natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Iodine concentrations from 112 food products in different food categories were analyzed by inductively coupled plasma mass spectrometer (ICP-MS) at Finnish Food Authority.
Jodin määrää ja säilyvyyttä selvitettiin 112 elintarvikenäytteestä Ruokaviraston tekemien jodianalyysien avulla ICP-MS-menetelmällä.
Iodized table salt is the most important source of iodine as a single ingredient.
Yksittäisenä raaka-aineena jodioitu ruokasuola on tärkein jodin lähde.
The iodine intake in Finnish population was estimated.
Suomalaisten jodin saantia arviointiin myös eri väestöryhmissä.
Iodized salt : use in the food industry and the amount and stability of iodine in the food
Jodioidun suolan käyttö, jodin säilyvyys ja määrä lopputuotteessa
Calculated and analyzed iodine content varied between different food products and food categories.
Jodin määrä vaihteli analyysitulosten perusteella eri elintarvikkeiden välillä.
Iodized food products have a major effect on the iodine intake of Finnish population.
Jodin saantilaskelmien perusteella jodioidun suolan käytöllä on suuri vaikutus väestön jodin saantiin.
Two kinds of calculations were done: with and without iodized salt.
Jodin saantilaskelmia tehtiin sekä jodioitua että jodioimatonta suolaa sisältäen.
Antibiotic Susceptibility of Lactic Acid Bacteria
Maitohappobakteerien antibioottiherkkyys
Lactic acid bacteria have a long history of use in food industry due to their favorable metabolic properties and health benefits for human health.
Maitohappobakteereilla on pitkä käyttöhistoria elintarvikkeiden valmistuksessa johtuen niiden hyödyllisistä metabolisista ominaisuuksista sekä terveyttä edistävistä vaikutuksista.
Moreover, 48% Leuconostoc strains had higher MIC value for streptomycin than the cut-off value defined by EFSA.
Tämän lisäksi 48 %:lla testatuista Leuconostoc sp. -kannoista oli EFSA:n määrittämää raja-arvoa suurempi MIC-arvo streptomysiinille.
Nowadays, antimicrobial resistance (AMR) is a serious global risk and due to the increasing AMRs, more and more microbial infections have become more difficult to treat with antibiotics.
Antimikrobiresistenssi on maailmanlaajuinen ongelma ja yhä useampi infektiosairaus on kasvavan resistenssin vuoksi vaikeampi hoitaa.
Therefore, they are generally recognized as safe (GRAS) by FDA (U.S Food and Drug Administration) and have QPS (Qualified Presumption of Safety) status granted by EFSA (European Food Safety Authority).
Pitkän käyttöhistoriansa vuoksi maitohappobakteereita pidetään turvallisina ja suurimmalla osalla niistä onkin FDA:n (U.S Food and Drug Administration) myöntämä GRAS (Generally Recognized As Safe) -status sekä EFSA:n (European Food Safety Authority) myöntämä QPS (Qualified Presumption of Safety) -status.
Antibiotic susceptibilities were determined against eight antibiotics: ampicillin, chloramphenicol, clindamycin, erythromycin, gentamicin, kanamycin, streptomycin and tetracycline.
Antibioottiherkkyyksiä testattiin kahdeksalle eri antibiootille, jotka olivat ampisilliini, kloramfenikoli, klindamysiini, erytromysiini, gentamisiini, kanamysiini, streptomysiini ja tetrasykliini.
Several Leuconostoc sp. and L. rhamnosus strains showed also resistance to chloramphenicol.
Leuconostoc sp.- ja L. rhamnosus -kannoista huomattava osa osoittautui resistenteiksi myös kloramfenikolille.
The aim of this study was to determine antibiotic susceptibilities of Lactobacillus plantarum, Lactobacillus rhamnosus, Leuconostoc sp. and Weissella sp. strains by E-test method and to detect selected specific antibiotic resistance genes by PCR.
Tämän työn tarkoituksena oli selvittää Lactobacillus rhamnosus-, Lactobacillus plantarum-, Leuconostoc sp.- ja Weissella sp. -kantojen antibioottiherkkyyksiä ja etsiä kannoista mahdollisia antibioottiresistenssigeenejä.
The results obtained in the present study provided more information about the antibiotic susceptibility and the safety of L. plantarum, L. rhamnosus, Leuconostoc sp. and Weissella sp. strains.
Tutkimuksessa saadut tulokset toivat paljon lisätietoa L. rhamnosus-, L. plantarum-, Leuconostoc sp.- ja Weissella sp. -kantojen antibioottiherkkyydestä ja niiden käyttöturvallisuudesta.
Interestingly, one L. rhamnosus strain was observed to exhibit multiresistance to chloramphenicol and clindamycin.
Tutkimuksessa yhden L. rhamnosus -kannan todettiin olevan resistentti sekä kloramfenikolille että klindamysiinille.
Most of the determined strains were observed to exhibit a notable resistance to kanamycin.
Fenotyyppisissä antibioottiherkkyysmäärityksissä suurimman osan testatuista kannoista huomattiin olevan resistenttejä kanamysiinille.
However, since fermented foods are favorable environments for AMR gene transfer it should also be considered in the context of beneficial bacteria and their potential to spread AMR genes into pathogenic microbes.
Antimikrobiresistenssi on luonnollisesti suurin ongelma tautia aiheuttavissa mikrobeissa, mutta resistenssien lisääntyessä olisi hyvä ottaa huomioon myös ihmiselle hyödylliset mikrobit ja niiden mahdollinen kyky levittää geenejä ympäristöönsä ja myös patogeenisiin mikrobeihin.
The detected AMR genes were blaZ, mecA, cat, lnuA, tetK and tetM.
Kannoista etsittiin antibioottiresistenssigeenejä blaZ, mecA, cat, lnuA, tetK ja tetM spesifisillä PCR-menetelmillä.
However, this might be explained by the small amount of detected AMR genes.
Tämä selittynee osittain sillä, että tutkimuksessa etsittiin vain pientä osaa tunnetuista antibioottiresistenssigeeneistä.
In addition, the goal was to define new cut-off values for Weissella strains since, so far, these have not been defined by EFSA.
Antibioottiherkkyyksien selvittämisen lisäksi Weissella sp. -kannoille pyrittiin määrittämään raja-arvot (cut-off), joita sillä ei EFSA:n määrittämänä entuudestaan ole.
Any of the selected AMR genes were not detected even though a notable resistance during the phenotypic testing was observed.
Vaikka fenotyyppisissä määrityksissä havaittiinkin resistenssiä joillekin antibiooteille, etsittyjä resistenssigeenejä ei kuitenkaan löydetty yhdeltäkään testatuista maitohappobakteerikannoista.
Moreover, new cut-off values were proposed for Weissella sp. strains.
Lisäksi tutkimuksessa pystyttiin määrittämään Weissella -kannoilta vielä puuttuvat cut-off-arvot.
Abstract Licorice is traditionally made from sugar, molasses, water, wheat flour, and licorice extract.
Tiivistelmä Lakritsi on perinteisesti valmistettu sokerista, melassista, vedestä, vehnäjauhoista ja lakritsiuutteesta.
The commercial samples, however, remain significantly different from the self-made samples.
Kaupalliset lakritsit kuitenkin erosivat itsetehdyistä näytteistä merkitsevästi.
The sensory and physical properties of quinoa licorice
Kvinoalakritsin aistinvaraiset ja fysikaaliset ominaisuudet
The data were analyzed with one- and three-way analyses of variance, as well as principal component analysis for the descriptive analysis.
Kaikkien tulosten analysointiin käytettiin varianssianalyyseja sekä pääkomponenttianalyysia kuvailevaan analyysiin.
The sensory evaluations included a generic descriptive analysis with the first batch and two separate consumer tests with the two batches.
Aistinvarainen tutkimus sisälsi yleisen kuvailevan analyysin sekä kaksi erillistä kuluttajatestiä.
In the experimental part, gluten-free quinoa and rice licorice were made and their properties were studied with multiple sensory and instrumental measurements, and the self-made samples were also compared to commercial samples to see the possible differences between them.
Työn kokeellisessa osassa gluteenitonta kvinoa- ja riisilakritsia valmistettiin ja niiden ominaisuuksia tutkittiin useilla aistinvaraisen tutkimuksen menetelmällä sekä instrumentaalisilla mittauksilla, itsetehtyjä lakritseja vertailtiin myös kaupallisiin gluteenittomiin lakritseihin.
Commercial samples were seen as soft and chewy, while all the self-made samples from both tests were described as hard and grainy.
Kaupalliset lakritsit arvioitiin pehmeiksi ja sitkeiksi, kun taas kaikki itsetehdytlakritsit arvioitiin koviksi ja rakeisiksi.
The generic descriptive analysis revealed that all the self-made samples were described similarly to each other, while the commercial gluten-free samples differed significantly from these.
Yleinen kuvaileva analyysi paljasti, että itsetehdyt lakritsit kuvailtiin samankaltaisiksi, mutta ne erosivat merkitsevästi kaupallisista gluteenittomista lakritseista.
The consumer tests showed that both panels preferred the commercial samples over the self-made ones and that the quinoa licorice was preferred over the rice licorice.
Kuluttajatutkimuksesta selvisi, että molemmat raadit pitivät kaupallisista näytteistä itsetehtyjä enemmän ja että kvinoalakritsit olivat itsetehtyjä riisilakritseja miellyttävimpiä.
In the literature review, the focus was on the properties of quinoa, licorice extrusion, sensory and physical properties of licorice and the basis behind sensory evaluation and instrumental testing in product development.
Tämän työn kirjallisuuskatsauksessa keskityttiin kvinoan ominaisuuksiin, lakritsin ekstruusioon, lakritsin aistittaviin ja fysikaalisiin ominaisuuksiin sekä teoriaan aistinvaraisen arvioinnin ja instrumentaalisten mittausten käytöstä tuotekehitykseen.
The quinoa licorice was seen sticky and not homogenous in appearance or texture, while the commercial samples were described as more homogenous and more intense in their taste.
Kvinoalakritseja kuvailtiin tahmeiksi ja heterogeenisiksi ulkonäöltään ja rakenteeltaan, kun taas kaupalliset lakritsit nähtiin homogeenisempinä ja maultaan voimakkaampina.
The hypothesis was overruled since the quinoa licorice samples did not have significantly different properties despite the variation in the process parameters and ingredients.
Hypoteesi tuli kumottua, sillä kvinoalakritseissa ei ollut keskinäisiä merkitseviä eroja, vaikka erot valmistuksessa ja raaka-aineissa olivat huomattavia.
The instrumental testing conducted of compression and extension tests with Instron and the determination of water activity.
Fysikaalisia ominaisuuksia tutkittiin instrumentaalisilla mittauksilla, joihin kuuluivat puristus- ja vetokokeet sekä veden aktiivisuuden määrittäminen.
The study revealed that at least with these parameters there are no noticeable, significant differences in the sensory or physical properties of quinoa licorice.
Tämän tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että testatuilla prosessiparametreillä ei saada aikaan aistittavia tai fysikaalisia eroja kvinoalakritsien välille.
The hypothesis was that the changes in the recipes and process parameters would result in significant differences between the products.
Hypoteesina oli, että erot lakritsien valmistustavoissa tai raaka-aineissa johtaisivat eroihin myös aistittavissa ja fysikaalisissa ominaisuuksissa.
The manufacturing of the quinoa and rice licorice with the twin-screw extrusion was achieved.
Kvinoa- ja riisilakritsien valmistus onnistui ja tarvittavat testit pystyttiin suorittamaan itsetehdyillä näytteillä.
Effects of lactose hydrolysis to the structure of yoghurt
Laktoosin hydrolyysin vaikutus jogurtin rakenteeseen
The literature part of the study deals with the hydrolysed yoghurt components such as milk, lactic acid bacteria and lactases, lactose intolerance, yoghurt production and the concepts of defining a good structure of yoghurt.
Tutkimuksen kirjallisuusosiossa käsiteltiin maidon koostumusta, laktoosi-intoleranssia, jogurtin koostumusta ja valmistusta, jogurtin rakenteen mittausta sekä laktoosittoman ja rasvattoman jogurtin rakenteeseen vaikuttavia tekijöitä.
For the result there was differences in the structure of the hydrolysed and unhydro-lysed yoghurts which could occur because of the lactose hydrolysis.
Hydrolysoimattomien ja hydrolysoitujen jogurttien rakenteisiin syntyi tilastollisesti merkittäviä eroja, jotka johtuivat hydrolyysistä tai käytetystä laktaasista.
Both chemical and microbial souring agents were used in the yoghurt production.
Jogurtteja valmistettiin sekä kemiallisen että mikrobiologisen hapatuksen kautta.
During the acidification of the yoghurts the amounts of lactic acid bacteria, acidification and the titrable acidification rate, tyrosine equivalent-, glucose-, galactose and lactose contents were measured and during the seven days viscosity and whey separation were defined.
Kemiallisiin analyyseihin kuuluivat muun muassa tyrosiiniekvivalentti-, laktoosi-, glukoosi- ja galaktoosimääritykset sekä rakennemittauksiin happamuuden, titrattavan happamuuden, heroittumisen ja viskositeetin määritykset.
There was also differences in lactases used so both the lactose hydrolysis method and lactase used may affect significantly the structure of the yoghurt.
Joko laktoosin hydrolyysitapa tai käytetty laktaasi vaikuttivat jogurtin rakenteeseen.
In the follow-up studies the lactose was hydrolysed using three different methods and four different lactases in a manner, that two methods was made with the same lactase and the third method was made using three different lactases.
Jatkokokeissa laktoosi hydrolysoitiin jogurtista kolmella tavalla, ja laktaasien vaikutusta jogurtin rakenteeseen vertailtiin kolmella homelaktaasilla.
First of all the optimum solid nonfat content of the hydrolysed and unhydrolysed yoghurt was defined.
Hydrolysoituihin ja hydrolysoimattomiin jogurtteihin määritettiin aluksi sopiva kuiva-ainepitoisuus, jossa jogurttien rakenteiden erot olivat selkeimmät.
The aim of this work was to collect information about the effects of enzymatic lactose hydrolysis to the structure of yoghurt.
Kokeellisen tutkimuksen tavoitteena oli selvittää entsymaattisen laktoosin hydrolyysin vaikutus jogurttien rakenteellisiin ominaisuuksiin, koska hydrolysoidun jogurtin on epäilty olevan rakenteeltaan heikompaa kuin hydrolysoimaton jogurtti.
The samples were examined at the moment of fermenting the yoghurt to seven day old yoghurts.
Jogurttinäytteistä tehtiin kemialliset analyysit, rakennemittaukset ja mikrobimääritykset 0-7 vuorokauden aikana jogurtin valmistuksesta.
Three different solid non fat contents in yoghurt were studied and the one showing best viscosity differences between hydrolysed and unhydrolysed yoghurt was chosen for further tests.
Aikaisemmin hydrolysoidusta maidosta valmistetuilla jogurteilla oli alhaisimmat viskositeetit, ja samaan aikaan hydrolysoitujen ja hapatettujen jogurttien viskositeetit olivat korkeimmat.
Within the last decade, MALDI-TOF mass spectrometry has enabled the fast and reliable identification of most bacterial species.
Viimeisen vuosikymmenen aikana MALDI-TOF-massaspektrometria on mahdollistanut useimpien bakteerien nopean ja luotettavan tunnistamisen.
However, exceptionally closely related bacterial groups pose a challenge even to the MALDI-TOF technology.
Toisilleen poikkeuksellisen läheistä sukua olevat bakteerit ovat kuitenkin haasteellisia tunnistettavia myös MALDI-TOF:lla.
This is a sufficient level of identification in a clinical microbiology laboratory, enabling the clinician to evaluate the clinical significance of the finding and target further investigations and antibiotic treatment more specifically.
Tämä tunnistustaso on riittävä kliinisen mikrobiologian laboratorion tarpeisiin, sillä hoitava lääkäri pystyy sen perusteella arvioimaan löydöksen kliinistä merkitystä ja kohdistamaan mahdollisia jatkotutkimuksia ja antibioottihoitoa tarkemmin.
Therefore, rapid molecular detection tests, such as GenomEra S. pneumoniae™ evaluated in this study, are still needed for rapid detection of pneumococci.
Tämän vuoksi geenimonistustestit kuten tässä työssä arvioitu GenomEra S. pneumoniae™ ovat tarpeen pneumokokkien nopeassa osoituksessa.
This holds true even for pneumococci and Mitis group streptococci.
Tämä pätee myös pneumokokkeihin ja Mitis-ryhmän streptokokkeihin.
The fast and reliable identification of these bacteria from clinical specimens would therefore be of prime importance for a clinical microbiology laboratory, allowing for the laboratory to provide helpful information to clinicians for identifying the infection focus and targeting antibiotic treatment.
Pneumokokkien ja viridans-ryhmän streptokokkien nopea ja luotettava tunnistus kliinisen mikrobiologian laboratoriossa olisi kuitenkin ensiarvoisen tärkeää, koska tunnistustulos voi auttaa lääkäriä tunnistamaan infektiofokuksen ja suuntaamaan antibioottihoidon oikein.
The close relationship between S. pneumoniae and Viridans group streptococci, especially their subgroup Mitis group streptococci, complicates the reliable species level identification of these bacteria.
Pneumokokin ja viridans-ryhmän, erityisesti sen alaryhmän, mitis-ryhmän streptokokkien lähisukulaisuus vaikeuttaa näiden bakteerien luotettavaa erottamista toisistaan ja tunnistamista lajitasolle.
Even sequencing of the 16S ribosomal RNA gene commonly used as a reference method for bacterial identification cannot reliably differentiate between pneumococci and other Mitis group streptococci or identify other Mitis group streptococci to the species level.
Edes bakteerien tunnistuksessa yleisesti käytetty 16S rRNA-geenin sekvensointi ei kykene luotettavasti erottelemaan pneumokokkeja mitis-ryhmän streptokokeista eikä viridans-streptokokkeja lajitasolle.
In this study, the earlier database and algorithm versions of the commonly used MALDI-TOF systems were shown to be unable to reliably differentiate between pneumococci and Mitis group streptococci.
Tässä työssä osoitettiin, että varhaisempia tietokantaversioita ja algoritmejä käytettäessä tavallisimmin käytetyt MALDI-TOF-laitteistot eivät kyenneet luotettavasti erottamaan pneumokokkeja Mitis-ryhmän streptokokeista.
The close relatives of S. pneumoniae, the Viridans group streptococci form a central part of the human oral microbiome, but they are also a leading cause of endocarditis.
Sen lähisukulaiset, viridans-ryhmän streptokokit, taas muodostavat merkittävän osan ihmisen suun normaalifloorasta, mutta ovat myös keskeisiä sydänkalvontulehduksen aiheuttajia.
The identification of streptococci by the traditional biochemical methods is both unreliable and time-consuming: the identification takes 1-2 days after bacterial growth has been detected on a plate or in a blood culture bottle.
Perinteisillä biokemiallisilla tunnistusmenetelmillä pneumokokkien ja viridans-ryhmän streptokokkien tunnistus vie yhdestä kahteen vuorokautta siitä, kun maljalla tai veriviljelypullossa on havaittu bakteerikasvua.
Altogether, the combination of rapid gene detection tests and MALDI-TOF technology with enhanced databases and identification algorithms enables fast, reliable and cost-effective differentiation between pneumococci and Mitis group streptococci and the reliable group level identification of other Mitis group streptococci.
MALDI-TOF:n ja nopean nukleiinihappotestin käyttö mahdollistavat pneumokokkien ja Viridans-streptokokkien nopean, luotettavan ja kustannustehokkaan erottamisen sekä Viridans-streptokokkien luotettavan tunnistuksen ryhmätasolle.
For the Viridans group streptococci, multi-locus sequence typing (MLST), based on the analysis of the sequences of several genes, is considered to be the most reliable method of identification.
Viridans-ryhmän streptokokkien kohdalla tällaisena "kultaisena standardina" käytetään usean geenin nukleiinihappojärjestyksen analysointiin perustuvaa tyypitystä (MLST).
For the identification of pneumococci, detection of pneumococcal-specific genes is considered a "golden standard".
Pneumokokkien tunnistuksessa referenssimenetelmänä käytetäänkin pneumokokeille tyypillisten geenien monistusta.
However, it seems that the addition of more pneumococcal and Mitis group strains in the databases and new interpretation algorithms allow for reliable differentiation between pneumococci and the Mitis group streptococci.
Tämän tutkimuksen kolmas osatyö osoitti kuitenkin, että uusien pneumokokki- ja Mitis-ryhmän streptokokkikantojen lisääminen ja uusien tunnistusalgoritmien kehittäminen mahdollistavat pneumokokkien ja Mitis-ryhmän streptokokkien luotettavan erottamisen toisistaan myös MALDI-TOF:lla.
However, the MLST is too laborious and time-consuming for the identification of streptococci in a routine clinical microbiology laboratory.
Useiden geenien sekvenssianalyysiin perustuva tunnistus on kuitenkin liian kallista ja aikaa vievää kliinisen mikrobiologian laboratorion tarpeisiin.
At low transfer rates (6,00 - 7,04 kg/s), the accuracy was poorest at 8,4 %.
Pienillä siirtotehoilla (6,00 - 7,04 kg/s) tarkkuus oli huonoimmillaan 8,4 %.
The choice of Arduino as a microcontroller was based on affordable price, easy programmability and the availability of easy-to-connect accessories.
Arduinon valinta mikrokontrolleriksi perustui edulliseen hintaan, helppoon ohjelmoitavuuteen ja helposti liitettävien lisälaitteiden saatavuuteen.
The measuring equipment was designed to be easily installed and transported.
Mittalaitteistosta rakennettiin helposti kuljetettava ja asennettava.
In the final transfer experiment, the relative accuracy of the mass flow function ranged from 0 % to 8.4 %.
Lopullisessa siirtokokeessa massavirtauksen funktion suhteellinen tarkkuus vaihteli 0 - 8,4 % välillä.
In the future, better results would probably be achieved by forming a mass flow function with the effective power measurement of the electric motor and by improving the calibration process of the measuring equipment.
Tulevaisuudessa tätä parempaan tulokseen päästäisiin todennäköisesti muodostamalla massavirtauksen funktio sähkömoottorin pätötehon avulla ja tehostamalla mittalaitteiston kalibrointiprosessia.
The measuring equipment was designed and built based on the Arduino Uno microcontroller board.
Mittalaitteisto suunniteltiin ja rakennettiin Arduino Unon pohjalta.
The measurement equipment was built in a dust-proof case and consisted of an Arduino Uno, display, memory card reader, external power supply and a current clamp.
Mittalaitteisto rakennettiin pölyltä suojattuun koteloon ja se koostui Arduino Unosta, näytöstä, muistikortinlukijasta, ulkoisesta jännitelähteestä ja virtapihdeistä.
The developed measuring equipment is possibly suitable as a simple grain weighing solution and also for optimizing the recirculating speed of grain drying process.
Työssä kehitetty mittalaitteisto soveltuu mahdollisesti edulliseksi kuivurivaa’aksi ja myös viljankuivausprosessin kiertonopeuden optimointiin.
The measuring equipment achieved its highest accuracy, below 1 %, at high grain mass flow levels (13,99 kg/s), where the mass flow was close to the maximum of the elevator.
Tarkimmillaan mittalaitteisto oli lähestyttäessä elevaattorin suurinta siirtotehoa (13,99 kg/s), jolloin tarkkuus oli jo alle 1 %.
The aim of this work was to design, build and test an elevator mass flow measuring equipment that can calculate the mass flow at a given time and the mass of the grain that has been moved through the elevator on the basis of the current consumption of the electric motor of the elevator.
Työn tavoitteena oli suunnitella, rakentaa ja testata elevaattorin massavirtausta mittaavaa laitteistoa, joka pystyy laskemaan massavirtauksen tietyllä ajanhetkellä ja elevaattorin läpi kokonaisuudessaan kulkeneen viljan massan elevaattorin virrankulutuksen perusteella.
The measuring equipment was tested with a grain elevator at Viikki Research Farm, where weighed grain samples were transferred from one silo to another.
Mittalaitteistoa testattiin Viikin opetus- ja tutkimustilan kuivurilla, jossa siirrettiin ajoneuvovaa’alla punnittuja koe-eriä siilosta toiseen.
A function was created for the measuring equipment on the basis of the average grain flow rates and current consumption, which shows the mass flow in real time based on the current consumption of the elevator electric motor.
Mittalaitteistolle luotiin massavirtaukselle mitattujen keskiarvosiirtotehojen ja -virrankulutusten perusteella funktio, joka näyttää massavirtauksen reaaliajassa elevaattorin sähkömoottorin virrankulutuksen perusteella.
Easy installation was achieved by using a current clamp for current measurement.
Helppoon asennettavuuteen päästiin käyttämällä virranmittaukseen virtapihtejä.
Hepatitis B and C, HIV and Syphilis Among Migrants in Finland : Opportunities for Public Health Response
Hepatiitti B:n ja C:n, HIV:n ja kupan esiintyminen maahanmuuttajilla Suomessa : mahdollisuuksia väestön terveyden edistämiseen