natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The development of the model started in 2003 with four pilot schools and by 2010 all 16 primary schools of the municipality were involved - from small village schools (32 96 students, grades 1 6) to large comprehensive schools (370 583 students, grades 1 9).
Mukana eri toiminnoissa oli kaikkiaan 16 erikokoista koulua, kyläkouluista (32 96 oppilasta, 1 6 lk) suuriin yhtenäiskouluihin (370 583 oppilasta, 1 9 lk).
Learning by gardening - school gardens and active youth organization : case Model Vihti
Learning by gardening - nuorisojärjestön aktivoima koulun puutarhatoiminta : tapaus Vihdin malli
Research questions were: What were the reasons to start the collaboration to develop new methods and places for learning outdoors?
Tutkimuskysymyksinä olivat: Mikä sai aikaan järjestötoimijan aloitteen ulkona oppimisen kehitystyöhön?
How did the teachers experience garden activities and learning outdoors?
Millaisena opettajat kokivat puutarhatoiminnan koulun arjessa?
What were hindrances and promoting factors for learning outdoors and gardening in school every day?
Mikä estää ja edistää oppimista ulkona ja kasvimaatoimintaa koulun opetussuunnitelmaa toteutettaessa?
The intention according to the schools curricula and learning goals was to fulfill experiential learning out of doors and to realize a holistic vision of a sustainable learning environment.
Koulun puutarhatoiminta ja oppiminen ulkona ovat ajaton mahdollisuus laajentaa oppimisympäristöä ja kokemuksellista oppimista.
Within seven years school gardens were built, active learning in nearby farms was conducted, and learning sessions were organized in the nearby forests and in special nature resorts.
Tutkimusaineisto on kerätty Vihdin 4H-yhdistyksen toiminnanjohtajan aloitteesta syntyneissä Ikivihreän ympäristökasvatuksen toimintamallin (Vihdin malli) kehittämishankkeissa vuosina 2003 2010, jolloin kouluille perustettiin omat kasvimaat, luotiin yhteyksiä lähimaatiloille ja käytettiin metsää ja vesistöjä oppimisympäristöinä.
The history of Finnish school system has mutual interest with agricultural club established in USA in the beginning of 1900.
4H-toiminta tuli tunnetuksi myös Suomessa ja Maatalouskerholiitto perustettiin 1928.
Collaboration with specialists like farmers or gardeners is important while establishing outdoor education in addition to everyday school work.
Yhteistyötä sekä koulun ulkopuolisten tahojen kanssa että koulun sisällä pidettiin merkittävänä toimintaa edistävänä tekijänä.
The size of a school was not a hindrance for outdoor learning but larger groups did require extra adults and more complex organizing efforts to have successful sessions.
Suurimmiksi esteiksi puutarhatoiminnalle opettajat mainitsivat ajan ja resurssien puutteen, tiedonkulun estymisen ja suhtautumisen lisätyöksi koettuun toimintaan.
Learning by doing was the motto for 4H-work and experiential learning was valued at school as well.
Tutkimus kohdistui paikallisen yhteistyön myötä kouluarjessa avautuvaan tekemällä ja kokemalla oppimiseen opettajanäkökulmasta.
The Evergreen Model of Environmental Education has shown positive results and could be at least partly applied in all schools.
Opettajat kokivat oppimisen puutarhassa mielenkiintoiseksi ja tärkeäksi vastapainoksi tavanomaiselle luokkatyöskentelylle.
Mutations in genes encoding sarcomere proteins are the leading cause of DCM, with TTNtv accounting for ~21% of DCM cases.
Mutaatiot sarkomeeriproteiineja koodaavissa geeneissä ovat keskeisiä dilatoivan kardiomyopatian aiheuttajia, ja titiini- geenin luennan katkaisevien mutaatioiden (TTNty) arvioidaan aiheuttavan ~21% kaikista DCM tapauksista.
However, the role of PPARγ in angiogenesis in the development of PAH is unknown.
PPARg:n merkitys pulmonaarihypertensioon liittyvässä verisuonten uudismuodostuksessa, angiogeneesissä, on kuitenkin epäselvä.
On this basis, a variant assessment strategy that prioritizes TTNtv affecting at least five transcripts of the gene was developed.
Näiden tulosten perusteella kehitettiin mutaatioiden kliinistä merkitystä arvioiva menetelmä, joka priorisoi vähintään viiteen titiini-geenin vaihtoehtoiseen transkriptiotuotteeseen vaikuttavat TTNty- mutaatiot.
In addition, bioinformatics data mining approach was used to evaluate the significance of titin (TTN) truncating variants (TTNtv) in the pathogenesis of DCM.
Lisäksi tutkimuksessa arvioitiin titiini- geenin (TTN) luennan katkaisevien mutaatioiden (TTNty) merkitystä dilatoivan kardiomyopatian patogeneesissä.
This study reveals, for the first time in an animal model, that loss of PPARγ leads to attenuated ECs migratory capacity and decreased angiogenic potential.
Nämä tutkimukset osoittivat, hiirimallia apuna käyttäen, että PPARg:n puutos vähentää endoteelisolujen migraatiota ja niiden kykyä osallistua verisuonten uudismuodostukseen.
Loss of functional peroxisome proliferator-activated receptor gamma (PPARγ) leads to EC dysfunction, and development of pulmonary arterial hypertension (PAH).
Transkriptiotekijä PPARg toiminnallisen puutoksen tiedetään johtavan endoteelidysfunktion sekä keuhkoissa pulmonaarihypertension kehittymiseen.
In this study, a novel targeted resequencing approach, oligonucleotide-selective sequencing (OS-Seq), was used to investigate the genetic landscape of DCM among Finnish patients, and the approach enabled genetic diagnosis for 35.2% of the patients.
Tässä tutkimuksessa hyödynnettiin uutta sekvensointimenetelmää (oligonucleotide-selective sequencing (OS-Seq)), kartoittamaan TTNty- mutaatioiden yleisyyttä suomalaisilla DCM- potilailla.
Furthermore, this study reports the first genetic analysis of dilated cardiomyopathy (DCM) patients in Finland; evaluates the efficacy of NGS in genetic diagnostics of DCM patients, and demonstrates the need for a rigorous and clinically oriented bioinformatics variant assessment and interpretation strategy.
Tutkimuksen tarkoituksena oli arvioida uuden sukupolven sekvensointimenetelmiä DCM- potilaiden geneettisessä diagnostiikassa; arviointi osoitti huolellisen ja kliinisesti orientoituneen bioinformatiikan merkityksen tutkimustulosten analysoinnissa ja niiden kliinisen merkityksen arvioinnissa.
These include management of large quantities of data, efficient analyses, fusion of data from various sources, and interpretation of identified variants.
Rajoittavia tekijöitä näiden menetelmien soveltamisessa ovat vaativat bioinformatiikan menetelmät, joita tarvitaan massiivisten sekvensointiaineistojen analysointiin, tietoaineistojen yhdistämiseen sekä tehtyjen löydösten tulkintaan.
Clinical significance of variants in cardiomyopathy-associated genes is difficult to assess due to population genetic variation, and diagnostic yield of genetic testing is not well understood among DCM patients.
Yksittäisten mutaatioiden kliinisen merkityksen arviointi on kuitenkin haasteellista, sillä muutokset ovat väestötasolla yleisiä eikä yksittäisen mutaation merkityksestä ole useinkaan tietoa.
Meta analyses of TTNtv reported in largest available reference population database, and those identified in accumulated DCM cohorts showed that 50 - 53% of TTNtv in the reference population were located in low transcript count regions, thus, possessing low likelihood of being disease-causing.
Tutkimus osoitti että n. 50% referenssipopulaatioiden TTNty- mutaatioista sijaitsi sellaisissa kohdin titiini-geeniä, että todennäköisyys niiden patogeenisyydelle oli hyvin pieni.
Notably, 17.2% of Finnish DCM patients had TTNtv predicted to cause loss of function.
Tutkimus mahdollisti geneettisen diagnoosin tekemisen 35,2%:lla potilaista ja 17,2%:lla potilaista todettiin olevan titiini-proteiinin toiminnalliseen puuttumiseen johtava TTNty- mutaatio.
In addition to short read lengths of NGS technology; another limiting factor to clinical applications of genomic NGS is downstream bioinformatics analysis.
Tässä väitöskirjassa käytettiin uuden sukupolven sekvensointimenelmiä, RNA sekvensointia sekä bioinformatiivisia menetelmiä PPARg:n merkityksen selvittämiseksi.
Endothelial cell (EC) dysfunction is a hallmark of several cardiovascular diseases (CVDs).
Keskeinen vaihe sydän- ja verisuonitautien kehittymisessä on endoteelidysfunktio, jolla tarkoitetaan vauriota valtimoiden sisäpintaa verhoavassa ohuessa pintakerroksessa, endoteelissä.
Next generation sequencing (NGS) technologies provide the potential for developing high-throughput and low-cost platforms for medical research and diagnostics, which is expected to accelerate the findings of root causes and treatments of human diseases.
Nopeasti kehittyneet uuden sukupolven sekvensointimenetelmät ovat mahdollistaneet koko genomin laajuisten syväsekvensointiaineistojen tuottamisen.
The first and most popular ambient ionization methods are DESI, desorption electrospray ionization and DART, direct analysis in real time.
Ensimmäisiä ja käytetyimpiä suoria desorptioionisaatiotekniikoita olivat DESI (desorption electrospray ionization) ja DART (direct analysis in real time).
Additionally optimal microchip heating power, dopant flow rate, nebulizer gas flow rate, capillary voltage and drying gas parameters were determined.
Lisäksi määritettiin optimiarvot mikrosirun lämmitysteholle, liuottimen virtausnopeudelle, typpikaasun virtausnopeudelle, kapillaarin jännitteelle sekä kuivauskaasun parametreille.
Optimized method was applied for analyzing standard samples, vitamin juice samples and milk samples.
Menetelmällä analysoitiin standardinäytteitä, vitamiineja sisältäviä mehunäytteitä sekä maitonäytteitä.
Comparing to conventional DAPPI, in transmission mode DAPPI spectra, intensities of the background ions are lower resulting higher signal-to-noise ratios with transmission mode DAPPI.
Verrattaessa perinteiseen DAPPI:iin, transmissio-DAPPI:n spektrissä taustaionien intensiteetit ovat heikompia josta seuraa saavutettu parempi signaali/kohina-suhde.
According the analysis with authentic samples, transmission mode DAPPI can be applied for analyzing liquid samples without sample preparation.
Autenttisten näytteiden analyysien perusteella transmissio-DAPPImenetelmä soveltuu nestemäisten näytteiden analysointiin ilman näytteen esikäsittelyä.
DAPPI, desorption atmospheric pressure photoionization is an ionization method where samples are desorbed with hot vapor from surface and then ionized by photoionization.
DAPPI (desorption atmospheric pressure photoionization) on ilmanpaineessa toimiva ionisaatiomenetelmä jossa näyte irrotetaan pinnalta kuuman liuotinhöyryn avulla ja ionisoidaan fotoionisaatiolla.
The aim of this study was to develop desorption atmospheric pressure photoionization method in transmission geometry.
Työn tavoitteena oli kehittää transmissio-desorptiofotoionisaatiomenetelmä massaspektrometrille.
According the analysis with standard samples, transmission mode DAPPI can be applied for extraction of hydrophobic analytes from water samples.
Standardinäytteillä tehtyjen analyysien perusteella PEEK-verkkoa voidaan käyttää hydrofobisten analyyttien uuttamiseen vesinäytteistä.
Liquid samples can be analyzed either by soaking the mesh to liquid sample or apply a sample droplet to the mesh.
Nestemäisiä näytteitä voidaan analysoida joko upottamalla verkko näytteeseen ja siirtämällä suoraan analysoitavaksi tai pipetoimalla nestemäistä näytettä verkolle.
Ambient mass spectrometry includes methods where ions are produced outside of the mass spectrometry in atmospheric pressure direct from the surface of the sample without sample preparation.
Suorilla desorptioionisaatiotekniikoilla tarkoitetaan menetelmiä, joissa ionit tuotetaan massaspektrometrin ulkopuolella ilmanpaineessa suoraan näytteen pinnalta ilman esikäsittelyä.
Hot vapor desorbs analytes from the mesh and analytes are ionized in a gas phase by photoionization using VUV lamp.
Höyry desorboi analyytit verkolta, jonka jälkeen ne ionisoidaan fotoionisaatiolla UV-lampun avulla kaasufaasissa.
In transmission geometry hot vapor for microchip is directed through metal or polymer meshes to mass spectrometer inlet.
Asetelmassa käytetään teräs- ja polymeeriverkkoja joiden läpi ohjataan lämmitettävästä mikrosirusta kuumaa liuotinhöyryä suoraan kohti massaspektrometrin sisääntuloa.
Average costs for all three years after the transplantation combined were 68 932 euros.
Keskimääräiset kokonaiskustannukset kolmelta siirron jälkeiseltä vuodelta olivat 68 932 euroa.
The average cost for the specialized medical care of the kidney transplant patients was 34 331 euros on the year prior to the transplant, 52 834 euros one year after the transplant and 8 537 and 7 791 euros on the second and third year after the transplant, respectively.
Tutkimuspotilaiden keskimääräiset erikoissairaanhoidon kustannukset olivat munuaisensiirtoa edeltäneenä vuonna 34 331 euroa, ensimmäisenä siirron jälkeisenä vuonna 52 834 euroa, toisena vuonna 8 537 euroa ja kolmantena vuonna 7 791 euroa.
The cost data was collected from the HUS Ecomed-database.
Tutkimuspotilaiden erikoissairaanhoidon kustannukset kerättiin HUS:n Ecomed-tietokannasta.
Annual number of kidney transplantations range from 150 to 210.
Vuosittain munuaisensiirtoja tehdään 150-210.
In 2012, the incidence of ESRD was 81 patients per one million inhabitants in Finland.
Vuonna 2012 kroonista munuaisen vajaatoimintaa sairastavien potilaiden keskimääräinen ilmaantuvuus oli Suomessa 81 potilasta miljoonaa asukasta kohti.
The HRQoL after a kidney transplantation was moderately high, although lower than in the age standardized general population.
Elämänlaatu munuaisensiirron jälkeen oli kohtalaisen korkea, joskin alhaisempi kuin ikävakioidun normaaliväestön vastaava.
Of the included patients, 198 answered the questionnaire and 122 formed a control population of which only cost data was available.
Tutkimuksen potilasaineistona oli 320 munuaisensiirron HYKSissä saanutta potilasta, joista 198 (62 %) vastasi kyselyyn ja 122 muodosti niin sanotun katoaineiston, josta oli saatavilla ainoastaan kustannustietoa.
The cost analysis would have been more comprehensive if all the health care cost and other direct costs such as travel and time cost as well as indirect costs such the loss of productivity had been included.
Kustannusten analysointi olisi ollut kattavampaa, mikäli mukaan olisi saatu myös avohoidon kustannukset ja muut matka- ja aikakustannusten kaltaiset suorat kustannukset sekä epäsuoria kustannuksia, kuten potilaan mahdollisen työkyvyttömyyden aiheuttama tuottavuuden aleneminen.
End stage renal disease (ESRD) burdens both society and patient trough lower quality of life and the cost of treatment, as well as through lost productivity.
Munuaisen vajaatoiminta aiheuttaa taakkaa sekä yhteiskunnalle että potilaalle niin elämänlaadun menetyksen ja hoidon kustannuksen kuin tuottavuuskustannustenkin muodossa.
Medication adherence was measured with the BAASIS- and VAS-instruments and the HRQoL with the generic 15D-instrument.
Lääkehoitoon sitoutumista mitattiin BAASIS- ja VAS-mittareilla ja potilaan terveyteen liittyvää elämänlaatua geneerisellä 15D-mittarilla.
Based on the results of this study, non-adherence to medication proved to be a considerable issue for kidney transplant patients.
Huono lääkehoitoon sitoutuminen osoittautui tämän tutkimuksen tulosten perusteella huomattavaksi ongelmaksi munuaisensiirtopotilailla.
There were no statistically significant differences in the 15D scores between adherent and non-adherent patients or different dialysis modalities.
15D-lukemassa ei ollut tilastollisesti merkitsevää eroa adherenttien ja ei-adherenttien tai eri dialyysimuotojen välillä.
The correct timing of taking the immunosuppressive medication proved to be its biggest challenge.
Hyljinnänestolääkityksen oikea-aikainen ottaminen osoittautui suurimmaksi hyljinnänestolääkityksen haasteeksi.
Adherence to medication, HRQoL or the dialysis modality were not associated with cost of the specialized medical care after the kidney transplantation and there was no single factor associated with these post transplant costs.
Lääkehoitoon sitoutumisella, terveyteen liittyvällä elämänlaadulla tai siirtoa edeltäneellä dialyysimuodolla ei ollut yhteyttä erikoissairaanhoidon kustannuksiin siirron jälkeen eikä tutkimuksessa tullut esiin munuaisensiirtopotilaiden siirron jälkeisiä kustannuksia selittävää yksittäistä tekijää.
The 15D score was on average lower among patients with a higher MRCI-score or a longer dialysis period prior to transplantation.
Dialyysimuotojen välillä sen sijaan oli eroa terveyteen liittyvän elämänlaadun ulottuvuuksilla ja 15D-lukema oli keskimäärin pienempi munuaisensiirtopotilailla, jotka olivat olleet pitkään dialyysihoidossa tai joilla oli korkeampi MRCI-lukema.
The average quality of life for kidney transplant patients was measured at 0.87.
Tutkimuspotilaiden keskimääräinen 15D-lukema oli 0,87.
The strength of the study is a comprehensive longitudinal analysis of special care costs and the factors associated with them.
Tutkimuksen vahvuus on munuaisensiirtopotilaiden erikoissairaanhoidon kustannuksiin vaikuttavien tekijöiden kattava pitkittäissuuntainen analysointi.
Forty-three per cent of the patients were non-adherent.
Tutkimuspotilaista 43 prosenttia oli huonosti lääkehoitoon sitoutunutta.
On the other hand, health related quality of life is only measured once, which is a limitation.
Toisaalta heikkous on, ettei elämänlaatutietoa ole kuin yhdeltä mittauskerralta.
The aim of the study was to provide research to support the improvement of the kidney transplant patients' health care process and future research on the cost-effectiveness of kidney transplantation.
Tavoitteena oli tuottaa tutkimustietoa munuaisensiirtopotilaiden hoitoprosessin kehittämisen ja munuaisensiirron kustannusvaikuttavuuteen liittyvän jatkotutkimuksen tueksi sekä terveydenhuollon päätöksenteon tietolähteeksi.
There was no statistical difference in the adherence of patients with different dialysis modalities.
Dialyysimuotojen välillä ei ollut tilastollisesti merkitsevää eroa adherenttien ja ei-adherenttien potilaiden osuuksissa.
The costs of specialized medical care, adherence to medication and health related quality of life (HRQoL) of kidney transplant patients were analyzed in this study.
Tässä tutkielmassa analysoitiin munuaisensiirtopotilaiden erikoissairaanhoidon kustannuksia, lääkehoitoon sitoutumista ja terveyteen liittyvää elämänlaatua sekä näihin vaikuttavia tekijöitä.
Despite the long research history of PREP its physiological function has remained unclear.
Pitkästä tutkimushistoriastaan huolimatta PREP:n fysiologinen merkitys on säilynyt epäselvänä.
The cylinder test was carried out before the injection, and two and four weeks afterwards.
Sylinterikoe suoritettiin ennen injektiota, sekä kahden ja neljän viikon kuluttua injektiosta.
PREP has been suggested to regulate the functions of many bioactive peptides by hydrolysis and on the other hand to participate in several intracellular processes probably via direct protein-protein interactions.
PREP:n on ehdotettu toimivan useiden bioaktiivisten peptidien hydrolyyttisenä säätelijänä ja toisaalta osallistuvan lukuisiin solunsisäisiin tapahtumiin, mahdollisesti myös suorien proteiini-proteiini-vuorovaikutusten välityksellä.
Prolyl oligopeptidase (PREP) is a serine protease which is extensively present in the mammalian system and especially abundant in the brain.
Prolyylioligopeptidaasi (PREP) on seriiniproteaasi, jota esiintyy laajalti nisäkkäiden elimistössä ja erityisen paljon aivokudoksessa.
Microdialysis was used to study the actions of PREP on the extracellular concentrations of dopamine (DA) and its metabolites dihydroxyphenylacetic acid (DOPAC) and homovanillic acid (HVA), gamma-aminobutyric acid (GABA) and 5-hydroxyindoleacetic acid (5-HIAA), the major metabolite of serotonin (5-HT).
Mikrodialyysikokeella tutkittiin PREP:n vaikutuksia dopamiinin (DA) ja sen metaboliittien (dihydroksifenyylietikkahappo, DOPAC ja homovanilliinihappo, HVA), gamma-aminovoihapon (GABA) sekä serotoniinin (5-HT) päämetaboliitin (5-hydroksi-indolietikkahappo, 5-HIAA) solunulkoisiin pitoisuuksiin perustasolla, sekä paikallisten amfetamiinikäsittelyiden (10 ja 30 µM) jälkeen.
The probe guide cannulas were inserted to mice striatums 1-2 weeks before the microdialysis measurement.
Mikrodialyysikoettimen ohjauskanyylit asetettiin hiirten aivojuovioihin 1-2 viikkoa ennen varsinaista mittausta.
Neither the complete deprivation nor over-expression of PREP in the nigrostriatal pathway had clear or consistent effects on the levels of neurotransmitters studied when compared to naturally occurring PREP expression.
PREP-proteiinin yli-ilmentymisellä tai täydellisellä puuttumisella ei ilmennyt selkeää ja johdonmukaista vaikutusta tutkittuihin nigrostriataaliradan hermovälittäjäaine- tai metaboliittipitoisuuksiin luonnolliseen PREP-ilmentymiseen verrattuna.
The main research methods were microdialysis, tissue assays and cylinder test.
Pääasiallisina tutkimusmenetelminä käytettiin mikrodialyysimittausta ja kudosmäärityksiä, sekä sylinteritestiä.
Then again the existence of compensatory mechanisms is possible when using knockout animals and thus the genotype differences are hardly ever unequivocal.
Poistogeenisiä hiirikantoja käytettäessä on kuitenkin tiedostettava kompensaatiomekanismien mahdollisuus, minkä vuoksi havaitut erot eivät ole yksiselitteisiä.
The possible function and mechanisms of PREP as a regulator of neurotransmitter intake or release is rationale to study at molecular level with applicable methods.
PREP:n mahdollisia vaikutuksia välittäjäaineiden soluunoton tai vapautumisen säätelyyn sekä niiden taustamekanismeja on tarkoituksenmukaista tutkia myös molekyylitasolla soveltuvin menetelmin.
The mice were injected unilaterally above the substantia nigra with adeno associated (AAV1) hPREP viral vector or with AAV1-eGFP (green fluorescent protein) viral vector as a control treatment.
Hiirille injektoitiin joko adenoassosioitua (AAV1) hPREP-virusvektoria tai kontrollikäsittelynä AAV1-eGFP (engl.
In the first study section the PREP enzyme activity was also determined from striatum.
Ensimmäisessä osakokeessa määritettiin lisäksi aivojuovioiden PREP-entsyymiaktiivisuus.
The literature review of this thesis first describe the brain neurotransmitter systems associated to PREP in general with some examples of diseases related to their malfunctions.
Tämän erikoistyön kirjallisuuskatsauksessa kuvataan aluksi PREP:iin yhdistettyjen aivojen hermovälittäjäainejärjestelmien rakennetta ja toimintaa yleisesti, sekä esimerkkejä niiden häiriötiloihin liitetyistä sairauksista.
In both study sections the tissue assay results were difficult to interpret due to observed responses also with AAV1-eGFP control treatment in comparison with untreated side of the brain.
Kudospitoisuuksien osalta PREP-käsittelyryhmissä ilmenneiden vasteiden merkityksen arviointia vaikeutti kummassakin osakokeessa havaitut selkeät pitoisuusmuutokset myös AAV1-eGFP-kontrollikäsittelyllä käsittelemättömään aivopuoleen verrattaessa.
The aim of the experimental part of this thesis was to investigate the effects of PREP on the brain neurotransmitter concentrations in the mouse nigrostriatal pathway and also to mouse motor behavior.
Tämän erikoistyön kokeellisen osan tarkoituksena oli tutkia PREP-proteiinin vaikutuksia hiiren nigrostriataaliradan hermovälittäjäaineiden pitoisuuksiin, sekä tämän mahdollisena seurauksena myös liikeaktiivisuuteen.
Both the microdialysis and tissue sample concentrations were quantified with high performance liquid chromatography.
Mikrodialyysi- ja kudosnäytteiden pitoisuudet analysoitiin korkean erotuskyvyn nestekromatografialla.
In addition the structure of PREP and its location in the brain, both subcellular and cellular levels, and in distinct neurotransmitter systems, are presented, after which the different proposed functions for PREP are reviewed.
Lisäksi katsauksessa läpikäydään PREP-proteiinin rakennetta sekä sijaintia solunsisäisesti, aivojen eri osissa ja eri välittäjäainejärjestelmissä, sekä tarkastellaan PREP:lle ehdotettuja vaihtoehtoisia vaikutusmekanismeja.