natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lottas’ spoken and written stories are strongly narrative by nature and their meaning is emphasized together with the traumatic experiences.
Lottien suulliset ja kirjalliset kertomukset ovat luonteeltaan vahvasti narratiivisia ja niiden merkitys korostuu traumaattisten kokemusten yhteydessä.
The thought and knowledge that people have survived from the traumatic experiences of war are hoped to shed light and bring comfort and trust that eventually life is more powerful than death.
Ajatus ja tieto siitä, että ihmiset ovat selviytyneet sodan traumaattisista kokemuksista avaavan toivon näköalan ja tuovat lohtua ja luottamusta siihen, että elämä on kuolemaa väkevämpi.
The organization was established in 1921 and it became the world’s largest women’s defense organization in relation to the population of Finland during the Winter War and Finno-Russo War.
Järjestö perustettiin vuonna 1921 ja nousi talvi- ja jatkosodan aikana Suomen asukaslukumäärään suhteutettuna maailman suurimmaksi naisten maanpuolustusjärjestöksi.
Furthermore through those stories, an understanding about the fact that war concerns everyone and that everyone’s experience on it is valuable in order to draw a collective overall picture.
Mikrohistorian avulla lisääntyy myös ymmärrys siitä, että sota koskettaa jokaista ja jokaisen kokemus siinä on kollektiivisen kokonaiskuvan muodostumisen kannalta arvokas.
Their young age has posed a real challenge for the survival at war.
Lottien nuori ikä on muodostanut sodassa selviytymiselle suuren haasteen.
On one hand, micro-historical approach makes the everyday details of the war operations visible as well as lottas’ coping methods and strengths.
Mikrohistoriallinen ote taas tekee näkyväksi sodan arjen toimintojen yksityiskohdat sekä lottien selviytymiskeinot ja selviytymisen voimavarat.
The purpose of this research is to create a picture of war experiences and survival from the crises of war in 1939-1945 described by lottas, who were members of Lotta Svärd, a Finnish voluntary auxiliary paramilitary organization for women.
Tutkimuksen tarkoituksena on rakentaa kuvaa sodan kokemuksista ja selviytymisestä sodan kriisissä vuosina 1939–1945 lottien kertomana.
The questions of how people handled the everyday life at war, what made people cope, and where they found strength in the tribulations of war, are at the core of this research.
Tutkimuksen keskiössä ovat kysymykset siitä, miten sodan arjessa selviydyttiin, mikä sai ihmiset jaksamaan ja mistä löytyivät voimavarat sodan koettelemuksissa.
The data was complemented by other memory data as well as archival documents, literature, magazines, and photos that concern lotta and war history.
Tutkimuksen pääaineisto koostuu 25 eri puolilta Suomea olevan kotirintama- ja rintamalotan henkilöhaastattelusta, jota tukevat muu lottien muistitietoaineisto sekä lotta- ja sotahistoriaa käsittelevät arkistodokumentit, kirjallisuus, lehdet ja valokuvat.
On the other hand, the interaction between different cultural phenomena helps a young person to understand his or her own place in the society, respect different cultures and build up the identity.
Toisaalta kuvataidetunneilla tapahtuva luonteva vuorovaikutus erilaisten kulttuuristen ilmiöiden kesken auttaa nuorta hahmottamaan omaa paikkaansa yhteiskunnassa, arvostamaan erilaisia kulttuureja ja rakentamaan identiteettiään.
Graffiti experience is observed as social, aesthetic and artistic experience as well as an experience of place, movement and the body.
Graffitikokemusta tarkastellaan sosiaalisena, esteettisenä ja taiteellisena kokemuksena niin ikään kuin kokemuksena paikasta, kehosta ja liikkeestä.
Only then it is possible to create learning situations where different aspects and views are observed and valued.
Tuolloin on mahdollista, että syntyy erilaisia näkökulmia tarkastelevia ja arvostavia oppimistilanteita.
Then the so-called kicks from painting are not so much due to illegality but creating a successul painting, and the fame and respect that might result from it.
Tuolloin hyvänolontunne ei tule niinkään teon laittomuudesta, vaan onnistuneen maalauksen tekemisestä ja siitä saavutettavasta kunniasta.
Graffiti has subcultural as well as countercultural features.
Graffitissa on niin ala- kuin vastakulttuurisia piirteitä.
Some of the illegally oriented makers consider graffiti exclusively illegal.
Osa laittomuuteen orientoituneista maalareista katsookin, että graffiti on yksinomaan laitonta.
Even inside the graffiti culture there is discussion about the unwritten rules of graffiti which some painters regard as norms as to where and how to paint.
Graffitikulttuurin sisälläkin käydään keskustelua kulttuurin kirjoittamattomista säännöistä, jotka toimivat toisille jonkinlaisina normeina, mihin maalataan ja miten.
Every graffiti experience is special, and the graffiti identity that develops is different for all the makers.
Jokainen graffitikokemus on yksilöllinen ja jokaiselle tekijälle rakentuva graffiti-identiteetti on erilainen.
If the illegality of painting is more important to the graffiti maker, he or she finds it more interesting and more important to bomb (i.e. paint one’s own tag as much as possible) and the illegality of the place is emphasized.
Mikäli tekijälle on olennaista graffitin laittomuus, hän kokee kiinnostavaksi bommaamisen eli oman nimimerkin, tagin, tekemisen mahdollisimman moneen paikkaan; graffitien tekemisessä korostuu paikan laittomuuden merkitys.
The art education can be meaningful to the graffiti experience from two points of view.
Kuvataideopetuksen merkitys graffitikokemuksen näkökulmasta voi olla erityinen kahdesta eri näkökulmasta.
The study indicates that the expectations from the society and the construction of the graffiti identity can also be controversial.
Tutkimuksessa käykin ilmi, että yhteiskunnan odotusten ja graffiti-identiteetin rakentuminen voivat olla ristiriidassa.
The discussion on the interaction between visual art education and graffiti is especially important when it comes to the significance of the dialogue between the experiences of the youth and the school world represented by the teacher.
Tutkimuksen pohdinta kuvataideopetuksen ja graffitin vuorovaikutuksesta puolestaan toimii esimerkkinä nuorten kokemusmaailman ja opettajan edustaman koulumaailman välisen aidon dialogisuuden merkityksestä.
For an individual, making graffiti may be a way of life as well as a way of getting the feeling of success, while it is criminalized as a phenomenon.
Graffiti voi merkitä yksilölle elämäntapaa ja onnistumisen kokemusten saavuttamista, mutta se on ilmiönä kriminalisoitu.
Observing the graffiti experience and the development of graffiti identity creates understanding towards what graffiti might mean to an individual.
Graffitikokemuksen käsittely ja graffiti-identiteetin muodostumisen tarkastelu lisäävät ymmärrystä siitä, mitä graffiti voi merkitä yksilölle.
The motives of making graffiti are very strongly attached to the graffiti experience.
Graffitin tekemisen motiivit ovat sidoksissa graffitikokemukseen.
The theoretical background linked to the art education is based on the critical pedagogy as well as on the idea of social constructional and postmodern art education, in which the learner is considered an active constructer of the knowledge.
Kuvataideopetukseen linkittyvän teoreettisen viitekehyksen tutkimuksessa muodostaa kriittisen pedagogiikan lisäksi sosiokonstruktivistinen ja postmoderniksi mielletty taidekasvatusajattelu, johon liittyy olennaisesti näkemys oppijasta aktiivisena tiedon rakentajana.
Daring to paint and admiring the illegal painting is a part of graffiti culture, but not many graffiti makers consider themselves criminals.
Graffitikulttuuriin kuuluu uskallus ja laittomien maalausten ihailu, mutta toisaalta harva graffitintekijä pitää itseään rikollisena.
The ethnographic study presents different aspects of graffiti.
Etnografisessa tutkimuksessa tuodaan esille erilaisia näkökulmia tarkastella graffitia.
This thesis studies the interaction between visual art education and youth cultures, especially graffiti culture: what they have in common and how the special features of a graffiti painter as a picture maker could be taken into consideration better.
Tutkimus selvittää kuvataideopetuksen ja nuorisokulttuurien, erityisesti graffitin vuorovaikutusta: niiden yhteistä kosketuspintaa ja miten kuvataideopetuksessa voitaisiin huomioida niin graffitintekijän kuin muidenkin nuorisokulttuureihin kuuluvien erityispiirteitä kuvantekijöinä.
The idea of graffiti as a subcultural phenomenon is emphasized and therefore the meaning of experiment is essential.
Erityisesti painottuu ajatus graffitista omana alakulttuurin muotona, jolloin kokemuksen merkitys on olennainen.
However, the study shows some similarities and common features in the graffiti experience.
Tutkimuksesta käy kuitenkin ilmi, että graffitikokemuksessa on tiettyjä yhteisiä tekijöitä ja samankaltaisuuksia.
This thesis encourages an outsider to consider and understand different aspects of graffiti.
Tutkimus auttaa ulkopuolista hahmottamaan ja ymmärtämään graffitiin liittyviä erilaisia näkökulmia.
In this study the term selforiented art is used to describe the picture making based on the students´ own interests and orientation.
Tutkimuksessa käytetäänkin käsitettä oman orientoitumisen taide kuvaamaan oppijan omaan kiinnostukseen ja kuvalliseen orientoitumiseen perustuvaa kuvan tekemistä.
In the study it becomes clear that aiming towards fame, and getting it as well as getting the kicks and developing the graffiti identity, can be controversial and even confusing to the individual.
Tutkimuksessa tulee esille, että graffitiin liittyvän maineen tavoittelu ja saavuttaminen, maalaamiseen liittyvien hyvänolontunteiden saavuttaminen sekä graffiti-identiteetin rakentuminen saattavat olla yksilön näkökulmasta ristiriitaisia, jopa hämmentäviä.
Some of the most significant results of the study concern the motives of making graffiti.
Tutkimuksen olennaisimmat tulokset kietoutuvat graffitimaalaamisen motiivien ympärille.
To appreciate the manifestations of other cultures, one needs to feel that his or her cultural orientation is respected.
Yksinkertaistaen voidaan sanoa, että arvostaakseen erilaisia kulttuurien ilmenemismuotoja on nuoren koettava, että hänelle tärkeätä alakulttuurista orientoitumista arvostetaan.
The art educational idea of the study is strongly attached to the thought of visual art lesson as a place and environment for cultural encounter where different experiences, views and the students’ ways of making pictures are recognised as a possibility for cultural interaction.
Tutkimuksen taidekasvatuslähtökohta perustuu ajatukseen kuvataideopetuksesta kohtaamispaikkana, jossa oppijoiden omat kokemukset, näkemykset ja kuvaamisen tavat huomioidaan osana kulttuurista vuoropuhelua.
In the concrete aspect, visual art lessons may be the place for a graffiti maker to practice painting so that the orientation and motives vary from illegality to visual.
Kuvataidetuntien puitteissa graffitintekijä voi konkreettisesti harjoitella kuvan tekemistä niin, että motiivi muuttuu laittomuudesta saatujen hyvänolontunteiden sijaan visuaalisen kehittymisen suuntaan.
The terminology of the graffiti scene in this study is partly written based on the interviews, and definitions help to clarify the discussion about graffiti.
Osittain haastatteluaineistoon perustuva graffititermistön määrittely selkiyttää graffiteista käytävää keskustelua.
Developing one’s own recognizable style can be or become a more significant factor to the painter if he or she is visually oriented.
Oman tyylin kehittäminen ja tunnistettavuus puolestaan voi muodostua laittomuutta merkittävämmäksi tekijäksi, mikäli tekijä on graffiteihin visuaalisesti suuntautunut.
The analysis of the data shows that essential part of the graffiti experience is the development of graffiti identity.
Aineiston analyysi osoittaa, että graffitikokemukseen liittyy eräänlaisen graffiti-identiteetin muodostuminen.
Achieving fame and respect by painting graffiti motivates the graffiti makers as it provides anonymous publicity and fame.
Graffitimaalaamisen motiiveihin liittyvä kunnian ja maineen saavuttaminen on eräänlaista anonyymin julkisuuden tavoittelua.
In addition to the interviews, the data consists of video material from the painting situation I have arranged or some instituition has organizedd, the pictures of graffiti and the artwork by the graffiti painters made in the visual art lessons.
Haastattelujen lisäksi tutkimusaineistoon sisältyy videomateriaalia järjestetyistä maalaustilanteista ja kuvamateriaalia erilaisista maalaustapahtumista, graffiteista sekä graffitintekijöiden kuvataidetöistä.
Graffiti is also examined as the combination of text and visual marks as well as a part of hip hop culture and urban city surroundings.
Lisäksi graffitia käsitellään kuvan ja sanan näkökulmasta, graffitikielen ymmärtämisenä, osana hiphopiksi kutsuttavaa nuorten alakulttuuria sekä osana kaupunkiympäristöä.
The term graffiti experience is used in the study to describe the extensive and holistic experience of making graffiti that might evolve, grow and change throughout life.
Tutkimuksessa käytetään käsitettä graffitikokemus kuvailemaan laajaa ja kokonaisvaltaista, mahdollisesti läpi elämän muuttuvaa ja kasvavaa kokemusta graffitista sekä käsitettä graffitintekokokemus luonnehtimaan tietyn yksittäisen graffitin tekemiseen liittyvää kokemusta.
Six graffiti makers were interviewed for the study, five of whom were actively painting graffiti at the time of the interview.
Tutkimukseen on haastateltu viittä graffitintekijää ja yhtä graffiteja tehnyttä, hiphopiin yhä vahvasti sidoksissa olevaa miespuolista suomalaista.
The term graffiti making experience refers to the painting situation which consists of sketching, getting to the location, painting and documenting the graffiti.
Graffitintekokokemukseen kuuluu yleensä luonnostelu ja ideointi, maalaustilanne siihen liittyvine tapahtumineen ja merkityksineen sekä graffitin dokumentointi.
An essential part of the study is the analysis based on the data observing the meaning of the graffiti experience to the individual.
Aineiston analyysiin perustuva pohdinta graffitikokemuksen merkityksestä yksilölle on olennainen osa tutkimusta.
The cultural boundaries are observed from the point of an individual in terms of demands from the society, and also as a part of art education.
Identiteetin rakentumista suhteessa toisiin ja toiseutta sekä erilaisten kulttuurien rajapintoja tarkastellaankin yksilön lähtökohdista, kuvataideopetuksen osana ja yhteiskunnan asettamien vaatimusten ja paineiden näkökulmasta.
The motives of making graffiti can roughly be divided into two different orientations: illegal and visual.
Graffitimaalaamisen motiivit voidaan karkeasti jakaa kahteen suuntaukseen, jotka eivät sulje toisiaan pois, mutta joiden painottuminen vaikuttaa olennaisesti graffitien tekemiseen.
Individual action is recognized in relation to its social context.
Yksilöiden toiminta tunnustetaan suhteessa sen sosiaaliseen kontekstiin.
The research assignment as basis for action is multifaceted.
Toiminnan pohjaksi muodostuva tutkimustehtävä on moniosainen.
The topic is relevan because for example graffiti action as workshops are being arranged a lot at the moment.
Aihe on ajankohtainen, sillä esimerkiksi juuri työpajamuotoista graffititoimintaa järjestetään tällä hetkellä todella paljon.
As for the relations to places, the research focuses on viewing the creation of relations to places with youth especially from the perspective of the community.
Paikkasuhteiden osalta tutkimuksessa keskitytään tarkastelemaan nuorten paikkasuhteiden luomista erityisesti yhteisön näkökulmasta.
As an artist and art educator I have myself been imployed as a graffiti professional.
Taiteilijana ja kuvataidekasvattajana olen myös itse työllistynyt graffititaiteen ammattilaisena.
The assignment concluded equipping graffiti art as means for youth self expression and influence, developing new know-how for myself for future projects, development suggestions for creating similar kind of action, and first and foremost, seeking answers to the research question: In what ways does graffiti art create relations to places for the youth in the action?
Tutkimustehtävään kuului graffititaiteen välineellistäminen nuorten itseilmaisun ja vaikuttamisen keinoksi, uuden tietotaidon kehittäminen itselleni tulevia projekteja varten, samankaltaisen toiminnan järjestämistä edistävät kehitysehdotukset, sekä ennen kaikkea vastauksen etsiminen tutkimuskysymykseen: Millä tavoin graffititaide luo nuorille paikkasuhteita toiminnan sisällä?
Graffiti art and culture is living its new upturn in Finland and is still relatively little researched as an area in the field of art education.
Graffititaide ja -kulttuuri elää ilmiönä jälleen uutta nousukauttaan Suomessa ja on edelleen suhteellisen vähän tutkittu aihealue kuvataidekasvatuksen alalla.
The action was organized between 14 assemblies during spring of 2016 and it consisted of acting with graffiti art, verbally, pictorially as well as making art by oneself.
Toimintaa järjestettiin 14 kokoontumiskertana kevään 2016 aikana ja se sisälsi graffititaiteen ja -kulttuurin läpikäymistä niin suusanallisesti, kuvallisesti kuin myös tehden taidetta itse.
The participants were a flexible curriculum class (Jope, 9th grade) from Rovaniemi and their two instructors.
Osallistujat olivat rovaniemeläisen peruskoulun joustavan opetuksen 9. luokka ja heidän kaksi ohjaajaansa.
The changing of the workshop action is pursued through arts-based action research strategy.
Työpajatoiminnan muutoksiin pyritään taideperustaisen toimintatutkimuksen strategian kautta.
Changes in action take place inside typical action research cycle, critically observing and reflecting.
Toiminnan muutokset tapahtuvat toimintatutkimukselle tyypillisen syklisen prosessin sisällä, havainnoiden ja reflektoiden toimintaa kriittisesti.
The key findings linked to experincing graffiti and building relations to places especially in social contexts, through interaction.
Toiminnasta nousseet keskeiset huomiot liittyivät graffititaiteen kokemuksellisuuteen ja paikkasuhteiden rakentumiseen erityisesti sosiaalisissa konteksteissa, vuorovaikutussuhteiden kautta.
This research develops kind of graffiti action creating relations to places in community artistic workshop action organized in spring 2016.
Tässä tutkimuksessa kehitetään paikkasuhteita luovaa graffititoimintaa vuonna 2016 keväällä järjestetyssä yhteisötaiteellisessa työpajatoiminnassa.
The action cocluded in making of a public community graffiti in Kauppatori, Rovaniemi.
Toiminnan päätteeksi toteutettiin julkinen yhteisögraffititeos Rovaniemen Kauppatorin laidalle.
The action was also partially linked to the youth’s art diploma work and participants received an achievement from the action as well as a review for the diploma.
Toiminta kytkettiin osiltaan myös osallistuneiden nuorten kuvataiteen päättötyöprosessiin ja osallistuneet saivat toiminnan kautta suorituksen ja arvioinnin päättötyöstä.
They sig-nificated their gender in relation to power – gender was seen as a way to achieve and gain influence and appreciation.
He merkityksellistivät sukupuolensa suhteessa valtaan, sillä mieheys koettiin vaikutusvaltaa ja arvostusta aikaansaavana ja lisäävänä ominaisuutena.
Art education is gender segregated occupation and the minority of art teachers consists of men.
Kuvataideopettajuus on sukupuolisegregoitunut ammattikunta, jossa miehet muodostavat sukupuolivähemmistön.
In this qualitative critical study on men and masculinities I aim to examine how male art teachers feel about their gender and how they react to their work in female pre-dominanced art education.
Tässä laadullisessa ja kriittisessä miestutkimuksessa tarkastelen, kuinka mieskuvataideopettajat suhtautuvat sukupuoleensa ja työhönsä naisistuneella alalla – millaisia merkityksiä miehet sukupuolelleen antavat ja millaisia merkityksiä naisistunut ala luo kuvataideopettajamiehen miehuudesta ja maskuliinisuudesta.
I pro-cessed the collected empirical data using qualitative analysis method.
Aineistoni analysoin teemahaastatteluaineiston käsittelyyn soveltuvalla sisällönanalyysimallilla.
Men as art teachers do not fit in the idealized concept of masculinity because of the feminine features of their interests and work.
Kuvataideopettajamiesten maskuliinisuus ei lukeudu idealisoituun maskuliinisuuskäsitykseen, sillä heidän työnsä ja kiinnostuksen kohteensa näyttäytyvät kulttuurisesti feminiinisinä.
The empirical data of this thesis was collected by theme interviewing six male art teachers one of which was soon to graduate master´s stage student.
Tutkielmani empiirisen aineiston keräsin teemahaastattelemalla viittä työelämään sijoittunutta kuvataideopettajamiestä ja yhtä maisteriasteen miesopiskelijaa.
They could give them role models in arts, in manhood and in non-traditional occupational choice.
Poikaoppilaille he näkivät itsensä merkityksellisinä malleina taiteeseen, miehuuteen ja miesnormista poikkeavaan ammatinvalintaan.
That is why they saw themselves as factors towards more versatile masculin-ity.
Tämän vuoksi miesopettajuuteen suhtauduttiin mieskuvaa ja valtavirtaistettua maskuliinisuutta avartavana vaikuttimena.
Male art teachers regarded feminised art education as a given state of things.
Kuvataideopettajamiehet suhtautuivat alan vahvaan naisisuuteen annettuna asiatilana.
The main themes for this thesis are change management, different levels of participation and articipatory design, and design lead facilitation.
Työn keskeisinä teemoina toistuvat muutosjohtaminen, osallisuuden eri tasot sekä muutoksen fasilitointi muotoiluvetoisesti.
Interview material has been analyzed through content analysis.
Aineiston analysointiin on käytetty aineistolähtöistä sisällönanalyysiä.
Even though the problems and the solutions are being raised inside the projects that are held in an environment such as University, the same problems, solutions and key points are still quite universal and comparative in small and medium enterprises in Finland.
Aineistosta löytyneet ongelmakohdat ja niistä syntyneet kehitysehdotukset ovat kontekstista huolimatta yleistettävissä muihinkin suomalaisiin PK-yrityksiin.
This Master’s thesis attempts to find the challenges that companies have faced during their participation in University of Lapland’s service design projects.
Työssä halutaan selvittää ongelmakohtia, joita yritykset ovat kohdanneet osallistuessaan projekteihin.
Interviews were carried out for companies that had participated in University of Lapland’s SINCO PLUS service design projects.
Tulokset ovat nousseet esiin aineistosta, joka on kerätty teemahaastattelemalla SINCO PLUS -hankkeeseen osallistuneita yrityksiä.
The user has to be considered in a broader way than just as the end user in User Centered design.
Käyttäjäkeskeinen suunnittelutapa ei näe käyttäjää pelkästään tuotteen tai palvelun loppukäyttäjänä, vaan se sisältää loppukäyttäjän lisäksi esimerkiksi niin sanotut backstage-toimijat eli palvelun tuottavan puolen eri toimijat.
Research base for the whole thesis has been case study.
Vuonna 2013 tehdyn teemahaastattelun aineisto on käsitelty tapaustutkimuksen avulla.
Change management and change opposition is described through the way an industrial designer sees it.
Kirjallinen aineisto on laaja-alaista, esimerkiksi muutosjohtamista käsittelevässä luvussa pyritään tarkastelemaan muutosjohtamista, muutosjohtajuutta ja muutosvastarintaa muotoilun näkökulman kautta.
Leading and the use of authority appears best in collaborative ways.
Koska johtaminen on parhaimmillaan yhdessä tekemistä, pyritään käyttäjäkeskeisyyden määrittelyn avulla ensin asettamaan käyttäjien osallisuudelle eri tasoja.
All the findings are being brought into discourse with vast variety of literacy which are related to the themes described in the previous chapter.
Yhdessä tekemisen kautta nousee esiin eri tekijöitä, jotka vaikuttavat kokonaisvaltaisesti yrityksen sekä sen henkilöstön toimintaan.
Four of those interviews were chosen for this thesis as a study material.
Analyysistä kertyneitä teemoja tuodaan keskusteluun muun aineiston kanssa.