natgillin/translations-raw huggingface dataset:
While the salt substitution allows normal childhood growth and development in CLD, data on long-term outcome have remained unclarified.
Vaikka Suomessa 1960-luvun lopulla kehitetyn suolakorvaushoidon ansiosta potilaat jäivät ensimmäistä kertaa henkiin ja hoidon todettin mahdollistavan normaalin lapsuusiän kasvun ja kehityksen, taudin pitkäaikaisennusteesta ei ole ollut tietoa.
This involves a low concentration of poorly motile spermatozoa with abnormal morphology, high seminal plasma chloride with a low pH, and a tendency to form spermatoceles.
Merkittävin havainnoistamme oli kuitenkin kloridiripulia sairastavien miesten heikentynyt hedelmällisyys, johon liittyy siittiöiden vähäinen määrä ja niiden epänormaali muoto, siemennesteen korkea kloridipitoisuus ja matala happamuus sekä taipumus siemennestekystien muodostumiseen.
Another purpose of this study was to search for novel manifestations of CLD based on the extraintestinal expression of the SLC26A3 gene.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää synnynnäisen kloridiripulin pitkäaikaisennustetta ja etsiä uusia sairauden ilmenemismuotoja perustuen SLC26A3-geenin ilmenemiseen suoliston ulkopuolisissa kudoksissa.
In untreated or poorly treated cases, however, chronic contraction and metabolic imbalance may lead to renal injury and even to renal transplantation.
Riittämätön hoito saattaa kuitenkin johtaa munuaisvaurioon ja jopa munuaisensiirtoon.
That SLC26A3 immunoexpression appeared at multiple sites of the male reproductive tract in part together with the main interacting proteins cystic fibrosis transmembrane conductance regulator (CFTR) and sodium-hydrogen exchanger 3 (NHE3) suggests novel sites for the cooperation of these proteins.
Havaitsimme SLC26A3-proteiinin ilmentyvän miehen lisääntymiselimistössä osin yhdessä CFTR- sekä NHE3-proteiinin kanssa, joiden toimintahäiriöihin tiedetään liittyvän miesten hedelmättömyyttä.
This study reveals novel manifestations of CLD.
Tutkimuksessamme löysimme uusia kloridiripuliin liittyviä ilmenemismuotoja.
Although SLC26A3 may play a minor role in homeostasis, post-transplant recurrence of renal changes shows the unlikelihood of direct transporter modulation in the pathogenesis of CLD-related renal injury.
Vaikka havaitsimme SLC26A3-geenin ilmentymisen ihmisen munuaisessa, munuaisvaurion uusiutuminen munuaissiirteissä tukee suola- ja happoemästasapainon häiriön keskeistä merkitystä munuaisvaurion taustalla.
These include an increased risk for hyperuricemia, inguinal hernias, and probably for intestinal inflammation.
Taudin yhteydessä riski veren uraattipitoisuuksien kohoamiseen, nivustyrien muodostumiseen sekä tulehduksellisiin suolistosairauksiin on lisääntynyt.
Options to resolve the diarrheal symptoms of CLD have been limited.
Kloridiripuliin ei ole olemassa oireita helpottavaa hoitoa.
SLC26A3 encodes for an apical epithelial chloride-bicarbonate exchanger, the intestinal loss of which leads to profuse chloride-rich diarrhea, and a tendency to hypochloremic and hypokalemic metabolic alkalosis.
Suolojen ja veden imeytymisen estyminen aiheuttaa kloridiripulille tyypillisen ripulioireen ja johtaa henkeä uhkaaviin suola- ja happo-emästasapainon häiriöihin.
The most notable finding of this study is CLD-associated male subfertility.
Geenivirheet johtavat suoliston tärkeimmän kloridi-bikarbonaattikuljettajan toiminnan häiriintymiseen.
We utilized a unique sample of Finnish patients to characterize the long-term outcome of CLD.
Valitettavasti aiemmin yhdellä potilaalla hyödylliseksi havaittu butyraatti eli voihappo ei vaikuttanut ripulioireeseen suomalaispotilailla.
Therefore, we performed a replication study in 652 North American PD patients and 292 controls.
Teimme replikaatiotutkimuksen pohjoisamerikkalaisessa aineistossa (652 PT-potilasta, 292 kontrollia).
The CAG-repeat encodes a polyglutamine tract (polyQ), the two most common lengths of which are 10Q (86-90%) and 11Q.
Tämä CAG-toisto koodaa polyglutamiiniketjua (polyQ), jonka yleisimmät pituudet ovat 10Q (86-90%) ja 11Q.
123I-b-CIT SPECT was 100% sensitive and specific in the diagnosis of PD in patients younger than 55 years but less specific in older patients, due to differential distribution of the above conditions in the younger and older age groups.
123I-b-CIT SPECT yli 100 % sensitiivinen ja spesifinen PD-diagnoosissa alle 55-vuotiaassa aineistossa mutta vähemmän spesifinen vanhemmassa potilasaineistossa yllämainittujen diagnoosien ikäjakaumasta johtuen.
Genetic findings are expected to reveal metabolic routes in PD pathogenesis and thereby eventually lead to therapeutic innovations.
Geneettisten riskitekijöiden löytämisen toivotaan auttavan taudin mekanismien selvittämisessä ja johtavan terapeuttisiin innovaatioihin.
123I-b-CIT SPECT was used to aid in the collection of patients to the genetic studies.
123I-b-CIT SPECTiä käytettiin apuna potilasvalinnassa työn geneettiseen osioon.
The APOE e2/3/4 polymorphism modifies risk for Alzheimer s disease and prognosis of for example brain trauma.
APOE e2/3/4 polymorfismin tiedetään vaikuttavan mm. Alzheimerin taudin riskiin ja aivovamman ennusteeseen, samoin APOE promoottorialueen polymorfismien ja haplotyyppien yhteys Alzheimer-riskiin on raportoitu.
Most previous studies on phenotypic effects of POLG1 polyQ have defined 10Q as the only normal allele.
Monissa aiemmissa POLG1 polyQ:ta muissa ilmiasuissa tutkineissa töissä ainoastaan 10Q alleelia on pidetty normaalina alleelina.
Dopamine transporter imaging by 123I-b-CIT SPECT could distinguish PD from essential tremor, drug-induced parkinsonism, dystonia and psychogenic parkinsonism.
123I-b-CIT SPECT todettiin erottavan PD-potilaat essentielliä tremoria, lääkeaineparkinsonismia ja psykogeenistä parkinsonismia sairastavista.
Since these symptoms are not specific to PD the diagnosis may be uncertain in early PD. Etiology and pathogenesis of PD remain unclear.
Nämä oireet eivät ole PT:lle spesifisiä, ja diagnoosi on alkuvaiheessa usein epävarma.
Non-10Q alleles were significantly more common in patients compared to the controls (17.3% vs. 12.3 %, p= 0.005).
Non-10Q-alleelit olivat selvästi yleisempiä PT-potilailla kuin kontrolleilla (17.3% vs. 12.3 %, p= 0.005) tai 1541 kirjallisuuskontrollilla (p=0.00005).
Non-10/11Q alleles were more common in the US PD patients compared to the controls but the difference did not reach statistical significance (p=0.07).
Non-10/11Q alleelit olivat potilailla yleisempiä kuin kontrolleilla, mutta ei merkittävästi (p=0.07).
In this thesis, we first aimed to study the usefulness and accuracy of 123I-b-CIT SPECT in the diagnosis of PD in a consecutive clinic-based material including various movement disorders.
Tässä väitöskirjatyössä selvitettiin ensin dopamiinitransportterien (DAT) gammakuvauksen (123I-b-CIT SPECT) hyödyllisyyttä kliinisessä aineistossa, jossa oli useita eri liikehäiriöitä sairastavia potilaita.
123I-b-CIT SPECT correlated with symptoms and detected bilateral nigrostriatal defect in patients whose PD was still in unilateral stage.
123I-b-CIT SPECT korreloi oireiden vakavuuden kanssa ja havaitsi bilateraalisen DAT-tiheyden aleneman jo siinä vaiheessa kun potilaan oireet vielä rajoittuivat toiselle puolelle.
We subsequently a genetic project to identify genetic risk factors for sporadic PD using a candidate gene approach in a case-control setting including 147 sporadic PD patients and 137 spouse controls.
Geneettisessa potilas-verrokkiaineistossa oli 147 sporadista suomalaista parkinsonpotilasta ja 137 puolisoa kontrolleina.
In our Finnish material, the rarer non-10Q or non-11Q length variants (6Q-9Q, 12Q-14Q, 4R+9Q) were more frequent in patients than in spouse controls (10% vs. 3.5 %, p=0.003), or population controls (p=0.001).
Suomalaisilla potilailla polyQ-alleellit, jotka olivat lyhyempiä kuin 10Q tai pidempiä kuin 11Q (non-10/11Q) olivat yleisempiä kuin kontrolleilla (10 vs. 3.5 %, p= 0.003).
In the genetic part of this thesis we found an association between PD and a polymorphic CAG-repeat in POLG1 gene encoding the catalytic subunit of mitochondrial polymerase gamma.
Mitokondriaalista polymeraasi gamma-entsyymiä koodaavan POLG1 geenin eksonissa 2 olevasta polymorfisesta CAG-toistojaksosta löytyi todennäköinen PT:n riskitekijä.
Thus, in addition to as a differential diagnostic aid, 123I-b-CIT SPECT may be used to detect PD early, even pre-symptomatically in at-risk individuals.
123I-b-CIT SPECTiä voitaneenkin käyttää, paitsi erotusdiagnostiikassa, myös etsimään PT:a riskihenkilöiltä jo motorisia oireita edeltävässä vaiheessa.
APOE promoter and enhancer polymorphisms 219G/T and +113G/C, and APOE e3 haplotypes, have also been shown to modify the risk of Alzheimer s disease but not reported in PD. No association was found between PD and APOE e2/3/4 polymorphism, the promoter or enhancer polymorphisms, or the e3 haplotypes.
Aineistossamme APOE e2/3/4 ei assosioitunut PT riskiin, eivät myöskään -219G/T, +113G/C polymorfismit tai APOE haplotyypit.
Hypokinesia, rigidity, tremor, and postural instability are the cardinal symptoms of Parkinson s disease (PD).
Parkinsonin tauti (PT) on vanhemmalla iällä ilmenevä neurodegeneratiivinen sairaus, jonka pääoireet ovat vapina, jäykkyys, liikkeiden hitaus ja tasapainon ja asennonsäätelyn häiriö.
In conclusion, POLG1 polyQ alleles other than 10Q may predispose to PD. We did not find association between PD and parkin or DJ-1, genes underlying autosomal recessive parkinsonism.
Aineistossamme ei löytynyt assosiaatiota DJ-1 tai parkin geeneihin, joiden mutaatiot aiheuttavat resessiivisen varhain alkavan PT:n. Myöskään COMT-entsyymin aktiivisuuteen vaikuttava COMT Val158Met substituutio tai Ala72Ser eivät olleet yhteydessä PT:n riskiin.
However, b-CIT uptake in Parkinson plus syndromes (PSP and multiple system atrophy) and dementia with Lewy bodies was not significantly different from PD. 123I-b-CIT SPECT could not reliably differentiate PD from vascular parkinsonism.
Toisaalta menetelmä ei erotellut Parkinson + -oireyhtymiä tai Lewyn kappale dementiaa sairastavia potilaita PD-potilaista.
The incidence rose from 12 to 17 /million/year, an annual increase of 3.5%.
Ilmaantuvuus lisääntyi 12:sta 17:sta milj. asukasta ja vuotta kohti, vuotuinen lisäys 3.5 %.
The prevalence is highest in the USA (402 per million) and incidence in Scotland (49/million/year).
Esiintyvyys on suurin USA:ssa (402/milj.
The age at death increased markedly from 65 to 76 years.
Potilaiden elinikä nousi 65:sta 76 vuoteen tutkimuksen aikana.
The treatment of PBC is based on Ursodeoxycholic acid (UDCA).
Sappikirroosin hoito perustuu vesiliukoisen sappihapon (ursodeoksikoolihappo, UDCA) käyttöön.
During 20 years 50% of patients end up with cirrhosis.
Lääkityksestä huolimatta alkuvaiheen tauti etenee noin 50 % potilaista kirroosiin 20 vuoden kuluessa.
The treatment may reduce BMD.
Yhdistelmähoitoon liittyy riski luuntiheyden alenemisesta.
The risk of liver related deaths diminished over time.
Erityisesti kuolleisuus maksasairauksiin väheni.
In the UDCA group the changes were: 20% deterioriation in stage and 70% in fibrosis, but a 10% improvement in inflammation.
UDCA hoidossa sappikirroosin aste huononi 20 % ja sidekudoksen määrä lisääntyi 70 %, mutta tulehdus väheni 10 %.
Epidemiology and Treatment Options of Primary Biliary Cirrhosis
Sappikirroosin yleisyys ja hoitomahdollisuudet
Our aim was to assess the epidemiology of PBC in Finland.
Tämän tutkimuksen tavoite oli selvittää esiintyvyys ja ilmaantuvuus Suomessa.
The prevalence and incidence of PBC is increasing in the Western world.
Länsimaissa sappikirroosi on yleistynyt.
The combination therapy with UDCA and budesonide was effective: stage improved 22%, fibrosis 25%, and inflammation 32%.
Yhdistelmähoitoa saaneilla sappikirroosin aste parani 22 %, sidekudoksen määrä väheni 25 % ja tulehdus väheni 32 %.
Our aim was to find out if combination of laboratory tests would serve as a surrogate marker for PBC and help reducing the need for liver biopsy.
Laboratoriokokein etsittiin sappikirroosin astetta kuvaavia yhdistelmiä, että jatkossa voitaisiin vähentää maksan koepalan oton tarvetta.
The budesonide and UDCA combination therapy is an option for those patients who do not receive full response from UDCA and are still at the non-cirrhotic stage of PBC.
Budesonidi ja UDCA yhdistelmähoito antaa mahdollisuuden hoitaa niitä ei-kirroottisia sappikirroosi potilaita, joille UDCA yksin ei ole riittävä hoito.
Pharmacokinetics did not differ between the stages of PBC.
Budesonidin veripitoisuudet eivät eronneet sappikirroosin eri asteissa.
Non-cirrhotic PBC patients were randomized to receive budesonide 6 mg/day combined to UDCA 15 mg /kg/day or UDCA alone for three years.
Budesonidi 6 mg/vrk yhdistettynä UDCA 15 mg/kg/vrk lääkitystä verrattiin pelkkään UDCA lääkitykseen ei-kirroottisilla potilailla.Yhdistelmähoito oli tehokkaampi kuin pelkkä UDCA hoito.
Patients for the epidemiological study were searched from the hospital discharge records from year 1988 to 1999.The prevalence rose from 103 to 180/million from 1988 to 1999, an annual increase of 5.1%.
Esiintyvyys lisääntyi 103:sta 180:aan milj. asukasta kohti, vuotuinen lisäys 5.1 %.
Our treatment option was to combine budesonide, a potent corticosteroid with a high first pass metabolism in the liver, to UDCA and evaluate the liver effects and systemic effects such as bone mass density (BMD) changes.
Tämän tutkimuksen tarkoitus oli selvittää budesonidin, kortisonin, joka hajoaa 90 % maksassa ennen kuin leviää muualle elimistöön, tehoa ja vaikutuksia elimistössä yhdistettynä UDCA:oon.
The prevalence of PBC in Finland increases, which results from increasing incidence and improved survival.
Sappikirroosi yleistyy Suomessa, mutta kuolleisuus siihen vähenee.
The combination of budesonide and UDCA improves liver histology compared to UDCA alone in non-cirrhotic stages of PBC.
Budesonidi ja UDCA yhdistelmähoito on tehokkaampi kuin pelkkä UDCA hoito.
Hyaluronic acid, PIIINP, AST, and bile acids may serve as tools to monitor the treatment response in the early stages of PBC.
Laboratoriokokeista neljän yhdistelmä (ASAT, Hyaluronihappo, sappihapot ja PIIINP) osoittautui parhaimmaksi osoittamaan taudin astetta, sidekudoksen määrää ja tulehdusta.
It results to destruction of bile ducts, accumulation of the bile in the liver, and cirrhosis.
Laboratoriokokeista parhaiten taudin astetta kuvaavat ASAT, Hyaluronihappo, sappihapot ja PIIINP yhdistelmänä.
Primary biliary cirrhosis (PBC) is caused by an autoimmune inflammation of the small bile ducts.
Primaari biliaari kirroosi eli sappikirroosi on pienten sappiteiden tulehduksellinen sairaus, joka edetessään johtaa sappiteiden tuhoutumiseen, sapen kertymiseen maksaan, kirroosiin ja maksan vajaatoimintaan.
Over a 2-month period, all patient cases at 14 Finnish day surgery or short-stay units were analyzed (Study I).
Tutkimuksessa kartoitettiin 14 suomalaisen päiväkirurgian yksikön toimintaa kahden kuukauden seurantajakson aikana (yhteensä 6659 päiväkirurgista hoitojaksoa).
Day surgery for open inguinal hernia repair is safe and well accepted by patients aged 65 years or older and can be recommended as the primary choice of care for medically stable patients.
Päiväkirurginen nivustyräleikkaus soveltuu hyvin 65-vuotiaille ja sitä vanhemmille potilaille, joiden perussairaudet ovat hyvässä hoitotasapainossa.
Oral dexamethasone combined with paracetamol improves pain relief and reduces the need for oxycodone rescue medication following correction of hallux valgus.
Vaivaisenluuleikkauksen yhteydessä lyhytkestoinen deksametasoni-hoito parasetamoliin yhdistettynä tehostaa kivunlievitystä ja vähentää vahvan kipulääkkeen tarvetta.
Medically stable patients aged 65 years or older, scheduled for open inguinal hernia repair, were randomized to receive treatment either as day cases or inpatients (Study IV).
Päiväkirurgian soveltuvuutta 65-vuotiaille ja sitä vanhemmille potilaille selvitettiin satunnaistetussa tutkimuksessa, jossa verrattiin 2 viikon ajan nivustyräleikkauksen jälkeistä toipumista ja potilastyytyväisyyttä leikkauspäivänä kotiutuneiden ja leikkauksen jälkeen osastolla yöpyneiden potilaiden välillä.
Quality indicators included rates and reasons for overnight admission, readmission, reoperation, cancellations, and patient satisfaction.
Laadun arvioinnissa käytettiin kansainvälisiä päiväkirurgisen toiminnan mittareita: suunnittelematon sairaalaan jääminen leikkauspäivänä, sairaalaan palaaminen 4 viikon aikana leikkauksen jälkeen, toimenpiteen peruuntuminen ja potilastyytyväisyys.
Minor postdischarge symptoms are common, and they are influenced by several patient-, surgery-, and anesthesia-related factors.
Leikkauksen jälkeisten oireiden ilmaantuvuutta ja niihin vaikuttavia potilaasta, anestesia- ja leikkaustyypistä johtuvia riskitekijöitä selvitettiin 2 päiväkirurgian yksikön 2732 potilaasta koostuvassa tutkimusaineistossa.
Day Surgery in Finland : randomized and cross-sectional studies on treatment, quality, and outcome
Tutkimus osoittaa päiväkirurgian olevan Suomessa korkealaatuista ja turvallista ja sen osuutta on mahdollista edelleen lisätä.
Potential treatment options were approached by investigating the role of oral dexamethasone as a part of multimodal analgesia and the feasibility of day surgery in patients aged 65 years and older.
Satunnaistetussa kaksoissokkoutetussa tutkimuksessa selvitettiin lyhytkestoisen suun kautta annostellun deksametasoni-hoidon vaikutusta kivunleivitykseen päiväkirurgisesti suoritettavan vaivaisenluuleikkauksen jälkeen, sekä arvioitiin deksametasonin ja lisäkipulääkityksenä käytetyn vahvan opiodin (oksikodoni) käyttöön liittyviä mahdollisia haittavaikutuksia.
Finnish day surgery units provide good-quality services.
Suomessa ei ole aiemmin tehty laaja-alaista selvitystä päiväkirurgisen toiminnan laadusta.
In Study II, pain was the most common symptom in adult patients (57%).
Toimenpidettä seuraavina päivinä useilla potilailla esiintyy erilaisia lieviä oireita, joista kipu on yleisin.
Following inguinal hernia repair, no significant differences in outcome measures were seen between the study groups.
Aikaisempien tutkimusten perusteella korkea ikä ei vaikuta olevan este päiväkirurgialle, mutta aiheesta on vähän tutkittua tietoa.
Postdischarge symptoms were more frequent in adults aged < 40 years, children aged ≥ 7 years, females, and following a longer duration of surgery.
Leikkauksen jälkeinen kipu on yleisin syy suunnittelemattomalle sairaalaan jäämiselle leikkauksen jälkeen ja toipumisen hidastumiselle.
Type 1 diabetes (T1D) is considered to be an autoimmune disease.
Tyypin 1 diabetes (T1D) on elinikäinen insuliinihoitoa vaativa autoimmuunisairaus, johon ei toistaiseksi ole parannuskeinoa.
These findings may have therapeutic implications for the treatment and prevention of T1D.
Tutkimustuloksemme auttavat ymmärtämään T1D tautiprosessia paremmin, mikä on edellytys hoitokeinojen kehittämiseksi T1D:een.
We also found T1D patients to have an impaired cytotoxic response against coxsackievirus B4.
Lisäksi havaitsimme että T1D:een liitettyjen coxsackievirusten häätömekanismit ovat vaillinaiset T1D potilailla.
Immunological aberrancies associated with T1D are related to defects in the polarization of T cells and in the function of regulatory mechanisms.
T1D:een liitetyt immunologiset häiriöt ovat valkosolujen poikkeava toiminnallinen erilaistuminen ja poikkeava immuunivasteen säätelykyky.
In T1D insulin producing pancreatic β cells are destroyed.
T1D:ssa elimistön immuunijärjestelmä tuhoaa haiman insuliinia tuottavat β-solut.
The results suggest that the generation of regulatory mechanisms and effector mechanisms upon T-cell activation is aberrant in children with T1D.
Tulostemme mukaan virusten häätömekanismien käynnistyminen häiritsee säätelevien valkosolujen aktivaatiota T1D potilailla.
Ineffective virus clearance may increase the apoptosis of β cells, and thus the risk of β-cell specific autoimmunity, due to the increased presentation of β-cell-derived peptides by APCs to T cells in pancreatic lymph nodes.
Valkosolujen poikkeava toiminta on liitetty T1D:n tautiprosessin käynnistymiseen, ja β-solukuoleman aiheuttajana ovatkin todennäköisesti kehon omia β-solurakenteita tunnistavat immuunijärjestelmän valkosolut.
Animal models have associated Th17 cells and especially co-producers of IL-17 and IFN-γ with the pathogenesis of T1D.
Hiljattain löydetty uusi toiminnallinen valkosoluluokka, Th17-solut on liitetty eläinmalleissa T1D tautiprosessiin.
We aimed to characterize the role of Th17 immunity in human T1D.
Tulostemme mukaan liiallinen Th17-solujen aktivaatio näyttää liittyvän myös ihmisen T1D:een.
In the present thesis, we studied the induction of Tregs during the generation of T-cell responses in T1D.
Tässä väitoskirjassa tutkittiin immuunivasteen käynnistymistä ja valkosolujen säätelymekanismien aktivaatiota immuunivasteen käynnistymisen aikana T1D potilailla.
Individuals at increased risk of developing T1D can often be identified by detecting serum autoantibodies against β-cell antigens.
Tämä saattaa edelleen johtaa β-solujen rakenteita tunnistavien valkosolujen kehittymiseen T1D potilailla.
For the past 15 years, regulatory T cells (Tregs) have been recognized as having a key role in the initiation and maintenance of tolerance, limiting harmful autoantigen-specific inflammation processes.
Erityisesti säätelevien valkosolujen toiminnasta immuunivasteen synnyssä ja sen rajoittamisessa on saatu uutta tietoa.
T1D has been considered as an organ-specific autoimmune disease mediated by uncontrolled Th1-responses.
T1D:een johtava tautiprosessi, ja sen perimmäiset syyt ovat heikosti tunnettuja.
Ballistic Trauma in Finland : An Epidemiologic and Clinical Study of Firearm and Explosion Injuries
Epidemiologinen ja kliininen tutkimus ampuma- ja räjähdysvammoista Suomessa
However, the use of alcohol and illegal drugs or substances was detected in as many as one-third of the injuries studied.
Tärkeä löydös on vammautumiseen liittyvä merkittävä ( kolmanneksessa tapauksista) samanaikainen alkoholin ja huumeiden käyttö.
The trend of hospitalized firearm injuries has slightly declined in Finland from the late 1980s to the early 2000s.
Sairaalahoitoa vaativat ampumavammat ovat Suomessa vähentyneet tarkastelujakson aikana.
On the other hand, the small population density and the relatively large geographic area of Finland do not favor high volume, centralized trauma management systems.
Näiden taustalla on ensisijassa vammojen harvinaisuus ja laajat etäisyydet jotka eivät suosi suuria tapaturmien hoitokeskuksia.
An increase occurred from 2002 to 2004 for no obvius reason.
Harvinaisissa räjähdyskuolemissa on esiintynyt hienoinen nousu viimevuosina ilman selvää osoitettavaa taustasyytä.
To sum up, this study showed that the often reported increasing trend in firearm as well as explosion-related injuries has not manifested in Finland.
Yhteenvetona tutkimus osoitti, että ampuma- ja räjähdysvammautuminen on Suomessa kokonaisuutena vakaa ja pääosin hallinnassa.
The occurrence and nature of civilian firearm- and explosion-injuries in Finland, and the nature of severe gunshot injuries of the extremities were described in seven original articles.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa, joka koostui seitsemästä osajulkaisusta, selvitettiin ampuma- ja räjähdysvammojen epidemiologiaa Suomessa kahdenkymmenen vuoden ajalta, vuodesta 1985 vuoteen 2004.
In this study, there was a special interest in gunshot injuries of the extremities.
Lisäksi arvioitiin kliinisemmin raajojen vakavia ampumavammoja.
However, in view of the historical facts, a possibility for another rare major explosion involving several people might become likely within the next decade.
Hyvin harvinaisissa kuolemaan johtaneissa räjähdysvammoissa havaittiin pieni lisääntyminen 2000-luvun alussa.
Consequently, it can be recognized that, overall, the Finnish legislation together with the various strategies have succeeded in preventing firearm- and explosion-related injuries in the country.
Ampumalainsäädännön uudistuksien ja erilaisten preventiivisten ohjelmien voidaan katsoa onnistuneen tehtävässään.