natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Elucidating the mechanisms with which disturbances of cholesterol homeostasis link to neurodegeneration in recessive inherited disorders with known genetic lesions should shed light on how cholesterol is handled in the healthy CNS and help to understand how these and more complex diseases develop.
Näiden mallien avulla voidaan selvittää kolesteroliaineenvaihdunnan säätelyä terveessä keskushermostossa ja lisätä ymmärrystä niiden sairauksien kehittymisestä, joiden tautimekanismi on monimutkaisempi.
Together these data demonstrate altered myelin architecture in cathepsin D deficient mice and link cathepsin D deficiency to aberrant cholesterol metabolism and trafficking.
Yhdessä nämä havainnot osoittavat, että cathepsin D-puutteisilla hiirillä on poikkeava myeliinin rakenne ja muutoksia aivojen kolesteroliaineenvaihdunnassa.
We found that both wild type and Npc1 deficient astrocytes retain significant amounts of desmosterol and other cholesterol precursor sterols as membrane constituents.
Sekä terveiden että poistogeenisten astrosyyttien solukalvoista löydettiin kolesterolin lisäksi suhteellisesti suuria määriä kolesterolin esiastetta desmosterolia.
Additionally, plasmalogen-derived alkenyl chains and 20- and 24-carbon saturated and monounsaturated fatty acids typical for glycosphingolipids were found to be significantly reduced, but polyunsaturated species were significantly increased in the knockout brains, pointing to a decrease in white matter.
Poistogeenisissä aivoissa todettiin poikkeavat määrät myeliinille tyypillisiä rasva-aineita ja monityydyttymättömiä rasvahappoja viitaten valkean aineen eli myelinisoidun aivokudoksen tuhoon.
The levels of ApoE and ABCA1 proteins linked to cholesterol efflux in the CNS were found to be altered in the brains of cathepsin D deficient mice, along with an accumulation of cholesteryl esters and a decrease in triglycerols.
Kolesterolin eritykseen liittyvien proteiinien määrät olivat muuttuneet poistogeenisissä aivoissa, joissa myös todettiin viisi kertaa enemmän kolesterolin varastomuotoa kolesteroliestereitä ja varastorasvojen, triglyseridien, määrän lasku verrattuna terveeseen kudokseen.
As predicted by the expression data, sterol biosynthesis was found to be upregulated in the knockout neurons.
Lipoproteiinikappaleiden muodostuminen ja sterolien eritys ei ollut estynyt poistogeenisissä soluissa.
Cholesterol is essential to CNS functions such as synaptogenesis and formation of myelin.
Keskeiset keskushermoston toiminnot, kuten viestejä solusta toiseen välittävien synapsien ja hermosäikeitä eristävien myeliinituppien muodostuminen on riippuvaista kolesterolin saatavuudesta.
The central nervous system (CNS) is the most cholesterol-rich organ in the body.
Keskushermosto, eli aivot ja selkäydin, sisältää suhteellisesti enemmän kolesterolia kuin mikään muu elin.
Electron microscopy revealed altered myelin structure in cathepsin D deficient brains.
Keskeisten myeliinin rakenneproteiinien määrät olivat muuttuneet cathepsin D-puutteisissa aivoissa ja myeliinin rakenne oli poikkeava.
Several genes encoding for enzymes of the mevalonate pathway of cholesterol biosynthesis showed increased expression.
Useiden kolesterolin muodostumiseen osallistuvia entsyymejä koodittavien geenien ilmentyminen oli lisääntynyt Ppt1-puutteisissa soluissa ja vastaavasti kolesterolin muodostumien poistogeenisissä soluissa oli koholla verrattuna terveisiin soluihin.
Significant differences exist in cholesterol metabolism between the CNS and the peripheral organs.
Kolesteroliaineenvaihdunnan häiriöt keskushermoston perinnöllisissä sairauksissa
Renin-angiotensin system (RAS) is known to regulate systemic blood pressure and compounds acting on it are in wide clinical use in the treatment of hypertension and heart failure but not yet in ophthalmological use.
RAS järjestelmän tiedetään osallistuvan keskeisesti verenpaineen säätelyyn, ja siihen vaikuttavat yhdisteet ovat laajassa kliinisessä käytössä verenpainetaudin ja sydämen vajaatoiminnan hoidossa.
The main aim of this experimental study was to clarify the expression of the renin-angiotensin system in the eye tissues and to test its potential oculohypotensive effects and mechanisms.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää kokeellisesti reniini-angiotensiinijärjestelmän (RAS) esiintymistä silmässä, sen eri osatekijöiden mahdollista silmänpainetta alentavaa vaikutusta sekä silmänpaineen alenemisen mekanismia ja yhteyttä verenpaineeseen.
The effect was abolished by a specific receptor antagonist.
Painetta alentava vaikutus oli kumottavissa saman reseptorityypin salpauksella.
Drugs with new mechanisms of action could protect glaucomatous eyes against blindness.
Uuden lääkeaineryhmän löytyminen saattaisi ehkäistä aikaisempaa tehokkaammin pysyvän näkökenttävaurion kehittymistä ja sokeutumista.
In conclusion, a novel angiotensin receptor type (Mas), as well as ACE2 enzyme- producing agonists for Mas, were described for the first time in the eye structures participating in the regulation of IOP.
Merkittävimmät löydökset olivat uuden reseptorityypin (Mas) löytyminen silmäkudoksesta sekä sitä kautta vaikuttavan aktiivisen entsyymin (ACE2) esiintyminen silmänpaineen muodostumisen kannalta oleellisista silmän rakenteista.
Like arterial hypertension it is usually a symptomless disease, but if left untreated leads to visual disability and eventual blindness.
Hoitamattomana se johtaa hermosäiekatoon, näkökenttäpuutoksiin ja lopulta sokeutumiseen.
In addition, a Mas receptor agonist significantly reduced even normal IOP.
Mas reseptoria aktivoivalla yhdisteellä saatiin silmänsisäinen paine laskemaan normaalipaineisessa silmässä.
There are only few previous studies concerning intraocular RAS, though evidence is accumulating that drugs antagonizing RAS can also lower IOP, the only treatable risk factor in glaucoma.
Silmänpainetaudin eli glaukooman hoidossa tämä lääkeaineryhmä ei vielä ole käytössä, ja aikaisempaa tutkimustietoa on vähän.
Intraocular, local RAS would thus to be involved in the regulation of IOP, probably even more in pathological conditions such as glaucoma though there was no unambiguous relationship between arterial and ocular hypertension.
Yksiselitteistä yhteyttä koholla olevan verenpaineen ja silmänpaineen välille ei saatu Glaukooma on verenpainetaudin tavoin pitkään lähes oireeton sairaus, jonka perimmäinen syy on vielä tuntematon.
The findings suggest the potential as antiglaucomatous drugs of agents which increase ACE2 activity and the formation of angiotensin (1-7), or activate Mas receptors.
Tähänastiset glaukooman hoidossa käytettävät lääkkeet kuuluvat joko kolinergisen tai adrenergisen järjestelmän yhdisteisiin, hiilihappoanhydraasin estäjiin tai prostaglandinianalogeihin.
Glaucoma is a multifactorial long-term ocular neuropathy associated with progressive loss of the visual field, retinal nerve fiber structural abnormalities and optic disc changes.
Niiden tarkka vaikutusmekanismi on tuntematon, mutta ne joko vähentävät kammionesteen tuottoa tai lisäävät sen poistumista, joiden välisestä tasapainosta silmän sisäinen paine muodostuu.
Although AR was cloned over 15 years ago, the mechanisms by which it regulates gene expression are not well understood.
Vaikka AR:n aminohappojärjestys selvitettiin jo yli 15 vuotta sitten, sen vaikutusmekanismien yksityiskohtia, erityisesti antiandrogeenien toimintamekanismeja, ei vielä tunneta kunnolla.
Androgen receptor in transcriptional regulation and carcinogenesis
Miessukuhormonireseptorin toiminta geenien luennan säätelyssä
Our results show that the loading of AR and recruitment of coactivators and RNA polymerase II (Pol II) to both the promoter and enhancer of AR target genes are a transient and cyclic event that in addition to hyperacetylation, also involves dynamic changes in methylation, phosphorylation of core histone H3 in androgen-treated LNCaP cells.
Tulokset osoittavat, että AR säätelee geenien luentaa monimutkaisen prosessien kautta, joissa AR:n ja RNA-polymeraasi II:n lisäksi erilaiset koregulaattorit sitoutuvat dynaamisesti, jonka seurauksena on perimän histonien epigeneettisen koodiin ohjelmoimituminen uudelleen.
Androgen receptor (AR) that mediates the biological actions of androgens is a member of the nuclear receptor superfamily of ligand-inducible transcription factors.
Androgeenireseptori (AR) on solunsisäinen valkuaisaine (proteiini), joka sitoo miessukuhormoneja ja välittää niiden biologiset vaikutukset.
Androgens control a variety of developmental processes that create the male phenotype and are important for maintaining male fertility and normal functions of tissues and organs that are not directly involved in procreation.
Miessukuhormonireseptorin toiminta geenien luennan säätelyssä Miessukuhormonit eli androgeenit, testosteroni ja 5±-dihydotestosteroni, saavat aikaan miehisten sukupuoliominaisuuksien kehittymisen ja ne liittyvät vahvasti sekä normaaliin että pahanlaatuiseen eturauhasen kasvuun.
By contrast, the pure antiandrogen bicalutamide (CDX) complexed to AR elicited occupancy of the PSA promoter, but was unable to load onto the PSA enhancer and was incapable of recruiting Pol II, coactivators and following changes of covalent histone modifications.
Kun soluja käsiteltiin eturauhassyövän hoitodossa käytettävällä ei-steroidaalisella antiandrogeenilla, bikalutamidilla, AR sitoutui huonosti PSA-geeniin eikä se pystynyt muodostamaan transkriptiokompleksiaan, joten geeniä ei luettu.
Collectively, these results indicate that transcriptional activation by AR is a complicated process, which includes transient loading of holo-AR and recruitment of Pol II and coregulators accompanied by a cascade of distinct covalent histone modifications; This process involves both the promoter and enhancer elements, as well as other general components of the cell machineries e.g. proteasome and protein kinase; The pure antiandrogen CDX and the partial antagonist CPA and RU486 exhibit clearly different profiles in terms of their ability to induce the formation of AR-dependent transcriptional complexes and the histone modifications associated with the target genes in human prostate cancer cells.
Tutkimuksessa havaittiin yllättäen myös, että solutuman proteiinien aktiivinen hajottaminen ns. proteasomikompleksin kautta on välttämätöntä myös androgeenivaikituksen välittymiseksi: AR rekrytoi proteasomin yksiköitä ja proteasomi-inhibiitori MG132 salpasi AR:n transkriptiokompleksin muodostumisen.
In the present study, a series of experiments were performed, including quantitative chromatin immunoprecipitation (ChIP) assays, to investigate AR-mediated transcription process using living prostate cancer cells.
Työssä kehitettiin ns. kromatiini-immunosaostus (ChIP) -tekniikka, jonka avulla tutkittiin AR:n ja sen koregulaattoreiden sitoutumista mallikohdegeenin PSA (prostataspesifinen antigeeni) -geenin säätelyalueille.
Finally, by using quantitative RT-PCR to compare the expression of sixteen AR co-regulators in prostate cancer cell lines, xenografts, and clinical prostate cancer specimens we suggest that AR co-regulators protein inhibitor of activated STAT1 (PIAS1) and steroid receptor coactivator 1(SRC1) could be involved in the progression of prostate cancer.
Kun soluja käsiteltiin testosteronilla, AR sitoutui hyvin nopeasti PSA-geenin säätelyalueille ja se toi perässään RNA-polymeraasi II lisäksi joukon aktivoivia koregulaattoreitä, mm. GRIP1- ja p300-proteiineja, muodostaen ns. transkriptiokompleksin.
The partial antagonist cyproterone acetate (CPA) and mifepristone (RU486) were capable of promoting AR loading onto both the PSA promoter and enhancer at a comparable efficiency with androgen in LNCaP cells expressing mutant AR.
Mielenkiintoista oli myös, että toisentyyppinen antiandrogeeni, syproteroniasetaatti, ei estänyt AR-transkriptiokompleksin muodostumista, vaikka NCoR:n ja SMRT:n samanaikainen sitoutuminen oli mitattavissa.
A growing body of in vitro experimental evidence suggests that a complex network of proteins is involved in the androgen-dependent transcriptional regulation.
Kaikkien eturauhassyöpien kasvu on aluksi androgeeniriippuvaista ja niiden kasvua voidaan hillitä androgeenivaikutusta salpaamalla käyttämällä androgeenien synteettisiä vastavaikuttajia, antiandrogeeneja.
The strains possessing the best anti-inflammatory potential, namely B. lactis ssp.
Parhaita anti-inflammatorisia kantoja olivat B. lactis ssp.
Previously, probiotics have been mostly examined in the prevention and treatment of different gastrointestinal diseases and allergies.
Aikaisemmin probioottien vaikutuksia on tutkittu lähinnä allergian ja erilaisten vatsavaivojen ehkäisyssä ja hoidossa.
The selection of strains for the clinical trials was made based on their anti-inflammatory potential.
Probioottikantojen valinta kliinisiin tutkimuksiin tehtiin niiden anti-inflammatoristen ominaisuuksien perusteella.
shermanii JS (PJS), along with L. rhamnosus GG (LGG) as a well-documented reference probiotic, were thus selected for further clinical studies in healthy adults.
shermanii JS, joiden lisäksi tutkimuksiin valittiin myös L. rhamnosus GG (LGG) hyvin tutkittuna referenssikantana.
Probiotics have strain-specific effects on immune system in healthy adults and especially L. rhamnosus GG seemed to posses anti-inflammatory potential.
Probioottien vaikutukset immuunijärjestelmään näyttävät olevan kantakohtaisia ja erityisesti Lactobacillus rhamnosus GG:llä havaittiin anti-inflammatorisia vaikutuksia.
Probiotic products, however, are usually consumed by the general, healthy population but not much is known on their immunomodulatory effects in healthy adults.
Probiootteja sisältäviä tuotteita käyttävät kuluttajat ovat kuitenkin useimmiten terveitä aikuisia, ja probioottien vaikutus terveiden aikuisten immuunijärjestelmään on ollut puutteellisesti selvitettyä.
In the three-month intervention LGG had no effect on the incidence or duration of respiratory infections in healthy adults but it was able to reduce the duration of gastrointestinal symptoms.
Pidemmässä kolmen kuukauden pituisessa kliinisessä tutkimuksessa LGG:llä ei ollut vaikutusta terveiden aikuisten infektiosairastavuuteen, mutta LGG lyhensi vatsavaivojen kestoa.
MSc Riina Kekkonen investigated the immunomodulatory effects of probiotics in a primary cell culture model using human peripheral blood mononuclear cells (PBMC) as well as in healthy adults in randomized, double-blind, placebo-controlled clinical intervention studies in her thesis.
TtM Riina Kekkonen on selvittänyt väitöskirjassaan eri probioottikantojen vaikutuksia immuunivasteeseen valkosolumallissa sekä terveillä aikuisilla lumekontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa.
No combinations of probiotics resulted in enhanced cytokine production compared with individual strains, suggesting that different bacteria compete with each other during host cell-probiotic interactions.
Eri probioottien kombinaatiot eivät saaneet aikaan voimakkaampaa aktivaatiota yksittäisiin kantoihin verrattuna, joka viittaa probioottien keskinäiseen kilpailuun niiden ollessa kontaktissa ihmisen solujen kanssa.
Strains belonging to the Streptococcus and Leuconostoc genera were the most potent inducers of Th1-type cytokines, whereas strains from the Bifidobacterium and Propionibacterium genera induced anti-inflammatory IL-10 production.
Streptococcus ja Leuconostoc sukuihin kuuluvat kannat puolestaan aktivoivat Th1 tyyppistä, soluvälitteistä immuunivastetta.
The in vitro screening of cytokine responses in a primary cell culture using human PBMC should not be used as the only indicator of immunomodulatory properties of probiotics, as the in vitro model did not reflect the effects in vivo.
Valkosolumallia ei tulisi käyttää ainoana probioottikantojen skriinausmenetelmänä niiden immunologisia vaikutuksia selvitettäessä, koska solutöiden tulokset eivät olleet täysin verrannollisia kliinisten tutkimusten tuloksiin.
The results of the in vitro setting did not entirely reflect the in vivo results as the best anti-inflammatory strain was LGG, which induced only moderate IL-10 production in vitro compared with Bb12 and PJS strains.
Solutöiden tulokset eivät olleet täysin verrannollisia kliinisen työn tuloksiin, koska LGG näytti omaavan parhaat anti-inflammatoriset ominaisuudet kliinisissä tutkimuksissa vaikka solutyössä sen aikaansaamat vasteet olivat melko vaimeita.
In the three-week clinical setting in healthy adults, LGG seemed to demonstrate the best anti-inflammatory potential reflected as a small decrease in inflammatory mediators, such as sensitive CRP and inflammatory cytokines like TNF-alfa as well as in the modulation of global serum lipidomics profiles.
Kolmen viikon kliinisessä tutkimuksessa terveillä aikuisilla LGG alensi mm. tulehdusta kuvaavan C-reaktiivisen proteiinin ja inflammatoristen sytokiinien määrää.
Instead, the ex vivo production of cytokines in PBMC after probiotic intervention could offer a relatively easy and quick model for screening of immunomodulatory effects of probiotics.
Sen sijaan veren perifeeristen lymfosyyttien eristäminen ja niiden aktivoitumisen selvittäminen lyhytaikaisessa kliinisessä tutkimuksessa voisi toimia suhteellisen helppona skiinausmenetelmänä.
Probiotics have strain-specific effects on immune system in healthy adults Probiotics are strain-specifically able to modulate the release and actions of inflammatory mediators in healthy adults.
Probiooteilla kantakohtaisia vaikutuksia ihmisen immuunijärjestelmään terveillä aikuisilla Probiooteilla on kantakohtaisia tulehduksen välittäjäaineita vähentäviä vaikutuksia ja probioottien yhdistelmien vaikutukset eroavat yksittäisten kantojen vaikutuksista selviää TtM Riina Kekkosen tuoreesta väitöstutkimuksesta.
Probiotic strains from six different genera showed clear differences in their ability to induce cytokine responses in PBMC in vitro.
Valkosolumallissa probioottikantojen havaittiin poikkeavan toisistaan niiden kyvyssä aktivoida immuunivasteen välittäjäaineiden, sytokiinien, tuotantoa.
They have a pivotal role in adjustment of cell membrane excitability as their cell membrane expression levels is altered in brain physiology such as in learning and memory formation.
Niiden määrän ja ominaisuuksien säätely on tärkeää normaaleissa fysiologisissa tilanteissa, kuten muistin ja oppimisen yhteydessä.
NMDA-type glutamate receptors are important target molecules of ethanol.
Glutamaattireseptorien on pitkään tiedetty olevan etanolin kohdemolekyylejä, mutta näistä vain NMDA reseptoreita on pidetty kliinisesti tärkeänä.
Ethanol also increased the rate of desensitization, which was increased further by the coexpression of TARP-proteins.
Kokeissa havaittiin myös, että TARP-proteiinit nopeuttivat entisestään inaktiiviseen tilaan siirtymistä.
Studies with Thy1alfa6 mice revealed that decreased inhibition decrease AMPA receptor mediated excitation keeping the neurotransmission in balance.
Vähentyneen estävän viestinvälityksen puolestaan todettiin vähentävän AMPA reseptorivälitteistä kiihdyttävää viestinvälitystä, mikä viittaa siihen, että hermosolut pitävät yllä tasapainotilaa hermoviestinvälityksessä.
In this thesis work AMPA receptor pharmacology, trafficking and synaptic localization was studied using patch-clamp electrophysiology.
FM Tommi Möykkysen väitöstutkimuksessa tutkittiin aivojen yleisimmän kiihdyttävän välittäjäaineen, glutamaatin, AMPA-tyyppisten reseptorien kuljetusta ja ilmentymistä solukalvolla sekä alkoholin (etanolin) vaikutuksia kyseisiin reseptoreihin.
AMPA receptors are an important class of ionotropic glutamate receptors which participate in fast excitatory synaptic transmission in most brain areas.
AMPA reseptorit ovat keskeisiä hermosolujen toiminnassa, koska ne välittävät sähkösignaalien siirtymistä hermosolulta toiselle kaikkialla aivoissa.
TARPs also participate in trafficking of AMPA receptors upon their synthesis in the cell.
Tulokset osoittavat lisäksi, että AMPA reseptoreiden kanssa yhteydessä olevat TARP-proteiinit vaikuttavat reseptorien etanoliherkkyyteen.
We found that the agonist binding capability is important for trafficking AMPA receptors from endoplasmic reticulum to the cell membrane.
Reseptorien solukalvoilmentymistä koskevissa tutkimuksissa osoitettiin, että reseptorien kyky sitoa välittäjäaine glutamaattia tarkastetaan solun sisällä ennen kuin ne kuljetetaan lopulliseen määränpäähänsä, solukalvolle.
The results suggest that during alcohol intoxication ethanol may inhibit AMPA receptors by increasing the rate and the extent of desensitization.
Tutkimustulosten perusteella voidaan päätellä, että etanoli vaikuttaa AMPA reseptoreihin niillä aivoalueilla, missä inaktivaatiolla on merkitystä reseptoreiden toiminnassa.
Furthermore, the regulation of AMPA receptor synthesis and their possible adaptation in neurons with altered inhibitory mechanisms are poorly understood.
Tämän lisäksi AMPA reseptorien toiminnan on havaittu muuttuneen myös joissakin tautitiloissa ja huumausaineiden käytön yhteydessä.
Ethanol was found to inhibit AMPA receptor function by increasing desensitization of the receptor, as the steady-state current was inhibited more than the peak current.
Hermosoluilla tehdyissä kokeissa etanolin todettiin lisäävän AMPA reseptoreiden inaktivaatiota, eli ei-aktiivista tilaa, mikä luonnollisesti estää reseptorien toimintaa.
TARPs appear to enhance ethanol inhibition.
HEK-solulinjalla tehdyissä lisäkokeissa etanolin havaittiin nopeuttavan inaktiiviseen tilaan siirtymistä.
The role of AMPA receptors in the actions of ethanol has not been clarified as thoroughly.
Tämä väitöstutkimus paljastaa osaltaan miten etanoli estää AMPA reseptorien toimintaa ja paljastaa ne olosuhteet missä etanoli vaikuttaa myös AMPA reseptoreihin.
According to this series of studies, probiotic combination could have some potential in reducing adverse effects induced by H. pylori eradication treatment and beneficial effects on H. pylori infected subjects.
Yhteenvetona väitöskirjatyön tulokset osoittavat, että neljän probioottibakteerin yhdistelmä vähentää mahalaukun sairauksia aiheuttavan Helicobacter pylorin tavanomaisesta hoidosta aiheutuvia haittoja ja mahdollisesti vaikuttaa edullisesti helikobakteeri-infektiossa.
Probiotics slightly counteracted the effects of anti-H. pylori treatment, monitored as significantly less alterations in the total numbers of aerobes and lactobacilli/enterococci group bacteria.
Suoliston mikrobistossa havaittiin antibioottisen häätöhoidon johdosta merkittäviä muutoksia, joihin probioottiyhdistelmä vaikutti vähentämällä aerobiryhmän bakteerien sekä enterokokki ja maitohappobakteeri ryhmän bakteerien muutoksia.
Probiotic intervention decreased gastrin-17 levels in H. pylori infected patients and appeared to decrease the 13C-urea breath test values.
Probioottiyhdistelmä vähensi helikobakteeri-infektoituneiden potilaiden mahalaukun limakalvon tilaa ja toimintakykyä osoittavan gastriini-17 proteiinin eritystä verenkiertoon.
Helicobacter pylori (H. pylori) infection is a major cause of chronic gastritis and peptic ulcer disease, and it is also designated as a class-I carcinogen for stomach cancer.
Helikobakteeri-infektio on maailmanlaajuisesti yleinen infektiotauti, joka aiheuttaa suuren osan maha- ja pohjukaissuolihaavoista sekä hoitamattomana lisää riskiä sairastua mahalaukun syöpään.
After probiotic intervention, L. rhamnosus GG adhered to a minority of the patients upper gastrointestinal mucosa, but all of the probiotics survived well through the gastrointestinal tract transit with and without antimicrobial treatment.
Tutkittavat probiootit, L. rhamnosus GG bakteeria lukuunottamatta, eivät pesiytyneet ruoansulatuskanavan yläosiin.
The quantities of predominant bacterial groups were altered significantly following the triple treatment.
Helikobakteerin löytäminen on muuttanut merkittävästi kliinisiä hoitokäytäntöjä ruoansulatuskanavan sairauksissa.