natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The study is divided into three sub-studies concerning: 1) a national science curricula analysis at primary school level based on the PISA scientific literacy framework;2) an analysis of science textbooks on the electric circuit lesson at grade 6; and 3) interviews with primary school teachers regarding Pedagogical Content Knowledge (PCK) and General Pedagogical Knowledge (GPK) on the electric circuit lesson at grade 6.
Tutkimus jakautuu kolmeen osatutkimukseen: 1) kansallisten perusopetuksen luokkien 1-6 opetussuunnitelma-asiakirjojen analysointi PISA-viitekehyksessä; 2) perusopetuksen kuudennen luokan kahden oppikirjan virtapiiriä koskevien osuuksien analysointi; ja 3)luokanopettajien haastattelu koskien heidän käyttämäänsä pedagogista sisältötietoa ja yleistä pedagogista tietoa tilanteessa, jossa opetetaan virtapiiriin liittyviä asioita luokalla 6.
For example, the Thai curriculum was closer to the PISA framework than was the Finnish curriculum.
Thaimaalainen opetussuunnitelma oli lähempänä PISA viitekehystä kuin suomalainen opetussuunnitelma.
This research aims to compare science education at the primary school level between Finland and Thailand.
Tutkimuksen tavoitteena on vertailla luonnontieteiden opetusta peruskoulun alaluokilla Suomessa ja Thaimaassa.
Semi-structured interviews were employed for the collection of the interview data.
Haastatteluaineisto hankittiin puolistrukturoidulla haastattelulla.
Lastly, in the interviews the Finnish teachers emphasised the teaching of concepts through textbooks and computer materials.
Myös haastattelussa suomalaiset opettajat korostivat käsitteiden opettamisen tärkeyttä oppikirjoihin ja digitaalisiin oppimateriaaleihin tukeutuen.
Both Finnish and Thai curriculum designers and textbook authors could apply the findings of this comparative research.
Opetussuunnitelman ja oppikirjojen kirjoittajat voivat käyttää hyväksi vertailevan tutkimuksen tuloksia.
The main research methodology used in this study is the comparative approach and a content analysis technique was used in all three sub-studies.
Tutkimusmenetelmänä kaikissa kolmessa osatutkimuksessa on käytetty vertailevan tutkimuksen lähestymistapaa ja klassista sisällönanalyysia.
All textual and pictorial information from the science curricula at primary school level, including science textbooks, the electric circuit lesson and the teachers transliterations, were analysed following the inductive and deductive content analysis.
Teksti- ja kuvallinen informaatio kansallisissa opetussuunnitelma-asiakirjoissa ja oppikirjoissa sekä opettajien litteroidut haastattelut analysoitiin induktiivisella ja/tai deduktiivisella sisällön analyysilla.
The Thai curriculum emphasised the scientific process and the Finnish curriculum focused on the concepts and contexts, rather than the process.
Thaimaalainen opetussuunnitelma painotta prosessia ja suomalainen käsitteitä ja konteksteja, joissa käsiteitä kohdataan.
These three sub-studies may reflect the holistic science education of the two countries in this comparative study between them.
Näiden kolmen osa-tutkimuksen avulla saadaan kokonaisvaltaista tietoa luonnontieteiden opetuksesta vertailumaissa.
Altogether, six experienced primary school teachers participated three Finnish teachers in Helsinki and three Thai teachers in Bangkok.
Haastatteluun osallistui kolme luokanopettajaa Suomesta ja kolme Thaimaasta pääkaupunkiseuduilta.
In addition, a quantitative method was used to describe the findings from the qualitative approach through percentages, bar charts and a Pearson s chi-squared test.
Sisällön analyysin tuloksia käsiteltiin myös kvantitatiivisella otteella, kuten Pearsonin khin neliötestillä, ja havainnollistettiin pylväsesityksin.
Further, the Finns may learn from the Thai teachers how to organise laboratory activities for relatively large sized classes and how to balance the learning of conceptual and procedural knowledge.
Thaiopettajat voivat oppia suomalaisilta opettajilta keinoja työrauhan ylläpitämiseen ja suomalaiset opettajat thaimaalisilta opettajilta keinoja oppilastöiden tekemiseen suuressa luokassa ja lisäksi kuinka löydetään parempi tasapaino käsitteellisen ja menetelmällisen tiedon oppimisen välille.
The main findings revealed that Finnish science education strongly emphasised conceptual knowledge (according to all three sub-studies) while the Thai science education emphasised procedural knowledge.
Tutkimuksen päätulos on, että suomalainen ala-luokkien luonnontieteiden opetus painottaa käsitteellistä osaamista ja thaimaalainen menetelmällistä osaamista.
The Thai teachers emphasised the teaching and learning of procedural knowledge and consequently used more experimentation, along with authentic materials in the school laboratory.
Thaimaalaiset opettajat puolestaan painottivat prosessien oppimista ja niiden oppimista tukevien tutkimusten tekemistä koululaboratoriossa.
In addition to the similarities and differences, the comparison revealed particular avenues that could be developed in science education.
Kahden maan opetussuunnitelmien ja oppikirjojen samankaltaisuuksien ja erojen tunnistamisen lisäksi tutkimuksen tuloksia voidaan käyttää luonnontieteiden opetuksen kehittämiseen kummassakin maassa.
For example, curriculum planners and science educators, not only in Finland and Thailand but also in other countries in the future, may better recognize what should be emphasised in the science curriculum, especially from the perspective of the PISA Scientific Literacy Framework as the international student assessment.
Esimerkiksi opetussuunnitelmien laatijat voivat pohtia tämän tutkimuksen tulosten valossa, mitä ja millä tavalla opetussuunnitelmassa korostetaan ja millä tavalla PISA-tutkimuksen viitekehys ja arviointi on linjassa tai ei ole linjassa opetussuunnitelman kanssa.
Furthermore, textbook authors may apply some of the comparative results of this research to produce high-quality textbooks based on a heightened awareness of the importance of the curriculum and of teachers ideas.
Oppikirjan kirjoittajat voivat tukeutua oppikirjoja koskevan osatutkimuksen lisäksi myös opetussuunnitelmatutkimuksen tuloksiin ja opettajien haastatteluissa esille tulleisiin opettajien tarpeisiin.
The design process took place in the years 2007 2009.
Tutkimus toteutettiin vuosien 2007 2009 aikana.
The interviews were analysed by employing a theory-driven content analysis approach.
Haastattelut analysoitiin teorialähtöisen sisällönanalyysin keinoin.
Students with different motivational profiles and their teachers were interviewed using a semi-structured interview protocol.
Eri motivaatiosuuntauksia edustavia opiskelijoita ja heidän opettajiaan haastateltiin puolistrukturoidulla haastattelulla.
The students Self-determination theory (SDT) based motivation orientations were examined using the Academic Motivation Questionnaire (AMQ) before the implementations.
Opiskelijoiden itsemääräytymismotivaatioteorian (Self-Determination theory, SDT) mukaiset motivaatiosuuntaukset kartoitettiin Academic Motivation (AMQ) -kyselyllä ennen kokeiluja.
The students experiences of school science were mapped with the Evaluation of Science Inquiry Activities Questionnaire (ESIAQ) before and after the implementations.
Opiskelijoiden kokemuksia luonnontieteen opiskelusta kartoitettiin Evaluation of Science Inquiry Activities (ESIAQ) -kyselyllä ennen kokeita ja niiden jälkeen.
Keywords: motivation orientation, industry site visit, design-based research, inquiry-based science teaching
Avainsanat: motivaatiosuuntaus, yritysvierailu, kehittämistutkimus, tutkimuksellinen luonnontieteiden opettaminen
Both questionnaires are based on SDT.
Molemmat kyselyt perustuvat itsemääräytymismotivaatioteoriaan.
Students with an autonomous motivation orientation emphasised the support for their independent planning and decision making and support for their personal interest, whereas amotivated students reported an increase in their feeling of the relevance of studying.
Autonomisesti motivoituneet opiskelijat painottivat mahdollisuuksia suunnitteluun ja päätöksentekoon sekä tukea heidän olemassaolevalle aiheeseen liittyvälle kiinnostukselle, kun taas ei-motivoituneet opiskelijat kertoivat heidän luonnontieteiden opiskelua kohtaan kokemansa relevanssin tunteen vahvistuneen.
When asked about the most motivating aspects of the teaching sequence, students emphasised different aspects depending on their motivational profile.
Kuitenkin, kun oppilailta kysyttiin, mikä heidän mielestään oli kiinnostavinta ja merkityksellisintä jakson aikana, opiskelijat painottivat eri asioita riippuen siitä, mikä heidän motivaatiosuuntauksensa oli.
Data were collected using a mixed-methods approach.
Prosessin aikana kerättiin ainestoa useita tutkimusmenetelmiä käyttäen.
Out-of-school industry site visits were central in the design.
Opintokäynnit teollisuusyrityksiin olivat keskeisessä roolissa jaksolla.
The site visit teaching sequence offers science teachers an appropriate way of differentiating teaching according to students different needs.
Tulosten perusteella voidaan sanoa, että opintokäynti on suhteellisen vaivaton tapa eriyttää opetusta opiskelijoiden yksilöllisten tarpeiden mukaan.
The students representations of the scientific content of the sequence were examined by comparing the informal mind maps they constructed before and after the sequence, and with interviews.
Opiskelijoiden representaatioita jakson aikana käsitellystä sisällöstä tutkittiin haastatteluilla sekä vertaamalla opiskelijoiden ennen jaksoa tekemiä vapaamuotoisia miellekarttoja jakson jälkeen tehtyihin.
In this research report, the iterative design process with several implementations of the site visit teaching sequence, research methodology and the results that emerged, are considered.
Tässä väitöskirjassa käsitellään iteratiivista suunnitteluprosessia, jakson kokeiluja sekä tutkimustuloksia, jotka nousivat esiin tutkimuksen aikana.
The results of the research reveal that a teaching sequence that combines inquiry activities, industry site visits and writing tasks contains the potential to enhance students feeling of relevance of their science studies and promote motivation and interest in school science.
Tutkimuksellisia piirteitä, yritysvierailuja sekä kirjoitustehtäviä sisältävä jakso tukee opiskelijoiden luonnontieteiden opiskelua kohtaan tunnettua relevanssiasekä edistää heidän luonnontieteiden opiskeluun liittyvää motivaatiotaan ja kiinnostustaan.
An inquiry-based site visit teaching sequence for school science was designed in co-operation with researchers and science teachers, according to the principles of Design Based Research (DBR).
Suunnittelu eteni kehittämistutkimuksen (Design Based Research, DBR) periaatteita noudattaen.
The aim of the research was to clarify which particular aspects of the design have appealed particular students and enhanced their motivation and interest, and what scientific content students have learnt within the project.
Tutkimuksen tavoitteena oli saada selville, millä suunnitellun jakson piirteillä oli yhteys opiskelijoiden motivoitumiseen ja kiinnostukseen.
A pilot cycle, two implementation-refinement cycles and a final trial were conducted.
Tänä aikana järjestettiin esikoe, kaksi varsinaista koetta ja jakson kokeilu usean opettajan kanssa.
Because the research problems of this research project are multifaceted, concerning the design process, students motivation and students learning of the scientific content of the sequence, the problems of design, motivation and learning are reported in three different sub-studies, each containing specific research questions, data analysis and discussion.
Väitöskirjassa on raportoitu eri opintokäyntiin liittyvät näkökulmat omissa alatutkimuksissaan, joista jokaisessa on erilliset tutkimuskysymykset, aineiston analyysi ja pohdinta.
Theory-based conjectures arising from the literature on motivation, interest and inquiry-based science teaching (IBST) were embodied in the design solution, and these embodied conjectures were studied in order to uncover the aspects of the design related to students motivation and interest.
Motivaatiota, kiinnostusta sekä tutkimuksellisuutta luonnontieteiden opetuksessa tarkasteleviin teoroihin perustuvia piirteitä sisällytettiin jakson suunnitelmaan.
Previous studies have not approached this oral tradition at length or in a systematic manner.
Tätä suullista perinnettä ei ole aiemmin laajasti tai järjestelmällisesti tutkittu.
Emphasis is placed on the statements and justifications of politicians in different periods and political cultures.
Huomiota kiinnitetään etenkin poliitikkojen esittämiin väittämiin ja perusteluihin eri aikakausina ja erilaisissa poliittisissa kulttuureissa.
It seeks to establish to the small degree possible what actually happened in 1389, and contrast this with the popular narrative.
Tavoitteena on määrittää siinä vähäisessä määrin kuin mahdollista mitä todella tapahtui vuonna 1389, ja verrata tätä kansantarinaan.
Furthermore, as this is a study of civic religion and the politics of public commemoration, the thesis problematises both the status of the sacred in (supposedly) secularised societies and the role of the rational in politics.
Lisäksi, koska kyseessä on tutkimus kansanuskonnosta ja virallisten valtiollisten muistojuhlien politiikasta, väitöksessä pohditaan pyhän statusta (oletettavasti) maallistuneissa yhteiskunnissa ja rationaalisuuden roolia politiikassa.
The work then offers different examples of the agents and events inspired by the legacy of the battle, among them the most important events in the modern Balkans.
Tutkimuksessa tarjotaan erilaisia esimerkkejä toimijoista ja tapahtumista, joita taistelun perintö on innoittanut, muun muassa merkittävimmät tapahtumat nykyisellä Balkanin alueella.
These are the Battle of Kosovo Polje of 1389 and the Munich Agreement of 1938.
Tutkimus käsittää kaksi tapausta, jotka ovat Kosovo Poljen taistelu vuonna 1389 ja Münchenin sopimus vuonna 1938.
Noted is that both events have been extraordinarily influential; that they have a paradigmatic status and an authority that has often been used to confer political legitimacy.
Molemmat tapahtumat ovat olleet erittäin vaikutusvaltaisia; niillä on paradigmaattinen arvovalta, johon usein viitataan poliittisen legitimiteetin saamiseksi.
The examination of the Munich Agreement also offers an overview of the events of the 1930s, and contrasts this with a highly simplistic narrative that has been extracted from these events.
Niin ikään Münchenin sopimuksen tarkastelu tarjoaa ensin yleiskatsauksen 1930-luvun tapahtumiin, ja tätä verrataan hyvin yksinkertaistettuun tarinaan, joka näistä tapahtumista on muodostunut.
The author argues that the traditional dichotomy of mythos and logos is more problematic than is habitually understood.
Kirjoittaja väittää, että perinteinen kahtiajako mythos ja logos on oletettua ongelmallisempi.
The political usage of Munich is then examined via several cases, typically conflict situations.
Tutkimuksessa tarkastellaan Münchenin sopimuksen poliittista käyttöä erilaisissa tapauksissa, tyypillisesti konfliktitilanteissa.
It then attempts to systemise the different modalities through which the event has been instrumental.
Seuraavaksi jäsennetään eri modaliteetteja, joiden kautta tapahtumalla on ollut välineellistä merkitystä.
This thesis is a comparative work in which two historical events are defined and examined as political myths.
Tämä väitöskirja edustaa vertailevaa tutkimusta, jossa tutkitaan kahta historiallista tapahtumaa ja tarkastellaan niitä poliittisina myytteinä.
The comparative method uses several factors: durability, factual accuracy, ownership, flexibility, level of usage and media of transmission.
Vertailevassa menetelmässä historiallisen tapahtuman merkittävyyttä arvioidaan useilla faktoreilla: kesto, tunnettujen tosiasioiden tarkkuus, omistajuus, muunnelmat, käytön tasoja tiedonsiirron välineet.
This popular narrative, most especially the vibrant tradition of Serbian epic poetry, is then explored at length through a well-known theory of myth analysis.
Kansantarinaa, etenkin Serbian eeppisen runouden eloisaa perinnettä, tutkitaan yksityiskohtaisesti tunnetun myyttianalyysiteorian avulla.
Modes of argumentation are examined, and a singular pattern is detected.
Työssä tutkitaan argumentoinnin muotoja ja tuloksena havaitaan tietyntyyppinen argumentointikaava.
The examination of the legacy of the Battle of Kosovo Polje study is longitudinal.
Kosovo Poljen taistelun perintöä tarkastellaan pitkittäistutkimuksen keinoin.
The definition immediately raises problems as the habitual use of the term myth by historians implies falsehood.
Myytiksi määrittely sinänsä on ongelmallinen, koska termillä "myytti" historioitsijat yleensä viittaavat valheellisuuteen.
Rather, he argues that certain highly-resonant historical episodes are a disconcerting mixture of fact and fiction, and that their appeal to their target audience is predicated on an authority that overrides concerns about factual accuracy.
Tietyt hyvin kauaskantoiset historialliset tapahtumat ovat pikemminkin häkellyttävä sekoitus faktaa ja fiktiota, ja niiden viehätys kohdeyleisön joukossa nojautuu auktoriteettiin, joka sivuuttaa pohdinnat tapahtumien tarkasta tosiasiallisuudesta.
Finally the thesis compares the two cases, their differences and similarities, with the ambition of solidifying the concept of a political myth, highlighting the extraordinary influence of the usable past on the present.
Lopuksi tutkimuksessa verrataan kahta tapausta, niiden eroja ja yhtäläisyyksiä, tavoitteena kiinteyttää poliittisen myytin käsitettä.
This is in strong contrast to the Kosovo legacy; in that case there were few sources to indicate what happened; as regards the Munich Agreement and the policy of appeasement from which it grew, much is known, but the record is largely ignored at the expense of an inaccurate but seemingly deeply-compelling narrative.
Münchenin sopimuksesta ja sovittelupolitiikasta, josta se oli peräisin, tiedetään sen sijaan paljon, mutta asiakirja-aineisto on jäänyt pitkälti epätarkan mutta ilmeisen vakuuttavan tarinan varjoon.
Thirdly, there are both mental and behavioural practices.
Kolmanneksi voidaan erottaa ajattelulliset ja toiminnalliset keinot.
The dissertation incorporates five explorative studies that feature qualitative interviews as their primary research material.
Työ koostuu viidestä eksploratiivisesta tutkimuksesta, joiden tärkeimpänä aineistona ovat laadulliset haastattelut.
The dissertation contributes an examination of challenges of interpersonal boundary regulation through four central aspects of sharing related to SNSs: 1) people may share content with multiple groups at once, 2) people may share content on behalf of others, 3) sharing can be achieved via automated mechanisms, and 4) sharing online and offline are connected in multiple ways.
Työn kontribuutio on sosiaalisten rajojen hallintaan liittyvien haasteiden tarkastelu neljän yhteisöpalveluihin liittyvän jakamisen piirteen kautta: 1) ihmiset voivat jakaa sisältöä samanaikaisesti monien ryhmien kanssa, 2) ihmiset voivat jakaa sisältöä toistensa puolesta, 3) jakaminen voi tapahtua automoitujen mekanismien kautta, ja 4) jakaminen verkossa ja sen ulkopuolella limittyvät toisiinsa monin tavoin.
Also, there are preventive and corrective practices.
Toiseksi keinot voivat olla joko ennaltaehkäiseviä tai korjaavia.
The SNS context makes it challenging to predict the potential consequences of one s actions, even when one is willing to make efforts to avoid causing harm to anyone.
Yksilöiden on vaikeaa ennakoida tekojensa mahdollisia seurauksia yhteisöpalveluihin liittyvässä vuorovaikutuksessa, silloinkaan kun he olisivat halukkaita näkemään vaivaa välttääkseen aiheuttamasta toisille haittaa.
Interpersonal boundary regulation constitutes of the efforts needed to make the world work that is, for people to achieve contextually desirable degrees of social interaction and to build and sustain their relations with others and with the self.
Sosiaalisten rajojen hallinta tarkoittaa ihmisten pyrkimyksiä saada aikaan tilannekohtaisesti toivomansa määrä sosiaalista vuorovaikutusta sekä rakentaa ja ylläpitää suhteita toisiin ihmisiin ja itseen.
In fact, SNSs may even amplify the importance of co-operative boundary regulation and increase awareness of the necessary efforts.
Yhteisöpalvelut saattavat jopa vahvistaa tarvetta yhteistoiminnalliselle sosiaalisten rajojen hallinnalle yhteistyössä toisten kanssa ja lisätä tietoisuutta sen edellyttämästä toiminnasta.
While specific practices are context-dependent, the typology helps mapping the range of practices that may be at play in networked settings.
Vaikka yksittäiset keinot ovat kontekstisidonnaisia, työssä esitetty typologia auttaa kartoittamaan sitä hallintakeinojen kirjoa, joka ihmisillä on käytössään verkottuneissa ympäristöissä.
The findings show how boundary regulation efforts are a holistic endeavour that spans interaction in online and offline settings.
Tuloksissa korostuu, että sosiaalisten rajojen hallinta on kokonaisvaltaista toimintaa, joka ulottuu verkkovuorovaikutuksesta verkon ulkopuolisiin kohtaamisiin.
This work illustrates everyday practices young adults in Finland apply to regulate interpersonal boundaries in the context of SNSs.
Tämä työ kuvaa arkisia käytäntöjä, joita Suomessa asuvat nuoret aikuiset soveltavat sosiaalisten rajojen hallintaan yhteisöpalvelujen kontekstissa.
Furthermore, they reveal that boundary regulation takes place both through expression of technology preferences and via diverse practices applied when people engage in social interaction in the context of SNSs.
Lisäksi tutkimus paljastaa, että sosiaalisia rajoja pyritään hallitsemaan sekä ilmaisemalla teknologiavalintoja että soveltamalla erilaisia hallintakeinoja yhteisöpalveluihin liittyvässä vuorovaikutuksessa.
I argue that while widespread adoption of social network services (SNSs) disrupts central premises of interpersonal boundary regulation on which people are used to relying, interpersonal boundary regulation is best understood as a co-operative process also in our networked age.
Väitän, että sosiaalisten rajojen hallintaa voidaan tästä huolimatta hahmottaa parhaiten yhteistyöhön perustuvana prosessina myös verkottuneella aikakaudellamme.
It leverages the frameworks of interpersonal boundary regulation, self-presentation, and identity work.
Väitöskirja hyödyntää sosiaalisten rajojen hallinnan, vaikutelmien hallinnan, ja identiteettityön viitekehyksiä.
Similarly, it challenges policymakers to envision how legislation could take into account the co-operative nature of boundary regulation, instead of framing privacy solely as an issue of individuals control over information.
Tämän tutkimuksen perusteella yhteistyön merkitystä sosiaalisten rajojen hallinnassa yhteisöpalvelujen kontekstissa ei voida sivuuttaa, vaan se tulisi ottaa huomioon niin yhteisöpalvelujen suunnittelussa kuin yksityisyyden- hallintaa koskevaa lainsäädäntöä työstettäessäkin.
The findings highlight the importance that users of SNSs place on mutual consideration when boundary regulation is involved.
Työn tulokset osoittavat yhteisöpalvelujen käyttäjien painottavan keskinäistä huomioonottavaisuutta sosiaalisten rajojen hallinnassa.
The work proposes a typology of interpersonal boundary regulation practices in the context of SNSs: Firstly, practices can be either individual or collaborative.
Työ esittelee typologian näistä sosiaalisten rajojen hallintakeinoista: Käytössä on sekä yksilö- että yhteistyökeinoja.
The questionnaire got 488 answers.
Kyselyyn tuli 488 vastausta.
The research methods complemented each other and I got diverse information on the subject.
Tutkimusmenetelmät täydensivät toisiaan ja sain teemasta monipuolisesti tietoa.
Helping was viewed as important, which stood out in the results.
Auttaminen koettiin tärkeäksi ja se korostui tuloksissa.
Method: I collected my data by using qualitative and quantitative approaches, yet qualitative was my study's main method of approach.
Menetelmä: Keräsin aineistoni käyttäen laadullisia ja määrällisiä lähestymistapoja, kuitenkin laadullisen ollen tutkimukseni päälähestymistapa.