natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the other hand, cultural analysis is combined with a focus on strategy.
Anarkistiliikkeen toimintaa tarkastellaan tutkimuksessa yhtäältä kulttuurisesta ja toisaalta strategisesta näkökulmasta.
Second, the role of the movement’s collective identity in the coordination of anarchist action is also scrutinized.
Ensinnäkin siinä analysoidaan, miten anarkistien kollektiivinen identiteetti vaikutti heidän toimintaansa ja millaisia kulttuurisesti opittuja tapoja heidän toiminnassaan ilmeni.
In the given period, the main strategic dilemmas faced by the movement were so-called ‘resonance or radicalism’ and extension dilemmas.
Keskeisiä strategisia pulmia tutkimilleni anarkisteille oli ensinnäkin se, tulisiko tähdätä nimenomaan radikaaliuteen vai toimia yhteiskunnassa yleisesti hyväksytyillä tavoilla.
The anarchists studied found it difficult to answer who constituted the movement’s constituency and for whom mobilization efforts were addressed.
Toisaalta tähän kytkeytyi dilemma siitä, keitä anarkistit oikeastaan haluavat puhutella ja mobilisoida.
The fear of being obscured in the midst of ‘regular’ activism fueled the aforementioned boundary drawing.
Huoli sekoittumisesta muun kansalaistoiminnan joukkoon vahvisti tutkimusjaksollani tarvetta anarkistisen kollektiivisen identiteetin luontiin rajanvetojen avulla.
In Essay 3 it is argued that the modal relation that must hold between a belief and its truth in cases of knowledge cannot be as strong as some virtue epistemologists are inclined to think.
Esseessä 3 argumentoidaan, että modaalinen suhde, joka vallitsee uskomuksen ja sen totuuden välillä tiedon tapauksissa, ei voi olla niin vahva kuin jotkut hyve-tietoteoreetikot ovat taipuvaisia väittämään.
‘Reliability’, ‘luck’, ‘ability’ and ‘certainty’ are perhaps best explicated with the help of modalities.
"Luotettavuus", "riskialtius", "onnekkuus", "kyvykkyys", ja "varmuus" ovat käsitteitä, jotka ovat ehkä parhaiten ymmärrettävissä modaalisten käsitteiden avulla.
In Essay 2 modalized epistemology is applied to the problem of peer disagreement.
Esseessä 2 modalisoitua epistemologiaa sovelletaan vertaiserimielisyyden ongelmaan.
According to the safety condition in order to know it must be the case that one could not easily have erred.
Turvallisuusehdon mukaan tieto vaatii toden uskomuksen lisäksi sitä, ettei olisi voinut helposti erehtyä.
The thesis contains also an introductory chapter that offers a brief historical background of the development of modalized epistemology and lays out the current debate as well as some problems that are left unanswered in the essays.
Tähän väitöskirjaan sisältyy myös johdanto, jossa luodaan lyhyt katsaus modalisoidun tieto-opin historialliseen kehitykseen sekä nykyiseen keskusteluun, ja nostetaan esiin ongelmia, joita ei käsitellä esseissä.
This thesis develops further an existing modal condition known as the safety condition and applies it to several epistemological problems.
Tässä väitöskirjassa annetaan uusi tulkinta turvallisuusehtona tunnetusta modaalisesta tiedonehdosta, ja sovelletaan sitä erinäisiin tieto-opillisiin ongelmiin.
Knowledge requires more than a true belief.
Tosi uskomus ei välttämättä ole tietoa.
In order to know something one must not only believe the truth, rather one’s belief has to be related to its truth in a certain way.
Jotta uskomus olisi tietoa, täytyy uskomuksen ja sen totuuden välillä vallita tietynlainen suhde.
In Essay 1 a novel way of understanding the safety condition is offered and used to solve two perennial problems in epistemology.
Esseessä 1 esitetään uusi muotoilu turvallisuusehdosta ja sen avulla ratkaistaan kaksi keskeistä tieto-opillista ongelmaa.
This dissertation examines the idea that knowledge requires a certain modal connection to truth.
Tämä väitöskirja tutkii ajatusta, että tuo suhde on modaalinen luonteeltaan.
This is mainly due to problems in solving the theory at low energies, where the theory is strongly interacting.
Tämä johtuu siitä, että teoriaa on vaikea käyttää kun se on vahvasti vuorovaikuttava.
The description of quarks and gluons, using the theory of quantum chromodynamics (QCD), has been known for a long time.
Kvarkkien ja gluonien - eli atomien ydinten rakenneosasien - ominaisuuksia ja käytöstä kuvaa teoria nimeltä kvanttikromodynamiikka (QCD).
AdS/CFT is a duality between a specific string theory and a conformal field theory.
AdS/CFT-dualiteetti kertoo, että monille vahvasti vuorovaikuttaville kenttäteorioille voidaan löytää niin sanottu duaalikuvaus, jossa duaaliteoriat ovat erilaisia korkeampiulotteisia gravitaatioteorioita.
In this thesis, we try to address some issues related to QCD and heavy ion collisions, applying the duality in various ways.
Tässä väitöskirjassa on tutkittu QCD:ta käyttäen AdS/CFT-dualiteettia eri tavoin.
There is also some evidence that using the duality, one can get at least qualitative understanding of how QCD behaves at strong coupling.
Vaikka QCD:lle ei olekaan löydetty tarkkaa duaalikuvausta, voidaan siitä huolimatta nykyisten dualiteettien avulla tehdä päätelmiä myös QCD:n käytöksestä tietyissä olosuhteissa.
It was found that the atmospheric ions participate in the initial steps of new particle formation, although their contribution was minor in the boundary layer.
Johtopäätöksenä todettiin, että ionit voivat osallistua hiukkasmuodostuksen alkuvaiheisiin, joskin ionien merkitys prosessille on alailmakehässä pienehkö.
To attain this objective, particle and ion formation and growth rates were studied in various environments - at several field sites in Europe, in previously rarely studied sites in Antarctica and Siberia and also in an indoor environment.
Uutta tietoa saatiin myös hiukkasten ja ionien ominaisuuksista ennestään vähemmän tutkituilla alueilla Etelämantereella ja Siperiassa.
Currently, the mechanisms of particle formation and the vapours participating in this process are, however, not truly understood.
Hiukkasmuodostuksen täsmälliset mekanismit, sekä merkittävimmät hiukkasia muodostavat ja kasvattavat kaasut ovat yhä osin epäselviä.
New particle formation was observed at all sites were studied and the observations were used as indicatives of the particle formation mechanisms.
Mittausten perusteella laskettiin mm. hiukkasten muodostumis- ja kasvunopeuksia ja tuloksia hyödynnettiin hiukkasten syntymekanismien ja kasvun tutkimisessa.
Secondary new particle formation is a globally important source of these particles.
Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että tätä sekundääristä hiukkasmuodostusta tapahtuu laajalti ympäri maapalloa ja hyvinkin erilaisissa olosuhteissa.
Participation of organic vapours in the particle growth was supported by laboratory and field observations.
Tulokset myös osaltaan tukevat aiempia tutkimuksia orgaanisten höyryjen osallistumisesta hiukkasten kasvuun.
It was addressed that secondary new particle formation can also be a significant source of indoor air particles.
On esitetty, että ilmakehässä jatkuvasti läsnä olevat pienet varautuneet hiukkaset, ionit, voisivat olla merkittävä osatekijä hiukkasmuodostuksessa.
The recently developed Neutral cluster and Air Ion Spectrometer (NAIS) was widely used in field studies of atmospheric particle formation.
Ilmassa leijuvia pieniä, halkaisijaltaan nanometreistä mikrometreihin olevia hiukkasia kutsutaan aerosolihiukkasiksi.
These results, extending over a wide variety of environments, give support to previous observations and increase understanding on new particle formation on a global scale.
Väitöskirjatutkimuksen tulokset auttavat ymmärtämään hiukkasmuodostusta globaalina ilmiönä ja toimivat tärkeänä vertailutietona ilmastomalleille.
Particle size-dependent growth rates and nucleation mode hygroscopic growth factors were examined to obtain information on the particle growth.
Väitöskirjassani tutkin sekundääristen, kaasu-hiukkasmuuntuman kautta ilmakehään syntyvien, hiukkasten syntymekanismeja sekä varautuneiden hiukkasten, ionien, vaikutusta hiukkasten muodostumiseen.
Furthermore, the increase of particle growth rate with size suggested that enhancement of the growth by ions was negligible.
Koska sekundäärisesti muodostuneet hiukkaset ovat pieniä, vain muutaman molekyylin kokoisia, on niiden tutkiminen erityisen haastavaa.
We begin with an introductory part, where we discuss the theories of inflation, supersymmetry and supergravity.
Puhutaan teoreettisesta fysiikasta: inflaatiosta, supergravitaatiosta, gravitino pimeästä aineesta.
Nucleation is the first step in particle formation, and always includes a phase transition.
Nukleaatio onkin hiukkasmuodostuksen ensiaskel ja siihen liittyy aina olomuodon muutos.
Clouds on Mars have a small radiative effect in the present climate, but it may have been more important in the past.
Nykyilmastossa Marsin pilvillä on pieni vaikutus säteilynkulkuun, mutta niiden vaikutus on voinut olla suurempi menneisyydessä.
Planetary research stems from a fundamental need to explore our surroundings, typical for mankind.
Planeettatutkimus versoo ihmiskunnalle tyypillisestä perustavanlaatuisesta tarpeesta tutkia ympäristöään.
In particular, studies of the Martian atmosphere are crucial for instrument design, entry, descent and landing system design, landing site selection, and aerobraking calculations.
Marsin ilmakehän tutkimuksesta on hyötyä erityisesti instrumenttien ja laskeutumisjärjestelmän suunnittelussa, laskeutumispaikan valinnassa ja ilmajarrutuslaskelmissa.
Research of planetary atmospheres can also contribute to atmospheric studies of the Earth via model testing and development of parameterizations: even after decades of modeling the Earth's atmosphere, we are still far from perfect weather predictions.
Muiden planeettojen kaasukehien tutkimus voi edistää myös Maan ilmakehätutkimusta mallien testaamisen ja parametrisaatioiden kehittämisen kautta: vuosikymmenien ilmakehämallinnuskokemuksen jälkeen emme vieläkään pysty tuottamaan esimerkiksi tarkkoja sääennusteita.
The PBL is perhaps the most significant part of the atmosphere for landers and humans, since we live in it and experience its state, for example, as gusty winds, nightfrost, and fogs.
Rajakerros on kenties kaikkein merkittävin ilmakehän osa sekä laskeutujaluotaimille että ihmisille, koska elämme sen vaikutuksen alla ja koemme sen tilan esimerkiksi tuulen puuskaisuutena, yöpakkasina ja sumuina.
Manned missions to Mars are already being planned, and understanding the environment to which the astronauts would be exposed is of utmost importance for a successful mission.
Nykyään suunnitellaan jo miehitettyjä Mars-lentoja, joiden onnistumiseksi on äärimmäisen tärkeää ymmärtää ympäristöä, jolle astronautit planeetalla altistuisivat.
However, PBL modelling in weather prediction models is still a difficult task.
Rajakerroksen mallintaminen säänennustusmalleissa on kuitenkin edelleen vaikea tehtävä.
In this thesis I have used an atmospheric column model for Mars to study the behaviour of the lowest layer of the atmosphere, the planetary boundary layer (PBL), and I have developed nucleation (particle formation) models for Martian conditions.
Tässä väitöskirjassa tutkin kaasukehän alinta kerrosta, planetaarista rajakerrosta (PBL), käyttäen Marsin ilmakehää kuvaavaa pylväsmallia, minkä lisäksi kehitin myös nukleaatio- eli hiukkasmuodostusmalleja Marsin oloihin.
Mars hosts a variety of cloud types, mainly composed of water ice particles, but also CO2 ice clouds form in the very cold polar night and at high altitudes elsewhere.
Enemmistö Marsin pilvistä on muodostunut vesijäästä, mutta niiden lisäksi hyvin kylmässä napayössä ja muilla alueilla korkealla ilmakehässä muodostuu myös CO2-pilviä.
The aerosol effect is one of the largest unknowns in the present terrestrial climate change studies, and the role of aerosol particles in any climate is fundamental: studies of climate variations on another planet can help us better understand our own global change.
Aerosolihiukkasten rooli missä tahansa ilmastossa on perustavanlaatuisen tärkeä, mutta niiden vaikutus on yksi suurimmista tuntemattomista tekijöistä Maan ilmastonmuutostutkimuksessa.
This thesis represents an attempt to model the Martian atmosphere at the smallest scales with high resolution.
Tämä väitöskirja esittelee Marsin kaasukehän pienimpien skaalojen ilmiöiden mallinnusta mahdollisimman tarkalla erotuskyvyllä ja tarkkuudella.
Information of the Martian environment given by models is already now used in designing the landers and orbiters sent to the red planet.
Suunniteltaessa punaiselle planeetalle lähetettäviä laskeutujaluotaimia ja kiertolaisia käytetään hyväksi tietokonemallien antamaa tietoa Marsin ympäristöstä.
The planet Mars is the Earth's neighbour in the Solar System.
Mars on Maan naapuri Aurinkokunnassa ja ollut siten ihmisen eriasteisen mielenkiinnon kohteena jo vuosisatoja.
The models used and developed during the course of the research are useful tools for developing and testing parameterizations for larger-scale models all the way up to global climate models, since the small-scale models can describe processes that in the large-scale models are reduced to subgrid (not explicitly resolved) scale.
Tutkimustyössä kehitetyt mallit soveltuvat työkaluiksi suuren (jopa pallonlaajuisen) skaalan malleihin tehtävien parametrisaatioiden kehittämiseen ja testaamiseen.
The models were also coupled to study, for example, fog formation in the PBL.
Tutkimuksessani mallit myös yhdistettiin, jotta niiden avulla voitiin tutkia rajakerroksen sumun muodostumista.
It is therefore required to make some modifications to their structures.
Siksi niiden rakennetta täytyy parannella ja muokata.
The three-dimensional structures of the studied polysaccharide-based aerogels were successfully visualized.
Polysakkaridiaerogeelien kolmiulotteisia rakenteita tutkittiin onnistuneesti.
This study showed that the addition of NFC up to 25% did not hinder the enzymatic activity, and in this way, composite hydrogels were obtained.
Tässä tutkimuksessa kävi ilmi, että NFC:n lisääminen aina 25 % pitoisuuteen asti ei estänyt entsyymiaktiivisuutta, joten menetelmällä oli mahdollista valmistaa komposiittihydrogeelejä.
Therefore, aerogels from polysaccharides have enormous potential for biomedical, pharmaceutical, and food industrial applications.
Siksi polysakkaridipohjaisia aerogeeleja pidetään potentiaalisina biolääketieteellisiin, farmaseuttisiin, ja elintarviketeollisuuden sovelluksiin.
The properties of GM- or XG-based aerogels can be tailored to a desired application through the selection of a drying method with carefully controlled processing conditions.
GM- ja XG-pohjaisten aerogeelien ominaisuuksia voitiin muokata haluttuun sovellukseen valitsemalla sopiva kuivausmenetelmä ja huolellisesti kontrolloidut prosessointiolosuhteet.
XMT proved to be a promising characterization technique for bio-based porous materials for understanding their structural properties in relation to their functional properties.
XMT havaittiin lupaavaksi karakterisointitekniikaksi biopohjaisille huokoisille materiaaleille, kun halutaan selvittää niiden rakenneominaisuuksia suhteessa niiden toiminnallisiin ominaisuuksiin.
Formation of the gel is the first step towards the aerogel preparation, though not all polysaccharides tend to form a gel in their native form.
Geelinmuodostus on ensimmäinen askel kohti aerogeelin valmistusta, vaikkakaan kaikki polysakkaridit eivät muodosta geeliä alkuperäisessä muodossaan.
In contrast, lyophilized aerogels displayed different morphologies; for example, the size of the pores ranged from 125 to 250 m, and they exhibited a low surface area (< 10 m2/g).
Pakkaskuivatuilla aerogeeleillä sen sijaan oli erilainen morfologia, esimerkiksi, huokoskoko vaihteli välillä 125-250 µm, ja pinta-ala oli matala (< 10 m2/g).
In this thesis, the synchrotron X-ray microtomography (XMT) technique was used as a modern and non-invasive imaging technique to characterize the aerogels for qualitative and quantitative morphological features in relation to their processing conditions.
Tässä työssä käytettiin synkrotroni röntgensäde mikrotomografiaa (XMT) modernina ja ei-invasiivisena kuvantamistekniikkana karakterisoimaan aerogeelien laadullisia ja määrällisiä morfologisia ominaisuuksia suhteessa niiden valmistusolosuhteisiin.
The choice of modification technique is of the greatest importance in developing polysaccharide-based aerogels for food and food-related applications because the modification technique should be safe.
Muokkaustekniikan valinta on erittäin tärkeää polysakkaridipohjaisten aerogeelien valmistuksessa, erityisesti elintarvikkeisiin liittyvissä sovelluksissa, koska tekniikan täytyy olla turvallinen.
However, supercritical CO2-dried aerogels displayed mesoporous structures with pores sizes in the range of few nanometers to a few hundred nanometers that resulted in high surface areas up to 330 m2/g of such aerogels.
Ylikriittisellä CO2-kuivauksella valmistetuissa aerogeeleissä havaittiin kuitenkin mesohuokoisia rakenteita, joiden huokoskoko vaihteli muutamista nanometreistä satoihin nanometreihin, saavuttaen suuren, jopa 30 m2 /g pinta-alan.
Aerogel is a highly porous and lightweight solid material that is prepared by replacing the liquid phase of a gel with air in such a way that the three-dimensional polymeric network remains intact in a dry state.
Aerogeelit ovat erittäin huokoisia ja kevyitä kiinteitä materiaaleja, jotka valmistetaan korvaamalla geelin nestefaasi ilmalla siten, että kolmiulotteinen polymeeriverkosto säilyy myös kuivassa materiaalissa.
The lyophilization drying technique is more efficient in terms of preserving the hydrogel’s original volume when converting to the aerogel, especially as compared to supercritical CO2 drying, which showed significant volumetric shrinkage during the drying process.
Pakkaskuivaus on tehokkaampi kuivausmenetelmä hydrogeelin alkuperäisen tilavuuden säilyttämiseen, erityisesti verrattuna ylikriittisellä CO2:lla kuivaamiseen, joka aiheutti merkittävää tilavuuden kutistumista kuivauksen aikana.
Polysaccharides as aerogel-forming materials have attracted attention over the past few years due to their excellent innate properties, such as their non-toxicity, eco-friendliness, and derivation from renewable resources.
Polysakkaridien käyttö aerogeelien valmistuksessa on herättänyt kiinnostusta viime vuosina polysakkaridien erinomaisten ominaisuuksien vuoksi: polysakkaridit eivät ole myrkyllisiä, ovat ympäristöystävällisiä, ja niitä saadaan uusiutuvista lähteistä.
Quantitative data provided a complete range of pore sizes and pore wall thickness distributions that were dependent on the ice-templating methods and NFC reinforcement.
Kvantitatiivisista tuloksista saatiin selvitettyä huokoskoot ja seinämien paksuuden vaihteluväli, jotka riippuivat jäädytysmenetelmistä ja NFC-vahvistamisesta.
In conclusion, this study revealed that the properties of the studied polysaccharide-based composite aerogels depend on processing parameters, the choice of drying techniques, and the addition of a reinforcing agent.
Tämä työ osoitti, että tutkittujen polysakkaridiaerogeelien ominaisuudet riippuivat prosessointiparametreistä, kuivausmenetelmän valinnasta, ja vahvistavan aineen lisäämisestä.
NFC reduces the volumetric shrinkage, which is dependent on the type of solvent.
NFC vähentää tilavuuden kutistumista, joka taas riippuu liuottimesta.
NFC-reinforcement significantly increased the elastic modulus (Gʹ) as compared to the corresponding plain GM and XG hydrogels, but this effect depended on the type of polysaccharide (GM or XG).
NFC vahvistajana kasvatti merkittävästi elastista moduulia (G’) verrattuna pelkästään GM:stä ja XG:stä valmistettuihin hydrogeeleihin riippuen polysakkaridin tyypistä (GM tai XG).
Furthermore, the oxidation ability of GaO and the formation of GM and XG hydrogels were studied in the presence of varying quantities (5–25%) of nanofibrillated cellulose (NFC) as a reinforcing agent to obtain composite hydrogels.
Lisäksi tutkittiin GaO:n katalysoimaa hapetusta sekä GM- ja XG-hydrogeelien muodostumista nanofibrilloidun selluloosan (NFC) läsnä ollessa, käyttäen vaihtelevia määriä NFC:tä (5-25 %).
In this thesis, galactose oxidase (GaO) was used as a safe and environmentally friendly modification technique to oxidize and cross-link the polysaccharides guar galactomannan (GM) and tamarind seed xyloglucan (XG).
Tässä työssä käytettiin galaktoosioksidaasia (GaO) turvallisena ja ympäristöystävällisenä muokkaustekniikkana guar-kasvin galaktomannaanin (GM) ja tamarindin siementen galaktoksyloglukaanin (XG) hapetuksessa ja ristisidonnassa.
The enzymatic oxidation of GM and XG with and without NFC-reinforcement allowed for the formation of elastic hydrogels.
GM- ja XG-polysakkaridien entsymaattinen hapetus ilman NFC-vahvistamista tuottaa elastisia hydrogeelejä.
Replacing the liquid phase of the hydrogels with solvent also showed the strengthening effect of NFC in relation to the GM hydrogel matrix.
Kun hydrogeelin nestefaasin korvattiin liuottimella, NFC:n vahvistava vaikutus verrattuna GM-hydrogeeliin havaittiin myös.
The liquid phase of the hydrogels was removed using two different drying techniques: lyophilization and supercritical CO2 (sc-CO2) drying, and the relationship of these techniques to the aerogels’ properties, such as volumetric shrinkage, morphology, specific surface area, and mechanical behavior, were also studied.
Myös näiden menetelmien suhdetta aerogeelien ominaisuuksiin, kuten tilavuuden pienenemiseen, morfologiaan, pinta-alaan ja mekaanisiin ominaisuuksiin tutkittiin.
In this thesis, an overview of different numerical radiation transport methods is first given.
Kyseessä on tiettävästä ensimmäinen puumoniverkkotekniikan sovellutus säteilyn etenemisen mallinnukseen.
Since the application of the MultiTrans code to BNCT dose planning problems, the testing and development of the MultiTrans code has continued in conventional radiotherapy and reactor physics applications.
MultiTransia on testattu erilaisten sädehoitojen (esimerkiksi VTT:n Otaniemen ydintutkimusreaktorilla annettavan boorineutronikaappaushoidon) sekä reaktorifysiikan laskentaongelmiin.
A new deterministic three-dimensional neutral and charged particle transport code, MultiTrans, has been developed.
Väitöstutkimuksen tuloksena on kehitetty uusi tietokoneohjelma varauksettomien ja varauksellisten hiukkasten kuten neutronien, fotonien ja elektronien etenemisen mallinnukseen.
In the novel approach, the adaptive tree multigrid technique is used in conjunction with simplified spherical harmonics approximation of the Boltzmann transport equation.
Näin monimutkainenkin geometria voidaan kuvata yksityiskohtaisesti merkittävästi pienemmällä hilapisteiden määrällä verrattuna tasajakoiseen hilaan.
Adaptive tree multigrids and simplified spherical harmonics approximation in deterministic neutral and charged particle transport
MultiTrans-ohjelma mahdollistaa säteilyn etenemisen mallinnuksen mielivaltaisessa 3D-geometriassa.
Special features of the simplified spherical harmonics method and the adaptive tree multigrid technique are then reviewed.
Laskentageometria generoidaan suoraan CAD-mallista, jolloin voidaan käyttää moderneja suunnittelutyökaluja.
Abstract Verbi verbistä A verb for a verb A comparative study of the semantic structure of derived verb lexicon in Polish and Finnish Anna Maija Biskupska, University of Helsinki, Finland This thesis compares the verb derivation systems of Polish and Finnish on the grounds of their contrastive morphosemantic analysis.
Tiivistelmä Verbi verbistä Puolan ja suomen johdetun verbileksikon merkitysrakenteen vertailua Anna Maija Biskupska, Helsingin yliopisto, Suomi Tutkin tässä työssä kontrastiivisesti, miten tiloja, tapahtumia ja tekoja eli ns. primaareja semanttisia asiaintilatyyppejä kielennetään verbeihin suomessa ja puolassa.
The semantic differences between Polish and Finnish change of state derivatives reflect not only on the semantic structure of the verb lexicon.
Suomen ja puolan muutosjohdon erilaisuus tulee esiin myös kielten toisistaan poikkeavina leksikalisointistrategioina.