natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This article deals with the role of historical maps converted into GIS in archaeological surveys made in Finnish post-medieval towns (16th and 17th centuries).
Julkaisu esittelee Suomessa käytettävissä olevan kartta-aineiston, mukaan lukien muutokset karttojen tekotavoissa ja tietosisällössä.
Environmental change and human history in the Jabal Harun area, Jordan
Ihmistoiminta ja ympäristömuutos Jabal Harunin alueella Jordaniassa
To obtain a chronology for the sedimentation and erosion phases also OSL (optically stimulated luminescence) dating samples were collected.
Jotta sedimentaatio- ja eroosiovaiheille olisi mahdollista saada luotettava ajoitus, näytteitä otettiin myös OSL-ajoitusta (optisesti stimuloitu luminesenssi) varten.
Past climatic changes and human activities could be expected to have significantly changed also the landscape of the Jabal Harun area.
Ilmastonmuutosten ja ihmisen toiminnan voidaan olettaa merkittävästi muokanneen myös Jabal Harunin alueen maisemaa menneisyydessä.
Changes in climate and/or land-use were expected to be reflected in the sedimentary record.
Oletuksena oli, että muutokset ilmastossa ja/tai maankäytössä heijastuisivat alueen sedimentologiaan.
The project consists of two interrelated parts: the excavation of a Byzantine monastery/pilgrimage centre on Jabal Harun, and a multiperiod archaeological survey of the surrounding landscape.
FJHP koostuu kahdesta toisiinsa liittyvästä osasta: bysanttilaisen luostarin/pyhiinvaelluskeskuksen kaivauksista Jabal Harunilla sekä vuoren ympäristön arkeologisesta inventoinnista.
At a brief glance it seems that many of the changes in the settlement and land use in the Jabal Harun area can be explained by climatic and environmental conditions.
Pikaisen tarkastelun valossa vaikuttaa siltä, että monet alueen asutuksessa ja maankäytössä tapahtuneet muutokset ovat selitettävissä ilmastollisilla ja ympäristötekijöillä.
The results were compared to the record of the Near Eastern palaeoclimate, and to data from geoarchaeological studies in central and southern Jordan.
Tuloksia verrattiin tietoihin Lähi-idän muinaisilmastosta sekä Etelä- ja Keski-Jordanian alueella tehtyjen geoarkeologisten tutkimusten tuloksiin.
It seems that during the later Holocene channel incision has been dominant in the Jabal Harûn area although there have been also small-scale channel aggradation phases, two of which were OSL-dated to around 4000-3000 BP and 2400-2000 BP. As there is no evidence of tectonic movements in the Jabal Harun area after the early Pleistocene, it is suggested that climate change and human activity have been the major causes of environmental change in the area.
Kaksi näistä sedimentaatiovaiheista voitiin ajoittaa OSL:n avulla aikaan n. 4000-3000 BP ja 2400-2000 BP. Koska Jabal Harunin alueella ei ole todisteita tektonisista liikunnoista varhaisen pleistoseenikauden jälkeen, ilmastonmuutosta ja ihmisen toimintaa voidaan pitää todennäköisinä syinä alueen ympäristössä tapahtuneeseen muutokseen.
As evidence of some archaeological periods is completely missing from the Jabal Harun area, it was also of interest whether catastrophic erosion or unfavourable environmental change, caused either by natural forces or by human agency, could explain the gaps in the archaeological record.
Koska eräiden arkeologisten jaksojen ajalta ei Jabal Harunin alueella ole löytynyt jäänteitä ihmistoiminnasta, tavoitteena oli myös selvittää, voisivatko joko luonnonilmiöiden tai ihmisen toiminnallaan aiheuttama katastrofaalinen eroosio tai muu epäsuotuisa ympäristön muutos selittää alueen arkeologisessa aineistossa havaitut aukot.
Comparison with the wider Petra region is also needed to judge whether the phenomena are characteristic of the Jabal Harun area only, or can they be connected to social, political and economic development over a wider area.
Laajempi vertailu Petran alueen yleiseen tilanteeseen on tarpeen myös sen ratkaisemiseksi, ovatko arkeologisessa aineistossa havaitut ilmiöt tyypillisiä vain Jabal Harunin alueelle, vai onko samansuuntaisia ilmiöitä havaittavissa laajemmalla alueella.
The research is related to the Finnish Jabal Harun Project (FJHP), which is part of the research unit directed by Professor Jaakko Frösén.
Tutkielma liittyy Finnish Jabal Harun Projectiin (FJHP), joka on osa professori Jaakko Frösénin johtamaa Ancient and Medieval Greek Documents, Archives and Libraries -huippuyksikköä.
The picture of the environmental development was then compared to the human history in the area, based on archaeological evidence from the FJHP survey and the published archaeological research in the Petra region, and the question of the relationship between human activity and environmental change was critically discussed.
Näin saatua kuvaa Jabal Harunin alueen ympäristön kehityksestä verrattiin sitten alueen arkeologiseen aineistoon, joka pohjautui FJHP:n kenttätöiden lisäksi Petran alueelta julkaistuihin arkeologisiin tutkimuksiin, ja kysymyksiä ihmistoiminnan ja ympäristönmuutoksen yhteydestä tarkasteltiin näiden tietojen valossa.
It is generally held that the Near Eastern landscape has been modified by millennia of human habitation and activity.
Lähi-idän ympäristön katsotaan yleisesti ottaen olevan vuosituhantisen ihmistoiminnan muokkaama.
It was hoped that it would be possible to connect the results of the sedimentological studies either to wider climatic changes in the Near East, or to archaeologically observable periods of human activity and land use.
Odotuksena oli että Jabal Harunin alueella tehtyjen sedimentologisten tutkimusten tulokset olisi mahdollista liittää joko laajempiin ilmastonmuutoksiin Lähi-idän alueella tai arkeologisesti havaittavissa oleviin ihmistoiminnan jaksoihin.
However, the responses of human societies to environmental change are dependent on many factors.
Ihmisyhteisöjen reaktiot ympäristönmuutokseen riippuvat kuitenkin useista tekijöistä, joita ovat mm. teknologian taso, taloudelliset, sosiaaliset ja poliittiset tekijät.
The field research, carried out as part of the FJHP survey fieldwork, included the mapping of wadi terraces and cleaning of sediment profiles which were recorded and sampled for laboratory analyses of facies and lithology.
Tutkimuksen kenttätyövaihe käsitti waditerassien kartoittamisen ja sedimenttiprofiilien puhdistuksen ja dokumentoinnin sekä näytteenoton laboratoriossa suoritettuja fasies- ja litologisia analyyseja varten.
This phase was later followed by erosion, tentatively suggested to have taken place during the Upper Palaeolithic.
Tätä vaihetta seurasi eroosiovaihe, mahdollisesti myöhäis-paleolitikumin aikana.
Using the palaeoclimatic data and the results from geoarchaeological studies it was possible to outline the environmental development in the Jabal Harun area from the Pleistocene to the present.It is appears that there was a phase of accumulation of sediment before the Middle Palaeolithic period, possibly related to tectonic movement.
Paleoilmastotutkimusten sekä geoarkeologisten tutkimusten tulosten pohjalta on mahdollista linjata Jabal Harunin alueen ympäristön kehitystä Pleistoseenikaudelta nykyaikaan saakka.
A period of wadi aggradation probably occurred during the Late Glacial and continued until the end of the Pleistocene, followed by significant channel degradation, attributed to increased rainfall during the Early Holocene.
Tätä vaihetta seurasi huomattava uomien degradaatio, joka liittyi todennäköisesti varhais-holoseenin lisääntyneisiin sademääriin.
Therefore an evaluation of the significance of environmental, cultural, socio-economic and political factors is needed to decide whether certain phenomena are environmentally induced.
Tämän vuoksi on tarpeen tarkastella myös näitä muuttujia ennen kuin tietyt asutuksen ja maankäytön ilmiöt voidaan katsoa nimenomaisesti ympäristönmuutoksesta johtuviksi.
Therefore it was considered that a study of erosion in the Jabal Harun area could shed light on the environmental and human history of the area.
Eroosion tutkimisen katsottiin voivan antaa tietoa ilmaston ja ihmisen aiheuttamista ympäristön muutoksista alueella.
Such structures form term systems that reflect scientific concept systems.
Tällaiset toistuvat rakenteet muodostavat termijärjestelmiä, jotka heijastavat tieteellisiä käsitejärjestelmiä.
Two thirds of the created new words are formed loosely or precisely according to either Latin or Swedish terms; one third is formed completely differently from its equivalents in the foreign languages.
Luoduista termeistä kaksi kolmasosaa on muodostettu vapaasti tai tarkasti latinan- tai ruotsinkielisiä termivastineita mukaillen, kolmasosa on muodostettu kokonaan toisin kuin vieraskieliset vastineensa.
The development of botanical Finnish: Elias Lönnrot as the creator of new terminology
Suomi kasvitieteen kieleksi : Elias Lönnrot termistön kehittäjänä
The study integrates the methods of lexicology and terminology.
Tutkimuskohdetta lähestytään sanastontutkimuksen ja terminologiaopin teorioita ja menetelmiä hyödyntäen.
Lönnrot s botanical terminology can be divided into three groups depending on their origin: 1) 19% of all terms have been accepted from the existing vocabulary and used in their original meanings, 2) 11% of all terms have been chosen from the existing vocabulary and used in the new, specific botanical meanings, and 3) 70% of all terms have been created on the basis of the existing vocabulary and used in the new, specific botanical meanings.
19 % termeistä on aikaisemmasta kielestä sellaisenaan hyväksyttyjä sanoja (esim. akana, juuri, varsi), 11 % termeistä on aikaisemmasta kielestä uuteen merkitykseen valittuja sanoja (esim. hede, purje) ja suurin osa, kaikkiaan 70 %, on kasvitieteen kieltä varten luotuja termejä (esim. kärhi, silposuoninen).
Approximately half of the chosen terms are formed differently from the Latin and Swedish terms.
Valituista termeistä taas lähes puolet on muodostettu vieraskielisistä vastineista poiketen.
Lönnrot aimed to inspire scientific terminology with Finland s own language, thus making scientific text accessible to the Finnish agricultural population.
Tämä kertoo Lönnrotin pyrkimyksestä muodostaa sellaista sanastoa, jonka avulla myös suomalainen talonpoika voisi ymmärtää tieteellistä tekstiä.
By which methods were scientific terms formed, and for which reasons were those terms used?
Tutkimuksen tavoitteena on selvittää, millä menetelmillä termit on muodostettu ja miten ne motivoituvat: miksi tietty sana on valittu nimeämään tiettyä käsitettä?
Characteristic of Lönnrot s botanical terms is the utilisation of the vocabulary of various Finnish dialects and particular repeating elements.
Luonteenomaista Lönnrotin termeille on murteiden rikkaan sanaston hyödyntäminen sekä runsas metaforien käyttö.
It is worth noting that many loan translations use rare vocabulary from Finnish dialects as equivalents to foreign parts of terms.
Huomionarvoista on, että käännöslainoihin on vieraiden terminosien merkitysvastineiksi valittu harvinaistakin kotoista sanastoa (esim. lantto-, nyhä-, silpo-).
The terms of plant morphology denote and describe the parts of the plant and the relationships between those parts.
Rakenneopin termit nimeävät ja kuvailevat kasvien osia ja niiden suhteita (esim. emi, hede, sepivä, vastopuikea).
The development of botanical Finnish: Elias Lönnrot as the creator of new terminology In the 19th century the Finnish language was intentionally developed to meet the demands of civilised society and Finnish-language science.
Suomen kielestä kehitettiin 1800-luvulla tietoisesti kieltä, joka palvelee monipuolistuvan suomalaisen yhteiskuntaelämän kaikkia tarpeita, myös suomenkielistä tiedettä.
Repeating elements include, for example, the prefixes that come from botanical Latin or Swedish as well as the particular Finnish derivation types.
Toistuvasti käytettyjä rakenteita taas ovat mm. vieraista kielistä periytyvät prefiksinkaltaiset yhdyssanojen alkuosat (esim. epä-, pari-, tasa-, vasto-, yhdis-) ja tietyt kotoiset johdostyypit (esim. -eA, -ke, -kAs, -llinen, -mAinen).
The material of this study is the terminology of plant morphology in Finnish that Elias Lönnrot developed in the middle of the 19th century.
Tutkimusaineistona on kasvien rakenneopin termistö, jonka Lönnrot muodosti suomen kieleen kirjoittaessaan ensimmäisen suomenkielisen kasvion, Flora Fennican (1860).
Therefore, the study reveals that domestic materials primarily morphosemantic neologisms form the Finnish terminology of plant morphology.
Tutkimus osoittaa, että Lönnrotin kehittämässä termistössä on alkuperältään kolmenlaisia termejä.
Maila Pylkkönen (1931 1986) was one of the most important modernist poets in Finland and a central figure in developing the dramatic monologue in Finnish literature.
Maila Pylkkönen (1931 1986) on sotienjälkeisen modernismin keskeisiä runoilijoita, ja häntä voidaan pitää tärkeimpänä roolirunon lajin kehittäjänä suomalaisessa runoudessa.
Arvo s poems as speech-events are examined for their internal progressive, pragmatic unity constructed through single line units; for their function as narratives dealing with the life story of an old woman, Arvo s speaker; and from the perspective of the communication between the old woman and the poems other characters.
Harvinaislaatuisen siitä tekee paitsi roolirunoteosten peräkkäisyys myös teosten tavalliset ja eri-ikäiset naispuhujat: Arvon puhuja on vanha nainen, teoksen Ilmaa puhuja on pieni tyttö, ja Valta sisältää lehtorinrouvan ja näyttelijättären monologit.
The function of Arvo s hierarchical structure is to ask the reader to recognise the hopelessness of the old woman s situation, understand it, and even identify with it.
Katja Seutu esittää teoksen kokonaisuutta analysoimalla, että lukija on vanhaäidin puheen varsinainen vastaanottaja Arvo on kutsu myötäelävään kokemiseen ja lukemiseen.
The study demonstrates that important generic features of the dramatic monologue, namely, a poem representing a speech-event and a hierarchical structure, are also Arvo s most significant generic features.
Tutkimus osoittaa, millaiseen poeettiseen taustaan Arvon roolirunoilmaisu liittyy Pylkkösen runoudessa, miten roolirunon lajipiirteet toteutuvat Arvossa ja mikä merkitys roolirunoksi luennalla on teoksen kokonaisuudessa.
The study demonstrates that analysis of Arvo s hierarchical structure, that is, the relationship between the speaker and the rhetorical levels, reveals the work s structural and ideological wholeness by focusing on the old woman s emotions: longing, loneliness and alienation from the world.
Tutkimuksesta käy ilmi, että puhutun kielen tutkimuksen käsitteistön ja näkökulmien soveltaminen on hedelmällistä Arvon runojen analyysissa; Katja Seutu analysoi Arvon runoja puhutun kielen puhetoimintojen tapaan rakentuvina toiminnallisina ja kommunikatiivisina kokonaisuuksina.
In other words, the contradictions between the explicit level of the speaker and an implied rhetorical level open up the tragedy of an old woman s daily life.
Monipuolinen puheenomaisuus ja vuorovaikutuksen illuusio synnyttävät vaikutelman, että yksinäinen vanhus puhuu siinä toivossa, että joku pysähtyisi kuuntelemaan.
Study of Arvo s hierarchical structure also highlights the special position of the reader in the framework of a dramatic monologue.
Olla elävän sanat nostaa esiin myös kysymyksen Arvon lajitaustoista ja kirjallisuushistoriallisesta asemasta.
The study examines Pylkkönen s poetic work Arvo.
Olla elävän sanat : Roolirunon laji Maila Pylkkösen teoksessa Arvo.
The elements of a dramatic present in which the old woman s emotions are conveyed, an italicized opening poem, and the work s title Value invite the reader to consider Arvo as a structural and ideological whole.
Pylkkösen teoksille ominainen naisen elämän esittäminen yhden puhujan hallitsemana puhetilanteena, herkkyys erilaisten naisten äänille ja empaattinen asennoituminen kiteytyvät teoksessa Arvo.
An old woman speaks her poem, 1959) as an example of the dramatic monologue, approaching it from three perspectives: its generic features and background, and the poetic framework to which it connects in the context of Pylkkönen s poetry.
Hänen roolirunoteostensa Arvo (1959), Ilmaa (1960) ja Valta (1962) kokonaisuus on runoudessamme ainutlaatuinen ilmiö.
The study shows that the dramatic monologue genre drives Pylkkönen s first work, Klassilliset tunteet (Classical feelings, 1957), in a context of finding poetic identity, characterised by the expression to be the words of a living creature .
Pylkkösen tuotanto sisältää kymmenen aikavälillä 1957 1977 ilmestynyttä teosta sekä kokoomateokset Monologit ja Kootut.
A study of the independent A-infinitive constructions in Finnish
Infinitiivi ja sen infiniittisyys : Tutkimus suomen kielen itsenäisistä A-infinitiivikonstruktioista
Analyses are based on 980 examples coming mainly from written language.
Visapään tutkimus perustuu 980 esimerkin laadulliseen aineistoanalyysiin.
While former descriptions have thus treated infinitives as a linguistic category heavily dependent on the finite verb, my claim is that Finnish A-infinitives (e.g. juosta to run , olla to be ) can be used as independent grammatical units: they need not be either dependent or subordinated, but can have an equal status with finite constructions.
Nämä tunnepitoisen mielleyhtymän herättävät rakenteet eivät ole lauseita, koska ne koostuvat vain verbin taivuttamattomasta perusmuodosta, infinitiivistä, ja siihen liittyvistä täydennyksistä (vrt. "Pitäisikö olla vai eikö pitäisi olla", "Täytyikö nyt kysyä tuollaista", joissa infinitiivit liittyvät taivutettuun verbinmuotoon).
I have drawn insight from various other fields, too: among the theories that are touched upon are interactional linguistics, functional-typological linguistics, and studies on the poetic and metapragmatic use of language.
Työn keskeisin teoreettinen kehys on kognitiivinen kielentutkimus, mutta siinä keskustellaan myös esimerkiksi vuorovaikutuslingvistiikan, typologisen kielentutkimuksen ja kirjallisuudentutkimuksen kanssa.
Consequently, they provide the interactants with a conceptual alternative in contrast to finite predications that are in Finnish always grammatically anchored to time, modality and person.
Infinitiivien itsenäisen käytön hyväksyminen taas merkitsee sitä, että suomen kielen kuvaukseen hyväksytään uudenlainen tapa puhua maailmasta ja sen asiaintiloista.
In other words, they can be conceptually and interactionally non-dependent.
Niillä on toisin sanoen oma, funktionaalisesti eriytynyt tehtävänsä: niillä voidaan tehdä hyvin erilaisia asioita kuin lauseilla.
"Infinitive and its infinity" advocates an approach to infinitives that differs from most previous descriptions in several ways.
Laura Visapään väitöskirja Infinitiivi ja sen infiniittisyys kyseenalaistaa myös kielitiedettä pitkään hallinneen ajatuksen lauseesta kaiken kielenkäytön mittatikkuna.
Independent A-infinitive constructions designate verbal processes that profile no participants, lack any connection with time, and present states of affairs as intensional, structural spaces.
Itsenäisiä infinitiivejä tarvitaan, koska ne jäsentävät todellisuuttamme eri näkökulmasta kuin lauseet: koska niihin ei kuulu persoonassa, tempuksessa ja moduksessa taivutettua verbiä (toisin kuin kaikkiin suomen kielen lauseisiin), niiden avulla voidaan puhua maailmasta yksittäisistä ihmisistä ja olioista ja esimerkiksi ajasta irtautuen.
Theoretically, the main objective of the thesis is to discover the nature of non-finite conceptualization and the ways in which it is utilized in everyday interactions.
Visapään tutkimus keskittyy tällaisista ilmaustyypeistä yhteen, ns. itsenäisiin infinitiivikonstruktioihin.
Infinitives are generally considered to be an illustrative example of an inherently subordinated verb category.
Miksi yllä kuvatut infinitiivirakenteet sitten pitäisi lukea itsenäisiksi, ennemmin lauseeseen rinnastuviksi rakenteiksi kuin lauseiden predikaatittomiksi versioiksi?
In addition, the referent "child" is often mentioned.
Myös tarkoite "lapsi" mainitaan usein.
Speech functions are performed in different ways.
Puhefunktioita toteutetaan eri tavoin.
KEYWORDS: Finland-Swedish, Swedish, comparative analysis, SFL, discourse analysis, administrative language, institutional discourse, institutional communication
AVAINSANAT: Suomenruotsi, ruotsi, vertaileva tutkimus, SFL, diskurssianalyysi, virkakieli, institutionaalinen viestintä
Existing differences reflect the differences in the institutions, the social insurance systems and the cultural contexts.
Eroavuudet johtuvat laitosten ja sosiaaliturvan erilaisuuksista, jotka ovat sidoksissa kulttuurikontekstiin.
Furthermore, a qualitative process and participant analysis is annotated with the UAM Corpus tool and the results are quantified.
Prosesseja ja osallistujia analysoidaan kvalitatiivisesti UAM Corpus tool -ohjelman avulla, ja tulokset esitetään myös kvantitatiivisesti.
The relational and verbal processes are used more in the Sweden-Swedish brochures, while the material processes are more common in the Finland-Swedish brochures.
Suhdeprosessit ja verbaaliset prosessit ovat yleisempiä ruotsinruotsalaisissa teksteissä, kun taas materiaaliset prosessit ovat yleisempiä suomenruotsalaisissa teksteissä.
Thus, the conceivable reader is an active participant who takes care of his or her own matters using the internet, communicates actively to the institution and has legal rights and obligations.
Lukija on siis aktiivinen osallistuja, joka hoitaa omia asioitaan internetin välityksellä ja viestii aktiivisesti laitoksen suuntaan.
The general theoretical framework is systemic-functional linguistics (SFL) as presented by Halliday & Matthiessen (2004) and Holmberg & Karlsson (2006).
Erityisesti keskitytään tarkastelemaan ajateltuun lukijaan ja toisaalta laitokseen liitettyjä merkityksiä; niitä tutkitaan systeemis-funktionaalisen kieliopin (SFL) metodein (Halliday & Matthiessen 2004 ja Holmberg & Karlsson 2006).
For instance, questions structure the reading process and commands are realised by modal auxiliaries, not by imperatives.
Kysymykset ohjaavat lukijan lukemista, ja käskyissä käytetään imperatiivin sijaan esimerkiksi modaalisia apuverbejä.
In the Finland-Swedish texts, the reader is often an Actor, while the reader in the Sweden-Swedish texts is a Carrier.
Suomenruotsalaisissa teksteissä lukija on usein Toimija, ruotsinruotsalaisissa taas usein Kantaja.
The institution is visible in the texts but does not have an active role as the name of the institution is mostly used in circumstances.
Laitoksen nimi näkyy tekstissä, mutta laitos ei ole aktiivinen osallistuja.
This thesis concerns Swedish and Finland-Swedish brochures to families with children, presenting family allowances from the social insurance institutions in the two countries.
Väitöskirja käsittelee ruotsinruotsalaisia ja suomenruotsalaisia etuusesitteitä, joissa tiedotetaan sosiaaliturvaan kuuluvista perhe-etuuksista.
The study consists of a quantitative study of the lexical choices of the social insurance brochures.
Väitöskirja koostuu eri osatutkimuksista: Sananvalintoja tutkitaan kvantitatiivisesti.
The study has two main objectives.
Tutkimuksella on kaksi päätavoitetta.
For example, Naara(s) names are so old that naara is no longer understood to refer to a woman.
Esimerkiksi Naara(s)-nimet ovat niin vanhoja, ettei niihin sisältyvää sanaa naara enää ymmärretä naista tarkoittavaksi.
The second main objective is to recognise and highlight mythological place names.
Toisena päätavoitteena on mytologisten paikannimien tunnistaminen ja esiin nostaminen.
Each of the name groups discussed in the study has its own profile.
Kaikilla käsitellyillä nimiryhmillä on joka tapauksessa oma profiilinsa.
Mythological place names often refer to large and significant natural localities, which are in many cases important boundaries for the community.
Mytologiset paikannimet viittaavat usein suuriin, merkittäviin luonnonkohteisiin, jotka saattavat monesti olla myös yhteisön kannalta tärkeitä rajapaikkoja.
Words that refer to a woman are often affective and susceptible to changes in meaning, which is reflected in the history of place names.
Naista merkitsevät sanat ovat usein affektiivisia ja alttiita merkityksenmuutoksille, mikä näkyy myös paikannimien historiassa.