natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In a study, sixty medical non-commissioned officers were randomly assigned into one of two groups: the LT- and the ILMA-group.
Lääkintäaliupseerikurssin oppilaat (N=60) satunnaistettiin käyttämään joko kurkunpääputkea (LT), n=30 tai kurkunpäämaskia (ILMA), n=30.
After viewing the video clips, the trainees were required to perform 10 consecutive, successful insertions of the given instrument into a manikin.
Kurkunpääputken (LT) sai onnistuneesti 10 kertaa peräkkäin paikoilleen 100 % ja kurkunpäämaskin (ILMA) 93,1 % oppilaista.
The two groups were found to have similar approaches towards the mobile system in different contexts.
Molemmissa oli mukana monia viranomaistahoja.
The estimated population attributable fractions (PAF) based on the dynamic logistic regression model, that is, the estimated proportions of deaths that could have been avoided with optimal adherence in the LCM and CDM groups during the 5 years follow-up period were 16.0% (90% CI -0.7,31.6)) and 33.1% (20.5,44.8), respectively.
Huonon hoitomyönteisyyden dynaamiseen logistiseen malliin perustuva estimoitu populaatiosyyosuus 5 vuoden seurannan aikan oli 16.0 % ja 33.1 % LCM- ja CDM-ryhmissä.
Analysis and understanding of adherence data is a big challenge for investigators and researchers.
Hoitomyönteisyyden mittaaminen ja analysointi on suuri haaste tilastollisten menetelmien kehittäjille.
Poor medication adherence, for example, can lead to under-reporting of both therapeutic and adverse effects and undermine the results of the otherwise well-designed studies.
Epidemiologisissa tutkimuksissa huono hoitomyönteisyys peittää ja laimentaa terapeuttisten hoitojen vaikutusta muuten hyvin suunnitelluissa kokeissa.
We also consider adherence data as a realization of a Markov chain, and use the estimated transition probabilities calculated separately for each individual as summary measures.
Olettaen, että yksilön mittaukset muodostavat Markovin ketjun, tutkimuksessa luokitellaan yksilöt myös käyttäen yksilöllisiä estimoituja siirtymistodennäköisyyksiä.
In some clinical trials, optimal adherence cannot often be reached, and therefore adherence has a dual role in data analysis as an outcome and an important explanatory variable.
Kliinissä kokeissa harvoin saavutetaan optimaalista tilannetta, ja siksi huonon hoitomyönteisyyden syyt ja seuraukset muodostavat kiinnostavan tutkimuskohteen.
The impact of adherence during the first 48 weeks separately on time to death and time to CD4 failure was modeled with Cox proportional hazard models.
Erilaisten hoitomyönteisyysmittreiden kykyä ennustaa potilaan kuolema ja alhainen CD4-arvo seurannan aikana oli myös tarkastelun kohteena (Coxin suhteellisen vaaran malli).
In this work we first explore different methods of summarising adherence data collected over a time interval.
Tässä väitöskirjatyössä tarkastellaan erilaisia tapoja kuvata ja analysoida hoitomyönteisyysmittauksia pitkän seuranta-ajan aikana.
Most patients had high adherence most of the time, with only one or two visits with less than 95% adherence, and less than 1% of the participants never achieved high adherence during the first year.
Keskimääräinen hoitomyönteisyys parani huomattavasti ensimmäisen vuoden aikana, jonka jälkeen se heikkeni useasta syystä hitaasti 5-vuotisen seurannan loppuun asti.
Different classifications are compared by their interpretations and by cross-tabulations, the associations between group memberships and the relevant background variables are described, and the group memberships are used to predict the mortality and CD4 failures.
Erilaisia tapoja luokitella potilaat vertaillaan tutkimuksessa käyttäen ristiintaulukointia, ja taustamuuttujien ja luokittelujen väliset yhteydet selvitettiin tilastollisesti (yhteensopivuustestit, yleistetyt estimoivat yhtälöt).
We consider traditional averaging approaches and quantile based classifications or groups of patients based on these.
Perinteinen tapa on keskiarvoistaa yksilön havainnot, ja sen jälkeen luokitella potilaat keskiarvokäyttäytymisen avulla.
Participants were randomly assigned to receive laboratory and clinical monitoring (LCM), or clinically driven monitoring (CDM).
Potilaat, jotka aloittivat ART-hoidon kolmessa hoitoklinikassa Ugandassa ja Zimbabwessa, arvottiin kahteen hoitoryhmään, (i) laboratorio- ja klinikkamonitorointi (LCM) ja (ii) pelkkä klinikkamonitorointi (CDM).
Based on our findings, a group of individuals (those with low CD4, reporting sexual partners 3 months prior to ART initiation, and low education) could be targeted for adherence-enhancing interventions both at ART initiation and in those not adhering well after a year on ART.
ART-hoitojen kannalta tärkeimmät tutkimustulokset olivat: Alhainen CD4, ja matala koulutus muun muassa ennustivat huonoa hoitomyönteisyyttä.
Finally, a dynamic logistic model was used to study the association between adherence and mortality.
Myös dynaamista logistista mallia käytettiin mallittamaan kuolemanvaaraa hoitomyönteisyyshistorian avulla, jolloin voitiin myös estimoida hoitomyönteisyyden vaikutus populaatiotasolla (populaatiosyyosuus).
The model allows that the probability of dying between two clinic visits is explained by recent adherence history before the latest visit (assessed again at scheduled 4-weekly clinic visits) as well as by other (time dependent or baseline) covariates.
Hoitosuunnitelman mukaisesti potilaat vierailivat klinikoissa 4 viikon välein, ja hoitomyönteisyyttä mitattiin tällöin muun muassa palautettujen lääkkeiden määrän (drug possession ratio, DPR) ja kyselylomakkeen avulla.
A multivariant analysis confirmed that BMP7 was indeed an independent prognostic factor for early bone metastasis.
Monimuuttuja-analyysi osoitti, että BMP7 on itsenäinen ennustekijä varhaiselle luumetastaasille.
BMP7 treatment also significantly induced migration and even more drastically invasion of MDA-MB-231 cells.
Lisäksi BMP7 lisäsi voimakkaasti rintasyöpäsolujen (MDA-MB-231) migraatiota ja invaasiota.
Bone morphogenetic proteins (BMP) are extracellular signaling molecules that regulate vertebrate development and bone formation.
Luun morfogeneettiset proteiinit (BMP) ovat solunulkoisia signaalimolekyylejä, jotka toimivat hyvin kattavasti selkärankaisten alkiokehityksessä.
BMP specific receptors were ubiquitously expressed suggesting that breast cancer can receive BMP signals.
Lisäksi BMP:ille spesifisten reseptorien ilmentyminen osoittaa, että rintasyövässä on toimiva signaalireitti BMP:ille.
The purpose of this study was to characterize the activation, expression, clinical relevance and function of bone morphogenetic protein 7 (BMP7) in breast cancer.
Tässä väitöskirjassa tutkittiin luun morfogeneettisen proteiini 7:n (BMP7) aktivaatiota, ilmentymistä, kliinistä merkitystä ja tehtäviä rintasyövässä.
Taken together, BMP7 is widely overexpressed in breast cancer and has an impact on breast cancer cell behavior.
Tässä väitöskirjassa saatujen tulosten perusteella BMP7 ilmenee laajasti rintasyövässä ja vaikuttaa syöpäsolujen ilmiasuun solutyyppikohtaisesti.
Thus in these two cell lines BMP7 stimulated proliferation either by regulating cell cycle or apoptosis.
BMP7 lisäsi kasvua kahdella solulinjalla viidestä joko solusyklin tai apoptoosin kautta.
However, strong BMP7 protein expression was observed in over 70% of primary breast tumors compared to the normal samples indicating cancer specific overexpression.
Väitöskirjan ensimmäisen ja toisen osatyön tulokset osoittivat, että BMP7 ilmenee suuressa osassa kasvainnäytteistä hyvin voimakkaasti verrattuna normaaliin rintakudokseen, mikä viittaa syövälle spesifiseen ilmentymiseen.
Interestingly, BMP7 expression was observed in only 13% of local recurrent tumors.
Yllättävää kyllä, BMP7 ilmeni paikallisuusimissa huomattavasti vähemmän kuin saman potilaan primaarikasvaimessa.
BMP7 expression was tumor subtype dependent, since it was detected more often in lobular (57%) than in ductal (37%) tumors.
Tulosten mukaan BMP7 ilmenee merkittävästi useammin lobulaarista tyyppiä olevissa rintasyövissä kuin duktaalisissa.
Due to their pleiotropic actions, they have been an object of growing interest in cancer research in the last decade.
Luun morfogeneettisten proteiinien keskeinen rooli kehityksen säätelyssä onkin johtanut niiden lisääntyneeseen tutkimukseen myös syövän saralla.
BMP7 expression was silenced using RNA interference in three cell lines (BT-474, MCF7, SK-BR-3) with high endogenous expression and exogenous BMP7 was given to two cell lines (MDA-MB-231, T-47D) with no expression.
BMP7 mahdollisia vaikutuksia rintasyöpäsolujen ilmiasuun, kuten kasvuun, apoptoosiin ja invasiivisuuteen tutkittiin joko estämällä BMP7 ilmentyminen sitä ilmentävistä rintasyöpäsolulinjoista tai lisäämällä BMP7:ää sitä ilmentämättömiin solulinjoihin.
The clinical relevance of BMP7 overexpression in breast cancer was studied in a group of 483 breast cancer patients with complete clinicopathological information and up to 15 years of follow-up.
Kolmannessa osatyössä selvitettiin, miten BMP7:n ilmentyminen liittyy erilaisiin rintasyövän kliinispatologisiin ominaisuuksiin, potilaiden taudin uusiutumiseen ja eliniän ennusteen laajan potilasaineston avulla.
The consequences of the manipulations were determined using functional assays for proliferation, cell cycle, apoptosis, migration, and invasion.
Ne säätelevät solujen kasvua, erilaistumista ja apoptoosia, sekä voivat nimensä mukaisesti aiheuttaa luun muodostumista.
BMP7 does clearly have an impact on breast cancer cell phenotype and this is evidently dependent on the cellular context.
BMP7 on siten huomioonotettava tekijä rintasyövässä ja lisäksi altistaa erityisesti varhaiselle luustometastaasille.
BMP7 influenced the growth of two breast cancer cell lines.
BMP7 on selvästi osallinen luustometastaasien muodostumiseen.
Variable BMP7 expression was seen in both cell lines and primary tumors.
BMP7:n lisäksi toinen geeniperheen jäsen BMP4 ilmenee laajasti solulinjoissa ja kasvaimissa.
Expression levels were determined using semiquantitative RT-PCR in 22 breast cancer cell lines and 39 primary breast tumors as well as in normal samples of mammary epithelial cell line and mammary gland tissue.
Viime vuosina on saatu enenevästi tietoa siitä, että syövän syntyprosessin aikana erilaiset, normaalin yksilönkehityksen aikana toimivat geenit ja signalointireitit aktivoituvat uudelleen.
BMP7 protein was expressed in 47% of the primary tumors determined by immunohistochemistry.
Kuitenkin potilaat, joilla oli BMP7 positiivinen primaarikasvain, kärsivät nopeammin kehittyvistä luumetastaaseista.
Economic development may also affect income distribution.
Taloudellinen kehitys voi myös vaikuttaa tulojakaumaan.
Questions related to income distribution have been a popular topic in public and academic debates over the past few years.
Tulonjakoon liittyvät kysymykset ovat olleet suosittu aihepiiri julkisissa ja akateemisissa keskusteluissa viime vuosina.
This thesis is composed of four parts: an introduction and three empirical essays.
Tämä väitöskirja koostuu neljästä osasta: johdannosta ja kolmesta empiirisestä esseestä.
However, it is not obvious which mechanisms are more powerful than others, and empirical evidence has been mixed.
Kuitenkaan ei ole ilmeistä, mitkä mekanismit ovat voimakkaampia kuin toiset, ja empiiriset tulokset ovat olleet ristiriitaisia.
This association has been explored in numerous empirical studies, but the results have not been uniform.
Tätä kytköstä on tarkasteltu lukuisissa empiirisissä tutkimuksissa, mutta tulokset eivät ole olleet yhteneviä.
However, most of the data are from advanced economies, which limits the possibility of discussing these associations in less-advanced economies.
Valtaosa tilastoaineistosta koostuu edistyneistä maista, mikä rajoittaa mahdollisuuksia keskustella näistä kytköksistä vähemmän kehittyneissä talouksissa.
Recently published and continuously expanding data on top income shares have had a significant role in these discussions.
Hiljattain julkaistu ja yhä laajeneva ylimpiä tulo-osuuksia kuvaava tilastoaineisto on ollut merkittävässä roolissa näissä keskusteluissa.
Essays on Income Distribution and Economic Growth
Esseitä tulojakaumasta ja talouskasvusta
The data show a reversal of the Kuznets curve after a certain level of development is reached.
Aineistossa havaitaan Kuznets-käyrään nähden päinvastaiseksi kääntynyt yhteys, kun tietty kehitystaso on saavutettu.
The second essay extends the analysis and explores whether we should focus on changes instead of levels when we are interested in the relationship between top incomes and subsequent growth.
Toisessa esseessä laajennetaan analyysia ja tarkastellaan, olisiko syytä keskittyä muutoksiin tasojen sijaan, kun ollaan kiinnostuneita ylimpien tulojen kytköksestä myöhemmin havaittuun talouskasvuun.
In economics literature, different theories describe different mechanisms through which inequality can both invigorate and hamper economic growth.
Taloustieteen kirjallisuudessa on kuvattu useita erilaisia mekanismeja, joiden kautta eriarvoisuus voi sekä edistää että hidastaa talouskasvua.
Theoretical and empirical literature on inequality and economic growth is also introduced.
Johdannossa esitellään myös taloustieteen teoreettista ja empiiristä kirjallisuutta eriarvoisuudesta ja taloudellisesta kasvusta.
The essays examine the relationship between the top 1% income shares and economic growth from different perspectives, and flexible methods are used to allow for nonlinearities.
Esseissä tarkastellaan ylimmän 1 %:n tulo-osuuden ja talouskasvun välistä kytköstä eri näkökulmista, ja joustavia menetelmiä käytetään epälineaarisuuksien sallimiseksi.
The introduction begins with a discussion of the concept of economic inequality and the background of the top income shares data.
Johdannon alussa keskustellaan taloudellisen eriarvoisuuden käsitteestä ja ylimpien tulo-osuuksien aineiston taustoista.
The main observation in the first essay is the negative medium- to long-run relationship between the level of top 1% income share and subsequent growth; however, this negative association is likely to become weaker in the course of economic development.
Ensimmäisen esseen päähavainto on negatiivinen keskipitkän tai pitkän aikavälin yhteys ylimmän 1 %:n tulo-osuuden tason ja myöhemmin havaitun talouskasvun välillä; kuitenkin tämä negatiivinen yhteys vaikuttaa heikkenevän taloudellisen kehityksen edetessä.
The Kuznets hypothesis suggests that during the process of economic development, inequality first increases and then declines; this results in an inverted U-shaped relationship between inequality and economic development.
Kuznets-hypoteesin mukaan talouden kehittyessä eriarvoisuus nousee ensin ja laskee sitten, jolloin eriarvoisuuden ja taloudellisen kehityksen välille muodostuu käänteisen U:n muotoinen yhteys.
The last essay of the thesis considers the relationship between the level of economic development and the top 1% income shares.
Väitöskirjan viimeinen essee koskee taloudellisen kehityksen tason ja ylimmän 1 %:n tulo-osuuden välistä yhteyttä.
These unprecedentedly long series on top incomes have opened up a new possibility to investigate one of the most basic questions in economics, namely, the association between income distribution and economic growth.
Nämä erittäin pitkät, ylimpiä tuloja kuvaavat sarjat tarjoavat uuden mahdollisuuden tarkastella tulojakauman ja taloudellisen kasvun välistä yhteyttä, jota voidaan pitää yhtenä taloustieteen peruskysymyksistä.
Views about this relationship have varied over time, and empirical results have been conflicting.
Näkemykset tulonjaon ja talouskasvun välisestä vuorovaikutuksesta ovat vaihdelleet ajan kuluessa, ja empiiriset tutkimustulokset ovat olleet ristiriitaisia.
Thus, a positive association between top-end inequality and development is now observed at the highest levels of economic development.
Näin ollen ylimmän prosentin tulo-osuuden ja taloudellisen kehityksen välillä havaitaan nyt positiivinen yhteys korkeimmilla taloudellisen kehityksen tasoilla.
The second essay demonstrates that the association between the level of top 1% share and growth is more evident in the data than the relationship between the change in top 1% share and growth.
Toinen essee osoittaa, että ylimmän prosentin tulo-osuuden tason yhteys kasvuun havaitaan aineistossa selvemmin kuin yhteys tämän tulo-osuuden muutoksen ja kasvun välillä.
The first two essays of the thesis explore the relationship between top-end inequality and subsequent economic growth.
Väitöskirjan kahdessa ensimmäisessä esseessä tarkastellaan jakauman yläosaa kuvaavan eriarvoisuuden ja myöhemmin havaitun talouskasvun välisiä kytköksiä.
The capacity of plasma to generate thrombin was decreased and hampered compared to the recovery phase.
Plasman kapasiteetti trombiinin tuotantoon oli vähentynyttä ja estynyttä akuutissa vaiheessa toipumisvaiheeseen verrattuna.
Patients with TT-homozygous genotype of eNOS G894T (Glu298Asp, rs1799983) polymorphism had more severe AKI, longer hospital stay, blood hemoconcentration and leukocytosis than other genotypes of this gene variant.
Potilailla, jotka olivat TT-homotsygootteja tutkitun eNOS G894T (Glu298Asp, rs1799983) polymorfian suhteen, esiintyi vaikeampi äkillinen munuaisvaurio, pitempi sairaalaolo, enemmän veren hemokonsentraatiota ja veren valkosolutason nousua kuin muilla saman geenivariantin genotyypeillä.
High PTX-3 level associated with in vivo marker of thrombin formation, prothrombin fragments (F1+2) and with loss of physiological anticoagulants, antithrombin (AT), protein C (PC) and protein S free antigen (PS) and consumption of platelet ligand fibrinogen and reduced endothelial marker ADAMTS13.
Korkea PTX3 pitoisuus oli yhteydessä trombiinin muodostumista kuvaavaan in vivo muuttujaan, protrombiinifragmentteihin (F1+2) ja fysiologisten antikoagulanttien, antitrombiinin, proteiini C:n aktiivisuuden ja proteiini S vapaan antigeenin vähenemiseen ja verihiutaleiden ligandin, fibrinogeenin kulutukseen sekä endoteelimuuttujan ADAMTS13-aktiivisuuden vähenemiseen.
Bleeding symptoms encountered vary from mild to severe and fatal ones.
Verenvuoto-oireet voivat vaihdella lievistä vaikeisiin ja kuolemaan johtaviin.
The interactions between coagulation, endothelial activation and complement system together with the disease predictive biomarkers, pentraxin-3 (PTX-3), cell free deoxyribonucleic acid (cf-DNA), complement components SC5b-9 and C3 and interleukin-6 (IL-6) were evaluated in nineteen patients.
Veren hyytymisen, endoteeliaktivaation ja komplementtijärjestelmän yhteyksiä taudin ennusteellisten biomarkkereiden, kuten pentraksiini-3:n (PTX3), soluvapaan deoksiribonukleiinihapon (cf-DNA), komplementin lopputuotteen SC5b-9 ja osatekijän C3 sekä interleukiini-6:n (IL-6) välillä tutkittiin 19 myyräkuumepotilaalla.
Thrombocytopenia was associated with the low endogenous thrombin potential (ETP) and low peak thrombin concentration.
Matala verihiutaletaso oli yhteydessä vähentyneeseen endogeeniseen trombiinipotentiaaliin (ETP) ja trombiinin huippukonsentraatioon.
Patients with the rare A-allele of iNOS G2087A polymorphism suffered from severe hypotension during the acute phase of infection.
INOS G2087A-polymorfian harvinaista A-alleelia kantavilla myyräkuumepotilaillla esiintyi enemmän hypotensiota akuutin infektion aikana.
To assess the overall hemostatic capacity of plasma during acute PUUV-HFRS, thrombin generation (TG) was measured in 27 patients by Calibrated automated thrombography (CAT®) in the acute phase and in 23 patients in the recovery phase.
Akuutin myyräkuumeen aikaista plasman trombiinin muodostumista tutkittiin CAT®-menetelmällä 27 sairaalassahoidetulla potilaalla akuutissa vaiheessa ja 23 potilaalla toipumisvaiheessa.
Multiple connections between coagulation pathways and inflammation as well as complement system activation and kinin-kallikrein system have been reported.
Useita hyytymisreittien ja inflammaation sekä komplementti- ja kiniini-kallikreiniini-systeemin välisiä yhteyksiä on kuvattu taudin patogeneesissa.
The polymorphisms involved in nitric oxide (NO) production in the endothelial cells and during inflammation were investigated in 172 patients with acute PUUV infection.
Endoteelisolujen ja tulehduksen aikana typpioksidin tuotantoon osallistuvien typpioksidisyntetaasien geenipolymorfioita tutkittiin 172 potilaalla akuutissa myyräkuumeessa.
The change of splenic length was compared with the variables describing clinical disease.
Pernan koon muutoksen yhteyttä kliinistä taudinkuvaa kuvaaviin muuttujiin tutkittiin.
Thrombocytopenia, Coagulation and Disease Severity in Puumala Hantavirus Infection
Trombosytopenia, koagulaatio ja taudin vaikeusaste Puumala hantavirusinfektiossa
Thrombocytopenia or renal impairment did not correlate with enlarged spleen.
Trombosytopenialla tai munuaistoiminnan heikkenemisellä ei todettu korrelaatiota pernan kasvuun.
The typical clinical features of PUUV infection include thrombocytopenia, increased capillary permeability and acute kidney injury (AKI).
Myyräkuumeen tyypillisiä kliinisiä piirteitä ovat trombosytopenia, lisääntynyt kapillaarien läpäisevyys ja äkillinen munuaisvaurio.
Spleen size was evaluated in 20 hospitalized PUUV-infected patients by magnetic resonance imaging (MRI) in the acute and recovery phase, mean 196 days later from the onset of illness.
Pernan kokoa tutkittiin magneettikuvantamisella 20 sairaalassahoidetulta, myyräkuumetta sairastavalta potilaalta taudin akuutissa vaiheessa ja toipumisvaiheessa, keskimäärin 196 päivää taudin alusta.
Enlarged spleen was commonly detected in all patients studied, and it associated with the inflammatory laboratory markers, the C-reactive protein level and leukocyte count.
Kaikilla tutkituilla potilailla perna oli lievästi suurentunut, ja se oli yhteydessä tulehduksellisiin laboratoriomuuttujiin, kohonneeseen CRP-arvoon ja negatiivisesti leukosyyttiarvoon.
Puumala hantavirus (PUUV) causes a hemorrhagic fever with renal syndrome (HFRS), also named nephropathia epidemica (NE), mainly endemic in Europe and Russia.
Puumala hantaviruksen aiheuttamaa munuaisoireista verenvuotokuumetta, jota kutsutaan myös myyräkuumeeksi, tavataan pääasiassa Euroopassa ja Venäjällä.
Also, increased risk for cardiovascular events and venous thromboembolism have been linked to follow acute PUUV-HFRS.
Suurentunut kardiovaskulaarisairastavuuden ja laskimotromboosin riski on myös liitetty akuuttiin myyräkuumeen sairastamiseen.
Furthermore, the same triggers are usually favored across all varieties.
Yleisesti ottaen myös samat laukaisinilmaisut ovat suosituimpia kaikissa varieteeteissa.
This thesis examines the alternation of the mandative subjunctive and its syntactic variants in four Asian Englishes: Hong Kong English, Indian English, Philippine English, and Singapore English.
Tämä tutkielma käsittelee mandatiivisen subjunktiivin ja sen syntaktisten varianttien vaihtelua neljässä aasialaisessa englannin varieteetissa: hongkongin-, intian-, filippiinien- ja singaporenenglannissa.
The objective of this study is to answer how frequently the mandative subjunctive and its variants are used in Asian Englishes, how the mandative variants are distributed across different triggers, what sort of behavior the triggers exhibit in different varieties, and how formal the mandative subjunctive is.
Tutkimus pyrkii selvittämään, miten mandatiivista subjunktiivia ja sen variantteja käytetään aasianenglanneissa, miten eri variantit jakautuvat laukaisinilmaisuille, kuinka itse laukaisinilmaisut käyttäytyvät ja kuinka muodollinen mandatiivinen subjunktiivi on.
Thus, this study aims to improve on the methodology and, consequently, offer new and more reliable evidence of the use of the mandative subjunctive and its variants in Asian Englishes.
Tästä johtuen tämä tutkimus pyrkii luomaan uutta ja vertailukelpoisempaa tietoa mandatiivisen subjunktiivin ja sen varianttien käytöstä aasianenglanneissa.
However, alternative variants are also available for mandative clauses: should-periphrasis, other modals, the indicative, and non-distinct forms.
Näihin variantteihin kuuluvat should-perifraasi, muut modaaliperifraasit, indikatiivi ja ei-erotettavissa olevat verbimuodot.