natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thus, Whitey’s Lindy Hoppers and George Snowden’s hard work to promote the Lindy Hop culminated in the article.
Siten Whitey’s Lindy Hoppers –ryhmän ja George Snowdenin kova työ Lindy Hopin promotoimiseksi kulminoitui kyseisessä artikkelissa.
As far as the Communists are concerned, they mainly preferred modern dance to the jazz dance.
Kommunistit puolestaan yleisesti pitivät modernia tanssia korkeammassa arvossa kuin jazz-tanssia.
The dancers were recognized mostly for their dancing, with the exception of Bill Robinson whose acting skills were occasionally praised in the movie reviews.
Tanssijat tunnistettiin pääasiassa heidän tanssinsa osalta, yhtenä keskeisenä poikkeuksena Bill Robinson, jonka näyttelijan kykyjä ylistettiin välillä arvosteluissa.
Overall, the critics seemed to appreciate African-American, dance-related values like good rhythm which differed positively from white dancers’ rhythm, and they occasionally recognized the Harlem dancers as rehearsed dancers.
Ylipäätään, kriitikot näyttivät arvostavan afrikkalais-amerikkalaisia tanssiin liittyviä arvoja kuten rytmi, mikä poikkesi positiivisesti valkoisten tanssijoiden rytmistä, ja Harlemin tanssijat tunnistettiin välillä myös tanssijoina, jotka olivat harjoitelleet tanssimista.
He broke racial barriers in that sense.
Tuossa mielessä hän selkeästi rikkoi ns. rodullisia raja-aitoja.
African-American jazz dance was also compared to other entertainment forms like American football and basketball.
Tutkimuksessa myös verrattiin afrikkalais-amerikkalaista jazz-tanssia myös muihin viihdemuotoihin kuten amerikkalainen jalkapallo ja koripallo.
It seems that the riots did not directly decrease the number of Harlem places of entertainment which mostly stayed intact after the riots.
Näyttää siltä, että nämä mellakat eivät vähentäneet Harlemin viihdepaikkoja, mitkä enimmäkseen jatkoivat toimintaansa mellakoiden jälkeen ainakin lyhyellä aikavälillä.
Although the mainstream press reported on Harlem dancers positively and even sometimes stressed equality between races when publishing pictures of dancers, especially the Rockland Palace dance marathon in Harlem in 1928, the dancers were also occasionally dismissed.
Vaikka valtavirran lehdistö raportoi Harlemin tanssijoista positiivisesti ja jopa painotti rotujen välistä tasa-arvoa, ja erityisesti Harlemin Rockland Palace –tanssimaratonista julkaistussa kuvissa vuodelta 1928 tämä tasa-arvo tuotiin esiin, niin Harlemin tanssijoita myös kuvattiin vähäarvoisina.
Harlem dancers were reported on in a variety of ways in the mainstream press.
Harlemin tanssijat mainittiin vaihtelevasti valtavirran lehdistössä.
Harlem-based jazz dance refers to jazz and swing music dances like the Lindy Hop, the Charleston, and Tap dance, which were danced and promoted by Harlemites in and outside Harlem.
Harlemin jazz-tanssi tarkoittaa erilaisia jazz- ja swing-musiikkiin liittyviä tansseja kuten lindy hop, charleston ja steppi-tanssi, joita harlemlaiset tanssivat ja levittivät niin Harlemissa kuin Harlemin ulkopuolella.
How they were seen in the mainstream press was examined by analyzing reviews and articles of the Broadway-connected plays, movies, the Harvest Moon Ball contest, other contests, and other performances.
Väitöskirjassa tutkittiin kuinka heidät nähtiin valtavirran lehdissä analysoimalla sanomalehdistä ja makasiinityyppisistä lehdistä erilaisia Broadway-näytelmiin, elokuviin, Harvest Moon Ball – kilpailuun ja muihin kilpailuihin sekä heidän esiintymisiinsä liittyviä arvosteluja ja artikkeleita.
The Lindy Hop/Jitterbug Jive, which was the crucial dance in the Harvest Moon Ball because audiences acknowledged it as the number one dance in the contest, was recognized in a powerful way in the LIFE magazine article in 1943 where it was stated that the Lindy Hop was a national dance of the United States.
Lindy Hop/Jitterbug Jive, mikä oli keskeinen tanssi kilpailussa, ja myös yleisön suosikkitanssi, tunnustettiin voimallisesti LIFE-makasiinilehdessä vuonna 1943, kun lehti julkaisi artikkelin, jossa todettiin lindy hopin olevan Yhdysvaltain kansallistanssi.
Bill Robinson, in particular, was recognized mostly positively when compared to other Harlem dancers.
Ainoastaan Bill Robinson tunnistettiin pääasiassa positiivisesti muihin Harlemin tanssijoihin verrattuna.
In addition to the mainstream press, African-American newspapers, dancers’ interviews, articles about dancers, their memoirs, various studies and different materials in archives, were used for building up the picture of Harlem entertainment both in and outside Harlem.
Valtavirran lehtien lisäksi hyödynnettiin erityisesti afrikkalais-amerikkalaisia sanomalehtiä, tanssijoiden haastatteluja, tanssijoihin liittyviä artikkeleita, heidän muistelmiaan sekä erilaisia tutkimuksia ja arkistoja, joita tutkimuksessa käytettiin Harlemin viihdeteollisuuden kuvaamiseen.
They did not promote actively Harlem jazz dance as a remarkable cultural achievement.
Kommunistit ja NAACP eivät markkinoinneet aktiivisesti Harlemin jazz-tanssia merkittävänä kulttuurisena saavutuksena.
The mainstream press coverage differed among dancers.
Valtavirran lehtien raportoinnin määrä näytti vaihtelevan eri tanssijoiden välillä.
Thus, Harlem entertainment was challenged by this external entertainment.
Joka tapauksessa tämä Harlemin ulkopuolinen viihdeteollisuus haastoi Harlemin vastaavan viihdeteollisuuden.
In addition, it explores how rising midtown, Manhattan entertainment venues competed with Harlem entertainment.
Lisäksi tutkittiin kuinka lisääntyvä Manhattanin keskikaupungin ja muu Manhattanin viihdeteollisuus vaikutti Harlemin viihdeteollisuuteen.
Recognition of Harlem-based jazz dance diversified the image of African-American dancers as multifaceted dancers.
Vähintäänkin jazz-tanssin tunnistaminen valtavirran lehdissä monipuolisti afrikkalais-amerikkalaisten tanssijoiden imagoa monipuolisina tanssijoina.
A reason for that was possibly their success in the contest: They won the Lindy Hop/Jitterbug Jive division every year until 1942.
Kyseinen ryhmä voitti kilpailun Lindy Hop/Jitterbug Jive (jälkimmäinen vuodesta 1942) divisioonan joka vuosi vuosien 1935 ja 1942 välillä.
George Snowden with his partner, Mattie Purnell, also created the Lindy Hop, one of the most successful dances in the 20th century, in the Rockland Palace dance marathon.
Snowden kehitti parinsa Mattie Purnellin kanssa lindy hopin Rockland Palacen tanssimaratonissa Harlemissa vuonna 1928.
The sponsor of the contest, Daily News, wanted to give other dancers an equal chance to win the Lindy Hop/Jitterbug Jive division in the Harvest Moon Ball.
Valtavirran sanomalehti Daily News, joka sponsoroi kyseistä kilpailua, luultavasti halusi antaa myös muille tanssijoille mahdollisuuden voittaa Harvest Moon Ball -kilpailun kyseisen divisioonan.
ABSTRACT The dissertation discusses how Harlem-based jazz dance was recognized in the mainstream press, meaning, non-African-American newspapers and magazines, between 1921 and 1943.
TIIVISTELMÄ Väitöskirja pääasiassa käsittelee kuinka Harlemin jazz-tanssi tunnistettiin ns. valtavirran lehdissä vuosien 1921 ja 1943 välillä.
As far as the reviews of the Broadway-connected plays are concerned, they mostly received mixed reviews.
Broadway-näytelmien arvostelujen perusteella, he saivat sekä positiivisia että negatiivisia mainintoja.
Bill Robinson was reported on to a great extent in the mainstream press when compared to other Harlem dancers.
Bill Robinson oli selkeästi suosituin muihin Harlemin tanssijoihin verrattuna valtavirran lehtien raportoinnin määrän perusteella.
The topic was examined by exploring how Harlem jazz dance was perceived in and outside Harlem.
Kyseistä tunnistamista tutkittiin selvittämällä Harlemin jazz-tanssia sekä Harlemissa että Harlemin ulkopuolella ja kuinka Harlemin jazz-tanssi nähtiin valtavirran lehdissä.
It is possible that the rise in midtown and other Manhattan entertainment led to the decreased number of white people visiting Harlem places of entertainment, starting at the end of the 1930s.
On mahdollista, että Harlemin viihdepaikkojen menestyksen laskeva trendi 1930-luvun loppupuolella oli kytköksissä tähän muun Manhattanin viihdeteollisuuden nousuun.
The leaders of the NAACP were also active in the Harlem Renaissance Movement which neglected the Harlem jazz dances because it considered them mostly as ‘lower art forms’.
Harlemin renesanssiliike piti yleisesti jazz-tansseja vähäarvoisina taidemuotoina.
African-American jazz dance was fully integrated before these other remarkable entertainment forms.
Näyttää siltä, että afrikkalaisamerikkalainen jazz-tanssi oli täysin integroitu aiemmin kuin amerikkalainen jalkapallo tai koripallo.
Where movie reviews are concerned, Bill Robinson and others got mixed reviews.
Elokuvaarvostelujen perusteella, myös Bill Robinson sai sekä positiivisia että negatiivisia kannanottoja muiden Harlemin tanssijoiden lisäksi.
As far as the amount of pictures and articles, and sometimes dismissing tone of the articles are concerned, the mainstream press coverage of the Harvest Moon Ball underplayed Whitey’s Lindy Hoppers who participated successfully in the contest.
Valtavirran lehdistö vähätteli erityisesti menestyksellistä Whitey’s Lindy Hoppers –ryhmää Harvest Moon Ball -kilpailuun liittyen.
The rivalry for hegemony in the Eastern Baltic has kept the legacy of the conquest and conversion a topical as well as a political issue.
Kilpailu hegemoniasta Itämeren itäisillä alueilla on pitänyt valloituksen ja käännyttämisen perinnön jatkuvasti ajankohtaisena ja poliittisena aiheena.
The Baltic Crusades and the Culture of Memory : Studies on historical representation, rituals, and recollection of the past
Itämeren ristiretket ja muistamisen kulttuuri : Tutkimuksia historiallisesta representaatiosta, rituaaleista ja menneisyyden muistamisesta
In the frontier chronicles, authority is first and foremost based on the connections with the Christian past.
Rajamaakronikoissa auktoriteetti perustuu ensisijaisesti kontakteihin kristillisen menneisyyden kanssa.
Yet these texts also reveal an understanding that these contacts with the sacred past should be manifested through various media: through textual quotations, but also through rituals and other performances.
Lisäksi nämä tekstit tuovat ilmi ymmärryksen että kontakteja pyhän menneisyyden kanssa pitää manifestoida eri medioiden kautta: tekstuaalisten lainausten, mutta myös rituaalien ja muiden esityksien kautta.
Four of the articles examine Latin missionary historiography from the eleventh to the thirteenth century, concentrating on the chronicles related to the archdiocese of Hamburg-Bremen (with a particular focus on the Chronicle of Henry of Livonia).
Väitöskirjan neljä artikkelia käsittelevät latinankielistä historiankirjoitusta 1000-luvulta 1200-luvulle, keskittyen Hamburg-Bremenin arkkihiippakunnan liittyviin lähetyskronikoihin (erityisesti Henrikin Liivinmaan kronikkaan).
These founding narratives of the frontier settlements and institutions allow insight into the function of literary representations in legitimising the new rule, but they also highlight the importance of performative practices in the Christianisation of the borderlands.
Nämä siirtokuntien ja instituutioiden perustamiskertomukset osoittavat kirjallisten representaatioiden käyttökelpoisuuden uuden vallan legitimoinnissa, mutta ne myös korostavat performatiivisten käytäntöjen tärkeyttä rajamaiden kristillistymisessä.
These studies have emphasised that the formation of effective memorial figures is based on their remediation in various cultural media.
Nämä tutkimukset korostavat että toimivien muisti-figuurien muodostuminen perustuu niiden toistamiseen erilaisissa kulttuurisissa medioissa.
The active appropriations have secured a constant remediation of the medieval narratives in different cultural media, while also resulting in their considerable transformations.
Tämä aktiivinen käyttö on varmistanut keskiaikaisten kertomuksien jatkuvan toistamisen eri kulttuurisissa medioissa, mutta on myös tuonut mukanaan merkittäviä muutoksia.
This article-based dissertation tackles the role of cultural representations and practices in the medieval expansion of Latin Christendom, analysing the historiography concerning the conversion and conquest of the Baltic Sea area.
Tämä artikkeliväitöskirja käsittelee kulttuuristen representaatioiden ja käytäntöjen roolia latinalaisen kristikunnan keskiaikaisessa laajentumisessa analysoimalla Itämeren alueen käännyttämistä ja valloittamista käsittelevää historiankirjoitusta.
The dissertation also has a more generally theoretical dimension, addressing the oft-debated problem that we can analyse medieval rituals only indirectly, through textual or visual mediations.
Väitöskirja tarjoaa myös teoreettisen näkökulman paljon keskustelua herättäneeseen huomioon siitä, että voimme tutkia keskiaikaisia rituaaleja vain epäsuorasti, niitä koskevien tekstuaalisten tai visuaalisten representaatioiden välityksellä.
The dissertation also considers the cultural memory of the Christianisation period in a longer historical perspective, two of the articles discussing its afterlives during later periods: the early modern, the Enlightenment and the modern eras.
Kaksi artikkelia käsittelee sen jälkielämää (afterlife) myöhäisimmillä aikakausilla: varhaisella uudella ajalla, valistuksen aikana ja modernilla aikakaudella.
In addition to that the thesis demonstrates that there are fruitful perspectives for analysing the appropriation of rituals in the medieval history writing offered by the studies of cultural memory.
Tutkimuksessa väitetään lisäksi, että kulttuurisen muistin tutkimus tarjoaa lupaavia analyyttisiä työkaluja, joilla avata rituaalikertomuksien merkitystä keskiaikaisessa historiankirjoituksessa.
It argues that because it is impossible to know whether the described rituals actually took place, we should instead focus on the ways in which their historiographical representations enable to analyse the meaning and significance of the rituals.
Väitöskirja esittää, että merkityksellistä ei ole se, tapahtuivatko kuvatut rituaalit todella, vaan se, että ne sisällytettiin aikakauden historiankirjoitukseen.
Hannah Arendt (1906-1975) did not theorize gender as a political question.
Hannah Arendt (1906-1975) ei teoretisoinut tuotannossaan sukupuolta poliittisena kysymyksenä.
In her public life, she neither participated nor spoke up in favor of any feminist group.
Julkisessa elämässään Arendt ei puhunut aikansa feminististen liikkeiden puolesta eikä kuulunut mihinkään feministiseen järjestöön.
None of her major works deal with women s liberation, women s rights, or with gendered aspects of power.
Hänen teoksensa eivät käsittele naisasialiikettä, naisten oikeuksia tai esimerkiksi vallan sukupuolittuneisuutta.
Finally, postmodern and queer readings highlight concepts such as unique distinctness , speech and action and pariahdom , establishing Arendt as a precursor to feminist elaborations on performativity as well as critiques of identity politics.
Postmodernit ja queer-tulkinnat taas analysoivat Arendtin käsitystä puheen ja toiminnan performatiivisuudesta sekä pariah-vastarinnasta ja väittävät, että Arendt oli identiteettipolitiikan kritiikin edeltäjä.
Second, Continental, French and Italian interpretations operate with Arendt s concept of natality and regard Arendt as a female genius.
Ranskalaiset ja italialaiset tulkinnat painottavat Arendtin syntyvyyden (natality) käsitettä teoretisoidakseen hänen tuotantoansa feminiinisenä ajattelun ja kirjoittamisen tapana ja jopa naisellisen nerouden muotona.
First, Anglophone, early second wave sisterhood-interpretations approach Arendt through the conceptual pairs of the public and the private , and the social and the political , arriving at the conclusion that Arendt is a masculine anti-feminist.
Amerikkalaiset, toisen aallon teoreetikot kritisoivat Arendtin tekemää julkisen ja yksityisen tilan erottelua ja pitävät sen vuoksi häntä maskuliinisena antifeministinä.
At the same time, the history of contemporary feminist political theorizing emerges as a highly polyphonic tradition.
Arendt-tulkintojen valossa feministinen poliittisen ajattelun perinne itsessään taas näyttäytyy rikkaana ja moniäänisenä.
In this study I ask how and for what purposes have feminist interpreters of Arendt singled out concepts and topics for scrutiny and debate in their efforts to understand the absence of a theory of gender in Arendt s oeuvre.
Esitän tutkimuksessani, että feministiset Arendt-tulkinnat valaisevat Arendtin suhdetta sukupuolta ja seksuaalisuutta käsitteleviin poliittisiin ja filosofisiin kysymyksiin nimenomaan erilaisten ja jopa keskenään ristiriitaisten kantojen kautta.
This dissertation provides the first monograph length, systematic examination of four decades of feminist responses to Arendt s political thought.
Tästä huolimatta Arendtin tuotantoa on jo neljän vuosikymmenen ajan tutkittu nimenomaan feministisestä näkökulmasta.
Hence, there is no single, univocal feminist theory or feminism that can be applied to Arendt s texts in order to answer the question of how and why she left questions related to gender and sexuality unanswered.
Väitän, että feministiset Arendt-tulkinnat voidaan jakaa kolmeen eri tulkintalinjaan sen perusteella, miten ne selittävät sen, että Arendt ei teoretisoinut sukupuolta ja seksuaalisuutta.
Analysis was performed using IRMS, XRD and ICP-MS methods.
Analysointiin käytettiin IRMS, XRD ja ICP-MS menetelmiä.
The research material consists of 21 dolomite samples taken from the Kalvberget formation in western Sweden.
Tutkimusaineisto koostuu 21 dolomiitti näytteestä, jotka on otettu Kalvbergetin muodostumasta Länsi-Ruotsista.
From the Ce/Ce* anomaly it was concluded that these samples formed in anoxic environment.
Näytteiden Ce/Ce* anomalian perusteella näytteet olivat muodostuneet anoksisessa ympäristössä.
Mean value for Ce/Ce* anomaly was 0,94, which differed greatly from modern values.
Ce/Ce* anomalian keskiarvo oli 0,94, joka poikkeaa paljon nykyisistä oksisista merivesistä.
Main question in this thesis was to find out if these samples represented Neoproterozoic cap carbonates and how these samples fit in the global Neoproterozoic δ13C graph.
Keskeisin kysymys oli selvittää, edustavatko näytteet neoproterotsooisia kattokarbonaatteja sekä miten näytteet sijoittuvat globaalille neoproterotsooiselle δ13C-kuvaajalle.
Conclusion from these results is that these samples do not represent typical cap carbonates formed in Neoproterozoic glaciations, but they are carbonate sediments formed in marine environment between the iceages.
Tämän perusteella näytteet eivät siis edusta neoproterotsooisille jääkausille tyypillisiä kattokarbonaatteja, vaan ne ovat meressä jääkausien välisenä aikana muodostuneita karbonaattisedimenttejä.
Main function of trace elemental analysis was to conclude if the isotopical values represented primary marine values or if these values were changed during metamorphical processes.
Hivenainekoostumuksen perusteella selvitettiin, edustavatko isotooppiarvot primääristä mariinista arvoa vai ovatko arvot muuttuneet metamorfoosissa.
REE composition showed some signs of detrital matter in the silicate rich samples.
REE-koostumuksessa havaittiin merkkejä detritaalisesta aineksesta silikaattirikkaimmissa näytteissä.
REE plots of these samples resembled modern seawater REE plots, although the samples were depleted in HREE compared to modern seawater.
Kyseisten näytteiden REE-kuvaajat lähestyivät modernien merivesien kuvaajia, joskin ne olivat köyhtyneet HREE alkuaineista verrattuna moderneihin merivesiin.
The samples had undergone a green schist-amphibolite facies metamorphosis.
Näytteet olivat käyneet läpi vihreäliuske-amfiboliittifasieksen metamorfoosin.
Samples K1-K6 had metamorphosed more clearly than samples K7-K21.
Näytteet K1-K6 olivat muuttuneet voimakkaammin kuin näytteet K7-K21.
Samples K7-K21 had signs of δ18O values changing because of the interaction with fluids, but the δ13C values represented almost constant values.
δ18O arvossa oli merkkejä muuttumisesta fluidien kanssa, mutta δ13C arvot edustivat lähes muuttumattomia arvoja.
Part of the samples were left out from the REE composition examination, as they represented more PAAS content and not primary marine values.
Tästä syystä osa näytteistä hylättiin, sillä näytteiden REE pitoisuudet lähestyivät PAAS pitoisuuksia eivätkä edustaneet alkuperäisiä mariinisia arvoja.
δ13C and δ18O values were analysed from these samples, as well as trace elements and REE composition.
Näytteistä analysoitiin δ13C- ja δ18O-arvot, sekä hivenaineiden ja REE-alkuaineiden koostumus.
Samples K7-K21 thus represent primary marine values better.
Näytteiden K7-K21 isotooppiarvot edustivat paremmin mariinisia arvoja.
The samples were gathered around the Kalvberget formation, representing approx. 30 m of the outcrop.
Näytteet oli otettu eripuolilta Kalvbergetin muodostumaa, n. 30 m matkalta.
With these restrictions only samples K7, K11-K16, K18 and K20 were left from examination.
Silikaattien aiheuttaman kontaminaation vuoksi myös näytteet, joiden karbonaattipitoisuus oli <85% hylättiin, jolloin REE-alkuaineiden tarkasteluun jäljelle jäivät näytteet K7, K11-K16, K18 sekä K20.
Indication of metamorphosis affecting the isotopic values in samples K1-K6 led to removal of these samples from the isotopic examination.
Metamorfoosin aiheuttaman muuttumisen perusteella näytteet K1-K6 hylättiin isotooppitarkastelusta.
Samples represented thickness of 15 m from the outcrop.
Paksuudeltaan näytesarja edusti 15 m koko Kalvbergetin muodostumasta.
In the plot they placed between the Marinoan and Sturtian iceages 700 – 650 Ma.
Jäljelle jääneet näytteet K7-K21 sijoittuivat globaalilla δ13C kuvaajalla Marinoan ja Sturtian jääkausien väliin, n. 700 - 650 Ma ajalle.
Samples K1-K6 had reacted with silicates, thus changing their primary composition of δ13C and δ18O towards a more negative value.
Nämä reaktiot ovat muovanneet myös kyseisten näytteiden δ13C- ja δ18O-arvoja negatiivisemmiksi.
Better understanding of these basic mechanisms is crucial for developing new treatments for diseases associated with abnormal blood or lymphatic vessels function.
Näiden perusmekanismien ymmärtäminen on välttämätöntä, jotta imu-ja verisuonistoon liittyviin sairauksiin voidaan kehittää uusia hoitomuotoja.
Notch1 is expressed in both endothelial cells and mural cells while Notch3 is restricted to vascular mural cells.
Notch1 ilmentyy sekä endoteeli- että tukisoluissa, mutta Notch3 ilmentyy ainoastaan tukisoluissa.
The blood vascular system transports oxygen and nutrients to tissues and metabolic wastes from the tissues to excretory organs.
Verenkiertoelimistö huolehtii hapekkaan veren ja ravinteiden kuljetuksesta kudoksiin sekä aineenvaihdunnan tuottamien kuona-aineiden ja hiilidioksidin kuljetuksesta kudoksista erityselimiin, joiden kautta ne poistuvat elimistöstä.
Lymphatic vessels collect excess fluid from the interstitial space and return it back into the bloodstream, thus maintaining fluid homeostasis.
Imusuonisto kerää verisuonista tihkunutta nestettä kudoksista ja palauttaa sen takaisin verenkiertoon solislaskimoihin laskevan imusuonen, rintatiehyen kautta, ja näin ylläpitää elimistön nestetasapainoa.
Mammals have two parallel vascular systems, the blood and the lymphatic vascular system.
Nisäkkäillä on kaksi rinnakkaista suonistoa, verisuonisto ja imusuonisto, joilla on omat tehtävänsä elimistön toiminnan ylläpidossa.
Endothelial cell-mural cell interactions provide mechanical support to vessels as well as regulate many vessel functions that are crucial for vascular integrity such as permeability, sprouting and quiescence.
Tukisolut tukevat verisuonia, minkä lisäksi niiden vuorovaikutus endoteelisolujen kanssa säätelee monia verisuonten toimintoja, kuten verisuonten läpäisevyyttä ja uusien suonten muodostusta.
Using transgenic mouse models, we studied the role of Notch in embryonic lymphatic development and postnatal blood vascular development.
Tässä väitöskirjatyössä tutkimme Notch-signaloinnin vaikutusta imusuonten kehitykseen sikiönkehityksen aikana sekä verisuonten kehitykseen syntymän jälkeen transgeenisiä hiirimalleja apuna käyttäen.