natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The first stage, or ‘first contact’, happens during childhood and adolescence when the person becomes acquainted with youth culture and possibly with youth cultural practices.
Ensimmäinen, "first contact", tapahtuu lapsuuden ja teini-iän aikana, kun henkilö tutustuu nuorisokulttuuriin ja mahdollisesti sen tekemiseen.
The second, or ‘immersion’, happens in emerging adulthood as the person begins to increasingly participate in youth culture while at the same time looking for their place in society.
Toinen, "immersion", tapahtuu varhaisaikuisuudessa, kun henkilö alkaa osallistumaan nuorisokulttuuriin ja sen tuottamiseen kasvavissa määrin samalla, kun etsii paikkaansa yhteiskunnassa.
The work treats the data produced by interviews as oral history, which emphasises the interviewees own experience of the events they relate.
Työ nivoutuu myös muistitietotutkimuksen perinteeseen, joka lähestyy haastatteluin tuotettua aineistoa haastateltavien omana kokemuksena tapahtuneesta.
The third stage, or ‘realisation’ happens when the person gets a – more or less – fully-fledged and stable form of employment in the production of youth culture.
Kolmas, "realisation", tapahtuu, kun henkilö saa – suhteellisen – säännöllisen ja kokonaisvaltaisen roolin nuorisokulttuuriin tuottamiseen liittyvässä työpaikassa.
The study reveals that a DIY career is made up of four consequential life-course stages.
Tutkielman tuloksena voidaan sanoa DIY careerin muotoutuneen neljän toisiaan seuraavan elämänkulun tason kautta.
This thesis asks how participation in youth cultural practices has formed into a life-long career in culture.
Tutkielmani selvittää kuinka nuorisokulttuurin toimiin osallistuminen muodostuu elämänikäiseksi työuraksi nuorisokulttuurin ja muun kulttuurin tuottamisen parissa.
The so-called concept of DIY (‘do-it-yourself’) career is a recent opening in the research of youth culture and subcultures.
Niin sanottu DIY career -keskustelu ("tee se itse -ura") on tuore avaus nuoriso- ja alakulttuurien tutkimuksessa ja nivoutuu nousemassa olevaan akateemiseen kiinnostukseen nuorisokulttuuriin osallistumisen ja ikääntymisen suhteesta.
Their life courses were constructed via their own agency without the help of particular training or other societal institutions.
Osa Lepakkoluolan alkuvuosina tilan ympärillä toimineessa skenessä mukanaolijoista kasvoi tilan mukana rakentaen elämänsä ja uransa kulttuurin parissa oman toimijuutensa varassa ilman koulutuksen ja muiden yhteiskunnallisten instituutioiden tarjoamaa vetoapua.
The place became known as Lepakkoluola (‘Batcave’) and served as a central space for the Helsinki music, art and other youth culture scenes.
Seuraavien kahden vuosikymmenen aikana "Lepakko" oli helsinkiläisen omaehtoisen musiikin, taiteen ja muun nuorisokulttuurin kehto.
The core research participants are 20 formerly abducted LRA combatants (ten males and ten females aged between 24–55 years) who have returned back to civilian life before the northern Uganda conflict ended in 2006.
Pääosallistujaryhmä koostuu 20:stä entisestä LRA:n kaappaamasta henkilöstä (10 miestä ja 10 naista 24–55 ikävuoden väliltä), jotka ovat palanneet takaisin siviiliin ennen Pohjois-Ugandan konfliktin loppumista vuonna 2006.
The findings of this thesis suggest that even though the three healing practices approach war-related symptoms from ontologically different angles, they all offer meaningful tools to repair broken social relationships and retether the former abductees back to their social worlds in ways that can reduce trauma symptoms and foster healing.
Tutkielman löydökset osoittavat, että vaikka eri parannusjärjestelmät lähestyvät sodan aiheuttamia psykologisia oireita ontologisesti eri näkökulmista, niillä kaikilla on edellytykset korjata entisten kaapattujen rikkoutuneita sosiaalisia suhteita sekä sitoa heidät takaisin osaksi sosiaalista maailmaa tavoin, jotka vähentävät traumaoireita ja edistävät paranemisprosessia.
The work’s focus is on how the former LRA abductees make meaning of their subjective experience of trauma according to the Acholi world view and how these experiences guide their search for healing.
Työn keskeinen tutkimuskysymys käsittelee sitä, miten LRA:n kaappaamat henkilöt käsittävät subjektiiviset traumakokemuksensa suhteessa maailmankuvaansa sekä tapoja, joilla kokemukset ohjaavat heidän hoitoon hakeutumistaan.
The research for this thesis is based on three-month-long ethnographic fieldwork consisting of participant observation, semi-structured interviews, group discussions, and other informal interactions in the Acholi districts of Gulu and Nwoya between October and December 2017.
Tutkielman aineisto on kerätty kolmen kuukauden etnografisen kenttätyöjakson aikana Pohjois-Ugandan Gulun ja Nwoyan piirikunnissa, syys-lokakuussa 2017.
These questions are examined in the context of three healing practices from which the formerly abducted research participants have sought help for their war-related psychological symptoms: public healthcare and non-governmental psychosocial trauma counselling, local ajwaka spirit mediums, and Pentecostal and Charismatic Christian churches.
Tutkimuskysymyksiä tarkastellaan kolmen rinnakkaisen parannusjärjestelmän puitteissa, joita ovat julkinen terveydenhuolto ja kansalaisjärjestöjen tarjoama traumaterapia, ajwaka-henkiparantajat sekä karismaattis-kristillinen kirkko.
Until recently, the study of trauma in northern Uganda has revolved around the study of local spirits and Acholi rituals.
Viimeisimpiä tutkimuksia lukuun ottamatta sotatrauman tutkimus Pohjois-Ugandassa on keskittynyt korostuneesti paikallisten henkien ja rituaalien tarkasteluun.
The present study contributes to the broadening of the scope of the study of trauma among the Acholi towards other healing practices and provides a critical and multifaceted review of how the formerly abducted Lord’s Resistance Army combatants conceptualise their experience of war-related psychological symptoms from their socio-cultural perspective in post-war northern Uganda.
Tutkielma pyrkii osaltaan laajentamaan käsitystä traumasta kattamaan entistä paremmin myös muita parannusjärjestelmiä sekä tarjoamaan kriittisen ja moniäänisen katsauksen siihen, miten entiset Herran vastarinta-armeijan kaappaamat sotilaat käsitteellistävät sodan aiheuttamat psykologiset traumaoireensa sodasta toipuvassa Pohjois-Ugandassa.
However, these experiences are shaped by external constraints related to economic and sociopolitical subjugation under state rule, hierarchical social structure as well as intimate intersubjective power relations and cultural norms that can either enable or challenge the former abductees’ access to healing.
Tulkinnat ja tarjolla olevat hoitovaihtoehdot ovat riippuvaisia ulkopuolisista rajoitteista, jotka liittyvät valtionhallinnon harjoittamaan politiikkaan, hierarkkiseen yhteiskuntarakenteeseen sekä intiimeihin subjektienvälisiin valtasuhteisiin ja sosiaalisiin normeihin, jotka voivat toisaalta mahdollistaa ja toisaalta vaikeuttaa entisten kaapattujen hoitoon pääsyä.
This thesis looks at the post-war reintegration of and war trauma in the former Lord’s Resistance Army (LRA) rebel force abductees in the Acholi subregion of northern Uganda.
Tässä pro gradu -tutkielmassa tarkastellaan Herran vastarinta-armeija -nimisen kapinallisliikkeen (Lord’s Resistance Army, LRA) kaappaamien entisten sotilaiden kotiutumista sekä kokemuksia psykologisesta traumasta Pohjois-Ugandan Acholin maakunnassa.
Furthermore, medical professionals, trauma counsellors, ajwaka spirit mediums, Charismatic Christian pastor, and relatives of the core research participants were interviewed for this study.
Tutkielmaa varten on lisäksi haastateltu terveyden-huollon ammattilaisia, traumaterapeutteja, ajwaka-henkiparantajia, karismaattiskristillisen kirkon pastoria sekä entisten kaapattujen sukulaisia.
This thesis argues that the search for healing is full of uncertainty about the cosmological origin of symptoms, social tensions, and opaque motives of helpers.
Toimivan hoitomuodon löytyminen on epävarma prosessi, jossa epätietoisuutta aiheuttavat erityisesti epäselvyys oireiden alkuperästä, sosiaaliset jännitteet intiimeissä ihmissuhteissa sekä auttajien motiivien kyseenalaistaminen.
This thesis is built around medical anthropological theories of trauma and anthropological theories of subjectivity, where the former LRA abductees’ symptoms are approached through a three-dimensional theoretical framework of inner subjectivity, structural subjugation, and intersubjective relations.
Aihetta lähestytään kolmiosaisen teoreettisen viitekehyksen näkökulmasta, jossa trauma ymmärretään yhtäältä sisäisenä subjektiivisuutena ja toisaalta rakenteellisena alistumisena (subjugaatio) sekä intersubjektiivisina suhteina.
However, for various reasons the administered treatments sometimes fail, which forces symptom-sufferers to move beyond their preferred healing practices to find relief from their war-related symptoms.
Toisinaan valittu hoitomuoto saattaa kuitenkin epäonnistua, mikä pakottaa entiset kaapatut etsimään paranemiskeinoa suosimansa parannusjärjestelmän ulkopuolelta.
In conclusion, this thesis proposes that the gap between the former LRA abductees and the wider Acholi community has narrowed over the years since the conflict ended, but for some research participants the ongoing experiencing of war-related psychological symptoms still prevent them from fully participating in the Acholi society, which continues to hinder their reintegration.
Lopuksi tutkielmassa esitetään, että ero entisten kaapattujen sekä muun acholi-väestön välillä on kaventunut huomattavasti sodan päättymistä seuranneiden vuosien aikana.
This thesis proposes that the war-related symptoms find their meaning through inner and bodily experiences, personal convictions, and subjective world views of their sufferers, which steer the former LRA abductees towards their preferred healing practices.
Tutkielmassa esitetään, että sodan aiheuttamat psykologiset oireet saavat merkityksensä ihmisen sisäisenä ja ruumiillisena kokemuksena, joita tulkitaan kokijan henkilökohtaisen vakaumuksen ja maailmankuvan perusteella.
The main reason is that the time use research is conducted only every ten years.
Suurin syy tähän on se, että ajankäyttödataa on vain joka kymmenenneltä vuodelta.
However, the correlation between output and market hours is 1.33 times larger in the household production model than in the standard model.
Kuitenkin korrelaatio tuotannon ja markkinatyötuntien välillä on 1,33 kertaa suurempi kotitaloustyömallissa kuin standardimallissa.
Moreover, Finns spent on average three hours and 21 minutes on daily basis on household production in 2009.
Lisäksi suomalaiset käyttävät keskimäärin päivittäin kolme tuntia ja 21 minuuttia kotitaloustöihin vuonna 2009 tehdyn ajankäyttötutkimuksen mukaan.
Both models are then calibrated with Finnish figures and simulated.
Molemmat mallit kalibroidaan Suomen dataa vastaaviksi ja sen jälkeen ne simuloidaan.
The real business cycle theory attempts to explain and study the properties of business cycles.
Reaalisten suhdannevaihteluiden teoria pyrkii selittämään ja tutkimaan suhdannevaihteluita.
The results indicate that market hours are procyclical in both models.
Tulokset osoittavat, että markkinatyötunnit ovat molempien mallien mukaan samansyklisiä.
According to Statistics Finland, the non-salaried homework was 39.8 % of the measured Finnish GDP in 2016.
Vuonna 2016 palkaton kotityö oli Tilastokeskuksen mukaan 39,8% Suomen lasketusta bruttokansantuotteesta, kun vapaaehtoistyö otetaan huomioon.
The models constituted are for a frictionless closed economy.
Työssä rakennetut mallit ovat suljetun talouden kitkattomia malleja.
In this Master’s Thesis, the household production is studied within the real business cycle (RBC) theory.
Tässä maisterin tutkielmassa kotitaloustyötä tarkastellaan reaalisten suhdannevaihteluiden teorian puitteissa.
Yet, the Finnish time use data cannot prove the procyclicality of household production hours.
Suomen ajankäyttödata ei kuitenkaan tue kotitaloustuntien vastasyklisyyttä.
The measured gross domestic product, GDP, does not consider non-paid homework in its figures.
Laskettu bruttokansantuote ei perinteisesti sisällä palkatonta kotityötä.
Yet, the standard economic theory also excludes household production in the models although individuals are known to allocate their time between market work, homework and leisure.
Valtavirtataloustieteessä yksilöt jakavat aikansa markkinatyöhön ja vapaa-aikaan, vaikka käytännössä yksilöiden aika jakautuu markkinatyöhön, vapaa-aikaan ja kotitaloustyöhön.
In this sense, the results presented can only be taken as describing facts of the Finnish economy when household production is considered.
Työssä saadut tulokset onkin nähtävä vain Suomen taloutta kuvaavina tekijöinä.
Real business cycles are studied by constituting a dynamic stochastic general equilibrium model (DSGE) for both cases: one for the household production and one for the standard non-household production.
Tutkielmassa rakennetaan dynaaminen stokastinen yleisen tasapainon malli, joka sisältää kotitaloustuotannon.
Also, the timing of the research does not reconcile with the Finnish recessions.
Lisäksi, ajankäyttötutkimusta ei ole koskaan tehty samana vuonna, kun Suomessa on alkanut taantuma.
However, the relative size of the so called household production is large both from time use perspective but also as monetary wise.
Kuitenkin kotitaloustyö on niin rahallisesta kuin ajankäytöllisestä näkökulmasta merkittävää.
Also, the household production model generates highly countercyclical home hours.
Kotitaloustyötunnit puolestaan ovat vahvasti vastasyklisiä kotitaloustuotantomallin mukaan.
The purpose is to compare the benefits of including household production into the real business cycle model to the standard alternative where it is excluded.
Mallien vertaamisella pyritään tutkielmassa tutkimaan, miten suhdannevaihteluiden tulkinta muuttuu, kun kotitaloustyö on otettu mukaan.
Hence, the data available cannot explain the countercyclical home hours indicated by the household production real business cycle model.
Tämän vuoksi kotitaloustuntien vastasyklisyyttä ei voida todistaa.
Household production in the Real Business Cycle Model for Finland
Lisää tutkimusta aiheesta kaivattaisiin, jotta voitaisiin todella sanoa parantaisiko kotitaloustyön huomioiminen Suomen makrotalouden mallinnusta
Interviews are analysed by using thematic analysis.
Haastattelut analysoidaan temaattisen analyysin keinoin.
In today’s Finland, women are more educated than men and they vote more actively.
Nykypäivän Suomessa naiset ovat koulutetumpia kuin miehet ja äänestävät miehiä aktiivisemin.
Finland is considered one of the best countries in the world in regards gender equality.
Suomea pidetään yhtenä maailman tasa-arvoisimmista maista.
It seems, however, that female candidates have not succeeded in inheriting supporters from the relinquishing parliamentarians.
Näyttää kuitenkin siltä, että naisehdokkaat eivät ole onnistuneet perimään itselleen tukijoukkoja luopuneilta kansanedustajilta.
This Master’s Thesis is a case study that aims to explain what causes these regional differences.
Tämä pro gradu -tutkielma on tapaustutkimus, joka pyrkii löytämään selityksiä näille vaalipiirien välisille ja alueellisille eroille.
Based on the first part of the study, three case studies are selected for in depth case studies: Kymi, Oulu and Central Finland.
Tutkimuksen ensimmäisen osan perusteella kolme vaalipiiriä – Kymin, Oulun ja Keski-Suomen vaalipiirit – valitaan tarkemman tarkastelun kohteeksi.
A major difference between the constituencies is their electoral setting and the role of regional party organisation and actives.
Merkittävä ero vaalipiirien välillä on vaaliasetelmassa ja keskustan piirijärjestöjen ja puolueaktiivien roolissa.
The Finnish Centre Party is one of the least balanced political parties in Finland when it comes to the proportion of female parliamentarians.
Suomen keskusta on yksi eduskunnan miesvaltaisimmista puolueista.
Based on the interviews it is clear that while all Centre Party organisations have the same formal rules, the list formation process, the regional practises and the electoral setting are different in all three constituencies.
Haastattelujen perusteella on selvää, että vaikka kaikissa vaalipiireissä ehdokaslistojen muodostamisessa ja vaalitoiminnassa noudatetaan muodollisesti samoja puolueen sääntöjä, käytännössä vaalipiirien ja keskustapiirien toimintatavat ja vaaliasetelmat eroavat toisistaan.
Based on the interviews it seems that in the Kymi constituency, the constituency with the fewest female parliamentarians, internal competition is less equal as the incumbent parliamentarians have a strong position within the Centre Party organisation.
Haastattelujen perusteella Kymin vaalipiirissä, jossa naisia on mennyt läpi vähiten tutkituista vaalipiireistä, puolueen ehdokkaiden välinen kilpailu on epätasaisempaa ja istuvilla kansanedustajilla on vahvempi asema piirijärjestöissä kuin kahdessa muussa vaalipiirissä.
However, women are a still a minority in the Finnish parliament, and are less likely to serve as ministers as well as in other powerful political positions.
Tästä huolimatta naiset ovat edelleen vähemmistö eduskunnassa ja naisia löytyy miehiä vähemmän politiikan huipulta.
First, the study explores how women’s political representation has developed in different constituencies over time when it comes to the number of elected female parliamentarians.
Ensimmäinen osa tutkimusta kartoittaa, miten naiskansanedustajien määrä on kehittynyt eri vaalipiireissä.
Furthermore, there are large variations among Finnish political parties when it comes to the proportion of woman parliamentarians.
On tärkeää huomata, että puolueiden välillä on kuitenkin suuria eroja naiskansanedustajien määrässä.
The first part of the study also addressed constituencies’ differing trends in regards to women’s representation – some constituencies were more gender balanced, others more male dominated.
Tutkimuksesta käy myös ilmi, että vaalipiirit ovat kulkeneet eri suuntiin tasa-arvon suhteen, kun osasta on tullut vuosikymmenien aikana miesvaltaisempia ja toisissa naisten edustus on kasvanut.
When an elected parliamentarian steps down, it creates a situation where more voters and supporters are available for newcomers.
Asetelma muuttuu, kun joku istuvista kansanedustajista ilmoittaa luopuvansa tehtävästään, jolloin uusille yrittäjille on jaossa tukijoukkoja ja ääniä.
The case studies are explorative in nature and conducted by interviewing central Centre Party actors, parliamentarians and candidates who have experience in the workings of the regional party organization.
Näitä vaalipiirejä tutkitaan haastattelututkimuksella, jossa haastallaan vaalipiirien keskeisiä keskustatoimijoita, keskustan piirijärjestöjen puheenjohtajia, toiminnanjohtajia, kansanedustajia, kansanedustajaehdokkaita ja muita keskeisiä taustavaikuttajia, jotka tuntevat vaalipiirien toiminnan läheltä.
Starting from the 1991 election until the 2015 election, the quantitative overview of the constituencies shows that there are substantial differences between the electoral constituencies.
Tutkimus käy läpi eduskuntavaalit vuodesta 1991 vuoteen 2015 ja osoittaa, että keskustalaisten naiskansanedustajien määrässä on merkittäviä eroja vaalipiirien välillä ja naisehdokkaiden keräämät äänimäärät sekä naisehdokkaiden määrä vaihtelevat runsaasti.
Furthermore, constituencies differ when it comes to the turnover in the composition of the group of elected parliamentarians.
Lisäksi vaalipiirit eroavat siinä, minkä verran alueen keskustalaiset kansanedustajat ovat vaihtuneet vuosikymmenien aikana.
In accordance with previous feminist institutionalist research, the supply of candidates seems to be a challenge for the Centre Party, but according to the interviewees the supply of woman candidates is a challenge in all three constituencies.
Tutkimuslöydökset ovat sikäli yhteneväisiä aiemman tutkimuksen kanssa, että kaikissa vaalipiireissä keskustatoimijat nostavat esiin, että naisehdokkaita on hankalampi löytää keskustan listoille kuin miehiä.
Therefore, it is unlikely that the supply of candidates could explain regional differences.
Toisaalta naisehdokkaiden vähyys on kaikkien kolmen vaalipiirin yhteinen ongelma, joten se ei riitä selittämään piirien välisiä eroja naiskansanedustajien määrässä.
(De Wispelaere, 2017) The B-Mincome pilot, which is an experiment conducted by the City Council of Barcelona in 10 neighborhoods of the Eix Besòs area in Barcelona from October 2017 to September 2019.
(De Wispelaere, 2017) B-Mincome on Barcelonan kaupungin kokeilu, joka toteutetaan kymmenessä Besosin alueeseen kuuluvassa kaupunginosassa lokakuusta 2017 syyskuuhun 2019.
Since the 2008 financial crisis there has been an increasing interest in basic income as an alternative to austerity policies.
Vuoden 2008 talouskriisin jälkeen kiinnostus perustuloa kohtaan vaihtoehtona leikkauspolitiikalle on kasvanut.
Basic income has become a substantial part of discussions about social policy and welfare state reforms in several countries.
Monessa maassa perustulosta on tullut keskeinen osa sosiaaliturvajärjestelmien ja hyvinvointivaltion uudistamista koskevassa keskustelussa.
The method used in this study is a theory-guided content analysis.
Analyysimenetelmänä tutkielmassa käytetään teoriaohjaavaa sisällönanalyysiä.
Participation income is Anthony Atkinson’s (1996) elaboration of the basic income idea which includes conditionality in the form of social participation.
Osallistumistulo on Anthony Atkinsonin (1996) muunnelma perustulosta, jossa perustuloon sisällytetään vastikkeellisuutta sosiaalisen osallistumisen muodossa.
The B-Mincome has research and experimentation goals (testing and comparing the impacts of different active policies combined with a minimum income benefit), social goals (improving the socio-economic situation and employability of participants, alleviating poverty and exclusion) and administrative and political goals (simplifying the benefit system and destigmatizing poverty).
B-Mincome –kokeilulla on tutkimus ja kokeilutavoitteita (eri aktivointipolitiikkojen ja vähimmäistoimeentuloetuuden yhdistelmien vaikutusten testaus), sosiaalisia tavoitteita (osallistujien sosioekonomisen aseman ja työllistettävyyden parantaminen sekä köyhyyden ja syrjäytymisen lieventäminen) sekä hallinnollisia ja poliittisia tavoitteita (etuusjärjestelmän yksinkertaistaminen, perustulon ajaminen sekä köyhyyden stigman lieventäminen).
It combines a minimum income benefit with four different active policies.
Kokeilu yhdistää vähimmäistoimeentuloetuuden neljään aktivointipolitiikkaan.
This has resulted in an increasing amount of basic income experiments planned and conducted in different parts of the world in recent years.
Tämän keskustelun seurauksena on viime vuosina syntynyt kasvava joukko suunniteltuja ja toteutettuja perustulokokeiluja ympäri maailmaa.
The definition of basic income used in this thesis is based on Basic Income Earth Network’s widely accepted definition of basic income being a periodic cash payment paid unconditionally to all individuals without means-test or work requirement.
Perustulon määritelmänä tutkielmassa käytetään Basic Income Earth Networkin laajasti hyväksyttyä määritelmää, jonka mukaan perustulo on yksilökohtainen säännöllisesti maksettava rahallinen etuus, johon ei sisälly vastikkeellisuutta tai tarveharkintaa.
As more basic income and basic income inspired experiments are conducted and completed, it would be important to do synthesizing and comparative research on their goals, implementations and results.
Kiinnostuksen perustuloa kohtaan jatkuessa ja toteutukseen asti pääsevien perustulokokeilujen määrän kasvaessa olisi tärkeää tehdä kokoavaa ja vertailevaa tutkimusta kokeilujen tavoitteista, toteutuksista ja lopputuloksista.
The biggest difference between B-Mincome and theoretical models of basic income and participation income is that B-Mincome is strictly means-tested.
Suurin eroavaisuus B-Mincomen ja perustulon ja osallistumistulon teoreettisten mallien välillä on se, että B-Mincome sisältää tiukkaa tarveharkintaa.