.
Pistemassalla ominaistaajuus akustisiin elementteihin verrattuna oli suurimmillaan noin 161 % suurempi.
Instead of studying flowing fluid, acoustic elements enable to solve the pressure field of the acoustic domain.
Nestealue mallinnettiin akustisilla elementeillä, joilla nesteen virtaamisen sijasta voidaan kuvata paineaallon eteneminen nesteessä.
This thesis studied fluid filled containers and the effect of fluid on eigenfrequencies.
Tässä työssä tutkittiin nesteen vaikutusta nestettä sisältävien säiliöiden ominaistaajuuksiin.
With distributed mass the eigenfrequency was 3 % larger when compared to acoustic elements when the container had highest amount of liquid inside in it. With point mass the eigenfrequency was 11 % larger compared to acoustic elements.
Verrattaessa tasaisesti jaetulla massalla saatua ominaistaajuutta akustisilla elementeillä saatuun, oli tasaisesti jaetulla massalla taajuus suurimmillaan noin 3 % suurempi kuin akustisilla elementeillä saatu taajuus.
After this the thesis proceeds to study an object submerged in fluid filled rectangular container.
Työssä edettiin tutkimaan nesteen vaikutusta nesteeseen upotettuun kappaleeseen.
The effect of fluid was studied with acoustic elements and distributed mass. With the studied eigenmodes by using acoustic elements the eigenfrequencies lowered at its largest 6 % compared to the empty container.
Tutkituilla ominaismuodoilla akustisilla elementeillä taajuudet laskivat suurimmilla noin 6 % verrattuna tyhjän säiliön ominaistaajuuksiin.
Fluid causes a force that resists structure’s movement.
Nesteen vuorovaikuttaessa säiliön kanssa on sillä säiliön liikettä vastustava vaikutus.
The number of treatment days decreased from 3782 days to 3066 treatment days.
Hoitopäivien määrä väheni 3782 päivästä 3066 hoitopäivään.
There was no significant change in the number of subdivisions.
Osastojaksojen kokonaismäärässä ei havaittu merkittävää muutosta.
Of the pediatric patients, 12% reported being angry, 4% sad, 4% fearful, 45% plain and 35% cheerful.
Lapsipotilaista 12 % raportoi olevansa vihainen, 4 % surullinen, 4 % pelokas, 45 % tavallinen ja 35 % iloinen.
The investigated nursing events (n = 1068) represented 39% of the study time events.
Tutkitut hoitotapahtumat (n=1068) edustivat 39 % tutkimusajan hoitotapahtumista.
The process-based assessment of the treatment was performed by comparing the performance indicators for 2008-2014.
Hoidon prosessiperusteinen arviointi suoritettiin vertailemalla toiminnan tunnuslukuja vuosina 2008–2014.
The evaluation model and technology used in the study can be applied more extensively to the quality of social and health services.
Tutkimuksessa käytettyä arviointimallia ja teknologiaa voidaan jatkossa soveltaa laajemminkin sosiaali- ja terveyspalvelujen laadun arviointiin.
Pediatric patients (n = 978) and their families (n = 684), university hospital (n = 1303) and co-workers (n = 210) evaluate the quality of nursing events (n = 1068).
Hoitotapahtumien (n=1068) laatua arvioivat lapsipotilaat (n=978) ja heidän läheisensä (n=684) sekä yliopistosairaalan (n=1303) ja yhteistyötahojen (n=210) työntekijät.
When looking at treatment events with both pediatric patients and adults, only a weak correlation between the answers was found, ranging from 0.23 to 0.29, which was statistically significant.
Tarkastellessa niitä hoitotapahtumia, joissa oli paikalla sekä lapsipotilaita että aikuisia, havaittiin vastausten kesken vain heikko, välillä 0.23 – 0.29 vaihteleva korrelaatio, joka tosin oli tilastollisesti merkitsevä.