natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients with type 1 diabetes have a higher and more rapidly increasing pulse pressure, which suggests accelerated arterial stiffening.
Suuri poikkileikkaustutkimus osoitti, että tyypin 1 diabeetikoiden pulssipaine on merkittävästi korkeampi verrattuna terveisiin henkilöihin.
Interestingly, many classic cardiovascular risk factors affect the arterial stiffness.
Tämän lisäksi monet klassiset sydän- ja verisuonitautien riskitekijät kuten kohonnut verenpaine, korkea kolesteroli, tupakointi ja diabetes on todettu liittyvän jäykkiin verisuoniin.
Objectives: This thesis examines the role of arterial stiffness in relation to variations in a physiological feature in healthy individuals.
Väitöskirja tutkii valtimojäykkyttä yhteydessä sydän- ja verisuonitautien riskitekijöihin fokusoiden diabetekseen.
Pulse wave reflection is increased in pregnant women with preeclampsia, but not in previously preeclamptic non-pregnant women.
Seurannan aikana todettiin, että miesten valtimoiden kimmoisuus parani merkittävästi, mutta naisten valtimoiden kimmoisuusominaisuudet eivät muuttuneet lainkaan.
Material and study design: The first study examines pulse wave reflection and pulse wave velocity in relation to muscle fibre distribution in healthy middle-aged men.
Systolisen ja diastolisen verenpaineen ero, pulssipaine, joka kuvastaa valtimoiden jäykkyyttä nousee tästä syystä jyrkästi keski-iän jälkeen.
The results were successfully replicated in another group of infants.
Tutkimustulos toistui myös toisella ryhmällä vastasyntyneitä.
Although immensely complex, speech is also a very efficient means of communication between humans.
Puhe on monimuotoinen signaali, joka välittää ihmistenvälistä kommunikaatiota erityisen tehokkaasti.
One prospective strategy is statistical learning.
Niiden hyödyntämistä kutsutaan tilastolliseksi oppimiseksi.
We also found that 5-month-old infants integrate some auditory and visual syllables into a fused percept, whereas other syllable combinations are not fully integrated.
Tulokset osoittivat, että tässä kehitysvaiheessa vauvat muodostavat yhdistyneen havainnon tietyistä kuulluista ja nähdyistä tavuista, kun taas toisia tavuyhdistelmiä ei integroida.
The method was tested in adults using magnetoencephalography (MEG) as a measure of cortical activity.
Menetelmää testattiin aikuisilla mittaamalla aivokuoriaktivaatiota magnetoenkefalografiaa käyttäen.
The MEG study showed that adults learn statistical properties of speech during passive listening of syllables.
Tulokset osoittivat, että aikuiset oppivat tilastollisia ominaisuuksia tavuvirrasta silloinkin, kun he eivät kiinnitä siihen tietoisesti huomiota.
The amplitude of the N400m component of the event-related magnetic fields (ERFs) reflected the location of syllables within pseudowords.
Tilastollista oppimista pystyttiin mittaamaan aivojen magneettisissa herätevasteissa näkyvän N400m-vasteen yhteydessä.
In order to investigate its role in language development, we designed a new research method.
Tässä tutkimuksessa kehitettiin uusi aivomittauksiin perustuva tutkimusmenetelmä tilastollisen kielenoppimisen mittaamiseksi.
The visual syllables combined with the auditory syllables, however, were different for the two groups, one group receiving visual stimuli suggestive of two separate phoneme categories, the other receiving visual stimuli suggestive of only one phoneme category.
Osalle vauvoista nähty puhe sisälsi vihjeen kahdesta erilaisesta tavuryhmästä, kun taas toiselle ryhmälle nähty puhe pysyi koko ajan samanlaisena.
Altogether, the results demonstrate that complex language learning skills exist from birth.
Kokonaisuudessaan tässä väitöskirjassa esitetyt tulokset korostavat varhaisimpien vaiheiden merkitystä kielenoppimisessa.
Auditory syllables were paired with visual syllables possessing a different phonetic identity, and the ERPs for these artificial syllable combinations were compared with the ERPs for normal syllables.
Vauvoille näytettiin ruudulta puhetta, jossa videoon tavallisesta artikulaatiosta oli liitetty keinotekoisesti muokattuja tavuääniä.
They also suggest a role for the visual component of speech in the learning of phoneme categories.
Lopuksi arvioitiin myös sitä, millainen rooli nähdyllä puheella saattaisi olla kielenoppimisessa.
The results thus show that visual speech can influence learning of phoneme categories.
Nähty puhe siis voi vaikuttaa puheäänten oppimiseen tässä kehitysvaiheessa.
The results show that even newborn infants have a powerful mechanism for automatic extraction of statistical characteristics from speech.
Jo vastasyntyneillä on siis hyvä puheen tilastollisten ominaisuuksien oppimiskyky.
Understanding how we acquire the skills necessary for perceiving and producing speech remains an intriguing goal for research.
Tehokkaassa puheenhavaitsemisessa olennaisena pidetään kykyä yhdistää eli integroida kuultu puhe ja nähty artikulaatio yhdeksi havainnoksi.
The results show an early ability to perceive speech cross-modally.
Tulokset myös viittaavat siihen, että nähdyllä puheella saattaa olla tärkeä rooli puheäänien oppimisessa ensimmäisen vuoden aikana.
After a short exposure, we observed different learning outcomes for the two groups of infants.
Lyhyen katselu- ja kuunteluajan jälkeen vauvojen havaintoa kyseisistä tavuäänistä testattiin.
Additionally, we developed a method for assessing the integration of seen and heard syllables in the developing brain as well as a method for assessing the role of visual speech when learning phoneme categories.
Kehitimme koeasetelman kuullun ja nähdyn puheen integroinnin mittaamiseksi viiden kuukauden ikäisillä vauvoilla.
Using the same research design with sleeping newborn infants, the auditory event-related potentials (ERPs) measured with EEG reflected the location of syllables within pseudowords.
Samaa koeasetelmaa käytettiin mittamaan tilastollisen kielenoppimisen kykyjä vastasyntyneiltä käyttäen elektroenkefalografiaa aivotoiminnan mittarina.
The age of the children at recruitment was between 1 and 4 years.
Lapset olivat 1-4-vuotiaita.
The children were followed up for one year.
Tutkimuslasten seuranta-aika oli yksi vuosi.
Subjects and methods: One prospective randomized trial and two retrospective studies were conducted.
Aineisto ja menetelmät: Väitöskirjatutkimus koostuu yhdestä satunnaistetusta seurantatutkimuksesta ja kahdesta retrospektiivisestä epidemiologisesta aineistosta.
COME was defined as having persistent middle ear effusion for 2-3 months.
Liimakorvatauti määriteltiin pitkittyneenä vähintään 2-3 kuukautta kestäneenä välikorvaeritelöydöksenä.
Background: Otitis media (OM) is one of the most common childhood diseases.
Taustaa: Välikorvatulehdukset ovat yksi tavallisimmista lasten sairauksista.
Approximately every third child suffers from recurrent acute otitis media (RAOM), and 5% of all children have persistent middle ear effusion for months during their childhood.
Arviolta joka kolmas lapsi sairastaa toistuvia akuutteja välikorvatulehduksia ja 5%:lla kaikista lapsista on pitkittyneitä jopa kuukausia kestäviä eritejaksoja välikorvissa.
Parental smoking was found to be a significant risk factor for OM even after the insertion of tympanostomy tubes.
Vanhempien tupakointi havaittiin merkittäväksi riskitekijäksi toistuville välikorvatulehduksille, myös tärykalvoputkituksen jälkeen.
Childhood otitis media : risk factors and surgical management
Lasten välikorvatulehdusten riskitekijät ja kirurginen hoito
Despite numerous studies on the prevention and treatment of OM during the past decades, its management remains challenging and controversial.
Lukuisista viimeaikaisista välikorvatulehdusten ehkäisyyn ja hoitoon keskittyneistä tutkimuksista huolimatta taudin hoitolinjat eivät ole vakiintuneet.
Children who suffer from repeated upper respiratory tract infections, like OM, may be at increased risk for developing asthma.
Toistuvia ylähengitystieinfektioita kuten välikorvatulehduksia sairastavat lapset saattavat olla suuressa riskissä sairastua astmaan.
Results: In the prospective randomized study, adenoidectomy had no beneficial effect on the prevention of subsequent episodes of AOM.
Tulokset: Kitarisan poisto ei tuonut lisäarvoa akuuttien välikorvatulehdusten ehkäisemisessä.
However, the frequencies of allergy to animal dust and pollen and parental asthma were lower among children with COME than those with RAOM.
Liimakorvatautia sairastavien lasten vanhemmilla oli vähemmän eläin- ja siitepölyallergioita ja astmaa kuin toistuvia välikorvatulehduksia sairastavien lasten vanhemmilla.
RAOM was defined as having at least 3 episodes of AOM during the last 6 months or at least 5 episodes of AOM during the last 12 months.
Toistuvina korvatulehduksina pidettiin vähintään kolmea akuuttia välikorvatulehdusta edeltävän 6 kuukauden aikana tai vähintään 5 tulehdusta edeltävän 12 kuukauden aikana.
In the first retrospective study, the frequency of childhood infections and allergy was evaluated by a questionnaire among 819 individuals.
Ensimmäisessä retrospektiivisessä osiossa kysyttiin 819 tutkittavalta heidän lapsuuden aikaisia infektioitaan ja allergioitaan.
In the second retrospective study, data of asthma diagnosis were analysed from hospital discharge records of 1616 children who underwent adenoidectomy or had probing of the nasolacrimal duct.
Toisessa retrospektiivisessä osiossa analysoitiin Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin Silmäkorvasairaalan poistorekistereistä kitarisan poiston tai kyyneltiesondeerauksen läpikäyneen 1616 lapsen astmadiagnoosit.
Conclusions: The first surgical intervention to treat an otitis-prone child younger than 4 years should not include adenoidectomy.
Johtopäätökset: Kitarisan poistoa ei suositella ensimmäiseksi leikkaustoimenpiteeksi alle 4-vuotiaiden lasten pelkkien välikorvatulehdusten ehkäisyssä tai hoidossa.
In the prospective trial, 217 children with RAOM or chronic otitis media with effusion (COME) were randomized to have tympanostomy with or without adenoidectomy.
Satunnaistetussa osiossa 217 toistuvista korvatulehduksista tai liimakorvataudista kärsivää lasta satunnaistettiin joko tärykalvoputkitusryhmään tai tärykalvoputkitukseen kitarisan poistoon yhdistettynä.
Interventions to stop parental smoking could significantly reduce the risk for childhood RAOM.
Koska vanhempien tupakointi lisää lasten välikorvatulehdusten riskiä merkittävästi, tulisi vanhempien tupakoinnin lopettamista kannustaa ponnekkaasti.
Whether an otitis-prone child develops COME or RAOM, seems to be influenced by genetic predisposition more strongly than by environmental risk factors.
Atooppinen perimä näyttää vaikuttavan ympäristötekijöitä enemmän siihen, sairastuuko välikorvatulehduksille altis lapsi toistuviin korvatulehduksiin vai liimakorvatautiin.
The questionnaire survey and the hospital discharge data revealed that children who had frequent episodes of OM had an increased risk for asthma.
Koska välikorvatulehduksia sairastavat lapset altistuvat usein lukuisille ylähengitystieinfektioille, haluttiin selvittää niiden yhteyttä astman ilmaantuvuuteen.
In this study, the effect of adenoidectomy on the risk for OM, the potential risk factors influencing the development of OM and the frequency of asthma among otitis-prone children were investigated.
Lisäksi selvitettiin välikorvatulehduksen kehittymiseen johtavia riskitekijöitä.
The mean age of the patients was 20 (9-47) years.
Potilaiden ikäjakauma oli 9-47 vuotta ja keskiarvo 20 vuotta.
Operative treatment policy in PDP is not recommended.
Polvilumpion ensimmäisen sijoiltaanmenon tavanmukaista leikkaushoitoa ei suositella.
The proportions of stable patellae was 25/70 (36%) in group O and 17/57 (30%) in group O (p=0.5).
Polvilumpio oli pysynyt vakaana leikkaushoidon jälkeen 25/70 (36 %) potilaalla ja 17/57 (30 %) leikkaamattomista.
The medial injury was operated by suturing in 39 patients, by duplication in 18 patients and by additional augmentation of the medial patellofemoral ligament (MPFL) with adductor magnus tenodesis in 6 patients.
Leikkauksena käytettiin havaitun pidätinsäievamman suoraa ompelua (39 potilasta), kaksinkertaista päällekkäin asettavaa ompelua (18 potilasta) tai jännevahviketta (6 potilasta, adductor magnus jänne).
The most common mechanisms in trauma history of the patients were movement to flexion from a straight start (78%) and movement to extension from a well-bent start (8%).
Ensimmäinen sijoiltaanmeno tapahtui yleisimmin lähellä pystyasentoa kyykkyyn menessä (78 %) tai kyykystä ylös noustessa (8 %).
127 patients including, 82 females, were then randomized to have either tailor-made operative procedure (group O) or conservative treatment (group C).
127 potilasta (82 naista) hoidettiin polvilumpion ensimmäisen sijoiltaanmenon jälkeen välittömästi joko leikkauksella (70 potilasta) tai leikkaamatta (57 potilasta).
All patients were subjected to analysis of trauma history (starting position and knee movement during the dislocation), examination under anesthesia (EUA) and arthroscopy.
Kaikille potilaille suoritettiin lumpion liikkuvuuden anestesiatutkimus ja polven tähystys.
Recurrent instability episodes occurred in 18 patients in group O and in 20 patients in group C. After an average of 7 (6-9) years´ follow-up, the groups did not show statistical difference either in respect of the patient’s own overall opinion, or the mean Hughston VAS and Kujala knee scores.
Jälkitutkimuksissa kahden ja seitsemän vuoden kuluttua ei pystytty havaitsemaan tilastollista eroa leikkaushoidon eduksi sijoiltaanmenon uusimisessa eikä potilaiden tyytyväisyydessä (Lysholm II-, Hughston VAS-ja Kujala-pisteytykset).
In a multivariate risk analysis, there was a correlation between low Kujala score (<90) as dependent parameter and female gender (OR: 3.5; 95% CI: 1.4-9.0), and loose body on primary radiographs (OR: 4.1; 95% CI: 1.2-15).
Riskianalyysissä sukukupuoli (nainen) ja pienikin irtopala ennakoivat huonoa polvipisteytystä (Kujala <90).
The aftercare was similar in group O. The outcome was similar in both groups.
Jatkohoito oli molemmissa ryhmissä yhteneväinen: Polven liike sallittiin 3 viikon kuluttua osittain ja 6 viikon kuluttua täysin.
Primary Dislocation of the Patella : A Clinical Study
Polvilumpion ensimmäinen sijoiltaanmeno
In group O, 63 patients had exploration of the injuries on the medial side of the knee and tailor made reconstruction added with lateral release in 54 cases.
Ulomman pidätinsäikeen vapautus (lateral release) tehtiin seitsemälle potilaalle ainoana toimenpiteenä ja 54 potilaalle liitännäistoimenpiteenä.
Locking tendency of the patella in PDP depended on the skeletal maturation.
Lumpion kiilautuminen tapaturmatilanteessa oli yleisintä kasvunsa päättäneillä miehillä ja harvinaisinta kasvuaan jatkavilla tytöillä.
7 patients, without locking in trauma history and only subluxation in EUA had only lateral release for realignment.
Liitännäismurtumat, jotka vaativat kiinnittämistä tai vakavammat nivelsidevammat estivät osallistumisen satunnaistettuun tutkimukseen.
The dislocation in EUA was non-rotating in 96/126 patients followed by outward rotating dislocation in 14/126 patients.
Anestesiatutkimuksessa lumpio meni yleisimmin helposti sijoiltaan, muttei kiertynyt (76 %) tai kiertyi ulospäin (11 %).
Acute (≤14 days old) first-time lateral dislocation of the patella.
Nuori ikä ensimmäisen sijoiltaanmenon tapahtumahetkellä ennakoi sen uusimista.
Currently no effective drugs for treating gastric motility disorders are available.
Hitaaseen mahalaukun tyhjenemiseen ei ole tällä hetkellä käytettävissä tehokkaita lääkkeitä.
Diabetic gastroparesis is related to autonomic neuropathy.
Diabeettisen gastropareesin taustalla on autonominen neuropatia eli tahdosta riippumattoman hermoston vaurio.
Gastric motility : Measurement, symptoms and therapy
Häiriöt mahalaukun motorisessa toiminnassa : tutkimusmenetelmät, oireet ja hoito
The autonomic neuropathy score correlated positively with the gastric emptying rate of solids (P = 0.006), but HbA1C, plasma glucose levels, or abdominal symptoms were unrelated to gastric emptying or intragastric distribution of the test meal.
Autonomisen neuropatian asteen ja puoliintumisaikana mitatun kiinteän aterian tyhjenemisnopeuden välillä todettiin merkittävä korrelaatio (P = 0,006) mutta ylävatsaoireet tai verensokeri eivät korreloineet tyhjenemisnopeuden tai aterian jakautumisen kanssa.
This study compares these three methods of measuring gastric motility in patients with type 1 diabetes, functional dyspepsia, and chronic renal failure.
Väitöskirjatyössä verrattiin näitä menetelmiä ylävatsaoireisilla 1-tyypin diabeetikoilla, kroonista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla sekä toiminnallisia vatsavaivoja potevilla potilailla.
Gastric emptying of both solids and liquids was normal in all FD patients but abnormal intragastric distribution occurred in 38% of the patients.
Kaikkien toiminnallisia vatsavaivoja potevien mahalaukun tyhjenemisnopeus oli normaali mutta 38 %:lla aterian jakautuminen mahalaukussa oli poikkeava.
Instead of enhancing, nizatidine slowed gastric emptying in FD patients (P < 0.05).
Nitsatidiini lievitti jonkin verran toiminnallisia vatsavaivoja mutta ei merkittävästi ja lisäksi mahalaukun tyhjeneminen hidastui (P < 0,05).
Symptoms like upper abdominal pain, early satiation, bloating, nausea and vomiting may be related to gastroparesis.
Gastropareesiin liittyviä oireita voivat olla aterian jälkeiset ylävatsakivut, varhainen täyttymisen tunne, turvotus, pahoinvointi ja oksentelu.
We studied the effect of nizatidine on gastric emptying, because in preliminary studies this drug has proven to have a prokinetic effect due to its cholinergic properties.
Tutkimme närästyslääkkeenäkin käytetyn H2-salpaajan, nitsatidiinin, vaikutusta mahalaukun tyhjenemiseen ja ylävatsaoireisiin toiminnallisia vatsavaivoja potevilla potilailla, koska aiemmissa tutkimuksissa se on nopeuttanut mahalaukun tyhjenemistä liittyen kolinergiseen vaikutukseen.
The 13C-octanoic acid breath test (OBT) is an alternative, indirect method of measuring gastric emptying with a stable isotope.
Vaihtoehtoisessa menetelmässä, 13C-oktanoidihappohengitystestissä, kiinteä ateria on merkitty stabiililla isotoopilla, joka imeydyttyään pohjukkaissuolesta hajoaa nopeasti maksassa ja kulkeutuu uloshengitysilmaan ja on mitattavissa puhallusnäytteistä.
No significant difference appeared in the frequency of the gastric slow waves measured by EGG in the patients and controls.
Elektrogastrografia-nauhoituksissa ei havaittu merkittäviä eroja potilaiden tai verrokkien välillä.
Gastric motility disorders, including delayed gastric emptying (gastroparesis), impaired postprandial fundic relaxation, and gastric myoelectrical disorders, can occur in type 1 diabetes, chronic renal failure, and functional dyspepsia (FD).
Mahalaukun motorisen toiminnan häiriöitä voivat olla hidastunut mahalaukun tyhjeneminen (gastropareesi), heikentynyt aterian jälkeinen mahalaukun yläosan täyttyminen (funduksen relaksaatio) sekä häiriöt tyhjenemistä säätelevässä mahalaukun sähköisessä toiminnassa.
Abnormal intragastric distribution of the test meal occurred in 37% of the patients, indicating impaired fundic relaxation.
Isotooppikuvauksessa 26 %:lla diabeetikoista todettiin hidastunut mahalaukun tyhjeneminen ja 37 %:lla aterian jakautuminen mahalaukussa oli poikkeava sopien häiriintyneeseen mahalaukun yläosan täyttymiseen.
Electrogastrography (EGG) registers the slow wave originating in the pacemaker area of the stomach and regulating the peristaltic contractions of the antrum.
Elektrogastrografialla voidaan mitata mahalaukun supistuksia säätelevää sähköistä toimintaa asettamalla vatsan päälle elektrodit samaan tapaan kuin sydänfilmiä otettaessa.
According to this study, dynamic dual-tracer scintigraphy is more accurate than OBT or EGG in measuring gastric emptying of solids.
Tutkimuksen perusteella mahalaukun tyhjenemistä kannatta tutkia ensisijaisesti isotooppikuvauksella, joka tyhjenemisnopeuden lisäksi antaa tietoa aterian jakautumisesta mahalaukussa.
The correlation between gastric half-emptying times of solids measured by scintigraphy and OBT was poor both in type 1 diabetes and FD patients.
13C-oktanoidihappohengitystestillä ja isotooppikuvauksella mitatut mahalaukun tyhjenemisnopeudet korreloivat huonosti sekä diabeetikoilla että toiminnallisia vatsavaivoja potevilla.
Scintigraphy is the gold standard in measuring gastric emptying, but it is expensive, requires specific equipment, and exposes patients to radiation.
Isotooppikuvauksella voidaan mitata sekä kiinteän että nestemäisen aineen poistumista mahalaukusta ja tutkia aterian jakautumista mahalaukussa mutta haittana ovat korkea hinta ja säderasitus.
The SLCO1B1 genotype had no significant effect on the plasma concentrations of fluvastatin.
SLCO1B1-genotyypillä oli merkittävä vaikutus statiinien plasmapitoisuksiin lukuun ottamatta fluvastatiinia.
Functionally significant variants in the SLCO1B1 gene were detected at varying frequencies in different populations.
Toiminnallisesti merkittävien SLCO1B1-geenimuunnosten esiintyvyydessä todettiin suuria eroja eri väestöjen välillä.
In conclusion, the low-activity SLCO1B1 c.521T>C variant occurs at varying frequencies in different ethnic groups and is relatively common in non-African populations.
Tulokset osoittavat, että SLCO1B1 c.521T>C geenimuunnos on varsin yleinen suomalaisilla ja muilla ei-afrikkalaisilla väestöillä.
The mean area under the plasma concentration-time curve (AUC) of simvastatin acid, atorvastatin, pravastatin and rosuvastatin was 3.2-, 2.4-, 1.9- and 1.7-fold, respectively, in subjects with the SLCO1B1 c.521CC variant genotype compared with subjects with the c.521TT control genotype (P < 0.05).
Simvastatiinihapon plasmapitoisuudet olivat keskimäärin 220 %, atorvastatiinin 140 %, pravastatiinin 90 % ja rosuvastatiinin 70 % suuremmat c.521CC-genotyypin omaavilla koehenkilöillä verrattuna normaalin c.521TT-genotyypin omaaviin.
The risk of muscle toxicity as an adverse effect of statin therapy is known to increase along with elevated plasma statin concentrations.
Lihashaittariski suurenee suhteessa statiiniannokseen ja plasman statiinipitoisuuksiin.
The frequencies of SLCO1B1 sequence variations were studied in a population of 468 healthy Finnish volunteers and globally in various ethnic populations.
Tässä väitöskirjatyössä selvitettiin SLCO1B1-geenin perinnöllistä muuntelua suomalaisilla ja eri väestöissä maailmanlaajuisesti.
Blood samples were collected before statin administration and up to 48 hours thereafter to determine the concentrations of plasma statins, statin metabolites, cholesterol and noncholesterol sterols.
Verinäytteistä määritettiin plasman statiinien ja niiden aineenvaihduntatuotteiden sekä kolesterolin ja sen muodostumista ja imeytymistä kuvaavien merkkiaineiden pitoisuuksia.
Interestingly, the SLCO1B1 variant genotype was associated with an increased baseline cholesterol synthesis rate, as indicated by a 40% higher desmosterol to cholesterol ratio in subjects with the c.521CC genotype than in those with the c.521TT genotype (P = 0.043).
Suomalaisilla SLCO1B1 c.521TC-genotyypin (geenimuunnos toisessa vastinkromosomissa) esiintyvyys oli noin 32 % ja SLCO1B1 c.521CC-genotyypin (geenimuunnos molemmissa vastinkromosomeissa) esiintyvyys noin 4 %.
In agreement, there was a tendency toward higher plasma concentrations of absolute desmosterol and lathosterol, as well as lathosterol to cholesterol ratios, and lower plasma concentrations of cholesterol absorption markers in subjects with the variant genotype.
Genotyypillä ei ollut merkittävää vaikutusta minkään statiinin tehoon tässä kerta-annostutkimuksessa, mutta geenimuunnoksen kantajilla perustason kolesterolisynteesinopeus oli suurempi.
Organic anion-transporting polypeptide 1B1 (OATP1B1) is an uptake transporter located on the basolateral (sinusoidal) membrane of human hepatocytes, encoded by the gene SLCO1B1.
Erään SLCO1B1-geenin nukleotidimuutoksen (c.521T>C) tiedetään heikentävän OATP1B1:n kuljetustehoa.