natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Some new conceptions, e.g. capitalist realism and romanticism, class cross dressing and disempowerment are also introduced.
Suomalaisuudella on voitu viitata moniin eri asioihin, kuten itsenäisyyspäivän paraateihin ja arkisiin itsestäänselvyyksiin, saunomiseen ja synkkämielisyyteen, kansantansseihin, Koskenkorvaan ja Kaurismäen elokuviin.
The first section includes two articles, which deal with the same material.
Väitöskirjassa analysoidaan suomalaisuutta erillisen johdantoluvun sekä yhteensä seitsemän, erilaisia aineistoja käsittelevän analyysin avulla.
Nationality, welfare state, equality, gendered and classified Finnishness, the ordinarity , orders and emotions are regarded as the main concepts of this dissertation.
Tutkitut kertomukset suomalaisuudesta, sukupuolesta ja luokasta vaikuttavat ristiriitaisilta ja epäjohdonmukaisilta.
After that I focus on the intersection of social class and gender in the higher education with reference to the ideas of critical pedagogy and feminist pedagogy.
Yhteiskunnallisen eriarvoisuuden lisääntyessä olisi aiempaa tärkeämpää kiinnittää huomiota sukupuolen ja yhteiskuntaluokan yhteisvaikutukseen myös mediakulttuurin tutkimuksessa ja opetuksessa, vaikka ajatusta suomalaisista yhteiskuntaluokista vierastettaisiinkin.
examines the representations of the (working-class) women of Tampere, which was once a major industrial city with big textile companies and a great preponderance of women.
Ensisijaista näyttää olleen lähinnä (työväenluokkainen) maskuliinisuus, joka usein edustaa suomalaisuutta yleensä.
The main research question concerns, what kind of roles media has in the construction of nationality and how these constructions are culturally gendered and classified.
Toisaalta tutkimus ja opetus voivat ohjata paljonkin sitä, mitä ja miten tulkitaan suomalaisuudeksi.
When the content of the message was positive, the participants rated the voice as more pleasant and clear than when the content was negative or neutral.
Kun viestin sisältö oli myönteinen, ihmiset arvioivat äänen miellyttävämmäksi ja selkeämmäksi kuin silloin, kun puheen sisältö oli kielteinen tai neutraali.
Human Responses to Machine-Generated Speech with Emotional Content
Ihmisten reaktiot keinotekoisesti tuotettuun tunnesisältöiseen puheeseen
This finding indicates the importance of language in human communication.
Tulokset osoittavat sanallisen ilmaisun merkityksen ihmisten viestinnässä.
Thus, passive listening to verbal emotional material induced changes both on the subjective and physiological levels.
Tulokset osoittivat, että keinotekoisesti tuotetun tunnesisältöisen puheen passiivinen kuuntelu aiheutti muutoksia sekä ihmisten tunnekokemuksissa että fysiologisissa vasteissa.
This also enabled an examination of the effects of the human-likeness of synthetic voices on human emotions.
Näin ollen oli mahdollista tutkia myös sitä, miten äänen ihmismäisyys vaikuttaa tunnereaktioihin.
When speaking, both the content of spoken words and the prosodic cues, such as pitch and the speed of the speech, can mediate emotion-related information.
Tunteita voidaan ilmaista puheessa sekä sanallisen sisällön että puheen prosodian, kuten äänen korkeuden, voimakkuuden ja sävelkulun, avulla.
Generally, more human-like synthesizers evoked stronger ratings for emotions than less human-like synthesizers.
Yleisesti ottaen tunneilmaisut, jotka oli tuotettu ihmismäisemmällä äänellä, aiheuttivat voimakkaampia tunnearviointeja ja tunteisiin liittyviä kehon reaktioita kuin vähemmän ihmismäisellä äänellä tuotetut tunneilmaisut.
It seems that the emotional expressions produced by computers could evoke similar emotional responses in humans as the emotional expressions of another human could.
Tulosten perusteella näyttää siis siltä, että keinotekoisesti tuotetut tunneilmaisut voivat herättää samankaltaisia tunnereaktioita ihmisissä kuin toisen ihmisen välittämät tunneviestit.
Even though the spoken stimuli were generated by the monotonous voices of speech synthesizers and lacked interaction context, the stimuli activated the human emotional system.
Vaikka tunneviestit oli puhuttu pääasiassa täysin monotonisella äänensävyllä ilman vuorovaikutuskontekstia ihmisen ja tietokoneen välillä, tunneviestit aktivoivat ihmisen tunnejärjestelmää aiheuttaen muutoksia sekä tunnekokemuksissa että kehon reaktioissa.
Second, because emotions have been recognized as an important part of human–computer interaction (HCI), it is essential to examine how people respond to the emotional expressions of computers.
Toisaalta, tunteiden merkitys on tunnistettu tärkeäksi osaksi myös ihminen-tietokone vuorovaikutusta ja on ehdotettu, että tietokoneiden tunneälyä kehittämällä voitaisiin parantaa ihmisen ja koneen välisen vuorovaikutuksen laatua.
Four different speech synthesizers were employed in this study, which all differed in their speech-production techniques.
Väitöskirjan osatutkimuksissa ihmisille esitettiin erilaisia tunnesisältöisiä sanoja ja lauseita, jotka tuotettiin erilaisilla puhesynteesitekniikoilla.
This thesis summarizes five publications that investigated how the lexical emotion-related content of synthesized speech affected people’s emotion-related experiences and physiological responses in terms of facial-muscle and autonomic nervous system activity (i.e. pupil size and heart rate changes).
Tutkimuksen tarkoitus oli selvittää, miten sanalliset tunneilmaisut vaikuttavat ihmisiin tunnekokemuksen ja fysiologian (pupillin koko, sähköinen kasvolihasaktivaatio ja syke) tasolla.
Finally, the results showed that the lexical content of the messages had such a strong effect on people that the impression of the voice quality was affected by the content of the spoken message.
Tulokset osoittivat myös, että puheen sisältö vaikutti siihen, miten ihmiset arvioivat äänen laatua.
The aim of the present thesis was to examine how people respond to synthetically produced lexical expressions of emotions.
Tämän väitöstutkimuksen tavoitteena oli tutkia, miten pelkkä puheen sanallinen tunnesisältö aktivoi kuuntelijan tunnejärjestelmää.
In addition, the effects of emotional content on the perception of the quality of speech synthesis were studied.
Lisäksi tutkittiin, vaikuttaako puheen sisältö siihen, millaiseksi ihmiset arvioivat äänen laadun.
Such speech can be purely machine generated or it can be based on different types (i.e. shorter or longer) of samples from human speech.
Erilaiset puhesyntetisaattorit mallintavat kukin eri tavalla puheääntä kuulostaen enemmän tai vähemmän ihmismäisiltä.
To study how the pure content of spoken words affects human emotions, speech synthesizers offer good opportunities as they allow for good controllability over the prosodic cues.
Puhesynteesi eli keinotekoinen puhe tarjosi tähän hyvän mahdollisuuden, koska keinotekoisesti tuotetussa puheessa puheen prosodiaa voidaan tarkasti säädellä.
First, even though spoken language is one of the most important means for expressing and conveying emotion-related information, there is scant research on the effects of the lexical meaning of spoken words on human emotions.
Keinotekoisesti tuotetut sanalliset tunneilmaisut aktivoivat ihmisen tunnejärjestelmää Puhe on yksi ihmisen tärkeimmistä ja keskeisimmistä kanavista ilmaista tunteita ja rakentaa sosiaalisia suhteita.
Thus, it is important to study how the lexical content of spoken words affects emotional responses in humans.
Aikaisempien tutkimusten perusteella ei ole kuitenkaan esimerkiksi selvää, miten tietokoneen ilmaisemat tunteet vaikuttavat ihmisiin.
"Not such a bad exercise" – eTampere development programme as a network builder
"Kokonaisuutena ei ollut paha harjoitus" – eTampere-kehittämisohjelma verkostojen rakentajana
In this thesis I argue that the eTampere programme should be examined not only as a forum of collaboration, but also as a forum for interaction and collective learning, and as a part of the development continuum of the city of Tampere.
Tutkimuksessa esitetään, että eTampereen kaltaisia kehittämisohjelmia tulee tarkastella paitsi tekemisen ja yhteistyöprosessien, myös vuorovaikutuksen ja kollektiivisen oppimisen foorumina, sekä osana paikallista kehittämisen jatkumoa.
eTampere and its follower development programmes, Creative Tampere and Open Tampere share some common goals: they aim for extensive collaboration and net-working.
eTamperetta ja sitä seuranneita kehittämisohjelmia, Luovaa Tamperetta ja Avointa Tamperetta yhdistävät nimenomaan laajaan ja monipuoliseen yhteistyöhön ja verkostoitumiseen liittyvät tavoitteet.
From this viewpoint the processes of interaction and collective learning can be more significant than the programme results themselves.
Tutkimus muistuttaakin, että tästä näkökulmasta tarkasteltuna tekeminen ja siihen kytkeytyvät vuorovaikutusprosessit ja niiden yhteydessä oppiminen voivat olla jopa tärkeämpiä kuin ohjelman mitattavissa olevat tulokset.
As a result common and shared values, interests, and ways of doing things may emerge as the basis upon which to build more concrete cooperation and measures of development.
Tällaisia ovat esimerkiksi eri toimijoille yhteiset arvot, intressit ja toimintatavat, joiden varaan voidaan rakentaa verkostoja ja yhteenliittymiä sekä myös konkreettisempaa yhteistyötä ja kehittämistä.
Unlike the planning and imple-mentation of singular future visions, this capacity and competence creating ap-proach, based on continuity, helps in managing instability and adapting to changes.
Näin pyritään luomaan yksittäisten, selkeiden tulevaisuudenvisioiden sijaan sellaista kapasiteettia ja sellaisia kompetensseja, jotka antavat valmiuksia epävarmuuden hallintaan sekä toimintaympäristön muutoksiin sopeutumiseen.
In more broad terms the issue at stake is how such programmes, that are crucial elements in today’s regional development, aim to create patterns of action that enable continuous and development-oriented practices and policies based on local premises.
Laajemmin tutkimuksessa on kyse siitä, kuinka ohjelmaperusteisen aluekehittämisen avulla pyrittiin luomaan Tampereelle jatkuvan ja kehittämisorientoituneen, omista lähtökohdista tapahtuvan ja omiin vahvuuksiin tukeutuvan organisoitumisen ja uudistumisen mahdollistavia toimintamalleja.
The main themes of this process may change from information society development to issues such as crea-tive businesses, and alongside this, investments in developing immaterial elements of competitiveness are continuously being made.
Ohjelmaketjulla sekä ohjelmien säännöllisellä arvioinnilla on pyritty luomaan kehittämisjatkumo sekä jatkuva oppimisprosessi, jossa vaihtuvien pääteemojen, esimerkiksi tietoyhteiskuntakehitykseen ja luoviin aloihin panostamisen rinnalla ja alaisuudessa satsataan kilpailukyvyn aineettomiin elementteihin ja niiden kehittämiseen.
"Not such a bad exercise" – eTampere development programme as a network builder eTampere development programme was implemented between 2001–2005 and its general objective was to make Tampere a global leader in the research, development and application of products and services related to the information society.
HM Timo Poutiainen tarkastelee väitöskirjassaan vuosina 2001-2005 toteutettua eTampere-kehittämisohjelmaa ja erityisesti ohjelman määrätietoisia pyrkimyksiä edistää paikallisten yritysten, korkeakoulujen ja julkisen hallinnon välistä uudenlaista, tieteenala- ja organisaatiorajat ylittävää yhteistyötä ja verkostoitumista.
In practice the programme set out to organize events for its interest groups and to search actively common denominators upon which to build up networks.
Toisaalta eTampere onnistui kuitenkin myös lähentämään osapuolia ja toimintakulttuureita ja löytämään yhteisiä nimittäjiä näiden välille.
Here the key factors are related particularly to the cognitive dimension of social capital and its components: common culture, shared language and vision and their role in creating, activating and maintaining social capital.
Syynä tähän olivat osapuolten eriävät intressit sekä erot toimintakulttuureissa ja kehitysnäkemyksissä, joiden roolia ohjelmakonteksti ja eTampereen tavoitteenasettelu osaltaan vain korostivat, erityisesti sosiaalisen pääoman ja sosiaalisiin suhteisiin vaikuttavien tekijöiden näkökulmasta tarkasteltuna.
Within eTampere programme the crucial factor was how the relations fostering a sense of community between the actors were formed: how did the primary actor problematize the situation at hand, how it defined the actors and their identities and interests needed in completing the translation, and how it attracted their interest and convinced them to accept the roles it had defined.
Tässä auttoi erityisesti kunnianhimoinen ja vahva visio Tampereesta tietoyhteiskunnan kärkikaupunkina, joka toimi keskustelunavaajana ja loi omalta osaltaan edellytyksiä tietoisuuden, ymmärryksen ja asenteiden muuttamiselle.
The analysis focuses on one Roman imperial dynasty, the Antonines (AD 138-192).
Väitöskirja on laadullinen tapaustutkimus, jonka kohteeksi on valittu yksi keisarillisen Rooman dynastioista, Antoninusten dynastia (138-192 jKr.).
The material consists of numismatic (coins and medallions) evidence, public monuments (epigraphic and sculptural evidence), as well as the writings of ancient authors.
Tutkimuksessa tarkastellaan numismaattisia lähteitä (kolikoita ja mitaleita), julkisia monumentteja (piirtokirjoituksia ja veistoksia) sekä kirjallisia lähteitä.
Augusti filii et filiae : The Role of Antonine Offspring in Negotiations of Roman Imperial and Local Power
Keisarin pojat ja tyttäret : Antoninusten keisariperheen jälkeläisten rooli neuvottelussa Rooman keisarillisesta ja paikallisesta vallasta
The study demonstrates that the emperors Antoninus Pius and Marcus Aurelius used the imagery of their children and grandchildren to legitimate their rule and dynasty and indicates that this imagery and its use in imperial politics was more versatile and wide-ranging than previously thought.
Tutkimus osoittaa, että lasten käyttö osana keisari Antoninus Piuksen ja Marcus Aureliuksen politiikkaa oli laajempaa ja monipuolisempaa, kuin aikaisemmassa tutkimuksessa on tunnistettu.
The study shows that the Antonine emperors aimed their child-related messages in coins and medallions especially to members of the senatorial order, the military and the urban plebs of Rome who symbolized the whole population of the empire.
Tutkimus osoittaa, että tärkeimmät yhteiskunnalliset ryhmät, joille keisarin valtaa osoitettiin jälkeläisten kuvia käyttämällä olivat senaattorisäätyjen jäsenet, sotilaat ja Rooman kaupungin plebeiji-väestö, joka edusti symbolisesti koko valtakunnan väestöä.
The imagery of small children and groups of children, the imagery of heirs and those daughters who became empresses as well as the imagery connected to the end of childhood in untimely death or adulthood are analysed.
Näitä ovat pienten lasten ja lapsiryhmien käyttö representaation välineenä, vallanperijöiden ja keisarinnaksi nostettujen lasten kuvaukset, sekä lapsuuden rajautuminen kuolemaan tai aikuisuuteen.
Analysis of the agency of the subjects shows that it was especially members of the local elite, the power-holding members of town councils, senatorial individuals from the Greek east as well as local office holders who used the imagery of imperial children in coinage and honorific monuments.
Näitä olivat etenkin provinssien paikallinen eliitti eli julkista valtaa käyttävät neuvostojen jäsenet, senaattorisäätyyn kuuluvat valtakunnan kreikankieliseltä alueelta kotoisin olleet yksityishenkilöt ja paikalliset virkamiehet.
The study examines how the Roman emperor defined and legitimated his rule by producing imagery of his offspring and how the imagery created by the subjects of the emperor contributes to the defining of power on both imperial and local levels.
Tutkimuskysymystä tarkastellaan kahdelta tasolta: kuinka Rooman keisari rakensi ja oikeutti valtaansa ja asemaansa valtakunnan huipulla kuvaamalla lapsiaan, ja kuinka keisarin alamaiset kaikkialla valtakunnassa määrittelivät omaa asemaansa suhteessa keisarikunnan valtarakenteisin keisarin lapsista tehtyjen kuvausten kautta.
The study discusses Roman imperialism and proves that imperial children were tools in the imperialist processes of Rome in the Antonine age.
Tutkimus myös osoittaa, että keisareiden lasten kuvaukset olivat osa Rooman imperialistisia pyrkimyksiä.
The dynasty had many children, both adopted and biological, and traces of these children have been preserved in various source types.
Dynastian valtakausi on erityinen tutkimuskohde useiden perheeseen syntyneiden tai adoptoitujen lasten ja näistä säilyneiden monipuolisten lähteiden takia, mutta myös, koska aikakausi edustaa siirtymää adoptiokeisareiden ajasta biologiseen vallan periytymiseen.
There was, however, uncertainty concerning succession and the dynasty’s continuity, which makes it an interesting era to discuss the processes of constructing a dynasty through the roles of children.
Vallanperimystä leimaa kuitenkin epävarmuus, mikä tekee dynastian rakennusprosessista ja keisarin alamaisten reaktioista siihen valaisevan tarkastelukohteen.
The main premise followed in the study is that making a visual reference to the emperor’s child says something different than merely making a reference to the emperor himself.
Tutkimus lähtee siitä oletuksesta, että käyttämällä keisarin lapsia vallan ja aseman osoittamiseen voidaan viestiä niistä jotakin sellaista, mitä pelkkää keisaria kuvaamalla ei voida tuoda ilmi.
The concept of child is understood both as a social relationship and as the phase of life spanning from birth to youth or legal adulthood.
Tutkimuksessa lapsuus käsitetään ikäkautena ennen aikuisuutta, mutta myös vanhempien ja lasten välisenä suhteena.
Imagery of imperial children was also used to represent a close relationship between the local actor and the emperor.
Lasten kuvausten käyttö oli harvinaista verrattuna keisarin kuvaamiseen, mikä teki siitä alamaisille erinomaisen keinon erottautua paikallisyhteisössään ja viestiä läheisestä suhteesta keisariperheeseen.
This study is the first to present a synthesis of the use of imperial children as representations of power and status on not only imperial, but also on the level of local, provincial patterns.
Tutkimus on ensimmäinen, jossa analysoidaan kattavasti keisariperheen jälkeläisten käyttöä osana keisarin alamaisten vallan ja aseman rakentamista.
This dissertation studies the representation of social power and status in the second-century Roman Empire through the imagery of imperial offspring.
Väitöskirja käsittelee valtasuhteiden ja sosiaalisen aseman määrittelyä ja rakentamista Rooman valtakunnassa.
All material is discussed primarily with regard to its function as public representation intended to communicate the social power and status of the actor behind it.
Väitöskirjan tutkimuskysymyksenä on, kuinka valtaa ja asemaa määriteltiin julkisissa representaatioissa.
The study is a qualitative case study of the use of offspring in manifestations of power.
Monipuolisen aineiston kautta voidaan tavoittaa kokonaisvaltainen käsitys siitä, kuinka keisariperheen lapsia käytettiin vallan ja aseman osoittamisen välineenä.
Thus, it is unlikely that the pathogenesis of age-related osteoporosis is attributable to a failure in the mechano-sensory system.
Ikääntymiseen liittyvän osteoporoosin uskotaan yleisesti johtuvan vanhan luun kykenemättömyydestä mukautua siihen kohdistuvaan kuormitukseen.
This finding implies that strengthening of senescent human bones may also be possible naturally provided that safe and efficient training methods can be developed for the oldest old.
Tutkimustulos viittaa siihen, että mikäli turvallisia ja tehokkaita kuormitusmenetelmiä pystyttäisiin kehittämään, ikääntymiseen liittyvän osteoporoosin kehittymiseen saatetaan voida vaikuttaa luonnollisesti kuormituksen avulla.
A large portion of the thesis relates to the development of new methods as well as the enhancement of the existing methodology used in experimental bone research.
Viimeisen vuosikymmenen aikana monet luonnontieteelliset alat ovat olleet murrosvaiheessa uusien entistä hienostuneempien tutkimusmenetelmien kehityttyä.
The objective of this thesis was to gain further insight into the skeletal ontogeny over the life-span, with a focus on the pathogenesis of age-related osteoporosis.
Tämän väitöstutkimuksen ensimmäisessä osassa tutkittiin biomekaanisten testien käytettävyyttä luututkimuksessa ja kehitettiin uusi biomekaaninen testi rotan reisiluun lujuuden selvittämiseksi.
In the final experiment of this thesis, mature and senescent rats were subjected to a treadmill training intervention, to show that even the bones of very old rats are able to respond appropriately to the increased locomotive loading.
Tämän tutkimuksen kolmannessa osassa osoitettiin, että vanhan rotan luun mukautumiskyky on yhtäläistä nuorten yksilöiden luihin verrattuna.
The osteogenic effect of estrogen, in turn, occurred at the endosteal surface of the femur, possibly as this is the most efficient site for mineral metabolism.
Naishormonin osuus vaikuttaa tutkimuksen perusteella olevan määrällisesti vähäinen mutta tarkoituksenmukainen lisäten mineraalivarantoja luustoon jälkeläistuotannon tarpeisiin.
The preform circular cross-section obtained its characteristic elliptic shape as a consequence of locomotive loading.
Sen sijaan kuormitus on välttämätöntä luun ominaisen muodon kehittymisen kannalta.
This finding led to the development (introduction and validation) of a novel testing method for assessing the structural rigidity of the rat femur in this particular direction.
Tässä tarkasteltiin kasvun, naishormonin (=estrogeenin) ja mekaanisen kuormituksen vaikutuksia luustoon.
Secondly, it was shown that the functional adaptation of bones to increased loading is direction-specific, occurring virtually exclusively in the mediolateral direction of the rat femoral midshaft.
Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että aktiivisilla, liikkuvilla yksilöillä luut ovat vahvempia ja vuodelevossa olevilla luut ovat heikompia.
First, referring to the extensive literature survey, it was shown that the breaking load remains the preferable trait for analyzing and reporting the mechanical competence of bones in experimental osteoporosis studies, while the utility of stiffness and energy absorption is seriously challenged due to their poor precision.
Usein tämä kuitenkin tuntuu tapahtuvan sen kustannuksella, että unohdetaan luuston perustehtävä liikkumisen mahdollistavana tukirankana ja siten sen tärkeimmät ominaisuudet: lujuus ja jäykkyys.
However, the phenotype of midshaft geometry was interestingly influenced by both locomotive loading and estrogen.
Geenien, molekyylien ja reseptoreiden tutkimisesta on tullut myös luututkimuksen pääsuuntaus.
The test was used in an experimental study aiming to delineate the respective effects and the possible interaction of locomotive loading and estrogen on the normal development of the rat femoral midshaft.
Tästä syystä kokeellisessa luututkimuksessa on käytettävä biomekaanisia testejä, joissa luuta kuormitetaan katkeamiseen saakka.
It was shown that the longitudinal growth of rat femur is largely irrespective of locomotive loading or estrogen.
Ihmisillä tehdyissä tutkimuksissa on osoitettu, että runsas liikunta ikääntyneillä on korkeintaankin luun kuntoa ylläpitävää mutta harvoin luuta vahvistavaa.
It would seem that in 10-20% of patients end-stage renal disease (ESRD) develops during 10-20 years of follow-up.
Arviolta kuitenkin 10-20 % potilaista vajaatoiminta etenee terminaalivaiheeseen 10-20 vuoden seurannan aikana.
The mean follow-up time was eight years in IgMN and ten in IgAN.
Seuranta-aika oli keskimäärin 10 vuotta IgAN:ssa ja kahdeksan vuotta IgMN:ssa.
Renal biopsies from were examined by light-microscopy and immunohistochemical methods.
Munuaiskoepalat tutkittiin valomikroskoopilla ja immunohistokemiallisin menetelmin.
Vascular diseases are clearly more common in IgAN patients than in the general population.
Tutkimuksen mukaan verisuonisairaudet ovat selvästi yleisempiä IgAN-potilailla kuin normaalilla väestöllä.
In the present work 223 IgAN patients and 110 IgMN patients were studied.
Tutkimuksessa oli 223 IgAN-potilasta sekä heille osoitettu verrokkiryhmä.