natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The term is established even though there are no extensive research done with modern sedimentological methods and some of the previous research on the topic are questioning the completely aeolian nature of these deposits.
Käsite on vakiintunut, vaikka kerrostumasta ei ole kattavia tutkimuksia nykyaikaisilla sedimentologisilla menetelmillä ja osa aiheen piirissä tehdyistä aiemmista tutkimuksista kyseenalaistaa kerrostuman täysin eolista syntyperää.
The formations are more focused on the north-west slopes.
Esiintymät ovat painottuneet hieman enemmän rinteiden luoteispuolelle.
The source material of these deposits are local and deposition occurred rather quickly.
Kerrostumien lähtömateriaali on peräisin lähialueilta ja kerrostuminen tapahtui melko nopeasti.
(meters above sea level) and majority of them were located mainly below the highest shore of the Baltic Ice Lake (162 m asl.).
Kohteiden korkeudet vaihtelivat 117-166 mmpy (metriä merenpinnan yläpuolella) ja suurin osa sijoittui pääasiassa Baltian jääjärven ylimmän rannan (162 mmpy) alapuolelle.
The Lammi loess deposits resemble loess in regards of their texture, color, porosity and skewness, but the distribution of sand sized grains matches that of coversands.
Lammin lössikerrokset muistuttavat lössiä rakenteensa, värinsä, huokoisuutensa ja vinoutuneisuutensa osalta, mutta raekokojakauman hiekan osuus vastaa peittohiekkoja.
Lammi loess has several characteristics typical for loass, but as a whole it is very individualistic formation with properties that are between loess and coversands.
Lammin lössillä on useita lössille ominaisia piirteitä, mutta se on kokonaisuutena hyvin yksilöllinen kerrostuma, jonka ominaisuudet ovat lössien ja peittohiekkojen väliltä.
The purpose of this research was to determine how silty deposits known as Lammi loess fit into the definitions of loess, what type of surface textures can be detected from the deposits grains and in what extent and manner Lammi loess occurs in the Lammi region.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, miten Lammin lössinä tunnetut silttikerrokset sopivat lössin määritelmiin, millaisia piirteitä kerroksen rakeista voidaan havaita ja missä laajuudessa ja miten Lammin lössi esiintyy Lammin alueella.
18 sediment samples from ten different locations in Lammi was used as material for the study.
Aineistona oli 18 sedimenttinäytettä kymmeneltä eri kohteelta Lammin alueelta, sekä vertailukohteena yksi dyyninäyte.
Lammi loess occurs as rather small and local deposits on the slopes of deltas and hills.
Lammin lössi esiintyy pienehköinä paikallisina kerrostumina deltojen ja mäkien rinteillä.
The aim of this study was to achieve an extensive understanding of the deposits properties and occurrences in the Lammi region, and also of the typical surface textures of the grains.
Tavoitteena oli saada kattava käsitys kerrostuman ominaisuuksista ja esiintymisestä Lammin alueella, sekä rakeille tyypillisistä piirteistä.
The aeolian silty deposits found in Lammi region are commonly known as Lammi Loess.
Lammin alueella esiintyvät, eolisiksi tulkitut, silttirikkaat kerrokset tunnetaan yleisesti Lammin lössinä.
The sediments grain surface textures were analyzed using scanning electron microscope (SEM).
Lammin lössikerroksia tutkittiin kenttähavainnoinnin ja raekokoanalyysien avulla, sekä sedimentin rakeiden pintarakenteita analysoimalla elektronimikroskoopin (SEM) avulla.
The deposits were formed when sediments uncovered by the drop of waterlevel in the Baltic basin were exposed to aeolian activity.
Lammin lössi on kohtalaisesti lajittunut, keskimäärin karkeaa silttiä ja hienoa hiekkaa oleva eolinen kerrostuma, joka muodostui, kun Itämeren altaan vedenpinnan pudotuksen paljastamat sedimentit joutuivat eolisen aktiivisuuden piiriin.
If the contact is associated with density values and especially with theoretical seismic velocity values similar to those used for the modelling, the ore will produce a detectable signal, even if not very strong.
Jos kontaktin tiheysarvot ja erityisesti teoreettiset seismisen nopeuden arvot ovat lähellä mallinnuksessa käytettyjä arvoja, malmi tuottaa havaittavan, joskin ei kovin voimakkaan, signaalin.
The goals of this work were, 1) to estimate the seismic reflectivity characteristics of the Outokumpu-type ores and various rock types in the Outokumpu area, 2) to build a geological 3D model of the Kylylahti massif, 3) to use this 3D model and the estimated seismic velocity and density values for creating synthetic seismic sections over the Kylylahti massif in order to test for optimal 2D reflection seismic survey geometries and 4) to compare the synthetic sections with real reflection seismic sections already available from the Kylylahti area.
Tämän työn tavoitteina oli 1) arvioida Outokumpu-tyyppisen malmin ja muiden Outokummun alueen kivilajien seismisiä heijastusominaisuuksia, 2) rakentaa geologinen 3D-malli Kylylahden massiivista, 3) käyttää tätä 3D-mallia ja arvioituja seismisiä nopeuksia ja tiheyksiä synteettisten seismisten sektioiden luomiseen Kylylahden massiivin yli optimaalisen heijastusseismisen 2D-luotauksen geometrioiden testaamiseen ja 4) synteettisten sektioiden vertaaminen todellisiin Kylylahden alueelta jo olemassa oleviin heijastusseismisiin sektioihin.
Seismic velocity values were either chosen from previous measurements or theoretically calculated from the density values.
Seismisen nopeuden arvot valittiin joko aiemmista mittauksista tai laskettiin teoreettisesti kivilajien tiheyksistä.
Previous seismic reflection data from the Outokumpu area includes OKU1, OKU2 and OKU3 survey lines acquired in connection with the Finnish Reflection Experiment FIRE in 2001–2005 and V1, V2, V3, V7, V8 and E1 survey lines in connection with the High Resolution Reflection Seismics for Ore Exploration HIRE in 2007–2010.
Aiempi heijastusseisminen aineisto Outokummun alueelta sisältää heijastusseismiset OKU1-, OKU2- ja OKU3-linjat vuosien 2001–2005 FIRE-projektista (Finnish Reflection Experiment) ja heijastusseismiset V1-, V2-, V3-, V7-, V8- ja E1-linjat vuosien 2007–2010 HIRE-projektista (High Resolution Reflection Seismics for Ore Exploration).
The Kylylahti serpentinites are fine-grained and massive antigorite serpentinites.
Kylylahden serpentiniitit ovat hienojakoisia ja massiivisia antigoriittiserpentiniittejä.
The Kylylahti deposit is a part of the deformed and discontinuous chain of occurrences of Outokumpu assemblage in the Outokumpu area.
Kylylahden esiintymä on osa deformoitunutta ja katkonaista Outokumpu-assosiaatiota Outokummun alueella.
A potential 2D seismic survey geometry in Kylylahti could consist of several seismic reflection lines along and perpendicular to the Kylylahti massif, taking into account that in the northern part the massive deviates about 20Ëš towards east from the north–south axis.
Mahdollinen seismisen 2D-luotauksen linjojen geometria voisi sisältää useita heijastusseismisiä linjoja Kylylahden massiivin kulun suuntaisesti ja kohtisuoraan sitä vastaan, ottaen huomioon massiivin pohjoisosan kääntymisen 20Ëš pohjois-eteläsuunnasta itään.
The Kylylahti massif may continue further southeast than the geological 3D model suggests as reflections indicate V1 section may crosscut talc-carbonate-skarn–serpentinite and black schist–talc-carbonate-skarn contacts.
Kylylahden massiivi saattaa jatkua pidemmälle kaakkoon kuin geologinen 3D-malli antaa ymmärtää, koska V1-sektiossa näkyvät heijasteet viittaavat V1-sektion leikkaavan talkki-karbonaatti-karsi–serpentiniitti- ja mustaliuske–talkki-karbonaatti-karsikontakteja.
The most reflective parts of the Kylylahti massif are the black schist–talc-carbonate-skarn and talc-carbonate-skarn–serpentinite contacts.
Kylylahden massiivin heijastavimmat osat ovat mustaliuske–talkki-karbonaatti-karsikontakteja ja talkki-karbonaatti-karsi–serpentiniittikontakteja.
The geological 3D model of the Kylylahti massif was built with GOCADÂ® 3D modelling program and is based on drill holes and geological cross-sections of Kylylahti.
Kylylahden massiivin geologinen 3D-malli tehtiin GOCADÂ® 3D-mallinnusohjelmalla ja se perustui Kylylahden kairareikiin ja geologisiin poikkileikkauksiin.
For seismic forward modelling, a geological 3D model and densities and seismic velocities of different rock types are needed.
Seismiseen suoramallinnukseen tarvitaan geologinen 3D-malli ja eri kivilajien tiheydet ja seismiset nopeudet.
The lithological contacts of the 3D model are much too vertical to create as wide and continuous reflections as seen on E1.
Litologiset kontaktit ovat liian pystysuoria aiheuttaakseen yhtä leveitä ja jatkuvia heijasteita kuin E1-sektiossa näkyy.
The less clear reflections on V8 section indicate that the parts of the massif that V8 crosses may be the less reflective mica schist–black schist contacts or the contacts within the Kylylahti massif are vertical at the location of V8.
Heikommin näkyvät heijasteet V8-sektiossa viittaavat siihen, että V8-sektio leikkaa massiivin heikommin heijastavia kiilleliuske–mustaliuskekontakteja tai kivilajikontaktit Kylylahden massiivissa ovat pystysuoria V8-sektion kohdalla.
The forward modelling suggests that the geological 3D model used for the seismic forward modelling cannot fully explain the reflections seen on E1 and V1 sections.
Suoramallinnuksen perusteella voidaan päätellä, ettei käytetty geologinen 3D-malli riitä selittämään E1- ja V1-sektioissa näkyviä heijasteita.
In the entire Outokumpu area the Cu-Co-Zn-Ni-Ag-Au massive to semi-massive sulfide deposits are hosted in the thin carbonate-silica alteration zones around the serpentinite bodies and are surrounded by black schists.
Outokummun alueella massiiviset ja semimassiiviset Cu-Co-Zn-Ni-Ag-Au sulfidit esiintyvät serpentiniittien ohuiden karbonaatti-silikaattivyöhykkeiden yhteydessä, joita ympäröivät mustaliuskeet.
The Kylylahti Cu-Co-Zn-Ni-Ag-Au sulfide deposit is located within the Paleoproterozoic North Karelia Schist Belt in eastern Finland about 25 km northeast from Outokumpu.
Kylylahti sijaitsee Pohjois-Karjalassa Itä-Suomessa noin 25 km koilliseen Outokummusta.
The modelled reflection seismic sections were compared with the real E1, V1 and V8 reflection seismic sections that cross the Kylylahti area.
Mallinnettuja heijastusseismisiä sektioita verrattiin todellisiin heijastusseismisiin E1-, V1- ja V8-sektioihin.
Tremolite skarns are abundant within the alteration zones of the Kylylahti massif.
Tremoliittikarsit esiintyvät runsaina Kylylahden massiivin muuttumisvyöhykkeessä.
The seismic forward modelling was done in GOCADÂ® Mining Suite with the BMOD3D-program which calculates synthetic seismograms using Born approximation theory.
Seisminen suoramallinnus tehtiin GOCADÂ® Mining Suiten BMOD3D-ohjelmalla, joka perustuu Bornin approksimaatioon.
Several rock types show a trend of increasing density towards Kylylahti.
Useiden kivilajien tiheysarvot kasvavat Kylylahtea kohden.
Density values for each rock type were chosen from and compared with previous density measurements done in the entire Outokumpu area.
Kivilajien tiheysarvot valittiin aiemmista Outokummun alueen mittauksista ja arvoja verrattiin keskenään.
The ore has been modelled as an ore–black schist contact.
Malmiesiintymä mallinnettiin malmi–mustaliuskekontaktina.
Further sequencing showed that regions prior to the coding region displayed similar association pattern with the three candidate SNPs, suggesting that causal variants might be located in the 5 regulatory region.
Tarkempi sekvenssointi osoitti, että koodavaa aluetta edeltävät alueet näyttivät samankaltaisia assosiaatiomalleja kolmen ehdokas -SNP:n kanssa, viitaten siihen että kausaaleja variantteja voi sijaita 5' säätelyalueessa.
The development of transcriptome sequencing such as RNA-seq provides a golden opportunity for researchers studying non-model organisms.
Transkriptomin sekvensoinnin kehitys, kuten RNA-seq, on tarjonnut tutkijoille erinomaisen mahdollisuuden tutkia ei-malliorganismeja.
In ecological studies, studies of e.g., life-history traits, environmental and ecological factors are often the main issues of interest, and genetic analyses remain a secondary consideration.
Ekogologisissa tutkimuksissa esimerkiksi elinkierron piirteiden tutkimisessa, ympäristölliset ja ekologiset faktorit ovat useimmiten pääasiallisia kiinnostuksen kohteita, ja geneettiset analyysit toissijaisia.
Three SNPs in the cytochrome P450 337 gene were associated with the total number of eggs and caterpillars produced by females in their life-time.
Geenissä sytokromi P450 337 havaittiin kolmen erillisen SNP:n vaikuttavan naaraiden elinikänään tuottamien munien ja toukkien kokonaismäärään.
Rigorous steps such as relatedness control, confidence interval calculation, and genetic power estimation were performed in this thesis to help interpret results from different chapters.
Täsmällisiä menetelmiä kuten sukulaisuussuhteiden kontrollointi, luottamusvälien laskenta ja geneettisen voimakkuuden estimointia käytettiin tässä väitöskirjassa eri osioista saatujen tuloksien tulkitsemiseksi.
These distinctly different experimental setups present a challenge for genetic association studies, as the underlying relationships among samples could affect allele frequency distributions in populations, leading to spurious associations.
Nämä selvästi toisistaan poikkeavat koejärjestelyt ovat haaste geneettisten assosiaatioiden tutkimuksille, koska näytteiden väliset suhteet voivat vaikuttaa alleeleiden frekvenssiin populaatiossa, aiheuttaen harhaanjohtavia assosiaatioita.
Problems tied to to relatedness of samples in each experimental setting were addressed with various strategies.
Näytteiden sukulaisuuden tuomia ongelmia koejärjestelyissä pyrittiin käsittelemään erilaisin strategioin.
Strategies and methods were implemented to discover potential genetic factors affecting trait variation in the Glanville fritillary.
Strategioita ja menetelmiä kehitettiin, jotta löydettäisiin potentiaaliset geenitekijät, joilla on vaikutuksia täpläverkkoperhosen ominaisuuksien vaihteluihin.
In the past decade, advances in next generation sequencing (NGS) and genotyping technology have enabled merging of genetic analyses in ecological field studies of natural populations.
Viime vuosikymmenenä uuden sukupolven sekvenssointimenetelmien ja genotyypitys-teknologioiden kehitys ovat mahdollistaneet geenianalyysien yhdistämisen luonnollisten populaatioiden kenttätutkimuksiin ekologiassa.
All samples were obtained from a large metapopulation of the Glanville fritillary in the Åland Islands in Finland.
Kaikki näytteet kerättiin suuresta täpläverkkoperhosen metapopulaatiosta Suomesta, Ahvenanmaan alueelta.
In the design of genetic analyses in the context of ecological studies, genetic relationships among individuals are often overlooked, especially when sampling wild populations.
Ekologisten tutkimusten geenianalyysien suunnittelussa yksilöiden väliset suhteet jäävät usein liian vähälle huomiolle, erityisesti luonnonvaraisia populaatioita tarkisteltaessa.
This discovery was confirmed with one additional material: a dataset with 16 population samples.
Tämä löydös varmistettiin 16:sta populaationäytteestä.
Individuals with the genotype AC performed better when treated with low temperature, but individuals with genotype AA showed superior performance in high temperature treatments.
AC-genotyypin omaavat yksilöt suoriutuivat paremmin matalan lämpötilakäsittelyn jälkeen, kun taas AA-genotyypin omaavien yksilöiden suorituskyky oli ylivoimaista korkean lämpötilakäsittelyn jälkeen.
Flight metabolic rate, life history, female reproductive traits, and phenotypic plasticity were measured in family-based material, while the study of larval development was implemented using a population-based model.
Lentoaineenvaihdunnan nopeus, elinkierto ja naaraiden lisääntymispiirteet sekä fenotyyppien plastisuus mitattiin perhe-pohjaisesta materiaalista, kun taas toukkavaiheen kehittymisen tutkimuksessa käytettiin populaatio-pohjaista mallia.
This work contributes to developing procedures for samples originating from ecological studies and which might have sub-optimal experimental design for genetic analyses.
Tämä työ edesauttaa kehittämään toimintatapoja ekologisisten tutkimusten näytteille joilla voi olla epäoptimaalisia koejärjestelyjä geneettisiä analyysejä varten.
Interactions between the organism and the environment, such as effects of temperature on flight metabolic rate, on phenotypic plasticity and on larval development were studied.
Tutkimme myös organismin ja ympäristön vuorovaikutusta, kuten lämpötilan vaikutusta lentoaineenvaihduntaan, fenotyyppien plastisuuteen sekä toukkavaiheen kehitykseen.
Samples from ecological studies often represent different types, such as inbred samples, samples with complex family structure, and samples with unknown relationships.
Ekologisten tutkimusten näytteet sisältävät usein erilaisia ryhmiä, jotka voivat olla sisäsiittoisia, monimutkaisia perheyhteisöjä tai näytteitä joiden keskinäiset suhteet ovat tuntemattomia.
The primary aim of this thesis is to devise protocols for quantitative genetic studies of samples from experimental designs intended for ecological studies, using a non-model organism, the Glanville fritillary butterfly, as the study species.
Tämän väitöskirjan päätarkoitus on laatia protokolla ekogologisissa tutkimuksissa käytettävään kvantitatiiviseen näytteiden geenitutkimukseen, käyttäen testikohteena ei-malliorganismia, täpläverkkoperhosta (Melitaen Cinxia).
Moreover, in another experiment, individuals with the AA genotype were more tolerable to heat shock than the AC individuals.
Lisäksi toisessa kokeessa AA-genotyypin yksilöt sietivät lämpöshokkia AC-genotyyppiä paremmin.
Finally, SNPs from the vitellin-degrading protease precursor were associated with the incidence of the extra eighth larval instar (a development stage of insects), though the result was not significant after adjusting for multiple testing.
Lisäksi löydettiin assosiaatio vitelliiniä hajoittavan proteaasin prekursorissa olevien SNP:ien ja kahdeksan ylimääräisen toukkavaiheen välillä, mutta nämä tulokset eivät olleet tilastollisesti merkittäviä tilastollisien korjauksien jälkeen.
The thesis shows that sound protocols can be developed to address problematic issues related to relationships among the samples.
Tämä työ todentaa, että luotettavia protokollia voidaan kehittää, jotta voidaan käsitellä näytteitä, joiden keskinäiset suhteet ovat monimutkaisia ja hankalasti analysoitavia.
An interaction between temperature treatment preceding flight activity and SNP genotypes in the phosphoglucose isomerase gene was found to influence flight metabolic rate.
Vuorovaikutuksella lentotapahtumaa edeltävän lämpökäsittelyn ja eri fosfoglukoosi-isomeraasi genotyyppien välillä huomattiin olevan vaikutusta lentoaineenvaihduntaan.
This gene is potentially another candidate gene in regulating the complex flight metabolic pathway.
Trioosifostaatti-isomeraasi on mahdollisesti uusi ehdokasgeeni perhosen monimutkaisen lentoaineenvaihduntaketjun säätelijäksi.
The key findings of this thesis include discovery of a novel association between a SNP in the sex chromosomal gene triosephosphase isomerase and flight metabolic rate in females.
Tämän väitöskirjan päälöydös oli yhden nukleotidin polymorfismi (SNP) sukupuolikromosomi-geeni trioosifostaatti-isomeraasissa ja sen ennestään tuntematon yhteys naaraiden lentoaineenvaihdunnan välillä.
Potyviruses are the largest genus in the family Potyviridae and cause significant plant damage.
Potyvirukset ovat Potyviridae heimon suurin suku.
This strategy brings together a bottom-up and top down approach for designing virus based nano-materials and offers a cost effective and efficient way to co-immobilize and purify enzymes.
Työssä yhdistettiin bottom-up lähestymistapa, joka hyödyntää potyvirusten partikkelinmuodostumiskykyä ja top down lähestymistapa, jossa entsyymejä kantavat partikkelit kiinnitetään alustoille, tuotettaessa potyvirus-pohjaisia entsyymikantajia pyrkimyksenä kehittää taloudellinen ja tehokas entsyymien puhdistus- ja kiinnitysstrategia.
To further test the potential of potyviruses as multi-enzyme nano-carriers, two enzymes, 4-coumarate:coenzyme A ligase (4CL2) and stilbene synthase (STS), catalyzing consecutive steps in resveratrol synthetic pathway were employed as model biocatalysts.
Käytimme tätä strategiaa kahta peräkkäistä resveratrolin biosynteesireitin reaktiota katalysoivan entsyymin, 4-kumaraatti:koentsyymi A ligaasin (4CL2) ja stilbeeni syntaasin (STS), kiinnittämiseen.
On the other hand, the z33 strategy enabled an 87 % occupancy of accessible sites on the potyvirus particles by the enzyme.
Z33 peptidi sitoutui partikkeleihin potyviruksen kuoriproteiinia tunnistavan vasta-aineen kautta, siten että kiinnittyneet entsyymit kattoivat 87 %:a viruspartikkeleista.
The second part of this work entailed the investigation of novel approaches for organizing biocatalyst on virus platforms.
Työn tavoitteena oli löytää uusia strategioita entsyymien järjestämiseksi viruspartikkeleiden pinnoille halutulla tavalla.
The present study intended to identify new strategies for the selective presentation of biocatalyst on the surface of viral nanoparticles with potential application in biosensor technology or protein chips.
Potentiaalisia sovellutusalueita entsyymi-pinnoitetuille nanopartikkeleille ovat esimerkiksi biosensori ja biosiruteknologiat.
To better exploit the potential of these viruses as nano-carriers, the first step in this study was to look into their in vivo RNA encapsidation process.
Potyviruspartikkelin muodostumisen infektion aikaista mekanismia ei täysin tunneta, mutta tämän prosessin tutkiminen saattaa avata uusia mahdollisuuksia hyödyntää potyviruksia entsyymien kantajina.
The latter was illustrated by trapping the mono-enzymes or the protein chimera from clarified soluble E. coli cell lysates on to the surface of potyvirus particles immobilized on the surface of a polypropylene tube.
Tuotimme 4CL2 ja STS entsyymit Escherichia coli bakteereissa ja keräsimme liukoiset entsyymit vasta-aine-partikkelikompleksien pinnalle suoraan rikottujen solujen vapauttamasta nesteestä.
Three strategies were investigated: the first involved the use of specific PVA CP binding peptides selected by phage display, the second involved the use of heterodimeric leucine zippers and the last involved the use of an antibody binding peptide, the z33 peptide, from Staphylococcus aureus.
Työn seuraavassa vaiheessa tutkimme erilaisia entsyymien kiinnittämismenetelmiä ja havaitsimme, että Staphylococcus aureus bakteerista peräisin olevaa vasta-aineisiin sitoutuvaa z33 peptidiä voidaan hyödyntää monipuolisesti tähän tarkoitukseen.
They form flexible rod-shaped capsids surrounding a single stranded positive sense RNA molecule.
Potyvirusten RNA genomia suojaa joustava, nauhamainen virus partikkeli.
Potyviruses were chosen as model nano-scaffolds for biocatalysts.
Työssä tutkittiin, voidaanko potyviruksia käyttää entsyymien nanokokoisina tarttumapintoina ja reaktioalustoina.
The first two strategies were unsuccessful.
Ne aiheuttavat merkittäviä satotappioita.
The aim was to be able to control the display of enzymes on virus surfaces while maximizing channelling of reaction intermediates.
Koska partikkelinmuodostus on tärkeä virusinfektion vaihe, saatu informaatio voi samalla palvella etsittäessä virusten lisääntymistä estäviä strategioita.
The molecular events leading to the specific selection and encapsidation of potyviral RNA are unknown.
Potyviruspartikkelit tarjoavat suuren yhtenäisen tarttumapinnan entsyymeille.
The hydraulic conductivity variated between 4,8 * 10-6 – 1,0 * 10-1 ms-1, normal values from silt to gravel.
Vedenjohtavuus vaihteli välillä 4,8 * 10-6 – 1,0 * 10-1 ms-1, eli siltin arvoista soran arvoihin.
pH-values were close to neutral, alkalinity normal and electrical conductivity low.
pH-arvot olivat lähellä neutraalia, alkaliteettiarvot normaalit ja sähkönjohtavuus matala.
The groundwater station includes six groundwater monitoring wells, installed in January 2015.
Pohjavesiasemaan kuuluu kuusi pohjavedenhavaintoputkea, jotka asennettiin tammikuussa 2015.