natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, this thesis studies spoken fictive dialogues and their written translations.
Toiseksi elokuvatekstittäjät kohtaavat esim. tilan ja ajan suhteen rajoitteita, jotka voivat vaikuttaa kääntämiseen.
Valency Realization in Short Excerpts of News Text.
Valenssin reaalistuminen ns. pikku-uutisissa.
For example, the features of irrelevance and relevance, focus, world and text type knowledge, text theme, theme-rheme structure and cohesive chains are applied.
Näihin tekijöihin luetaan tekstilajiominaisuudet, tekstin teema, teema-reema -rakenne, isotopiaketjut sekä erilaiset elliptiset rakenteet.
Finally, the study suggests a definition of pragmatic valency, based on the modification types introduced in the study and tested in the corpus analysis.
Tutkimuksen pohjalta syntyy pragmaattisen valenssitason määritelmä, jossa ydinosan muodostavat analyysin perusteella määritellyt modifikaatiotyypit.
The modification types are recognized using distinctive feature bundles in which each feature with a negative or a positive value refers to one reason for the modification treated in the research literature.
Modifikaatiotyypit (13) tunnistetaan hierarkisten piirrekimppujen avulla, joissa kukin piirre (9) kuvaa yhtä modifikaation syytä.
In the theoretical part of the study, the central concepts of the valency and the pragmatic valency are discussed.
Teoriaosassa tarkastellaan ensin valenssin peruskäsitteitä.
The pragmatic valency can be defined as modification of the so-called system valency in the parole, including non-realization of an obligatory complement, non- realization of an optional complement and realization of an optional complement.
Siihen kuuluvat ne tapaukset (n. 800), joissa esiintyy systeemivalenssin modifikaatiota toisin sanoen obligatorinen aktantti jää reaalistumatta, fakultatiivinen aktantti jää reaalistumatta tai fakultatiivinen aktantti reaalistuu.
To answer the question, the concept of modification types is entered.
Kolmannessa, korpustutkimuksen tärkeimmässä osassa analyysin perustaksi tuodaan ns. modifikaatiotyypin käsite.
Furthermore, the analysis indicates that the adjuncts outside the valency domain play a central role in the concrete realization of the valency.
Lisäksi analyysin piiriin kuuluu vapaiden määritteiden rooli valenssin toteutumisessa korpusmateriaalissa.
A Pragmatics-funded analysis This dissertation is a study of the so-called pragmatic valency.
Pragmaattispainotteinen analyysi Väitöskirjan aiheena on ns. pragmaattinen valenssi, jota tutkimuksessa tarkastellaan sekä lähdekirjallisuuden että korpustutkimuksen valossa.
The corpus study investigates the valency behaviour of German verbs in a corpus of about 1500 sentences combining the methodology and concepts of valency theory, semantics and text linguistics.
Tekstilingvistinen näkökulma täydentyy semanttisella analyysilla, jonka puitteissa kartoitetaan semanttisten predikaattiluokkien actus, casus, status ja qualis yhteyttä ns. systeemivalenssin konkreettiseen reaalistumiseen.
The aim of the study is to examine the phenomenon both theoretically by discussing the research literature and empirically based on evidence from a text corpus consisting of 218 short excerpts of news text from the German newspaper Frankfurter Allgemeine Zeitung.
Korpustutkimuksen tavoitteena on kartoittaa sanomalehtiartikkelien (pikku-uutiset) tekstilingvististen ominaispiirteiden sekä tekstilajiominaisuuksien vaikutusta valenssikieliopin määrittämien valenssirakenteiden toteutumiseen tekstitasolla.
Furthermore, the investigation of the pragmatic valency includes the role of the adjuncts, elements that are not defined by the valency, in the concrete valency realization.
Ydinaineksen muodostavat pragmaattisen valenssin avainsanojen määrittely lähdekirjallisuuden perusteella sekä niiden valenssikirjallisuudessa käsiteltyjen tekijöiden tarkastelu, jotka vaikuttavat valenssin toteutumiseen konkreettisessa kielenkäytössä.
The valency approach appears in a new light when explored through corpus-based investigation; both the optionality of complements and the distinction between complements and adjuncts as defined in the present valency approach seem in some respects defective.
Tämän lisäksi modifikaatiotyypeissä otetaan huomioon valenssirakenteen reaalistumiseen vaikuttavat relevanssi, fokus, kieliopillinen rakenne, yleistieto, valenssinkantajan semantiikka, saman verbin valenssiltaan erilaiset variantit, sekä valenssin määrittämien aktanttien keskinäinen yhteensopivuus.
The analysis is focused on the about 600 sentences which show deviations from the system valency, providing over 800 examples for the modification of the system valency as codified in the (valency) dictionaries.
Tämän jälkeen tutkimusmateriaali analysoidaan valenssiteorian mukaisesti eli teksteissä esiintyvien verbien valenssirakenteet tunnistetaan neljän (valenssi)sanakirjan avulla.
In the research literature, the valency denotes the relation among the verb and its obligatory and optional complements.
Keskeisiä teemoja ovat valenssin tasot sekä valenssin mukaiset määritteet eli aktantit ja vapaat määritteet.
The study attempts to answer the following primary question: Why is the system valency modified in the parole?
Tutkimuksen tulokset ovat tiivistettävissä johtopäätökseen, että valenssin käsitteeseen avautuu aivan uusi näkökulma, kun sen toteutumista tarkastellaan korpustutkimuksen avulla.
Today their study forms an independent field of research, in which their relationship is above all seen in terms of dynamic interaction that reflects the language, values and ideologies of our culture.
Nykyään näiden kahden kulttuurin tutkimus muodostaa oman kenttänsä, jolla niiden suhdetta tarkastellaan ennen kaikkea dynaamisena vuorovaikutuksena, joka heijastaa kulttuurimme kieltä, arvoja ja ideologisia sisältöjä.
Since many previous studies have tended to focus only on the use of metaphor in scientific arguments, my thesis seeks to widen the scope by analysing the use of other figures of speech as well.
Koska monet aikaisemmin ilmestyneistä tutkimuksista ovat keskittyneet pelkästään metaforan rooliin tieteellisissä argumenteissa, tämä väitöskirja pyrkii laajentamaan tutkimuskenttää analysoimalla myös toisenlaisten kuvioiden käyttöä.
Of the various aspects of the relationship between science and literature, my doctoral dissertation focuses on the language of popular science writing (including popularizers such as Paul Davies, James Gleick and Richard Dawkins) and the representation of scientific ideas in literature (including authors and playwrights such as Jeanette Winterson, Tom Stoppard and Richard Powers) by using methods of stylistic and thematic textual analysis on the substantial material of more than thirty texts.
Väitöskirjani keskittyy yllä mainitun suhteen osa-alueista popularisoidun tietokirjallisuuden (muun muassa Paul Davies, James Gleick ja Richard Dawkins) käyttämän kielen ja luonnontieteistä ideoita ammentavan kaunokirjallisuuden (muun muassa Jeanette Winterson, Tom Stoppard ja Richard Powers) hyödyntämien keinojen tarkasteluun nojautuen yli 30 teoksen kattavaa aineistoa koskevaan tyylin ja teemojen tekstianalyysiin.
Rhetoric and Representation : Exploring the Cultural Meaning of the Natural Sciences in Contemporary Popular Science Writing and Literature
Retoriikka ja representaatio : luonnontieteiden merkitys nykyaikaisessa popularisoidussa tietokirjallisuudessa ja kaunokirjallisuudessa
Moreover, the comparative analysis of contemporary popular science writing and literature shows how the two participate in the discussion about the meaning of certain basic concepts in our culture, such as identity, knowledge and time.
Nykyaikaisen populaaritieteen retoristen elementtien ja kaunokirjallisuuden keinojen vertailu näyttää lisäksi, kuinka tiede ja taide osallistuvat keskusteluun kulttuurimme tiettyjen peruskäsitteiden kuten identiteetin, tiedon ja ajan merkityksestä.
In this task the figurative language of classical rhetoric plays a significant role, as it helps create a close link between content and form, the latter not only stylistically supporting the former but also frequently epitomizing the philosophy behind what is said and establishing various kinds of argumentative logic.
Tässä tehtävässä monilla klassisen retoriikan määrittelemillä kuvioilla on tärkeä rooli, koska ne auttavat liittämään sanotun sisällön ja muodon tiukasti toisiinsa: retoristen kuvioiden käyttö ei näin ollen edusta pelkkää tyylikeinoa, vaan se myös usein kiteyttää argumenttien taustalla olevat tieteenfilosofiset olettamukset ja auttaa vakiinnuttamaan argumentoinnin logiikan.
During the last thirty years literary critics have become increasingly aware of the complexities surrounding the relationship between the so-called two cultures of science and literature.
Kirjallisuuden- ja kulttuurintutkimus on viimeisten kolmen vuosikymmenen aikana tullut yhä enenevässä määrin tietoiseksi tieteen ja taiteen suhteen monimutkaisesta luonteesta.
In this way, it is possible to understand that they are elementary constituents in the process of signification through which scientific ideas as well as fundamental questions concerning human life are given their culturally determined meaning and relevance.
Tällä tavoin on mahdollista nähdä, että molemmat ovat perustavanlaatuisia osia merkityksenantoprosessissa, jonka kautta niin tieteelliset ideat kuin ihmiselämän suuret kysymyksetkin saavat kulttuurillisesti rakentuneen merkityksensä.
On the other hand, it is possible to argue that the narratives of popular science writing reflect the literary portrayals of science, thus testifying to the dynamic interaction of the two cultures.
Toisaalta on myös mahdollista nähdä, miten kaunokirjallisuuden keinot heijastuvat popularisoidun tieteen kerrontatapoihin ja kieleen todistaen kahden kulttuurin dynaamisesta vuorovaikutuksesta.
I also suggest that figurative language constitutes a bridge to literature employing scientific ideas.
Osoitan myös, että retoristen kuvioiden käyttö muodostaa yhtymäkohdan tieteellisiä ideoita hyödyntävään kaunokirjallisuuteen.
Instead of regarding them as antagonistic endeavours, many now argue that the two are essentially cultural discourses that often encounter similar problems of representing reality, even though their methods differ from each other.
Toisin kuin aiemmat näkemykset, jotka pitävät tiedettä ja taidetta toisilleen enemmän tai vähemmän vastakkaisina pyrkimyksinä, nykytutkimus lähtee oletuksesta, jonka mukaan ne ovat kulttuurillisesti rakentuneita diskursseja, jotka kohtaavat usein samankaltaisia todellisuuden mallintamiseen liittyviä ongelmia, vaikka niiden käyttämät metodit eroavatkin toisistaan.
While popular science employs figurative language to enhance its rhetorical and literary qualities, such literature uses ideas drawn from the natural sciences by its own techniques of representation, so that the rhetoric of popularized accounts is evident in the portrayals.
Siinä missä popularisoitu tiede käyttää retoriikkaa vahvistaakseen sekä argumentatiivisia että kaunokirjallisia ominaisuuksiaan, kuvaa tällainen sanataide tiedettä tavoilla, jotka usein heijastelevat tietokirjallisuuden kielellisiä rakenteita.
As regards the former, my aim is to show that our understanding of scientific ideas is to a considerable extent built on the employment of linguistic structures that allow genres of science writing such as popular science to express arguments in a persuasive manner.
Populaarin tietokirjallisuuden osalta tarkoituksenani on osoittaa, että sen käyttämä kieli rakentuu huomattavassa määrin sellaisille rakenteille, jotka tarjoavat mahdollisuuden esittää todellisuutta koskevia argumentteja mahdollisimman vakuuttavalla tavalla.
During this treatise, translation is first equated with sign action, then with interpretation and finally with reasoning.
Tutkimuksessa kääntäminen rinnastuu ensin merkkitoimintaan, sitten tulkintaan ja lopuksi päättelyyn.
Translation is therefore semiosis, semiosis is translation and interpretation, interpretation is reasoning, and so on ad infinitum all being manifestations of the art of marshalling signs.
Semioosi on kääntämistä ja kääntäminen semioosia, semioosi taas tulkintaa ja tulkinta päättelyä merkkien käsittelyn taitoa, loputtomiin.
The three parts of this study are linked by the overall goal of abductive translation studies: investigation into abductive translation develops the theory of semiotranslation, and this enrichment of semiotranslation in turn constructs a semiotic paradigm within translation studies.
Väitöskirjan eri osia sitoo yhteen taustalla kulkeva abduktiivisen käännöstutkimuksen tavoite: miten abduktiivisen kääntämisen kehittelyllä rakennetaan semiokääntämistä ja miten semiokäännösteoriaa näin edistämällä luodaan käännöstutkimukseen puolestaan uutta suuntausta.
Abductive translation studies : The art of marshalling signs
Abduktiivinen kääntäminen ja abduktiivinen käännöstutkimus merkkien käsittelyn taitona
So abductive translation as a form of possibilistic translation receives here an extensive theoretical discussion by citing examples in which abduction manifests itself as (scientific) reasoning and as everyday contemplation.
Abduktiivisen kääntämisen käsitettä pohditaan väitöskirjassa laajasti ja teoreettisesti, mutta myös esimerkkien avulla, joissa abduktio näyttäytyy niin (tieteellisenä) päättelynä kuin arjen kontemplaationakin.
The aim of this work is to explore the alternative and potential which the semiotic approaches to translation entail from the viewpoint of contemporary translation studies.
Tutkimuksessa huomion kohteena on ensinnäkin se, millaisen vaihtoehdon ja potentiaalin semioottinen tarkastelutapa voisi tarjota nykykäännöstutkimuksessa.
This approach is primarily based on the semeiotic of Charles Sanders Peirce (1839 1914), and aims at a fusion of semiotics and translation studies.
Vaikka väitöskirjassa ensin selvitelläänkin yleisen semioottisen käännösteorian mahdollisuutta ja tarpeellisuutta, päähuomio kohdistuu ennen kaikkea siihen, miten amerikkalaisen filosofin ja semiootikon Charles Sanders Peircen (1839 1914) merkkiteoria, semeiotiikka, sopii käännösteoreettiseksi lähtökohdaksi.
The concept of abductive translation is based on abduction, one of Peirce s three modes of reasoning; at the same time Firstness, the category of abduction, becomes foregrounded.
Tämä kääntämisen idea pohjautuu abduktioon, jota Peirce piti induktion ja deduktion ohella yhtenä kolmesta päättelyn tavasta.
Furthermore, this study contributes to the semiotranslational approach and to its theory-building by developing the concept of abductive translation (studies).
Tässä keskeiseksi tutkimuskohteeksi tulee semiokääntämisen perusväittämä kääntämisen abduktiivisuus, mikä johtaa työssä abduktiivisen kääntämisen ja abduktiivisen käännöstutkimuksen käsitteiden kehittelyyn.
This part provides a historical survey, a status report, and a discussion of this area of research, by employing the findings in a boundary-clearing that is multilayered both conceptually and terminologically.
Tarkasteltavana on tällöin tämän lähestymistavan oikeutus, olemassaolo ja luonne, tuloksena puolestaan on monitasoisen käsitteellisen ja terminologisen rajankäynnin lisäksi katsaus tämän tutkimussuunnan historiaan, nykyisyyteen ja tulevaisuuteen.
Here Gorlée s semiotranslational research is examined by focusing on the starting points, features, and development of semiotranslation.
Kohteeksi nousee tällöin erityisesti hollantilaisen semiootikon ja käännöstutkijan Dinda L. Gorléen kehittelemä, pääosin Peircen näkemyksiin perustuva semiokääntäminen ja sen nykytila ja tavoitteeksi sitten puolestaan tämän semiokäännösteorian edelleenkehittäminen.
This dissertation contributes to the fields of theoretical translation studies, semiotic translation theory, and the semiotics of translation.
Tämä tilanne on tarjonnut lähtökohdan teoreettiselle väitöskirjatyölle, joka sijoittuu tähän vain vähän kiinnostusta ja näkyvyyttä saaneeseen semioottisen käännöstutkimuksen ja kääntämisen semiotiikan alaan ja joka pyrkii osaltaan tehostamaan niiden kehitystä ja vaikuttamaan alan suuntautumiseen.
Part Two deals with Peircean semiotranslation.
Nämä tarkastelutavat ovat oikeastaan saman ilmiön, Peircen kaikkiallisen semioosin, eri puolia.
It also discusses the impact of the study on the theories used and on the theory of syntax in general.
Pohdin myös työni implikaatiota soveltamilleni teorioille sekä syntaksin teorioille yleensä.
The information structure analysis is based on the model outlined by Knud Lambrecht.
Informaatiorakenteen analyysissa sovellan Knud Lambrechtin kehittämää mallia.
The final chapter presents the constructions that have been established and the problems encountered in analysing them.
Työn lopussa esitän analyysiluvuissa perustetut konstruktiot ja niiden analysoinnissa kohtaamani ongelmat.
The analyses are based on spoken language data and elicitation.
Analyysit perustuvat puhuttuun aineistoon sekä elisitointiin.
Prosody is included in the study when a syntactic structure seems to code two different focus structures.
Prosodia tulee mukaan tutkimukseen silloin kun jokin syntaktinen rakenne näyttäisi koodaavan kahta eri fokusrakennetta; silloin on tärkeää tutkia erotetaanko fokusrakenteita toisistaan prosodisin keinoin.
I argue first that a proper description of these sentence types should include information structure and, second, that a description which takes into account information structure is possible in the Construction Grammar framework.
Väitän ensinnä, että näiden lausetyyppien kielioppikuvausten tulisi sisältää niiden informaatiorakenne, ja toiseksi, että tällainen kuvaus on mahdollista toteuttaa Charles Fillmoren ja Paul Kayn luoman konstruktiokieliopin viitekehyksessä.
Information structure and Kabyle constructions Three sentence types in the Construction Grammar framework The study examines three Kabyle sentence types and their variants.
Informaatiorakenteesta ja kabyylin konstruktioista Kolmen lausetyypin tarkastelua konstruktiokieliopin viitekehyksessä Tutkin väitöskirjassani informaatiorakenteen ilmaisemista kabyylin kielessä.
The work starts by an examination of the three sentence types and the analyses that have been done in André Martinet s functional grammar framework.
Tutkimukseni alkaa kabyylin dislokaatiolauseen, lohkolauseen ja kanonisen lauseen aikaisempien, André Martinet n kehittämässä teoriakehyksessä tehtyjen tutkimusten tarkastelusta.
The information structure analysis is presented in three chapters, each treating one of the three sentence types.
Analyysiluvuissa tarkastelen kussakin yhtä tutkimuksen kohteeksi valituista lausetyypeistä.
The sentence types are Dislocated sentence, Cleft sentence, and Canonical sentence.
Tutkimukseni kohteena ovat nämä lausetyypit ja niiden varieteetit sekä ns. kanoninen lausetyyppi.
After a presentation of the state of the art, including earlier and more recent models, the principles and notions of Construction Grammar and of Lambrecht s model are introduced and explicated.
Informaatiorakenteen teorioiden tarkastelun jälkeen esittelen konstruktiokielioppia ja Knud Lambrechtin informaatiorakenteen teoriaa.
It constitutes a testing ground notably because the differentiation between the three types of sentences cannot be done without information structure categories and, consequently, these categories must be integrated also in the grammatical description.
Miten nämä kategoriat poikkeavat esimerkiksi indoeurooppalaisten kielten kuvaukseen käytetyistä kategorioista?
The term "speech prosody" refers primarily to the melodic and rhythmic characteristics of speech.
Puheen prosodialla tarkoitetaan lähinnä puheen tonaalisia ja rytmisiä ominaisuuksia.
This research focuses mainly on the following three questions: (1) What are the factors that need to be considered when developing a model of prosodic segmentation of speech, so that the model can be employed regardless of the language or dialect under analysis?
Tämä tutkimus keskittyy lähinnä kolmeen kysymykseen: (1) Mitä seikkoja on otettava huomioon prosodisen jaksottelumallin laadinnassa, jotta spontaanin puheen jaksottelua voi tehdä saman mallin avulla tutkittavasta kielestä tai murteesta riippumatta?
Both speaking and understanding speech require the ability to segment the flow of speech into suitably sized prosodic chunks.
Sekä puhuminen että puheen ymmärtäminen edellyttävät puhevirran jaksottelua sopivan kokoisiksi prosodisiksi jaksoiksi.
(3) How does the IJ-model of intonational chunking introduced as a solution to question (1) function in practice in the study of different varieties of Finnish and Finland Swedish?
(3) Miten kohdan (1) perusteella tehty malli toimii käytännössä suomen ja suomenruotsin varieteettien kuvauksessa?
The boundaries of the prosodic chunks were manually marked in the material according to context-specific acoustic and auditory criteria.
Prosodisten jaksojen rajakohdat on merkitty aineistoon manuaalisesti kontekstista riippuvan tapauskohtaisen arvion perusteella.
The study consists of a general introduction and five detailed studies that approach prosodic chunking from different perspectives.
Tutkimus koostuu johdannosta ja viidestä artikkelista, jotka käsittelevät puheen prosodista jaksottelua eri näkökulmista.
(2) What are the characteristics of a prosodic chunk, and what are the similarities in the ways chunks of different languages and varieties manifest themselves that will make it possible to analyze different data according to the same criteria?
(2) Minkälaisessa prosodisessa jaksossa eri kielten ja niiden varieteettien erot toteutuvat siten, että eri tutkimusaineistoa voidaan analysoida samoilla ehdoilla?
The prosodic segmentation of spontaneous speech has not previously been studied in detail in Finland.
Tämän tutkimuksen aiheena on spontaanin puheen prosodinen jaksottelu, jota Suomessa ei ole tutkittu lainkaan.
On the basis of the empirical comparisons, a prosodic typology is presented for the dialects of Swedish in Finland.
Tutkimuksessa kuvataan yksityiskohtaisesti suomenruotsin murteiden prosodiaa sekä esitetään prosodinen typologia suomenruotsin murteille.
The segmentation is seen to form a hierarchy of chunking.
Malli perustuu erikokoisten jaksojen hierarkiaan.
The common focus of the studies brought together in this work is the prosodic segmentation of spontaneous speech.
Tässä tutkimuksessa esitelty intonaatiojaksomalli (IJ-malli) on tärkeä osa tutkimustuloksista.
On the basis of the data analyzed, the IJ-model was further elaborated and implemented, thus allowing comparisons between different language varieties.
Sen avulla on mahdollista jaksotella suomen ja suomenruotsin murteet ja venäläisten puhuma suomi prosodisiin jaksoihin, joiden avulla eri varieteetteja voidaan vertailla.
Other member countries on the edges of the Russian Empire, like Poland and the Baltic provinces, did not have similar programs.
Muilla alueilla, Puolassa tai Baltian provinsseissa sellaista ei ollut.
Finnish scholarship students in Russia during the autonomy (1812-1917)
Ryssän koulussa : Suomalaiset Venäjän stipendiaatit autonomian aikana 1812-1917
The first two scholars started their journey in 1812.
Ensimmäiset stipendiaatit lähtivät Moskovaan keväällä 1812.
Thus, Russia saw the language as a way to unify the Empire and Finns as an attempt to make them Russians.
Venäläiset näkivät kielen valtakuntaa yhdistävänä tekijänä, suomalaiset pitivät sitä venäläistämisen välikappaleena.
In this paper, Finnish-Russian relations are studied based on the attitude towards the Russian language and the people who studied it in Finland.
Suomen ja Venäjän suhteiden tapahtumien taustalla on tarkasteltu sitä, miten venäjän kieli ja sen harrastajat koettiin eri aikoina.
Besides knowing the language, knowledge of Russian culture and customs is essential in understanding Russia and Russians; therefore, the studies of literature, geography and history have been noted in this research.
Venäjän historiaan, maantietoon ja kirjallisuuteen perehtyminen on edelleenkin paras keino ymmärtää Venäjää.
Students of Russian, and especially the scholars, received the stigma of being unreliable and unpatriotic, a stigma they were never able to get rid of.
Samalla venäjän opiskelijat, stipendiaatit ensimmäisinä, saivat kielen kautta opportunistin ja maanpetturin pysyväksi jääneen leiman.