natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By the management the helping factors seemed to be empowerment in leadership, interaction with the members of work community, the aspiration into consensus and participative activities.
Johdon osalta auttavia tekijöitä puolestaan ovat valtuuttava johtaminen, vuorovaikutus työyhteisön jäsenten kanssa sekä konsensuspyrkimys ja osallistava toiminta työpaikalla.
In this material were found also references to the fact that the participative course of training helps to regularize the developing activities in the work community.
Tutkimuksen aineistosta löytyi myös viitteitä siitä, että osallistava valmentamistapa auttaa vakiinnuttamaan kehittämistoimia työyhteisössä.
The development of the organizational citizenship skills among the members of the work community, their experience of involvement, co-operation and active participation in the developing activities were also in important role in making the staff trainer s development possible.
Työyhteisön jäsenten alaistaitojen kehittyminen, osallisuuden kokeminen, yhteistyö ja aktiivinen osallistuminen kehittämistoimintaan voivat osaltaan mahdollistaa työyhteisövalmentajan kehittymistä osallistavaksi.
This is an alternative developing path for coming to the field of adult education, alternative to the route through pedagogical education.
Esillä on vaihtoehtoinen kehityspolku pedagogisen koulutuksen kautta aikuiskasvattajaksi tulemiselle.
In the participative course of training and regularization of developing activities they used a long-lasting course of training, in which the emphasis was transferred gradually from the educator to the foremen and the workers of the work community by changing the methods and forms of guidance.
Tässä osallistavassa valmennuksessa ja kehittämishankkeiden vakiinnuttamisessa toiminnan painopistettä ja vastuuta kehittämisprosesseista siirrettiin vähitellen kouluttajalta työyhteisön esimiehille ja työntekijöille.
This research is a case study about the staff trainer s development as an adult educator in connection with the work community training.
Tämä työ on tapaustutkimus työyhteisövalmentajan kehittymisestä aikuiskasvattajaksi erään metalliteollisuusyrityksen pitkäaikaisen työyhteisövalmennuksen yhteydessä.
The staff trainer s development as an educator seemed to become more difficult especially because of the tensions between the workers and the management of the organization.
Ohjatessaan kehittämistoimintaa työyhteisössä valmentajan ja kouluttajan menettelyihin vaikuttavat kontekstiin liittyvät tekijät, esimerkiksi eri osapuolten organisaatioasemat sekä jännitteet työntekijöiden ja organisaation johdon välillä.
The results of the study show that staff training can be seen as a task of adult education and the educator develops for the educational mission during a long-lasting developing process by reflecting his pedagogical course of action.
Voidaan pohtia, missä määrin henkilöstönkehittämistehtävää pidetään aikuiskasvatuksena, saavatko opiskelijat nykymuotoisessa pedagogisessa koulutuksessa riittävät ja soveltuvat valmiudet tähän laajaan ja monimuotoiseen tehtävään ja miten muuten siinä tarvittavaa osaamista voisi hankkia.
The main elements changed were both individual and co-operative working, activities and reflective training sessions, both closeness of work and the dissociation of work on one hand and finally both participant-centered and educator-centered guidance on the other.
Ohjauksen menetelmiä ja muotoja vaihdeltiin siten, että niistä löytyi vastakkaisia elementtejä, joiden välillä liikuttiin ja joita yhdisteltiin tilanteen ja tavoitteen mukaan.
The main intensions of this study are to promote the human resource developing activity with the means of research, to bring the staff trainer s theory of use to light and to encourage the critical conversation about developing of work communities.
Tässä tapaustutkimuksessa huomio kiinnittyi henkilöstönkehittäjän käytännön toimien, pedagogisen ajattelun ja käyttöteorian avaamiseen ja kasvattajuuteen siinä.
The trainer s developing path from a worker into an expert through experience of educating became visible during the study.
Työyhteisövalmentajalla voi olla osallistava toimintatapa ja myös erityinen, kokemuksen kautta työntekijästä asiantuntijaksi kehittymisen polku.
The study is a micro-level documentation about how a participative work community trainer develops from a worker into an adult educator by acting in an educating duty and reflecting his pedagogical course of action.
Tässä tutkimuksessa pyrittiin tekemään näkyväksi osallistavan työyhteisövalmennuksen osatekijöitä, työyhteisövalmentajan pedagogista toimintaa ja kehittymistä siinä.
Through cultural development in work community the staff training is also connected with participative leadership and through contextual learning we can find the bourdieuish field theory there in the background.
Henkilöstönkehittäjä toimi työyhteisön esimiesten rinnalla ikään kuin työnjohtajan roolissa ja kehitti kasvatusrooliaan siinä yhteydessä.
DNA methylation is important in the regulation of gene expression, embryonic development, genomic imprinting and X chromosome inactivation.
DNA:n metylaatio on epigeneettinen säätelymekanismi, joka vaikuttaa geenien ilmentymiseen, alkiokehitykseen ja syövän syntyyn.
In this thesis we have identified a novel member of the DNMT3 gene family, DNA cytosine-5-methyltransferase 3-like gene (DNMT3L).
Tutkimuksessa tunnistettiin DNMT3-geeniperheeseen kuuluva uusi geeni, DNMT3L (DNA cytosine-5-methyltransferase 3-like) ja selvitettiin Dnmt3L-geenin säätelyyn vaikuttavat promoottorirakenteet.
So far, four separate genes, DNMT1, DNMT2, DNMT3A and DNMT3B encoding DNA cytosine-5-methyltransferases have been cloned from mammalian cells.
Nisäkässoluissa DNA:ta metyloivat neljä erilaista DNA-sytosiini-5-metyylitransferaasi-entsyymiä, DNMT1, DNMT2, DNMT3A ja DNMT3B.
Our data indicated that DNMT3L represses transcription by binding directly to HDAC1 protein and demonstrated the PHD-like zinc finger as a main repressional domain of DNMT3L.
Lisäksi osoitettiin, että DNMT3L estää muiden geenien ilmentymistä sitoutumalla transkription säätelyssä toimivaan histonideasetylaasi 1­proteiniin.
Characterisation and Functional Studies of the DNA Cytosine-5-Methyltransferase 3-like Gene
DNMT3L-GEENIN KARAKTERISOINTI JA TOIMINTA Epigenetiikka tutkii DNA:n emäsjärjestyksestä riippumattomia geenin toimintaan vaikuttavia perinnöllisiä muutoksia.
In this study, the wide-ranging effects of amino acid substitutions were investigated at the protein level, and based on the analyses of missense mutations, the molecular basis of a number of hereditary diseases was elucidated.
Tässä työssä tutkittiin yhden aminohapon muutosten laaja-alaisia vaikutuksia proteiineihin, ja analysoitiin siten perinnöllisten sairauksien molekyylitason syitä.
In this study the performance of nine available prediction methods was evaluated using a dataset of over 60,000 missense mutations and polymorphisms.
Tässä työssä tehtiin yhdeksän ennustusmenetelmän vertaileva tutkimus käyttämällä yli 60 000 neutraalin ja sairauden aiheuttavan aminohappomuutoksen aineistoa.
The protocol for mutation analysis is a comprehensive method for studying mutational effects and its further development into a web service will provide the mutation research community a novel tool for efficient analysis beyond the scope of existing methods.
Mutaatioanalyysiprotokolla on perusteellinen menetelmä mutaatioiden vaikutusten tutkimiseksi, ja protokollan kehittäminen verkkopalveluksi mahdollistaa sen tehokkaan soveltamisen mutaatiotutkimuksessa.
This study yielded interesting insights at the molecular level mechanisms of hereditary diseases, which can be utilised in further experimental studies.
Tässä tutkimuksessa saavutettiin kiinnostavia näkökohtia muutamiin pistemutaatioiden aiheuttamiin perinnöllisiin sairauksiin.
Significant differences in the prediction power of individual programs were observed, regardless of the apparent similarities between the programs.
Ohjelmien luotettavuuden havaittiin vaihtelevan merkittävästi, ja toimintaperiaatteeltaan samankaltaisilla ohjelmilla saatiin hyvin erilaisia tuloksia.
Amino acid substitutions may have diverse effects on protein structure and function, although some are functionally neutral.
Yhden aminohapon muutokset voivat aiheuttaa moninaisia ja eriasteisia, ääritapauksessa vakavaan sairauteen johtavia rakenteen ja toiminnan muutoksia proteiineissa.
Available data on polymorphisms in the human genome are expanding rapidly, however knowledge of the possible disease association of polymorphisms and the molecular mechanisms of genetic disease is lagging due to the laborious and time-consuming nature of experimental studies.
Tietoa ihmisen geneettisistä eroista saadaan nykyaikaisilla menetelmillä nopeasti, mutta niiden mahdollisista yhteyksistä sairauksiin ja geneettisten sairauksien molekyylitason mekanismeista ei ymmärretä vielä riittävästi.
A protocol for the bioinformatics study of mutational effects was designed and implemented.
Aminohappomuutosten bioinformatiikka-analyysille kehitettiin protokolla, jota sovellettiin ja kehitettiin sairauksien syitä tutkittaessa.
Several computational methods for predicting the possible pathogenicity of nsSNPs have been developed.
Useita laskennallisia menetelmiä aminohappomuutosten vaikutusten ennustamiseksi on jo kehitetty.
Bioinformatics studies can efficiently produce useful information to rationalise and guide further experimental study, and to short-list the most interesting cases from the pool of accumulating data.
Laskennallisilla menetelmillä informaatiota voidaan analysoida tehokkaammin, ja bioinformatiikan menetelmin tuotettua tietoa voidaan käyttää esimerkiksi kokeellisten tutkimusten suunnitteluun ja kiinnostavimpien geenimuutosten priorisointiin.
Some genetic variations, termed non-synonymous single nucleotide polymorphisms (nsSNPs), cause amino acid substitutions in the protein product of the gene.
Osa pistemutaatioista aiheuttaa aminohapon muuttumisen toiseksi proteiinissa, jonka aminohappokoostumuksen geeni määrittää.
The protocol serves as a basis for the development of a new service for predicting the effects of a missense mutation.
Tutkimuksessa kehitetty protokolla toimii perustana jatkossa kehitettävälle uudelle tietokoneohjelmalle, joka on monipuolinen aminohappomuutosten vaikutusten analysointimenetelmä.
nsSNPs are the most common type of genetic variation among humans, and pathogenic nsSNPs, also termed missense mutations, account for approximately half of the allelic variants causative of hereditary disease.
Yhden emäksen muutokset eli pistemutaatiot DNA:ssa ovat yleisin ihmisten välisen geneettisen variaation muoto.
Some of the predictors perform well enough to be used in prioritising cases for further investigation; however more accurate methods are needed for reliable annotation of the putative effects of an nsSNP.
Vertailun perusteella ohjelmat pystyttiin asettamaan paremmuusjärjestykseen, ja parhailla ohjelmilla voidaan saada riittävän luotettavia tuloksia aminohappomuutosten priorisoimiseksi jatkotutkimuksia varten.
These methods aim at automating the annotation process of nsSNP effects and therefore would be very useful for the mutation research community.
Näiden ohjelmien tavoitteena on automatisoida yhden aminohapon muutosten vaikutusten tutkimista.
These methods are based on evolutionary information and/or varying structural descriptors of the protein in question.
Uuden analysointiohjelman tavoitteena on tuottaa nykyisiä menetelmiä monipuolisempia ja laadukkaampia ennusteita pistemutaatioiden aiheuttamien aminohappomuutosten vaikutuksista.
Molecular effects of missense mutations - Bioinformatics analysis of genetic defects
Automatisointi olisi suureksi hyödyksi mutaatiotutkimukselle, jonka tavoitteena on selvittää, mitkä variaatiot aiheuttavat geneettisiä sairauksia.
These are atrocity crimes as defined in the Rome Statute of International Criminal Court (ICC).
Nämä rikkomukset on edelleen määritelty Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännössä.
Sovereignty superseded human rights, but impunity is no longer intact in international society.
Suvereniteetti on ensisijainen suhteessa ihmisoikeuksiin, mutta kuitenkin niin että rankaisemattomuuden periaate ei ole enää koskematon.
How could this paradox be perceived in the South Sudan conflict situation?
Tätä ristiriitaa tarkastellaan tutkimuksessa Etelä-Sudanin konfliktin kautta.
The primary research material consists of relevant UN, UNSC, General Assembly, Human Rights Council, African Union, United Nations Mission in South Sudan (UNMISS) resolutions, documents, reports, and statements concerning South Sudan during the period of the study 2011- to 2015.
Tutkimuksen primääriaineisto ajalta 2011–2015 muodostuu YK:n, turvallisuusneuvoston, yleiskokouksen, Ihmisoikeusneuvoston, Afrikan Unionin sekä YK:n rauhanturvaoperaation UNMISSin Etelä-Sudania koskevista päätöslauselmista, keskusteluista, dokumenteista, raporteista ja lausunnoista.
The theoretical framework is constructed with the help of the ES of international relations and constructivist and ethical considerations.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys rakentuu kansainvälisten suhteiden englantilaisen koulukunnan ja instituutioiden muutosta käsittelevän teoretisoinnin sekä konstruktivismin ja eettisten näkökohtien tarkastelun varaan.
This doctoral dissertation studies the concept of responsibility to protect (R2P), especially in the context of the South Sudan conflict.
Tämä tutkimus käsittelee suojeluvastuun periaatetta, jota analysoidaan erityisesti Etelä-Sudanin konfliktin kontekstissa.
My research question regards how UN and UNSC practices, both discursive and social practices, constitute R2P and how they may change or maintain primary institutions – human rights, sovereignty, great power management – of international society and thus affect the nature of international society.
Tutkimuksessa selvitetään kuinka YK:n ja turvallisuusneuvoston diskursiiviset ja sosiaaliset käytännöt mahdollistavat suojeluvastuun ja kuinka nämä käytännöt muuttavat tai ylläpitävät kansainvälisen yhteisön primääri-instituutioita kuten ihmisoikeuksia, suvereniteettia ja suurvaltainstituutioita ja tätä kautta mahdollistavat kansainvälisen yhteisön muutosta.
To conclude, it is suggested that pluralism and solidarism exist at the same time in international society, thus making the UNSC’s working and the role of secondary institutions in institutional continuity and change more understandable.
Yhteenvetona voidaan esittää, että pluralismi ja solidarismi ilmenevät kansainvälisessä yhteisössä samanaikaisesti konstituoiden turvallisuusneuvoston toimintaa ja roolia kansainvälisen yhteisön institutionaalisessa kehityksessä, jatkuvuudessa ja muutoksessa.
Based on the analysis of UNSC practices in South Sudan to prevent and respond to mass atrocities in practices of state-building, protection of civilians, sanctions regime, and peace agreement, it is suggested as a contribution of this study that the mandates of the UNMISS were changing as a response to changes in the South Sudan conflict and respective UNSC practices.
Analyysin perusteella turvallisuusneuvoston suojeluvastuukäytännöistä, jotka liittyivät valtion rakentumiseen, siviilien suojeluun, pakotteiden asettamiseen ja rauhansopimuksen saavuttamiseen, voidaan päätelminä esittää, että rauhanturvaoperaatio UNMISSin mandaatit muuttuivat Etelä-Sudanin konfliktin muuttuessa ja vastaavasti käytännöt muuttuivat.
The UN develops norms and standards according to its Charter and to implement its Charter, thus contributing to its fundamental aim of maintaining international peace and security.
YK:n keskeisiä tavoitteita on normatiivisen kehityksen edistäminen sekä kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitäminen sen peruskirjan mukaisesti.
Thus, the UNSC and the ICC constituted R2P, and as practices, reflected both pluralist and solidarist moral frames.
YK ja turvallisuusneuvosto mahdollistavat suojeluvastuun rakentumisen ja nämä käytännöt ilmentävät sekä pluralistisia että solidaristisia periaatteita.
However, the UNSC faced limits, as it could not refer the South Sudan case to the ICC, although mass atrocities were committed in South Sudan by all, and it was discussed openly at the UNSC.
Turvallisuusneuvosto ei kyennyt siirtämään Etelä-Sudanin tilannetta Kansainväliselle rikostuomioistuimelle, vaikka tehdyistä rikkomuksista keskusteltiin turvallisuusneuvoston kokouksissa.
This in part may explain why and how UN peace operations cannot meet the expectations of international community.
Tätä kautta voidaan osaltaan selittää sitä, miksi niin usein ajatellaan YK:n ja turvallisuusneuvoston epäonnistuneen tehtävissään.
At times, human rights superseded sovereignty, with the help of great power management, thus affecting the nature of international society.
Ihmisoikeudet saattavat olla ensisijaisia suhteessa suvereniteettiin joidenkin käytäntöjen kohdalla ja tämä suurvaltainstituution myötävaikutuksella.
R2P is a political concept, developed at the UN and United Nations Security Council (UNSC), which deals with preventing and responding to genocide, war crimes, crimes against humanity, and ethnic cleansing.
Suojeluvastuussa on kyse ihmisoikeuksien toteutumisesta, joita tarkastellaan neljää vakavaa ihmisoikeusrikkomusta vasten: kansanmurha, sotarikokset, rikokset ihmisyyttä vastaan sekä etniset puhdistukset.
The first part of the question refers to the UNSC’s role in preventing and responding to mass atrocities, and the second part refers to the role of secondary institutions, the UN, UNSC and ICC, in the English School (ES) theory of international society and institutional change.
Toinen osa liittyy YK:n ja turvallisuusneuvoston sekä Kansainvälisen rikostuomioistuimen kaltaisten sekundääri-instituutioiden rooliin kansainvälisten suhteiden englantilaisen koulukunnan instituutioiden muutosta koskevassa teoreettisessa keskustelussa.
These pillars are discursive practices of R2P.
Nämä kolme pilaria käsitetään tässä tutkimuksessa suojeluvastuun diskursiivisiksi käytännöiksi.
However, the UN and UNSC have not been able to do well in situations of grave human rights violations in armed conflicts, although the international community has a developed system of practices for mass atrocity prevention, namely R2P.
YK ei ole kuitenkaan kyennyt suojelemaan siviiliväestöä aseellisissa konflikteissa erityisen tehokkaasti, vaikka suojeluvastuun käytäntöjen kautta siihen olisi mahdollisuus.
In 2009, the UN Secretary General developed a three-pillar approach for implementing R2P, in which Pillar I refers to the "protection responsibilities of the State", Pillar II refers to "international assistance and capacitybuilding" and Pillar III to "timely and decisive response of international community".
Ensimmäinen pilari viittaa valtioiden vastuuseen suojella väestöään; toinen pilari puolestaan viittaa kansainvälisen yhteisön vastuuseen auttaa valtioita tässä tehtävässä ja kolmas pilari viittaa edelleen kansainvälisen yhteisön vastuuseen toimia oikea-aikaisesti ja päättäväisesti kyetäkseen suojelemaan väestöä mainituilta rikkomuksilta mikäli valtio itse ei ole siihen kykenevä.
Further, it could be suggested that these changes in practices not only affected R2P, but also had effects on primary institutions of international society, the relation between human rights, sovereignty and great power management.
Voidaan esittää, että muutokset käytännöissä olivat merkityksellisiä sekä suojeluvastuun rakentumiselle että kansainvälisen yhteisön primääri-instituutioille.
Ethical considerations are significant and are discussed in terms of pluralism and solidarism, ES concepts which define different moral frames and possibilities for moral action.
Eettiset näkökohdat huomioidaan erityisesti englantilaiseen koulukuntaan liitettyjen käsitteiden pluralismi ja solidarismi kautta.
R2P is about human rights and human rights violations, and although it is a political concept, it has legal consequences.
YK:ssa ja YK:n turvallisuusneuvostossa kehitetty suojeluvastuu on poliittinen käsite, jolla on oikeudellisia seuraamuksia.
There were new practices to protect civilians; the UNMISS opened its base to fleeing civilians, and there were new problems as the UNSC did not want to protect perpetrators (the South Sudan government), and it changed the UNMISS mandate not to do so.
Myös uusia ongelmatilanteita syntyi, koska turvallisuusneuvosto ei halunnut toiminnallaan tukea vakavia ihmisoikeusrikkomuksia tehneitä tahoja kuten Etelä-Sudanin hallitusta.
Responsibility to Protect as a United Nations Security Council Practice in South Sudan
Suojeluvastuun periaate hyväksyttiin YK:n yleiskokouksen huippukokouksessa vuonna 2005.
The methodological approach proceeds from "deeds to words", meaning how practices construct R2P.
Tutkimuksen menetelmälliset suuntaviivat muodostuvat tavoista tarkastella turvallisuusneuvoston käytäntöjä suojeluvastuuta rakentavina käytäntöinä osana suojeluvastuun muodostamaa normatiivista viitekehystä.
The UNMISS mandates were "impossible mandates", and capacities and obligations were not in balance.
Rauhanturvaoperaatio UNMISSin mandaatit olivat myös varsin laajoja heijastellen Etelä-Sudanin konfliktin moninaisuutta, mutta ilman riittäviä resursseja.
Ethical considerations and reasoning provide criteria for analysing political debates at the UNSC.
Lisäksi analyysissä hyödynnetään eettisen päättelyn kriteereitä, koska suojeluvastuukäytäntöjen tulisi olla eettisesti päteviä.
It is important to consider UNSC practices for preventing mass atrocities in South Sudan relative to the normative framework R2P has created and thus being able to analyse how the UNSC may change or maintain R2P and whether these practices could be ethically considered as R2P competent.
Sen lisäksi, että huomio kiinnittyy usein epäonnistumisiin suojeluvastuun periaatteen mukaisessa toiminnassa, tulisi YK:n ja turvallisuusneuvoston toimintaa tarkastella tässä yhteydessä myös niiden luoman normatiivisen muutoksen ja kehityksen kautta.
It can be estimated that the annual cost in Finland exceeds 70 million euros.
Arvioidut vuosikustannukset ylittävät 70 miljoonaa euroa.
However, surgically treated patients exhibited high rates of complication (10% to 29%) and re-operation (16% to 30%).
Leikkaukselliseen hoitoon liittyi kuitenkin korkea komplikaatio- (10-29%) ja uusintaoperaatioriski (16-30%).
After the introduction of locking plates in Finland in 2002, the incidence of plate fixation doubled between 2002 and 2009.
Vuoden 2002 lukkolevyjen markkinoille tulon jälkeen levytysten ilmaantuvuus Suomessa on kaksinkertaistunut, vuosien 2002 ja 2009 välillä.
Proximal Humerus Fractures: Treatment and Criticism
Olkaluun yläosan murtumat: Hoito ja kritiikki
More than 70% of the patients that present with proximal humerus fracture are over 60 years of age and 75% are women.
Olkaluun yläosan murtumapotilaista enemmän kuin 70% on yli 60-vuotiaita ja 75% on naisia.
Nevertheless, because the superiority of single treatment has not been confirmed, the final decision should be made with the patient.
Koska yksikään hoitomuodoista ei ole osoitetusti paras, lopullinen hoitopäätös tulisi tehdä yhdessä potilaan kanssa.
There were 2944 patients hospitalised due to proximal humerus fracture only in Finland in the year 2009.
Suomessa vuonna 2009 hoidettiin 2944 potilasta sairaaloiden vuodeosastoilla olkaluun yläosan murtuman vuoksi.
Comparison of the locking plate with reverse prosthesis tended to favor reverse prosthesis in all countries except Estonia.
Verratessa lukkolevytystä käänteisproteesiin, jälkimmäistä suosittiin muissa maissa, paitsi Virossa.
In the aging population, the proximal humerus fracture is the third most common osteoporotic fracture type after hip and distal radius fractures, accounting for 4% of all fractures.
Olkaluun yläosan murtumat: Hoito ja Kritiikki Ikääntyvässä populaatiossa olkaluun yläosan murtumat ovat kolmanneksi yleisin osteoporoottinen murtuma lonkka- ja rannemurtumien jälkeen, käsittäen 4% kaikista murtumista.