natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Emissions were calculated based on real processing data from the collaborating company.
Päästöt laskettiin todellisten yhteistyöyritykseltä saatujen prosessitietojen perusteella.
This was as expected because there were no significant differences in the processing chain.
Tämä vastasi ennakko-odotuksia, sillä jalostusketjujen vaiheissa ei ollut merkittäviä eroja.
Previous studies of the beef processing chain were not available.
Aiempia tutkimuksia naudanlihan jalostusketjun päästöistä ei ollut saatavilla.
The data was collected with an information form by visiting two production plants in the collaborating company and conducting further interviews.
Tiedot kerättiin tiedonkeruulomakkeella vierailemalla yhteistyöyrityksen kahdessa tuotantolaitoksessa ja täydentämällä tietoja haastatteluilla.
Most emissions were produced by refining (310 g CO2-ekv/kg meat), slaughtering (280 g CO2-ekv/kg meat) and transporting meat products to the consumer (210 g CO2-ekv/kg meat).
Eniten päästöjä tuottivat jalostusvaihe (310 g CO2-ekv/lihakilo), teurastus (280 g CO2-ekv/lihakilo) ja lihatuotteiden kuljetus kuluttajalle (210 g CO2-ekv/lihakilo).
The work was carried out by studying in detail one beef processing chain in Finland.
Työ toteutettiin perehtymällä yksityiskohtaisesti yhteen naudanlihan jalostusketjuun Suomessa.
The objective of the literature review was to study the background of the greenhouse effect and map earlier studies of the greenhouse gas emissions of beef and other meat products.
Kirjallisuustutkimuksen tavoitteena oli perehtyä kasvihuoneilmiön taustoihin ja kartoittaa aiempia tutkimuksia naudan- ja muiden lihatuotteiden kasvihuonekaasupäästöistä.
In the future, the carbon footprint of the beef could be reduced mainly by developing the process from the birth to the farm gate.
Jatkossa naudanlihan hiilijalanjälkeä voitaisiin pääasiassa pienentää kehittämällä prosessia maatilan portille asti.
Carbon footprint of the beef processing chain in Finland
Naudanlihan jalostusketjun hiilijalanjälki Suomessa
In addition the aim was to understand the importance of processing chain emissions compared to the whole beef production chain and different steps in the processing chain.
Tavoitteena oli myös ymmärtää jalostusketjun päästöjen merkitys verrattuna koko naudanlihan tuotantoketjuun ja määrittää jalostusketjun vaiheiden merkitys ketjussa.
The aim of the experimental work was to calculate the carbon footprint of the beef processing chain in Finland from the farm gate to the consumer´s table.
Kokeellisen osion tavoitteena oli määrittää naudanlihan hiilijalanjälki Suomessa maatilan portilta kuluttajan ruokapöytään.
The processing chain represents only 4 % of total beef production chain emissions as the emission from birth to the farm gate are, according to literature, over 30 000 g CO2-ekv/kg meat.
Koko naudanlihan tuotantoketjusta jalostusketjun päästöt muodostivat alle 4 %, sillä syntymästä maatilan portille syntyviksi päästöiksi laskettiin kirjallisuuden perusteella yli 30 000 g CO2-ekv/lihakilo.
The carbon footprint of the beef processing chain was 1240 g CO2-ekv/kg meat.
Naudanlihan jalostusketjun päästöt olivat 1240 g CO2-ekv/lihakilo.
The results were very similar to previous research of the chicken processing chain in Finland (Katajajuuri et al. 2008).
Tämän työn tulokset olivat hyvin samansuuruiset verrattuna aiempaan tutkimukseen broilerin jalostusketjun päästöistä Suomessa (Katajajuuri ym. 2008).
The objective of the literature review was also to study life cycle assessment used in previous studies to calculate the carbon footprint of food products, following the ISO 14040-standard.
Lisäksi kirjallisuustutkimuksessa perehdyttiin aiemmissa tutkimuksissa elintarvikkeiden hiilijalanjäljen laskemisessa sovellettuun elinkaarianalyysiin ISO 14040-standardin mukaisesti.
The functional unit in the study was 1 kg of beef.
Työn toiminnallisena yksikkönä toimi kilo naudanlihaa.
Children's Involvement : quantitative observation study
Lasten sitoutuneisuus toimintaan : kvantitatiivinen havainnointitutkimus
The problems of the study were: (1) how the children are involved in different situations between the hours 8.00 and 12.00, (2) how do the skills of children whose involvement level is high differ from the skills of children whose involvement level is low and (3) how do the learning environments of the children whose involvement level is high differ from the learning environments of the children whose involvement level is low?
Tutkimusongelmia oli kolme: (1) Miten päiväkodeissa olevat lapset ovat sitoutuneita toimintaan erilaisissa tilanteissa aamupäivän aikana, (2) millä tavoin lasten, joiden sitoutuneisuuden taso on korkeaa, taidot eroavat niiden lasten taidoista, joiden sitoutuneisuuden taso on matalaa ja (3) millä tavoin lasten, joiden sitoutuneisuuden taso on korkeaa, oppimisympäristöt eroavat niiden lasten oppimisympäristöistä, joiden sitoutuneisuuden taso on matalaa?
Children's involvement is a key quality factor in Early Years Education.
Lasten sitoutuneisuus toimintaan on yksi keskeinen varhaiskasvatuksen laatutekijä.
The aim of this study was to find out how the children involved themselves in the Finnish day care centres.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, miten lapset sitoutuvat toimintaan suomalaisessa päiväkotikontekstissa.
The involvement levels were the highest during playing time and adult guided tasks and lowest during eating and basic care situations.
Sitoutuneisuus oli korkeinta leikkitilanteissa ja aikuisten ohjaamissa tilanteissa sekä matalinta ruokailussa ja perushoitotilanteissa.
The 802 children, who took part in the study, were from 48 different groups of eight different municipalities in Central Uusimaa.
Tutkimukseen osallistui 48 päiväkotiryhmää kahdeksasta eri Keski-Uudenmaan kunnasta.
The children's involvement is decreased if the educators had been perpetually short of time or resources or there has been lack of joy and humour in the group.
Lasten sitoutuneisuutta puolestaan heikensi aikuisten jatkuva aika- ja resurssipula sekä ilon ja huumorin puuttuminen.
The involved children are operating in their zone of proximal development.
Sitoutuminen kertoo myös siitä, että lapsi toimii lähikehityksen vyöhykkeellä.
Furthermore, the appreciation of the ethical issues and positive atmosphere appeared to confirm the involvement.
Myös myönteinen ilmapiiri ryhmässä, lasten itsetunnon ja identiteetin kehityksen tukeminen sekä eettisten asioiden arvostaminen näyttivät vahvistavan sitoutuneisuutta.
The level of involvement was higher if the children were adaptable, proactive, self-motivated and good players.
Lapset, jotka olivat sopeutuvia, aloitteellisia ja itseohjautuvia sekä taitavia leikkijöitä, sitoutuivat toimintaan useammin hyvin.
The data used in this study was a part of the 'Orientaation lähteillä' research.
Tutkimusaineistona käytettiin Helsingin yliopiston Orientaation lähteillä tutkimushankkeen valmista aineistoa.
In addition, the kindergarten teachers evaluated the children's skills and the team workers did the evaluations of the educational settings.
Sitoutuneisuuden arvioinnissa käytettiin LIS-YC-arviointiasteikkoa, lasten taitoja arvioivat ryhmän lastentarhanopettajat ja oppimisympäristöjen arvioinnit olivat tiimien itsearviointeja.
There were 18358 observations of children's involvement and the quantitative data was analyzed using correlation, cross tabulation and t-test. Children's involvement was an average at a moderate level.
Tulosten analysoinnissa käytettiin menetelminä korrelaatiota, ristiintaulukointia ja t-testiä.
As a process variable it concentrates on children's actions and experiences.
Sitoutuneisuuden arvioinnin avulla saadaan tietoa laadun prosessitekijöistä sekä siitä miten lapsi kokee toiminnan.
The involvement lever was lower if the children needed some special care.
Kun taas lapsilla, joilla oli erityisen tuen tarvetta jollakin kehityksen osa-alueella, oli sitoutumisen taso usein matalampaa.
The children's involvement is supported if the educators had at least once a week a meeting and if children's confidence and identity construction was frequently considered in educational discussions.
Lasten sitoutuneisuutta vahvisti se, että ryhmän aikuiset suunnittelivat ja arvioivat säännöllisesti toimintaa.
The research method was observation and children's involvement levels were assessed using LIS-YC Scale.
Tutkimusmenetelmänä oli lasten havainnointi.
Implications for research are given, as well.
Menetelmän tehokas käyttö edellyttää myös kokemusta
The data-gathering techniques of interviews, questionnaires, and different types of observations are used to study the case projects, and thereby to understand the impacts of Kanban on software development projects.
Kanban visualisoi työprosessin, mikä auttaa hallitsemaan projektitoimintaa joustavasti ja koherentisti: projektin tilanne, ongelmakohdat ja resurssien kuormitus nähdään yhdellä silmäyksellä, ja ongelmien korjaamiseen voidaan siirtää resursseja ilman oleellisia haittavaikutuksia.
Despite its several benefits reported in this thesis, the empirical evidence implies that Kanban is not all-encompassing but requires additional practices to keep development projects performing appropriately.
Yksinkertaisena menetelmänä Kanban sisältää vain vähän ohjeistusta, mikä toisaalta sallii resurssien optimoinnin, mutta toisaalta on yksin riittämätön ohjelmistoprojektin hallitsemiseen kokonaisvaltaisesti.
However, only a few empirical studies investigate the impacts of Kanban on projects in that particular area.
Vähäisestä tutkimuksesta johtuen Kanbanin vaikutuksia ohjelmistotuotantoon ei toistaiseksi ole kuitenkaan tunnettu.
The pertinent mission of software project management is to continuously achieve more and more successful projects.
Ohjelmistoprojektin johtamisessa näiden hyötyjen saavuttaminen merkitsee perinteisistä prosessimalleista luopumista.
In the field of software development, Kanban as a process management method has gained momentum recently, mostly due to its linkages to Lean thinking.
Virtaviivaisuuteen perustuvaa Kanban-tuotannonohjausmenetelmää on alettu hiljattain soveltaa ohjelmistotuotannossa prosessimallina.
The key findings of the thesis suggest that Kanban is applicable to software development.
Tulosten mukaan Kanban-menetelmä oikein sovellettuna tehostaa ohjelmistotuotantoprosessia.
In addition to these findings, the thesis contributes in the area of plan-driven software development by suggesting implications both for research and practitioners.
Väitöskirjassa tarkastellaan menetelmän soveltuvuutta ohjelmistotuotantoon, joka prosessinäkökulmasta poikkeaa autonvalmistuksesta.
The research is carried out in the area of Lean thinking, which contains a variety of concepts including Kanban.
Virtaviivaiseen ajatteluun (Lean thinking) perustuvaa Kanban-tuotannonohjausmenetelmää on alettu soveltaa prosessimallina ohjelmistotuotannossa.
The history of software development in a somewhat systematical way has been performed for half a century.
Tällä Japanissa kehitetyllä menetelmällä saavutettiin viime vuosisadan puolessa välissä kehittäjämaan autoteollisuudessa merkittävä kilpailuetu länsimaihin verrattuna.
As a conclusion, Kanban can benefit software development projects but additional practices would increase its potential for the projects.
Kanbanin avulla kyettiin välttämään turhaa työtä, tehostamaan sekä ongelmanratkaisua että päätöksentekoa ja lisäämään kommunikointia.
Thereafter, new calculations for the future were made for three consecutive 30 year periods (2010–2039, 2040–2069 and 2070–2099) by using climate model temperature projections.
Sen jälkeen laskelmat toistettiin kolmelle tulevalle ajanjaksolle (2010–2039, 2040–2069 ja 2070–2099) kohottamalla lämpötiloja ilmastonmuutosmallien ennustamalla tavalla.
If the temperature increase realizes as projected by the A1B scenario, the soil frost depth will decrease in most of central and southern Finland by 50–70% and in northern Finland by 30–40% in a century.
A1B-skenaarion mukaisen lämpötilan nousun toteutuessa nykyisiä mallituloksia vastaavasti routakerros ohenee sadan vuoden aikana Pohjois-Suomessa 30–40 %, suuressa osassa maan keski- ja eteläosissa 50–70 %.
These kinds of mild weather situations will become more common in the coming decades.
Tällaiset routakauden aikana sattuvat säätilat näyttävätkin yleistyvän lähivuosikymmeninä.
If the temperatures rise according to the warmest scenario examined, the soil frost depths will decrease even more.
Mikäli lämpeneminen toteutuisi voimakkaimman tarkastellun vaihtoehdon mukaisesti, roudan syvyys pienenisi tätäkin enemmän.
However, towards the end of this century, the frequency of such situations is projected to decrease in southern Finland, purely because the ground frost season will become substantially shorter.
Vuosisadan loppua kohti ne sen sijaan maan eteläosissa jälleen vähenevät, koska routakausi lyhenee oleellisesti.
The impact of climate change on the Finnish winter soil frost depth is assessed using the cumulative sum of temperature.
Raportissa on arvioitu ilmastonmuutoksen vaikutusta Suomen maaperän talviaikaiseen jäätymiseen lämpösummien perusteella.
The calculations were based on the average of the temperature change simulations by 19 individual global climate models under the A1B scenario, the A1B scenario representing moderately large greenhouse gas emissions.
Laskelman pohjana käytettiin 19 ilmastomallin A1B-skenaarioajojen keskimäärin simuloimaa lämpötilan muutosta.
Already during the next few decades, the depth of soil frost will decrease 10–30%, in the archipelago even more.
Jo lähivuosikymmeninä roudan ennustetaan ohentuvan 10–30 %, saaristossa enemmän.
First, the soil frost depths were calculated for the baseline climate conditions, i.e. years 1971–2000, by employing winter temperature observations.
Roudan paksuudet laskettiin ensin perusjakson 1971–2000 ilmasto-oloissa talviaikaisten säähavaintotietoihin pohjautuvien lämpötilojen perusteella.
The calculations are made especially for estimating the depth of soil frost in snow-free areas, such as roads where the fallen snow is systematically removed.
Laskelmat kuvaavat roudan paksuutta nimenomaisesti lumettomilla alueilla, esimerkiksi teillä, joilta satanut lumi aurataan pois.
However, the output of the weather generator included an unrealistically small proportion of both very low and very high temperatures.
Päivittäistä sään vaihtelua simuloineen säägeneraattorin tuottamassa aineistoissa esiintyi kuitenkin liian vähän hyvin alhaisia ja hyvin korkeita lämpötiloja.
To assess the sensitivity of the findings, some calculations were repeated by applying significantly smaller or larger temperature increase than those produced by the A1B scenario.
Tulosten herkkyyden arvioimiseksi joitakin laskelmia tehtiin myös tätä selvästi heikompaa ja voimakkaampaa lämpenemisarviota käyttäen.
The interannual variations in the soil frost depth and in the possible future changes were also estimated.
Roudan paksuuden vuosienvälistä vaihtelua ja sen muuttumista tulevaisuudessa pyrittiin myös arvioimaan.
In the natural environment, the soil frost depth is typically smaller than in snow free areas due to the insulation effect of the snow cover.
Luonnossa lämpöä eristävän lumipeitteen alla routaa on ohuemmin kuin tällaisilla lumettomilla alueilla.
Frost heaves and damages take place during the frost season if thaw and rainfall last for several days and thus cause melting in the icy ground.
Kelirikkotilanteita voi esiintyä myös kesken routakauden, jos useamman päivän suojasää ja samanaikainen runsas vesisade pääsevät sulattamaan maata.
During mild winters, the depth of soil frost is projected to decrease more than during the normal or cold ones.
Leutoina talvina routa ohenee enemmän kuin normaaleina tai ankarina pakkastalvina.
For operational purposes, long-range weather forecasts can be utilized to predict the depths of soil frost on a time scale of weeks or months, as well as to forecast the occurrence of mild periods that can lead to frost heaving.
Pitkät, viikkojen tai kuukausien mittaiset sääennusteet eivät tosin ole ainakaan vielä erityisen luotettavia, mutta myös lyhyemmistä ennusteista voisi olla hyötyä mm. tienpitoa suunniteltaessa.
Therefore, the resulting interannual variability in the soil frost depth is evidently underestimated as well.
Siksi näitten lämpötilatietojen pohjalta laskettu roudan paksuuskin ilmeisesti vaihtelee liian vähän vuodesta toiseen.
In natural surroundings, the type and extent of vegetation and ground material also determine the soil frost depth.
Toisaalta luonnollisessa ympäristössä paikalliset erot korostuvat johtuen mm. maalajeista ja kasvillisuudesta.
Five observers participated in the experiment and it consisted of two different tasks.
Tutkimukseen osallistui viisi koehenkilöä ja tutkimukseen kuului kaksi koeasetelmaa.
The amount of amplitude change was defined with QUEST-procedure and the 75 % discrimination threshold was measured in the task.
Amplitudissa tapahtuvan muutoksen suuruus määritettiin adaptiivisella QUEST-menetelmällä, ja tehtävässä mitattiin 75 %:n erotuskynnys.
Stimuli in the experiments were radial frequency patterns, which were constructed by sinusoidally modulating the radius of a circle.
Tutkimuksessa ärsykkeenä käytettiin radiaalifrekvenssikuvioita, jotka muodostettiin moduloimalla ympyrän sädettä sinimuotoisesti.
Displays contained 1-6 patterns and they differed from each other with changed amplitude in one pattern.
Kuviokollaaseihin sisältyi 1 6 kuvioita ja niitä erotti toisistaan yhden kuvion muuttunut amplitudi.
The standard deviation for one item was 0.03 0.05 and as the number of items increased from 1 to 6 there was a 2 3 -fold linear increase in the amplitude threshold (0.06 0.11).
Vastausten hajonta oli yhdellä kuviolla 0.03 0.05 ja kasvoi lineaarisesti kuuden kuvion tilanteeseen mennessä 2 3 -kertaiseksi (0.06 0.11).
In the recall task the precision of the memory representations was measured with subjective adjustment method.
Amplitudin säätökoeasetelmassa oltiin kiinnostuneita muistiedustusten tarkkuudesta, ja siinä käytettiin subjektiivista säätömenetelmää.
The amplitude threshold for one item was 0.01 0.05 and as the number of items increased from 1 to 6 there was a 4 15 -fold linear increase in the amplitude threshold (0.14 0.29).
Erotuskynnys oli yhdellä kuviolla 0.01 0.05 ja kasvoi lineaarisesti kuuden kuvioon tilanteeseen mennessä 4 15 -kertaiseksi (0.14 0.29).
Recently this view has been challenged with a theory of dynamic resources which are restricted in their totality but can be freely allocated.
Viime aikoina tämä käsitys visuaalisen työmuistin luonteesta on haastettu teorialla, jonka mukaan visuaalisen työmuistin kokonaisuudessaan rajoitetut resurssit ovat vapaasti jaettavia.
The aim of this study is to clarify which one of the theories better describes the performance in visual working memory tasks with contour shapes.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on tuoda selvennystä siihen, kumpi teorioista sopii paremmin kuvaamaan visuaalisen työmuistin toimintaa ääriviivakuvioilla, kun mitataan sekä muistiyksiköiden lukumäärää että niiden tarkkuutta.
First, observer was shown 1-6 patterns and after 1, 5's ISI one location of the previously shown pattern was cued.
Koehenkilölle esitettiin 1 6 kuviota sisältävä kuviokollaasi, ja 1, 5 sekunnin tauon jälkeen koehenkilön tehtävänä oli säätää yksi kuvio muistin varassa vastaamaan tiettyä aikaisemmin esitettyä kuviota.
In addition, the allocation of the resources depends on the properties of the individual observer and the visual working memory task.
Näiden työmuistiresurssien jakamiseen lisäksi vaikuttaa sekä yksilöön että visuaaliseen työmuistitehtävään liittyvät tekijät.
In the delayed discrimination task the number of recalled stimuli was measured with 2-interval forced choice task.
Ensimmäisessä koeasetelmassa mitattiin viivästetty erotuskynnys kahden intervallin pakkovalintatehtävällä.
These findings show that the performance in a visual working memory task is described better according to the theory of freely allocated resources - and not to the traditional slot-model.
Näin ollen voidaan siis todeta, että työmuistisuoriutumista visuaalisessa tehtävässä kuvaa parhaiten vapaasti jaettavat resurssit, ei niinkään kiinteät muistiyksiköt.
The participant's task was to report whether the changed pattern had higher amplitude in the first or in the second interval.
Koehenkilön tehtävänä oli ilmoittaa, kummassa kuviokollaasissa muuttuneen kuvion amplitudi oli suurempi.
According to the most prevalent view, there are 3-4 fixed "slots" in visual working memory for temporary storage.
Visuaalisen työmuistin kapasiteetin on jo pitkään ajateltu muodostuvan 3-4 kiinteästä muistiyksiköstä.
In the recall adjustment task the precision of four observers' performance declined smoothly as the number of presented patterns was increased.
Amplitudin säädön koeasetelmassa neljällä koehenkilöllä viidestä suorituksen tarkkuus väheni muistettavien kuvioiden lukumäärän kasvaessa, mikä myös sopii vapaasti jaettavien resurssien teorian mukaiseen ennustukseen työmuistisuoriutumisesta.
Observer was shown serially two displays with 1, 5's ISI (inter stimulus interval).
Koehenkilölle esitettiin ajallisesti peräkkäin kaksi kuviokollaasia, joiden välillä oli 1,5 sekunnin tauko.
Thus in this study, the interest is in both the number of recalled stimuli and the precision of the memory representations.
Visuaalisen työmuistin vapaasti jaettavat resurssit : muistiedustusten lukumäärä ja tarkkuus ääriviivakuvioilla
Daphnia, Diaphanosoma and Ceriodaphnia were clearly underrepresented in the sediment samples in comparison to well-preserved Bosmina species, Chydorus, Limnosida and Leptodora.
Tulokset osoittivat, että Daphnia, Diaphanosoma ja Ceriodaphnia -lajien jäänteet olivat sedimenttinäytteissä selvästi aliedustettuina verrattuna hyvin säilyviin Bosmina, Chydorus, Limnosida ja Leptodora -lajeihin.
Sedimentary zooplankton remains as indicators of lake ecological quality and trophic structure
Sedimentin eläinplanktonjäänteet järven ekologisen laadun ja trofiarakenteen ilmentäjinä
To protect and restore lake ecosystems under threats posed by the increasing human population, information on their ecological quality is needed.
Järviekosysteemien suojelu, hoito ja kunnostus vaativat tietoa niiden ekologisesta tilasta.
The most sensitive indicator of fish density was the mean size of Daphnia ephippia and Bosmina (E.) crassicornis ephippia and carapaces.
Herkimmin kalastomuutosta osoittivat Daphnia ja Bosmina (E.) crassicornis -vesikirppujen lepomunien tai kuorten keskikoko.
The abundance of Diaphanosoma and Limnosida increased after the reduction in fish density, while Ceriodaphnia and rotifers decreased.
Diaphanosoma ja Limnosida lajit runsastuivat ja Ceriodaphnia ja rataseläimet vähenivät.
As taphonomic factors and several direct and indirect structuring forces in lake ecosystems simultaneously affect zooplankton, the subfossil assemblages should be studied in a holistic way before making final conclusions about the trophic structure and the change in lake ecological quality.
Koska järviekosysteemissä eläinplanktoniin vaikuttavat yhtä aikaa useat suorat ja epäsuorat tekijät, ja jäänteisiin lisäksi niiden sedimentaatioon liittyvät seikat, edellyttää sedimenttiaineistojen tulkinta kokonaisvaltaista tarkastelua.
For well-preserved species, the annual net accumulation rate was similar to or above the expected values, reflecting effective sediment focusing and accumulation in the deepest part of the lake.
Hyvin säilyvillä lajeilla jäänteiden nettokertymä syvännesedimentissä oli sama tai ylitti eläinplanktonin seurantanäytteisiin perustuvan odotusarvon, mikä kertoi jäänteiden tehokkaasta kerääntymisestä järven syvimpään osaan.
Lake morphometry and sediment organic content, however, explained a relatively high proportion of the variance in the species data, and more studies are needed to quantify lake-specific differences in the accumulation and preservation of remains.
Järven morfometria ja sedimentin orgaanisen aineen määrä selittivät kuitenkin huomattavan osan lajiston vaihtelusta, ja ympäristötekijöiden väliset voimakkaat riippuvuussuhteet vaikeuttivat eläinplanktonjäänteisiin perustuvan ennustemallin kehittämistä yksittäiselle ympäristötekijälle.