natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the continuously growing use of natural resources has a connection to many environmental problems, the functioning of the economy is essential when discussing the alternative solutions to environmental problems.
Koska luonnonvarojen kulutuksen jatkuvalla kasvulla on yhteys moniin ympäristöongelmiin, talouden toiminta on olennainen aihe ympäristöongelmien ratkaisuvaihtoehdoista keskustellessa.
Abandoning the pursuit for growth was seen also as a question of global equality: the rich countries were hoped to abandon the pursuit for growth, so that the developing countries would have resources left for growth.
Kasvusta luopuminen nähtiin myös globaalina oikeudenmukaisuuskysymyksenä: rikkaiden maiden toivottiin luopuvan kasvun tavoittelusta, jotta kehitysmaille jäisi resursseja kasvaa.
In both, Green growth and Growth critique, nature was seen as a system of which humans are strongly dependent on.
Sekä vihreässä kasvussa että kasvukritiikissä luonto nähtiin systeeminä, josta ihminen on riippuvainen.
There were quite many academic writers too, but the academics were not mainly writing in belief in growth discourse, but were also presented in great numbers among the writers of all three discourses.
Myös akateemisia kirjoittajia oli paljon, mutta toisaalta akateemiset kirjoittajat eivät painottuneet kasvu-uskoon, vaan heitä oli paljon kaikkien diskurssien kirjoittajissa.
The weakest points in the discussion were related to the use of concepts of economics and environmental sciences, and weakly justifiable arguments.
Keskustelun heikoimmat kohdat liittyivät talous- ja ympäristötieteellisten käsitteiden käyttöön sekä heikosti perusteltuihin argumentteihin.
Theoretical frameworks I used were the environmental discourse analyses of Hajer (1995) and Dryzek (2005).
Käytin teoreettisena vertailukohtanani Hajerin (1995) sekä Dryzekin (2005) ympäristödiskurssien analyyseja.
The discourse wanted to change our economic system, so that the pursuit for growth could be abandoned.
Talousjärjestelmää haluttiin uudistaa sellaiseksi, että kasvun tavoittelusta voitaisiin luopua.
The material I used were texts published in the Internet, with no limitations concerning the form of the publication or the publisher.
Käytin aineistona internetissä julkaistua materiaalia, jonka muotoa tai julkaisijaa ei ollut mitenkään rajattu.
In Green growth discourse economic growth was not an intrinsic goal, but was considered necessary for financing the welfare state.
Vihreä kasvu -diskurssissa taas talouskasvu ei ollut itseisarvoinen päämäärä, mutta sitä pidettiin välttämättömänä hyvinvointivaltion rahoittamiseksi.
This finding is convergent with the discourse analyses of Hajer and Dryzek.
Tämä löydös sopii yhteen Hajerin ja Dryzekin ympäristödiskurssien analyysin kanssa.
In Growth critique environmental problems were seen as one big global crisis, caused by the excessive use of natural resources by humanity.
Kasvukritiikissä taas ympäristöongelmat nähtiin yhtenä suurena globaalina kriisinä, jonka aiheuttaa ihmiskunnan liian suuri luonnonvarojen kulutus.
In Growth critique discourse endless economic growth was seen impossible on a finite planet, and the ongoing strive for economic growth was seen to cause environmental and social problems.
Kasvukriittisessä diskurssissa taas jatkuva talouskasvu nähtiin mahdottomana rajallisella planeetalla, ja kasvun tavoittelun nähtiin aiheuttavan sekä ympäristö- että sosiaalisia ongelmia.
Also in Green growth environmental problems were mostly described as pollution, but the existence of other kinds of environmental problems were recognized as well.
Myös vihreässä kasvussa ympäristöongelmat olivat useimmiten päästöjä, mutta myös muunlaisten ympäristöongelmien olemassaolo tunnistettiin.
I analyzed three discourses in the discussion concerning the relationship of economic growth and the environment: "Belief in growth", "Green growth" and "Growth critique".
Analysoin keskustelusta kolme talouskasvun ja ympäristön suhteeseen liittyvää diskurssia: kasvu-uskon, vihreän kasvun sekä kasvukritiikin.
Interesting topics for future research in Finnish environmental discourse would be the discourse of Green politics, discussion about immaterial economy and the weaknesses in the arguments related to ecoefficiency.
Mielenkiintoisia suomalaisen ympäristödiskurssin jatkotutkimusaiheita voisivatkin olla esimerkiksi vihreän politiikan puhetapa, keskustelu aineettomasta taloudesta sekä ekotehokkuuskeskustelun heikkoudet.
Technology had a major role in Green growth, and it was even seen as a major force itself, solving environmental problems without any role from the users.
Teknologia oli vihreässä kasvussa tärkeässä roolissa, ja näyttäytyi jopa itsenäisenä toimijana, joka ratkaisee ympäristöongelmia ilman käyttäjien roolia.
The only limiting factors I used, were the search terms.
Ainoana rajausperusteena toimivat hakutermit.
In both Green growth and Belief in growth there were very weakly justified arguments about hopes for information technology and services creating immaterial economy.
Sekä vihreässä kasvussa että kasvu-uskossa esitettiin myös hyvin ohuesti perusteltuja haaveita tietotekniikan ja palvelujen aikaansaamasta aineettomasta taloudesta.
Nature, in this discourse, was a collection of elements which can be used and organized by humans how ever needed.
Luonto taas oli tyypillisimmin kokoelma alkuaineita, joita ihminen voi käyttää ja järjestellä tarpeidensa mukaan.
There were hopes that technological development, ecoefficiency and a transformation towards service and information economy would lessen the adverse environmental effects of economic growth.
Vihreässä kasvussa toivottiin, että teknologinen kehitys, ekotehokkuus sekä palvelu- ja informaatiotalouteen siirtyminen vähentävät talouskasvun ympäristövaikutuksia.
The discussion about the relationship of economic growth and the environment constituted as a whole in such a way that in the discourses there were expressed opinions about other discourses and their writers.
Keskustelu talouskasvun ja ympäristön suhteesta muodosti sikäli yhtenäisen kokonaisuuden, että diskursseissa otettiin kantaa toisten diskurssien argumentteihin ja niiden esittäjiin.
Compared to other discourses, amongst the writers of Growth critique, NGO’s, social movements, and civilians were presented in large numbers.
Kasvukritiikin kirjoittajissa painottuivat muihin diskursseihin verrattuna hyvin selkeästi kansalaisjärjestöt ja -liikkeet sekä siviilit.
In Belief in growth there was incoherence with the concept of economic growth, and means and ends got mixed in the discussion about economic growth and wellbeing.
Kasvu-uskossa taas hajanaisuutta liittyi itse talouskasvun määritelmään, ja lisäksi keinot ja päämäärät sekoittuivat talouskasvusta ja hyvinvoinnista keskustellessa.
Belief in growth seemed to be the discourse especially for business interest groups.
Kasvu-usko näyttäytyi tämän tutkielman aineistossa erityisesti elinkeinoelämän etujärjestöjen puhetapana.
In Belief in growth environmental problems were local, and mostly described as pollution, which can be removed with the means of cleaning technology.
Kasvu-uskossa ympäristöongelmat olivat paikallisia, ja yleisimmin päästöjä, joista päästään eroon puhdistusteknologialla.
In Growth critique, some complicated concepts of economics and environmental sciences were used, which seemed to be poorly understood by the writers of other discourses.
Kasvukriittisessä diskurssissa käytettiin rutiininomaisesti hyvinkin vaikeita talous- ja ympäristötieteellisiä käsitteitä, joita muiden diskurssien kirjoittajat eivät välttämättä ymmärtäneet.
I wanted to investigate what the discussion about the relationship between economic growth and the environment includes, and what kind of phenomenon is economic growth represented as.
Halusin tutkielmassani selvittää, miten talouskasvun ja ympäristön suhteesta keskustellaan, sekä millaista ilmiötä talouskasvusta pyritään keskustelussa rakentamaan.
Amongst the writers of Green growth, Officials and members of the political Green party of Finland were presented in large numbers.
Vihreän kasvun kirjoittajissa painottuivat viranomaiset, sekä vihreät poliittisista puolueista.
Green growth seemed to be suffering of a lack of historical perspective, especially considering the discussion about ecoefficiency, where strong presumptions about the significance of ecoefficiency in reducing the adverse effects of economic growth were made without any historical perspective.
Vihreää kasvua taas vaivasi jonkinlainen historiattomuus: esimerkiksi teknologioiden ja ekotehokkuuden merkityksestä talouskasvun ympäristövaikutusten pienenemiseen tehtiin hyvin vahvoja oletuksia ilman historiallista tarkastelua.
In my thesis I analyzed the ongoing discussion about the relationship between economic growth and the environment by the means of content analysis and discourse analysis.
Tutkin suomalaista talouskasvun ja ympäristön suhteesta käytävää keskustelua sisällönanalyysin ja diskurssianalyysin keinoin.
I also paid attention to the organizations behind the discourses by classifying the writers due to the organization they represented.
Tarkastelin myös keskustelun taustalla vaikuttavia toimijoita, eli minkä organisaatioiden edustajina keskustelijat esiintyivät.
Pursuit for higher material standard of living was unquestionably a good thing.
Kasvu-uskossa talouskasvu oli itseisarvoinen päämäärä, ja elintason nousun tavoittelu oli kyseenalaistamattomasti hyvä asia.
This was for example due to the underlying perceptions of environmental problems, and the nature itself, which differed clearly among the three discourses.
Diskurssien keskinäiseen kohtaamattomuuteen vaikuttivat diskurssien ilmisisällön alla piilevät erilaiset käsitykset ympäristöongelmien luonteesta, sekä myös itse luonnosta.
Linear regression analysis was used as the analytical method.
Analyysimenetelmänä käytettiin lineaarista regressioanalyysiä.
14 models were built in each part, ranked according to their AIC values.
Jokaiselle alueelle rakennettiin 14 mallia, jotka laitettiin paremmuusjärjestykseen AIC-arvojen perusteella.
At the same time the number of northern species is declining as are the suitable habitats for them.
Samaan aikaan pohjoisten lajien määrät ovat vähentymässä, kuten myös niille soveltuvat elinalueet.
Protected areas were divided into three groups based on their location: northern, central and southern parts.
Suojelualueet jaettiin sijaintinsa perusteella kolmeen ryhmään, pohjois-, keski- ja eteläosiin.
But in the southern parts a similar effect was not found, possibly due to the smaller size of the protected areas and the lower degree of connectivity.
Eteläosissa vastaavaa ei havaittu, johtuen mahdollisesti suojelualueiden pienemmästä koosta ja alhaisemmasta kytkeytyneisyydestä.
As a result, species communities are changing and some species may be threatened with extinction.
Tämän seurauksena lajiyhteisöt muuttuvat ja joitain lajeja saattaa uhata sukupuutto.
The larger size of the protected area was supposed to reduce the changes in CTI but the results did not support this hypothesis.
Suojelualeen suuremman koon oletettiin vähentävän CTI:n nousua, mutta tulokset eivät tukeneet tätä hypoteesia.
For a long time protected areas have been vital in conserving species and biodiversity.
Luonnonsuojelualueet ovat olleet pitkään tärkein tapa suojella lajeja ja luonnon monimuotoisuutta.
During the research period, CTI had risen in 155 protected areas indicating a change in the direction of warmer bird communities.
Tutkimusjakson aikana CTI oli noussut 155:lla suojelualueella, mikä kertoo lajiyhteisöjen muuttuneen lämpimämmiksi.
The aim was to find out how the size of the protected area, connectivity between the protected areas and the type of habitat had affected the change of CTI between research periods.
Tavoitteena oli selvittää miten suojelualueen koko, suojelualueiden kytkeytyneisyys ja habitaatin tyyppi ovat vaikuttaneet CTI:n muutokseen tutkimusjaksojen välillä.
The study was based on line transect bird censuses carried out in 182 protected areas during the years 1980–1999 and 2000–2015.
Tutkimus perustui 182:lla suojelualueella vuosina 1980–1999 ja uudestaan vuosina 2000–2015 tehtyihin lintujen linjalaskentoihin.
But due to climate change it is important to study whether the protected area networks are able to fulfill their goals also in a changing climate.
Ilmastonmuutoksen vaikutusten takia on kuitenkin tärkeää tutkia, kuinka nykyinen suojelualueverkosto pystyy saavuttamaan tavoitteensa myös muuttuvassa ilmastossa.
Better connectivity decreased the changes in bird communities in the northern and central parts.
Suojelualueiden suurempi kytkeytyneisyys vähensi lajiyhteisömuutoksia pohjoisessa ja keskiosissa.
Because of climate change the amount of southern species is increasing.
Ilmastonmuutoksen myötä lämpimään sopeutuneiden lajien määrät ovat kasvussa.
Community temperature index (CTI) was used to study bird communities’ response to temperature change.
Lintulajiyhteisöjen muutoksen selvittämiseen käytettiin yhteisön lämpötilaindeksiä (community temperature index, CTI).
Protected areas’ role in alleviation of climate change’s effects on bird communities
Suojelualueiden merkitys lintuyhteisöissä ilmenevien ilmastonmuutoksen vaikutusten vähentämisessä
On the basis of the results, increasing the connectivity between protected areas could potentially be advantageous for the species suffering from climate change.
Tulosten perusteella suojelualueiden kytkeytyneisyyttä lisäämällä on mahdollisesta turvata sopivia elinolosuhteita ilmastonmuutoksesta kärsiville lajeille.
The aim of the study was to investigate whether the protected areas in Finland have been able to alleviate the effects of climate change in the bird species communities.
Tutkimukseni tavoitteena oli selvittää ovatko suojelualueet Suomessa pystyneet vähentämään ilmastomuutoksesta aiheutuneita muutoksia suojelualueiden lintulajiyhteisöissä.
In all parts open habitats were more effective in alleviating the effects of climate change than the forest habitats.
Habitaatiltaan avoimet suojelualueet puolestaan pystyivät paremmin puskuroimaan ilmastonmuutoksesta johtuneita vaikutuksia kuin metsäiset suojelualueet.
A higher CTI value therefore indicates that a higher proportion of birds in the community are warm-dwelling species whereas the low CTI value indicates the opposite.
Mitä korkeamman CTI-arvon yhteisö saa, sitä enemmän yhteisössä on lämpimään sopeutuneita lajeja, jolloin matalampi CTI kertoo viileämpien lajien dominoivan yhteisöä.
It is therefore urgent to study whether the protected areas can alleviate the effects of climate change and whether they are capable to protect biodiversity in a changing climate.
Siksi on olennaista selvittää pystyvätkö suojelualueet vähentämään ilmastonmuutoksesta johtuvia lajiyhteisömuutoksia, tarjoamaan sopivia elinolosuhteita ja turvaamaan jatkossakin luonnon monimuotoisuutta muuttuvasta ilmastosta huolimatta.
However, we found out that certain features of protected areas were able to alleviate the effects of climate change.
Kuitenkin tietyt suojelualueiden ominaisuudet pystyvät vähentämään näitä ilmastonmuutoksesta johtuneita muutoksia.
In order to adapt to changes in the climate, species are forced to shift their distributions poleward and upward.
Sopeutuakseen ilmastossa ja ympäristössä tapahtuneisiin muutoksiin lajit liikkuvat kohti viileämpiä alueita eli tyypillisesti kohti napoja sekä vuorenhuippuja.
CTI is based on the average temperature of the species range.
CTI perustuu lajien esiintymisalueiden lämpötiloihin ja CTI:n muutosten perusteella voidaan selvittää ilmastonmuutoksen vaikutuksia lajiyhteisöihin.
Traditionally, the transformation is conducted using stoichiometric amounts of heavy metal oxidants, which are costly and their use produces large amounts of hazardous waste.
Perinteisesti reaktio on suoritettu käyttäen stoikiometrisiä määriä raskasmetalleihin perustuvia hapettimia, joiden käyttö on kallista ja tuottaa suuria määriä myrkillistä jätettä.
The experimental section presents the central findings and discussions from the author’s peer reviewed publications.
Kokeellisessa osassa esitetään keskeisimmät havainnot tekijän väitöskirjatyön aikana julkaisemista vertaisarvioiduista artikkeleista.
In this respect, the development of catalytic methods, which use oxygen as the oxidant and produce water as sole by-product, is crucial from the sustainable point of view.
Erityisesti sellaisten menetelmien, jotka mahdollistavat ilmakehän hapen käyttämisen hapettimena ja tuottavat ainoastaan vettä sivutuotteena, on tärkeää kestävän kehityksen näkökulmasta.
The selective oxidation of alcohols to aldehydes, ketones and carboxylic acids is among the pivotal reactions in organic chemistry.
Alkoholien selektiivinen hapetus aldehydeiksi, ketoneiksi ja karboksyylihapoiksi on eräs keskeisimmistä reaktoista orgaanisessa kemiassa.
This catalytic method provides a highly practical way to selectively oxidize primary and secondary alcohols to aldehydes and ketones using simple reaction setup and workup procedures.
Tämä katalyyttinen menetelmä tarjoaa erittäin käytännöllisen tavan primääristen ja sekundaaristen alkoholien selektiiviseen hapettamiseen aldehydeiksi ja ketoneiksi.
The method enables the oxidation of primary alcohols selectively either to aldehydes or carboxylic acids under mild conditions.
Menetelmä mahdollistaa primääristen alkoholeiden hapettamisen selektiivisesti joko aldehydeiksi tai karboksyylihapoiksi hyvin miedoissa reaktio-olosuhteissa.
The literature section of this thesis covers the selective aerobic oxidation of alcohols to carbonyl and carboxylic compounds with homogeneous catalysts based on the use of nitroxyl radicals together with different oxygen-activating co-catalysts.
Väitöskijan kirjallisuusosa käsittelee alkoholien selektiivistä aerobista hapetusta aldehydeiski, ketoneiksi ja karboksyylihapoiksi homogeenisilla, nitroksyyliradikaaleihin perustuvilla katalyyteillä.
The second part focuses on a catalyst system that is based on combined use of nitroxyl radicals and a Mn-based co-catalyst system.
Toisessa ja kolmannessa osassa käsitellään katalyyttistä menetelmää, joka perustuu nitroxyyliradikaalien ja mangaanisuolojen yhteiskäyttöön.
Recently, aerobic oxidation catalysts based on the combined used nitroxyl radicals and different co-catalysts have gained considerable amount of research interest due to their excellent performance in selective oxidation of alcohols under very mild conditions.
Erityisesti nitroksyyliradikaaleihin perustuvat katalyyttiset menetelmät on tunnistettu erittäin lupaaviksi korvaajiksi vanhoille raskasmetallaihin perustuville haperusprosseille.
In the first part, a catalytic oxidation method based on the combined use of nitroxyl radicals with Fe-based co-catalyst system is described.
Kokeellisen osuuden ensimmäinen osa käsittelee hapetusmenetelmää, joka perustuu nitroksyyliradikaalien ja rautasuolojen yhteiskäyttöön katalyyttinä.
The thermostability measurements of the enzymes, together with the previously published data supported the hydrolysis results and this hypothesis.
Entsyymien lämpövakausmittaukset aiemmin julkaistujen tuloksien kanssa tukivat hydrolyysituloksia ja tätä hypoteesia.
Unlike aerobic fungi, which utilize free extracellular enzymes to break down cellulose, anaerobic microbes often use a different kind of strategy.
Toisin kuin aerobiset sienet, jotka käyttävät vapaita solunulkoisia entsyymejä hajottaakseen selluloosaa, anaerobiset mikrobit käyttävät usein toisenlaista strategiaa.
At temperatures of 70 ˚C the complex did not perform as well as the control enzymes, apparently due to the instability of the dockerin-cohesin interaction.
Kuitenkaan 70 ˚C:n lämpötilassa kompleksi ei toiminut enää yhtä hyvin kuin kontrollientsyymi, ilmeisesti cohesiini-dockeriini vuorovaikutuksen epävakaudesta johtuen.
This creates a protein complex with multiple different catalytic domains and activities arranged in close proximity to each other.
Näin muodostuu proteiinikompleksi, jossa useita erilaisia katalyyttisiä domeeneja ja aktiivisuuksia järjestäytyy lähelle toisiaan.
In this Master’s thesis work the goal was to 1) produce fusion proteins in which different CBMs were connected to dockerin domains, 2) combine these fusions with cohesin-catalytic domain fusion proteins to create stable CBM and catalytic domain containing enzyme complexes, 3) to characterize these enzyme complexes in respect of their thermostability and cellulose hydrolysis capacity and 4) to ultimately create a robust and fast domain shuffling method for multi-domain cellobiohydrolases (CBH) to facilitate their faster screening.
Tässä maisterin tutkielman työssä tavoitteena oli 1) tuottaa fuusioproteiineja, joissa erilaisia CBM:iä oli yhdistetty dockeriini domeeneihin, 2) yhdistää nämä fuusioproteiinit cohesiini-katalyyttinen domeeni fuusioproteiinien kanssa luoden vakaita CBM:n ja katalyyttisen domeenin sisältäviä entsyymikomplekseja, 3) karakterisoida näitä entsyymikomplekseja niiden lämmönkestävyyden ja selluloosan hydrolyysikyvyn suhteen ja 4) lopulta luoda vakaa ja nopea domeenienvaihtometodi sellobiohydrolaaseille näiden nopeamman skriinaamisen mahdollistamiseksi.
The results were compared to enzyme controls comprising of the same CBM and catalytic domain connected by a simple peptide linker.
Tuloksia verrattiin kontrollientsyymeihin, jotka koostuivat samasta CBM:stä ja katalyyttisestä domeenista, joita yhdisti yksinkertainen linkkeripeptidi.
In this way time and work could be saved because not every different CBM- catalytic domain -pair would have to be cloned and produced separately.
Menetelmän ansiosta aikaa ja työtä voitaisiin säästää entsyymien skriinaamisessa kun kaikkia erilaisia CBM-katalyyttinen domeeni -pareja ei tarvitsisi kloonata ja tuottaa erikseen.
Cellulases are often multi-domain enzymes comprised of different protein domains (i.e. modules), which have different functions.
Sellulaasit ovat usein monidomeenientsyymejä, jotka koostuvat erilaisista proteiinidomeeneista (tai -moduuleista), joilla on eri toimintoja.
Several CBM-dockerin fusion proteins (in which the CBM were of fungal or bacterial origin) were tested for expression in heterologous hosts, either in Saccharomyces cerevisiae or Escherichia coli.
Useiden CBM-dockeriini fuusioproteiinien (joissa CBM:t olivat joko sieni- tai bakteeriperäisiä) heterologista ekspressiota testattiin eri isäntäorganismeissa, joko Saccharomyces cerevisiae –hiivassa tai Escherichia coli –bakteerissa.
The future work should be aimed at enhancing the thermostability of the cohesin-dockerin interaction as well as on verifying the results on different cellulase fusion complexes.
Tuleva tutkimus tulisi tähdätä parantamaan cohesiini-dockeriini vuorovaikutuksen lämpövakautta ja vahvistamaan tulokset eri sellulaasifuusiokomplekseilla.
Dockerins and cohesins are known to bind each other with one of the strongest receptor-ligand -pair forces known to nature.
Dockeriinien ja cohesiinien tiedetään sitoutuvan toisiinsa yhdellä vahvimmista reseprotien ja ligandien välisistä voimista, joita luonnosta tunnetaan.
Their cellulases are organized and bound to the cell surface in a macromolecular protein complex, the cellulosome.
Niiden sellulaasit ovat järjestäytyneet ja sitoutuneet solun pinnalle makromolekulaariseksi kompleksiksi nimeltään sellulosomi.
The CBMs bind to cellulose, bringing the catalytic domains close to their substrate and increasing the amount of enzymes on the substrate surface.
CBM:t sitoutuvat selluloosaan tuoden katalyyttiset domeenit lähelle substraattiaan ja näin nostaen entsyymien määrää substraatin pinnalla.
The core of the cellulosome is formed of a scaffolding protein (the scaffoldin) consisting mainly of multiple consecutive cohesin domains, into which the catalytic subunits of enzymes attach via a dockerin domain.
Sellulosomin ydin muodostuu scaffoldin nimisestä proteiinista, joka koostuu pääasiassa useista perättäisistä cohesiini domeeneista, joihin katalyyttiset alayksiköt kiinnittyvät dockeriini domeeniensa välityksellä.