natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Additionally, the effect of melting snow cover on reflectances and NDSI is significant in all land covers producing high variation inside individual land cover types too.
Myös ohuella sulavalla lumipeitteellä on merkittävä vaikutus heijastussuhteisiin ja lumi-indeksiin kaikissa tutkituissa maanpeitetyypeissä, myös aukeilla.
There is need to develop method for providing more reliable snow products and enhance their use e.g. in hydrological and climatological models.
Näin saatu entistä tarkempi tieto lumipeitteestä parantaa myös niiden ilmasto- ja hydrologisten mallien tarkkuutta, jotka hyödyntävät lumipeitetietoa laskennassaan.
It is also important to combine these target-specific reflectances with the in situ data to describe the characteristics of the target area.
Työn kannalta oleellisia ovat tarkasti määritetyt heijastusmittaukset luonnon kohteista, joiden ominaisuudet vaihtelevat ajallisesti ja paikallisesti.
Optical snow monitoring methods have tendency to underestimate snow cover beneath the evergreen forest canopy due to the masking effect of trees.
Kuitenkin samalla suuri osa kausittaisen lumipeitteen alasta kuuluu boreaaliseen metsävyöhykkeeseen, jossa optisilla kaukokartoitusmenetelmillä on vaikeuksia tunnistaa lumipeite ikivihreän kasvillisuuden alla.
This thesis exploits reflectance data derived from ground-based, mast-borne, airborne and space-borne sensors.
Tätä tietoa voidaan suoraan hyödyntää lumen kaukokartoitusmenetelmien kehittämisessä, huomioiden eri satelliittisensorien maastoerotuskyky ja aallonpituuskanavat.
Together this dataset provides valuable information to advance knowledge of reflectance properties of snow-covered forests and supports the interpretation of satellite-borne reflectance observations.
Tämä kolmitasoinen lähestymistapa antaa tärkeää tietoa erotuskyvyn (ts. mittakaavan) merkityksestä satelliittihavainnon mallintamisessa ja tulkinnassa.
Paired Opposites: The Development of Einojuhani Rautavaara’s Harmonic Practices studies the music of the Finnish composer Einojuhani Rautavaara (1928–2016).
Paired Opposites: The Development of Einojuhani Rautavaara’s Harmonic Practices on tutkimus säveltäjä Einojuhani Rautavaaran (1928–2016) harmoniakäytännöistä.
Most of Rautavaara’s music is based on tertian harmonies.
Suurin osa Rautavaaran musiikista perustuu terssipohjaisille harmonioille.
Accordingly, it may be tempting to analyze his œuvre with tools designed for tonal music.
Siksi voisi olla houkuttelevaa tutkia Rautavaaran tuotantoa tonaalisen musiikin analyysimetodeilla.
His fondness of symmetries can also be seen to extend to his whole production; his habit of alluding to and quoting from his own previous compositions amounts to œuvre-wide symmetry, as motifs and themes from various earlier stages of his career keep reappearing in later compositions.
Rautavaaran tuotannossa voidaan nähdä monentasoisia symmetrioita, aina motiivitason tapahtumista koko sävellystuotannon kokonaisuuteen – Rautavaaran tapa siteerata omia aiempia sävellyksiään uudemmassa tuotannossaan voidaan nähdä koko tuotannon kattavan symmetrian ilmentymänä.
Rautavaara used various composing techniques in his long career and embraced many different aesthetic attitudes, but this study shows a common vein running through his music in most of its stylistic phases.
Pitkän uransa aikana Rautavaara käytti monia sävellystekniikoita, joiden mukaan hänen tuotantonsa on yleensä jaoteltu eri tyylikausiin.
The notion of harmonic areas in Rautavaara’s music is associated with the principles of symmetry.
Harmonisten alueiden vastakkaisuudet liittyvät Rautavaaran musiikissa yleisiin symmetrioihin.
Among the works studied are compositions from six decades of Rautavaara’s career, from the late 1940s to mid-1990s, by which time he can be considered to have reached a synthesis of all his previous stylistic phases.
Tässä tutkimuksessa kiinnitetään huomiota niihin Rautavaaran harmoniakäytäntöjen piirteisiin, joiden voidaan katsoa pysyneen suhteellisen muuttumattomina hänen eri tyylikausillaan, 1940-luvun lopun varhaisteoksista 12-sävelkauteen 1950- ja 1960-luvuilla, edelleen uusromanttiseen tyylikauteen 1970-luvulla ja lopulta kaikkien siihenastisten tyylikausien synteesivaiheeseen 1990-luvun puolivälistä eteenpäin.
For Rautavaara, symmetry was a way of regulating tone materials, and he associated symmetries with mandalas––circular diagrams that are used as meditational aids in Buddhism and Hinduism.
Rautavaara käytti symmetriaa sävelmateriaaliensa hallitsemiseen ja rinnasti esimerkiksi käyttämiensä 12-sävelrivien symmetriset piirteet mandalakuvioihin.
Therefore, tonal cadences are replaced by various other means of regulating harmonic tension and release.
Hänen musiikissaan ei kuitenkaan yleensä ole tonaalisen musiikin harmoniafunktioita, vaan hän säätelee harmonian jännitteitä ja purkautumisia muilla keinoilla.
The present study investigates Rautavaara’s harmonic practices with a tool called the Harmonic Circle, a ­<3, 4> compound interval cycle that can be used to trace tertian harmonies but does not imply functional tonality––even though, as the study shows, tonal music can also be analyzed with the Harmonic Circle.
Harmonista kehää käytetään tutkimuksessa myös yhdessä uusriemannilaisen musiikkianalyysin – joka keskittyy tyypillisesti kolmisointupohjaisten harmonioiden suhteisiin – metodien kanssa.
The Harmonic Circle provides insights into serial music, at least of the kind written by Rautavaara, where the hexachords of twelve-tone rows often create distinct harmonic areas.
Tällaisten alueiden muodostamiin kontrasteihin viittaa myös tutkimuksen nimi "Paired Opposites": Rautavaaran käyttämät harmoniat asettuvat usein symmetrisesti kehän vastakkaisille osille, muodostaen tritonussuhteisia jännitteitä.
Symmetries are explored in the study from both aesthetic and technical perspectives.
Tämän tutkimuksen keskeinen tavoite onkin näiden keinojen tunnistaminen ja analysointi.
On a purely technical level, he drew parallels between mandalas and serialism, as he saw twelve-tone composing as a way of controlling post-tonal harmony, much like concentrating on a mandala focuses a meditating person’s thoughts.
Kehän peräkkäisistä askeleista voi muodostaa kolmisointuja ja muita terssipohjaisia harmonioita, ja seitsemän askeleen segmenteistä muodostuu diatonisia alueita, kuten duuri- tai molliasteikoita.
Each nuclear energy country has their strategy for handling the spent nuclear fuel: direct disposal, recycling or a combination of both.
Jokaisella ydinenergiaa hyödyntävällä valtiolla on suunnitelma käytetyn ydinpolttoaineen käsittelylle: suora loppusijoitus maan alle, uusiokäyttö eli fissioituvan ydinmateriaalin kierrätys, tai näiden yhdistelmä.
In column operation, highly pure americium, up to 99.999 mol-%, could be separated from europium with high recovery in low pH.
Pylväserotuskokeissa pystyttiin erottamaan europium-amerikiumseoksesta 99.999-prosenttisesti puhdasta amerikiumia.
The materials were up to 400 times more selective towards europium over americium.
Tärkeä tulos oli ZRP:n 400 kertaa suurempi selektiivisyys europiumia kohden.
For an application in nuclear fuel management, this order of preference is preferred, as americium can be readily recovered from the material for its fissioning, while europium is retained in the solid, a suitable matrix for nuclear waste disposal.
Amerikium on hyödynnettävissä fissioituvana ydinmateriaalina ydinenergiatuotannossa, kun taas europium voidaan jättää kiinteään ioninvaihtimeen, joka on soveltuva muoto loppusijoitettavalle jätteelle.
The re-use, however, requires a separation of the fissionable material from the neutron poisoners that are also present in the spent fuel.
Käytetyn ydinpolttoaineen kierrätys vaatii kehittyneitä erotustekniikoita: fissioituva ydinmateriaali on saatava tehokkaasti fissiotuotteista erilleen.
The material was modified and the connections between synthesis, properties and ion selectivity between various products were investigated and discussed.
Väitöskirjatyön aikana materiaalia tutkittiin, kehitettiin ja sovellettiin aktinidi-lantanidierotukseen pylväserotuksissa.
The materials are stable in high temperatures, high acidity and under extreme radiation, and are ion selective.
Epäorgaaninen ja kiinteä α-zirkoniumfosfaatti (ZRP) kestää erinomaisesti säteilyä, kuumuutta ja happamia olosuhteita.
The majority of current separation technologies in nuclear fuel partitioning, such as the solvent extraction, are based on the recovery of target nuclides from liquids by organic extractants.
Teknologioissa käytetty ydinpolttoaine tavanomaisesti liuotetaan väkevään happoon, jonka jälkeen orgaaniset uuttoreagenssit sitovat haluttuja alkuaineita siirtäen ne eri liuottimien välillä fissiotuotteista erilleen.
Ion Exchange in Nuclear Fuel Reprocessing : Zirconium Phosphate Materials for the Separation of Trivalent Actinides and Lanthanides
Käytetty ydinpolttoaine sisältää hyödynnettävissä olevia uraanin sekä muiden raskaiden alkuaineiden (aktinidien) isotooppeja.
Radioactive materials and radiochemical methods were used in the investigation of ion selectivities for europium and americium.
Mahdollisessa sovelluksessa liuotettua seosta ohjataan ioninvaihtimen läpi, jolloin europium jää materiaaliin kiinni amerikiumin jatkaessa läpi.
By altering their structure, the desired ion selectivity can be further improved.
Materiaalin erotuskyky perustuu selektiiviseen eli valikoivaan ioninvaihtoon.
Throughout the dissertation, a solid inorganic ion exchanger, α-zirconium phosphate, was investigated, developed and applied in column operation with one goal in mind: the application of ion exchange in the column separation of trivalent actinides from lanthanides.
ZRP:n rakennetta muokattiin synteesimuunnoksin, ja mallialkuaineille (lantanidi: europium ja aktinidi: amerikium) määritettyjen erotuskykyjen perusteella selvitettiin parhaat muunnokset.
Ion exchange with inorganic materials offers a robust supportive role in the separation challenges for radionuclides.
Orgaanisten uuttoreagenssien ja orgaanisten liuottimien käyttöä rajoittaa niiden rajallinen säteilynkestävyys.
Time-proven separation technologies exist for the recovery of uranium and plutonium, but for the trivalent actinides americium and curium, such technologies are still young.
Kyky erotukselle osoitettiin sekä ravisteluerotuskokein että pylväserotuskokein ydinpolttoainekierrätykselle relevanteissa happamissa olosuhteissa.
The spent fuel contains fissionable material that could be used in modern and future reactors.
Nämä fissiotuotteet, esimerkiksi lantanidit, tekevät ydinreaktiosta tehottoman, mutta ilman niitä polttoaineen käyttöä voitaisiin edelleen jatkaa.
The resolution of the reconstructed mass of the A boson is improved compared to the mass resolution obtained in previous analyses targeting the same final state.
Rekonstruoituun A-bosonin massaan liittyvä mittaustarkkuus paranee huomattavasti verrattuna mittaustarkkuuteen, joka saavutettiin aikaisemmissa samankaltaisissa analyyseissa.
The observed model-dependent limits on the process σ(gg→A+bbA)B(A→Zh→llττ) in case of the hMSSM (low-tb-high) scenario exclude tanβ values from 1.6 (1.8) at mA= 220 GeV to 3.7 (3.8) at mA = 300 GeV, respectively.
Kun tulokset tulkitaan hMSSM (low-tb-high) -skenaariossa, ne poissulkevat tanβ-arvot välillä 1.6 (1.8) ja 3.7 (3.8), kun A bosonin massa on vastaavasti 220 ja 300 GeV.
A search for a pseudoscalar Higgs boson A is performed, focusing on its decay into a standard model-like Higgs boson h and a Z boson.
Tässä väitöskirjassa kuvataan, kuinka pseudoskalaaria Higgsin bosonia A etsitään tutkimalla sen ennustettua hajoamista standardimallin Higgsin bosoniin h ja Z-bosoniin.
The model-independent upper limit on the product of the gluon fusion production cross section and the branching fraction for the A→Zh→llττ decay ranges from 27 fb at 220 GeV to 5 fb at 400 GeV.
Malliriippuvat ylärajat vaihtelevat 27 ja 5 fb:n välillä, kun A-bosonin massa on vastaavasti 220 ja 400 GeV.
A data sample of proton-proton collisions collected by the CMS experiment at the LHC at √s= 13 TeV is used, corresponding to an integrated luminosity of 35 inverse femtobarns.
Törmäyksien massakeskipiste-energia oli 13 TeV ja mitattu data vastaa 35.9 käänteisen femtobarnin integroitua luminositeettia.
Model-independent as well as model-dependent upper limits in the mA – tanβ plane for two minimal supersymmetric standard model benchmark scenarios are set at 95% confidence level.
Tilastolliset ylärajat A-bosonin tuottotodennäköisyydelle lasketaan sekä malliriippumattomasti että ottaen huomioon kaksi minimaalisen supersymmetrisen standardimallin ennustusta.
This analysis is the first of its kind to utilise the svFit algorithm while exploiting the possibility to apply a mass constraint of 125 GeV in the h→ττ four-vector reconstruction.
Higgsin bosonin h nelivektori rekonstruoidaan käyttämällä svFit-algoritmia, joka huomioi h-bosonin mitatun massan 125 GeV.
Decays of the h boson into a pair of tau leptons are considered along with Z boson decays into a pair of light leptons (electrons or muons).
Tutkittu lopputila koostuu kahdesta tau-leptonista ja kahdesta kevyestä leptonista (elektronista tai myonista), jotka ovat vastaavasti seurausta h-bosonin ja Z-bosonin hajoamisesta.
The search uses the reconstructed mass distribution of the A boson as the discriminating variable.
Standardimallin ennuste A-bosonin rekonstruoidun massan jakaumasta kuvaa mitattua dataa ilman merkittäviä poikkeavuuksia.
Many of the undesirable flavour compounds are formed from lipids as a result of complex enzymatic and chemical reactions.
Monet näistä epämiellyttämistä hajua ja makua aiheuttavista yhdisteistä ovat syntyneet lipideistä monimutkaisten entsymaattisten ja kemiallisten reaktioiden avulla.
The aim of this thesis was to study the role of lipid-modifying enzymes in oat and faba bean.
Tämän työn tavoitteena oli tutkia kauran ja härkäpavun lipidejä muokkaavien entsyymien merkitystä haju- ja makuvirheitä aiheuttavien yhdisteiden synnyssä.
Role of lipid-modifying enzymes in oat and faba bean Increasing utilization of plant materials and especially their proteins is a global trend.
Kauran ja härkäpavun lipidejä muokkaavat entsyymit haju- ja makuvirheiden aiheuttajina Tällä hetkellä kasviproteiinien käyttöä pyritään lisäämään maailmanlaajuisesti.
One of the challenges in using grains and legumes as sources of protein is the off-flavour that is associated with them.
Yksi viljojen ja palkokasvien proteiinien käytön haasteista on näihin liitetyt haju- ja makuvirheet, joita varsinkin länsimaiset kuluttajat vierastavat.
By studying comprehensively the lipid modifying enzymes, we are able to produce knowledge which assists in developing high-quality oat and faba bean based foods.
Näin ollen lipidejä muokkaavien entsyymien hallinta on keskeistä valmistettaessa korkealaatuisia kaura- ja härkäpaputuotteita.
Study II showed that NVOFAs occurred in the flours of non-heat treated oat grains, and their amounts increased remarkably during the storage of oat samples.
Tutkimuksen toisessa osassa havaittiin, että lämpökäsittelemättömässä kaurassa tapahtui varastoinnin aikana runsaasti lipaasin aiheuttamaa lipidien hydrolyysiä ja syntyi peroksigenaasin tuottamana haihtumattomia epoksi- ja hydroksirasvahappoja.
Overall, this thesis evaluated the role of reactions catalysed by lipid-modifying enzymes together with chemical lipid oxidation for their potential to form lipid-derived off-flavours in oat and faba bean.
Tämä väitöstutkimus osoitti, että kaurassa ja härkäpavussa olevat lipidejä muokkaavat entsyymit yhdessä kemiallisten reaktioiden kanssa voivat aiheuttaa merkittäviä haju- ja makuvirheitä.
To understand and control lipid-modifying enzymes is essential to prolong the shelf life of cereal and legume ingredients and products, and raise consumer acceptance towards them.
Jotta vilja- ja palkokasviproteiinien ja niistä valmistettujen elintarvikkeiden säilyvyys ja miellyttävyys voitaisiin taata, raaka-aineiden lipidejä muokkaavien entsyymien toimintaa tulisi ymmärtää ja hallita.
In the third study, the optimum pH of faba bean lipase was found at 7.5-8, and for LOX the optimum pH was at 6.
Tutkimuksen kolmannessa osassa osoitettiin, että härkäpavun lipaasi- ja lipoksigenaasiaktiivisuudet olivat suurimmillaan hieman eri pH-arvoissa, mutta on mahdollista, että pH:n ollessa lähellä neutraalia, molemmat entsyymit toimivat.
In addition, adding rapeseed oil in emulsions increased the formation of volatile lipid oxidation products, and adding rapeseed oil fatty acids increased it even more.
Sekä härkäpavun omista lipideistä että seokseen lisätystä kasviöljystä syntyi nopeasti haihtuvia hapettumistuotteita.
The lipid-modifying enzymes should be properly inactivated to prevent the causing of potential problems.
Kauranjyvien tarkoituksenmukainen lämpökäsittely esti muutokset lipideissä, ja näin ollen paransi tuotteen säilyvyyttä.
The results of Study I showed the presence of marked lipase and peroxygenase activities oat, while lipase and lipoxygenase (LOX) activities occurred in faba bean.
Väitöstutkimuksen ensimmäisessä osassa havaittiin, että tutkituissa kauranjyvänäytteissä (eri lajikkeet, kasvukaudet) oli runsaasti lipaasi- ja peroksigenaasiaktiivisuutta sekä vastaavasti härkäpapunäytteissä lipaasi- ja lipoksigenaasiaktiivisuutta.
In addition, the formation of non-volatile oxidised fatty acids (NVOFAs) by lipid-modifying enzymes in oat was investigated (Study II).
Peroksigenaasi voi muokata hydroperoksideista mahdollisesti karvaita haihtumattomia tuotteita: epoksi- ja hydroksirasvahappoja.
The LOX pathway produced various types and amounts of volatile lipid oxidation products using different substrates.
Lipoksigenaasi hapettaa monityydyttymättömiä rasvahappoja tuottaen hydroperoksideja, joista voi edelleen syntyä mm. haihtuvia hapettumistuotteita.
Finally, the role of lipid-modifying enzymes in the formation of volatile off-flavour compounds in faba bean foods was studied (Study III).
Mikäli härkäpavut jauhettiin ilman entsyymiaktiivisuuksia tuhoavaa lämpökäsittelyä, veteen sekoitettu härkäpapujauhe käynnisti välittömästi lipoksigenaasin aloittaman hapettumisketjun.
The intestine is a major site of immune activity, and disturbances in the balance of proinflammatory and anti-inflammatory signals can lead to difficult and chronic diseases, like inflammatory bowel diseases, manifesting in uncontrolled inflammation in intestine.
Häiriöt immuunijärjestelmän säätelyssä suolistossa voivat altistaa krooniselle tulehdukselle ja tulehduksellisille suolistosairauksille, jotka ovat elinikäisiä suoliston tulehdussairauksia.
The aim of this thesis was to investigate intestinal RAS and glucocorticoid production in intestinal inflammation and examine potential treatments with the focus on these two systems.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää suoliston RAS:n ja glukokortikoidisynteesin toimintaa ja vaikutuksia toisiinsa suolistossa, sekä arvioida uusia hoitokeinoja, RAS-estoa ja soluterapiaa suolistotulehduksen hoidossa.
MSC treatments proved feasible and without adverse effects, and freshly cultivated MSC treatments had a modest anti-inflammatory effect reflected by reduction in proinflammatory cytokine levels.
Ihmisperäiset kantasoluvalmisteet olivat soveltuvia suolistotulehduksen hoitoon, ja tuoreilla kantasoluilla havaittiin lievä tulehduksen merkkiaineita vähentävä vaikutus.
In vitro or in vivo inhibition of Ang II production or signaling did not modulate intestinal glucocorticoid production, although captopril abolished the gene expression of the rate-limiting enzyme of glucocorticoid synthesis, Cyp11b1, in vivo.
ACE:n tuottama angiotensiini II lisäsi glukokortikoidien synteesiä suolistossa ja ACE-estäjä kaptopriili vähensi glukokortikoidisynteesireitillä tärkeän entsyymin, 11-β hydroksylaasin, geenin ilmentymistä, joten tulosten mukaan suoliston paikallinen RAS ja glukokortikoidisynteesi vuorovaikuttavat toistensa kanssa.
ACE inhibitor, enalapril, and angiotensin II receptor blocker, losartan, were tested alone and in combination in alleviation of colitis.
Tulosten perusteella ACE-estäjä, enalapriili, ja angiotensiinireseptorisalpaaja, losartaani, lievittävät suolistotulehdusta, mutta niiden yhdistelmällä ei saavutettu hyötyjä.
RAS and glucocorticoid production and their possible interactions in intestine were characterized in a dextran sodium sulfate (DSS)-induced experimental colitis model using in vitro stimulations and inhibition of RAS in vivo.
RAS:n ja glukokortikoidien vuorovaikutusta ja toimintaa, sekä suolistotulehduksen mahdollisia hoitoja erilaisilla verenpainelääkkeillä ja soluterapialla selvitettiin tulehduksellisten suolistosairauksien dekstraanisulfaattimallissa hiirissä.
Local intestinal renin-angiotensin system (RAS) and glucocorticoid synthesis are recently uncovered complex mechanisms participating in the pathophysiology of intestinal diseases.
Verenpaineen säätelijänä tunnetun reniini-angiotensiinijärjestelmän (RAS) ja tulehdusta lievittävien glukokortikoidisynteesin osasia tuotetaan myös suolistossa, jossa ne osallistuvat tulehduksen säätelyyn.
The effects of ACE inhibitor, captopril, and ACE-inhibiting milk-derived bioactive tripeptide, Ile-Pro-Pro, were examined on intestinal RAS and glucocorticoid synthesis.
Ravintoperäinen ACE:a estävä peptidi, Isoleusiini-Proliini-Proliini, sekä syväjäästä sulatetut kantasolut vähensivät ACE:n irtoamista.
These data imply that cell-surface ACE levels are actively regulated in intestinal inflammation, which could be a feedback mechanism to reduce the proinflammatory angiotensin II (Ang II) signaling.
Suolistotulehduksen havaittiin vaikuttavan suoliston reniiniangiotensiinijärjestelmään lisäämällä angiotensiinikonvertaasin (ACE) irtoamista suoliston vaurioituneimmista kohdista.
We suggest that Ang II enhances the TNFα-mediated induction of glucocorticoid production during intestinal inflammation.
RAS-aktivaatio voimistaa tulehdusta, jota glukokortikoidituotto hillitsee.
ACE shedding could be downregulated by cryopreserved MSCs and an ACE-inhibiting tripeptide Ile-Pro-Pro treatment in vivo.
Soluterapia mesenkymaalisilla kantasoluilla (MSC) on uusi hoitokeino tulehduksellisille suolistosairauksille.
The inner diameter of the resulting tubes was determined by the template fiber and the tube wall thickness by the thickness of the ALD deposited film.
Putken sisähalkaisija määräytyy kuidun paksuuden mukaan ja putken seinämien paksuus puolestaan ALD-ohutkalvon paksuuden mukaan.
These fibers were found to be more efficient than commercial granular products, and they need much less space in final disposal.
Valmistetut kuidut todettiin huomattavasti tehokkaammaksi kuin vastaavat kaupalliset raemaiset tuotteet.
In the case of the ceramic fibers, the electrospinning was followed by calcination to remove the polymer part of the fibers.
Menetelmässä kehrätyn polymeerikuidun pinnalle kasvatettiin ALD-ohutkalvo, jonka jälkeen mallina toiminut polymeerikuitu poistettiin.
These fibers have a magnetic core fiber and a photocatalytic shell around it. After a photocatalyst purification was completed, the fibers could be collected from the solution by a strong magnet and reused in cleaning the next solution.
Kuidut voidaan kerätä liuoksesta magneetilla ja samoja kuituja voidaan käyttää uudelleen myös seuraavassa puhdistettavassa liuoksessa.
This work was concentrated on A) constructing different electrospinning setups and verifying their operation by electrospinning various materials, and B) preparing 1D nanostructures like inorganic nanofibers directly by electrospinning and nanotubes by combining electrospinning and atomic layer deposition, ALD.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin epäorgaanisten nanorakenteiden, kuten kuitujen ja putkien valmistusta sähkökehräys ja atomikerroskasvatusmenetelmillä (ALD, Atomic Layer Deposition) ja kehitettiin valmistetuille rakenteille mahdollisia sovelluskohteita.
In an electrospinning process an electrical charge is used to spin very fine fibers from a polymer solution or melt.
Sähkökehräys on menetelmä, jossa sähkökentän avulla polymeeriliuoksesta saadaan kehrättyä polymeerisiä ja keraamisia nanokuituja.