natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There has been an ongoing debate about the interface between explicit and implicit knowledge of language.
Eksplisiittisen ja implisiittisen tason keskinäisestä suhteesta on kiistelty jo pitkään.
In second language acquisition (SLA), it is common to differentiate between learning and acquisition.
Eksplisiittisen opetuksen vaikutus ruotsin sanajärjestyksen oppimisessa ja omaksumisessa Toisen kielen oppimista tarkasteltaessa erotetaan usein toisistaan oppiminen ja omaksuminen.
Both the written and oral picture retellings were assessed according to CEFR and production accuracy was measured.
Kuvakertomukset on lisäksi arvioitu eurooppalaisen viitekehyksen mukaan.
The interface issue discusses whether explicit knowledge (e.g. in the form of taught pedagogical rules) can promote the development of implicit L2 knowledge.
Kiistan aiheena on ollut se, voiko eksplisiittistä tietoa opettamalla saada aikaan implisiittistä tietoa.
This research was carried out in two phases.
Tutkimus toteutettiin kahdessa vaiheessa.
Empirical data were retrieved from both nurses (N=1100, n=298, response rate= 26%) and their nurse leaders (N=1100, n=193, response rate= 16%).
Empiirinen aineisto kerättiin sairaanhoitajilta (N = 1100, n = 298, vastausprosentti = 26%) ja heidän hoitotyön johtajilta (N = 1100, n = 193, vastausprosentti = 16%).
The data analysis methods used in this study were descriptive and inferential statistics including regression analysis and path analysis and content analysis for open-ended questions.
Tässä tutkimuksessa käytetyt analyysimenetelmät olivat kuvailevia ja tilastollisen päättelyn menetelmiä, kuten regressioanalyysi ja polkuanalyysi sekä laadullinen sisällön analyysi avoimille kysymyksille.
To analyze the relationships between main concepts, descriptive and cross-sectional correlational survey design was used.
Analysoitaessa keskeisten käsitteiden välisiä suhteita käytettiin kuvailevaa ja poikkileikkaavaa korrelaatiotutkimusta.
Moreover, a cross-sectional survey in two university hospitals in Finland was employed to analyze nurse leaders (N=539, n=198, response rate 37 %) support for nurses’ ethical competence during recruitment and performance reviews.
Lisäksi kahdessa yliopistollisessa sairaalassa tehtiin poikkileikkaustutkimus, jossa analysoitiin, miten hoitotyön johtajat (N = 539, n = 198, vastausprosentti 37%) tukevat sairaanhoitajan eettistä osaamista rekrytoinnin ja kehityskeskustelujen aikana.
Phase II was characterized by the development and testing of the Ethical Competence Support instrument (EthiCS).
Toisessa vaiheessa kehitettiin ja testattiin eettisen osaamisen tukemisen mittaria (EthiCS).
The first aim of the research underlying this thesis was to analyze of support for nurses’ ethical competence from the perspective of both nurses and nurse leaders based on earlier theoretical literature and empirical data.
Tämän tutkimuksen ensimmäisenä tavoitteena oli analysoida sairaanhoitajien eettisen osaamiseen tukemista sekä sairaanhoitajien että hoitotyön johtajien näkökulmasta, perustuen aikaisempaan kirjallisuuteen ja empiiriseen aineistoon.
Nurse leaders need to adopt a variety of activities to support nurses’ ethical competence, like creation of ethics policy statements, support for multidisciplinary discussion of ethical issues, ethics education, empowering nurses to handle and solve ethical problems and providing feedback on nurses’ ethical actions.
Hoitotyön johtajien olisi otettava käyttöön erilaisia tapoja tukea sairaanhoitajien eettistä osaamista; laadittava eettisten toimintatapojen suosituksia, tuettava moniammatillista keskustelua, etiikan koulutusta, eettisten ongelmien käsittelyä ja palautteen antamista eettisestä toiminnasta.
Furthermore, ethical competence was positively correlated with nurses’ ethical safety and work satisfaction.
Vastaavasti eettisellä osaamisella oli positiivinen yhteys sairaanhoitajien eettiseen turvallisuuteen ja työtyytyväisyyteen.
Furthermore, the relationships between ethical competence, ethical safety and work satisfaction were covered.
Lisäksi tutkittiin eettisen osaamisen yhteyttä eettiseen turvallisuuteen ja työtyytyväisyyteen.
The ultimate goal was to produce, in the field of professional nursing ethics, knowledge regarding nurse leaders support for nurses’ ethical competence, to improve nurses’ ethical safety and enhance their work satisfaction.
Lopullisena tavoitteena oli tuottaa tietoa hoitotyön ammattietiikan alueella siitä, miten hoitotyön johtajat voivat tukea sairaanhoitajien eettistä osaamista, parantaa sairaanhoitajien eettistä turvallisuutta ja vahvistaa heidän työtyytyväisyyttä.
The results showed that perceptions of organizational support were low among nurses and average among nurse leaders.
Tulokset osoittavat, että eettisen osaamisen organisatorinen tuki oli alhainen sairaanhoitajien mielestä ja kohtalainen hoitotyön johtajien mielestä.
Nurses reported moderate levels of individual support and nurse leaders at average level.
Sairaanhoitajat raportoivat yksilöllisen tuen olevan alhaisella tasolla ja hoitotyön johtajien mielestä se oli kohtalaisella tasolla.
Future research should employ interventional studies that aim to identify the ways in which nurse leaders leverage organizational and individual measures to support nurses’ ethical competence.
Tulevaisuudessa tutkimuksen tulee kohdistua hoitotyön interventioiden kehittämiseen organisatoriselle ja yksilölliselle tuelle sairaanhoitajien eettiseen osaamiseen.
Secondly, the aim was to analyze the relationships between organizational and individual support, and nurses’ ethical competence.
Toiseksi, tavoitteena oli analysoida organisatorisen ja yksilöllisen tuen yhteyttä sairaanhoitajan eettisen osaamisen, eettiseen turvallisuuteen ja työtyytyväisyyteen.
Organizational and individual support was found to directly and positively correlate with nurses’ ethical competence.
Organisatorinen ja yksilöllinen tuki olivat yhteydessä eettiseen osaamiseen.
During phase I, four literature reviews in MEDLINE, Ovid Nursing and British Nursing Index databases were conducted to explore knowledge on organizational and individual support for nurses’ ethical competence, ethical safety and work satisfaction.
Ensimmäisessä vaiheessa suoritettiin neljä MEDLINE-, Ovid- ja British Nursing Index -tietokantaan tehtyä kirjallisuuskatsausta.
Finally, the results showed that nurse leaders can leverage both organizational and individual support to improve nurses’ ethical competence, which, in turn, contributes to ethical safety and work satisfaction.
Hoitotyön johtajien organisatorinen ja yksilöllinen tuki paransi sairaanhoitajien eettistä osaamista, mikä puolestaan edisti heidän eettistä turvallisuuttaan ja työtyytyväisyyttään.
Support for nurses’ ethical competence − organizational and individual support by nurse leaders
Sairaanhoitajien eettisen osaamisen tukeminen – hoitotyön johtajan organisatorinen ja yksilöllinen tuki Hoitotyön johtajat ovat keskeisessä asemassa sairaanhoitajien eettisen osaamisen tukemisessa.
The results revealed that a single speech can consist of various of factors such as power use, discrimination, or ideologies.
Tulokset paljastivat lisäksi sen että yksi puhe voi koostua useista erilaisista tekijöistä, kuten voimankäytöstä, syrjinnästä tai ideologioista.
The material for this thesis was gathered from the official website of White House government.
Tutkimuksen aineisto kerättiin Valkoisen talon virallisilta verkkosivuiltas.
Furthermore, this thesis examined the relations between the America and other areas.
Lisäksi tässä tutkimuksessa tarkasteltiin Amerikan ja muiden alueiden välisiä suhteita.
The bad things done by other countries were highlighted.
Muiden maiden tekemiä huonoja tekoja korostettiin ja hyviä tekoja heikennettiin.
The results highlighted that the speech wanted to emphasize the good things made by the Americans while weaking the bad things.
Tulokset paljastivat, että puheella haluttiin korostaa amerikkalaisten tekemiä hyviä tekoja ja samalla heikentää huonoina koettuja tekoja.
The material consisted of Trumps speech which was presented in March 2020 after the coronavirus began to spread in the world and when Worlds Health Organization (WHO) declared COVID-19 as a pandemic.
Aineisto koostui maaliskuussa 2020 esitellystä Trumpin puheesta, jossa käsiteltiin koronaviruksen leviämistä maailmassa, maailman terveysjärjestö (WHO) julistaessa COVID-19:n pandemiaksi.
The aim of this thesis was to examine the ideological implications and the representations of the America.
Tutkimuksen tavoitteena oli tutkia Amerikan ideologisia vaikutuksia ja representaatioita.
In addition, this thesis examined how President Trump’s speech emphasizes Americanism ideology.
Näiden tekijöiden lisäksi tässä tutkimuksessa tarkasteltiin, kuinka presidentti Trumpin puhe korostaa amerikkalaisuuden ideologiaa.
A Transitivity Analysis on Donald Trump’s 2020 Coronavirus Speech.
Transitiivisuusanalyysi Donald Trumpin vuoden 2020 koronaviruspuheesta.
Americanism ideology was an important influencer on how Trump represents the current situation in his speech.
Amerikkalainen ideologia vaikutti merkittävästi siihen, miten Trump kuvailee puheessaan koronaviruksen leviämistä.
The research was conducted with the help of Halliday’s Systemic Functional Grammar and van Dijk’s methodology (ideology categories and ideological square) from the point of view of Critical Discourse analysis.
Tutkimuksen aineistoa käsiteltiin Hallidayn transitiivisuusteorian kriittisen diskurssintutkimuksen sekä van Dijkin ideologian määritelmiä hyödyntäen.
Theoretically, we lean on the bioecological model of development by Bronfenbrenner and Morris with concentric micro-, meso-, exo- and macrosystems.
Tutkimuksen teoreettisena taustana on Bronfenbrennerin ja Morrisin bioekologinen kehitysteoria, joka perustuu sisäkkäisille konteksteille, mikro-, meso-, ekso- ja makrosysteemeille.
Moreover, a specific research centre for school health and well-being should be established.
Oman kouluhyvinvointiin keskittyvän tutkimuskeskuksen perustamista tulisi myös harkita.
The main message is that when aiming to support the lives of children the primary focus should be on adults.
Tulokset korostavat aikuisten merkitystä lasten hyvinvoinnin kannalta: jos lasten elämää halutaan parantaa, on keskityttävä siihen mitä aikuiset tekevät.
Consequently, in this thesis three goals were set: (1) To present concrete examples of proactive and preventive psycho-social student welfare activities in Finnish basic education; (2) To investigate measurable positive effects of proactive and preventive activities; and (3) To investigate implementation of proactive and preventive activities in ecological contexts.
Tämän työn tavoitteina oli: (1) Tarjota konkreettisia esimerkkejä siitä, mitä hyvinvointia edistävä ja ongelmia ennaltaehkäisevä oppilashuoltotyö on. (2) Tutkia tämän työn mahdollisia myönteisiä vaikutuksia.
In Study IV, we wanted to find out why some schools implement several useful and inexpensive transition practices, whereas other schools use only a few of them.
Neljännessä osatyössä selvitimme, miksi kustannustehokasta nivelvaiheen yhteistyötä tehdään joissain kouluissa enemmän kuin muissa.
Future research efforts in student welfare and school psychology, as well as focused training for psychologists in educational contexts, should be encouraged in the departments of psychology and education in Finnish universities.
Yliopistoissa tulisi panostaa oppilashuollon ja koulupsykologityön tutkimukseen sekä kasvatuksen ja koulutuksen konteksteissa työskentelevien psykologien kouluttamiseen.
In Study II, we focused on possible effects of proactive and preventive actions on teachers and found that participation in the KiVa antibullying program influenced teachers‘ self-evaluated competence to tackle bullying.
Toisessa osatyössä tutkittiin hyvinvointia edistävän ja ongelmia ennaltaehkäisevän työn vaikutuksia opettajiin ja havaittiin, että osallistuminen KiVa Koulu - ohjelmaan vaikutti opettajan itsearvioituihin valmiuksiin tarttua kiusaamiseen.
In Study I, we found that the academic skills of children from preschool–elementary school pairs that implemented several supportive activities during the preschool year developed more quickly from preschool to Grade 1 compared with the skills of children from pairs that used fewer practices.
Tutkimuksen ensimmäisessä osatyössä havaittiin, että kun esikoulu ja alkuopetus tekivät esikouluvuoden aikana runsaasti nivelvaiheyhteistyötä, oppilaiden akateemiset taidot kehittyivät 1. luokan aikana nopeammin.
In future, promotion of psychosocial well-being and the intrinsic value of inter- and intrapersonal skills need to be strengthened in the Finnish educational systems.
On myös tärkeää vahvistaa psykososiaalisen hyvinvoinnin merkitystä sekä tunne- ja ihmissuhdetaitojen itseisarvoa suomalaisessa koulussa.
The more teachers experience support for and commitment to anti-bullying work from their principal, the more they report having covered KiVa student lessons and topics.
Kun opettajat kokivat rehtorin olevan sitoutunut kiusaamisen vastaiseen työhön ja saavansa häneltä tukea, he pitivät enemmän oppitunteja ja käsittelivät tunneilla enemmän aiheita.
Data were drawn from two large-scale research projects, the longitudinal First Steps Study: Interactive Learning in the Child–Parent– Teacher Triangle, and the Evaluation Study of the National Antibullying Program KiVa.
Tutkimus on osa kahta mittavaa hanketta, Alkuportaat-pitkittäistutkimusta sekä KiVa Koulu, kiusaamisen vastainen toimenpideohjelma -vaikuttavuustutkimusta.
In Study III, we found that principal‘s commitment and support for antibullying work has a clear-cut positive effect on implementation adherence of student lessons of the KiVa antibullying program.
Kolmannessa osatyössä osoitimme, että rehtorin sitoutuminen KiVa Koulu -toimenpideohjelmaan vaikutti myönteisesti siihen, miten aktiivisesti opettajat pitivät ohjelmaan kuuluvia ennaltaehkäiseviä oppitunteja.
So far, Finnish student welfare work has mainly focused on interventions and individuals, and the voluminous possibilities to enhance well-being of all students as a part of everyday school work have not been fully exploited.
Lainsäädännön ja opetussuunnitelmien perusteiden linjauksista huolimatta esi- ja perusopetuksen oppilashuoltotyö on tähän saakka ollut melko yksilö- ja ongelmakeskeistä, ja mahdollisuutta edistää kaikkien koululaisten hyvää oppimista ja hyvinvointia osana koulun arkea ei ole hyödynnetty riittävästi.
In Studies III and IV, we investigated factors that affect implementation rate of these proactive and preventive actions.
Kolmas ja neljäs osatyö keskittyivät tarkastelemaan, mitkä tekijät vaikuttavat hyvinvointia edistävien ja ongelmia ennaltaehkäisevien toimenpiteiden toteutumiseen kouluissa.
To summarize, the results confirm that school-based promotion and prevention activities may have beneficial effects not only on students but also on teachers.
Yhteenvetona voidaan todeta, että hyvinvointia edistävät ja ongelmia ennaltaehkäisevät toimet voivat olla hyödyllisiä paitsi oppilaille myös opettajille ja että ylhäältä alas suuntautuvat kehittämistoimet, kuten rehtorin sitoutuminen ja tuki sekä hallintokuntien kehittämistyö, voivat edistää käytännön oppilashuoltotyötä ja sen puitteita kouluissa.
Prerequisites and effects of proactive and preventive psycho-social student welfare activities in Finnish preschool and elementary school were of interest in the present thesis.
Hyvinvointia edistävä ja ongelmia ennaltaehkäisevä oppilashuoltotyö esi- ja perusopetuksessa.
Two prominent phenomena in preschool and elementary school years—transition to formal schooling and school bullying—were chosen as examples of critical situations that are appropriate targets for proactive and preventive psycho-social student welfare activities.
Tutkittaviksi ilmiöiksi valittiin peruskoulun aloittaminen sekä koulukiusaaminen, joihin on aiemmin puututtu lähinnä ongelmakeskeisesti arvioimalla koulutulokkaiden kouluvalmiutta ja puuttumalla ilmenneisiin kiusaamistapauksiin.
We were interested in broadening the scope and looking at local-level (exosystem) qualities, and, in fact, the local-level activities and guidelines, along with teacherreported importance of the transition practices, were the only factors significantly associated with the implementation rate of transition practices between elementary schools and partner preschools.
Näkökulma oli erityisesti kuntatason toiminnassa, ja pystyimmekin osoittamaan, että kahden kunnan väliltä löytyi merkittävämpiä eroja kuin koulujen tai yksittäisten opettajien väliltä.
Second, various top-down processes, such as engagement at the level of elementary school principals or local administration may enhance implementation of these beneficial activities.
Koska koulun aloittaminen sekä toverisuhteet ja ryhmäilmiöt koskevat koko ikäluokkaa, hyödyllisempää olisi pohtia jo ennalta, miten niiden onnistumista voidaan tukea kaikkien lasten kohdalla.
The data were analysed via thematic analysis.
Aineisto on analysoitu teema-analyysimenetelmää käyttäen.
Interview themes involved topics such as school and working life, family relations and language-learning, political activism and citizenship, transnational ties and attachments, belonging and identification, and plans for the future and aspirations.
Haastatteluteemoihin kuuluivat koulutus ja työelämä; perhesuhteet ja kieli; poliittinen aktivismi ja kansalaisuus; ylirajaiset suhteet ja toiminta; kuuluminen ja identiteetti; tulevaisuuden suunnitelmat ja toiveet.
The interviewees were aged between 19 and 28 years at the time of interviewing.
Tutkimukseen osallistuneet olivat haastatteluhetkellä iältään 19–28-vuotiaita nuoria aikuisia.
Furthermore, data were collected from observations during political demonstrations and meetings, along with cultural get-togethers.
Tämän lisäksi aineistoon sisältyy havainnointimateriaalia, joka on kerätty poliittisista mielenosoituksista ja kokouksista sekä kulttuuritapahtumista.
The empirical data for this qualitative study come from 25 semi-structured thematic interviews that were conducted with 23 young Kurdish adults living in Turku and Helsinki between 2009 and 2011.
Tutkimuksen empiirinen aineisto koostuu kahdestakymmenestäviidestä puolistrukturoidusta teemahaastattelusta, joita varten haastattelin kahtakymmentäkolmea kurditaustaista nuorta Turussa ja Helsingissä vuosien 2009 ja 2011 välisenä aikana.
The young Kurds taking part in the study belong to the generation of migrants who moved to Finland in their childhood and early teenage years from the region of Kurdistan and elsewhere in the Middle East, then grew to adulthood in Finland.
Tutkimukseen osallistuneet nuoret ovat muuttaneet Kurdistanin ja Lähi-idän alueelta Suomeen lapsuusvuosina tai varhaisessa teini-iässä ja saavuttaneet aikuisiän Suomessa asuessaan.
‘Home’ is located in Finland, and the future and aspirations are planned in relation to it.
Tässä mielessä kodiksi mielletään Suomi, ja esimerkiksi tulevaisuuden suunnitelmat laaditaan suhteessa Suomeen.
In theoretical terms, the study draws broadly from three approaches: transnationalism, intersectionality, and narrativity.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys kiinnittyy laajasti transnationalismin, intersektionaalisuuden ja narratiivisuuden käsitteelliselle kentälle.
In contrast, the region of Kurdistan is viewed as ‘homeland’ and as the place of origins and roots, where temporary stays and visits are a possibility.
Kotimaata edustaa Kurdistan, jossa sijaitsevat juuret ja oma alkuperä, ja jonne lyhytkestoiset vierailut ovat mahdollisia.
This study also indicates that young Kurds navigate between gendered expectations and norms at home and outside the home environment.
Tämä tutkimus osoittaa myös, että kurdinuoret navigoivat eri sosiaalisten tilanteiden edellyttämien (sukupuolitettujen) normien ja käyttäytymissääntöjen mukaan kodin sisä- ja ulkopuolella.
Focus on the narrative approach allows untangling how individuals make sense of their place in the social world and how they narrate their belonging in terms of various mechanisms of inclusion and exclusion, including institutional arrangements and discursive categorisation schemes.
Narratiivinen lähestymistapa valottaa niitä merkityksiä, joita yksilöt liittävät heidän toimintaansa ja sitä, miten eksklusiiviset ja inklusiiviset mekanismit kuten toiseuttavat diskurssit ja institutionaaliset järjestelyt mahdollisesti vaikuttavat näihin merkityksenantoprosesseihin.
Young people of migrant background, it has been suggested, are raised in a transnational space that entails cross-border contacts, ties, and visits to the societies of departure.
Transnationaalissa tutkimuksessa maahanmuuttajataustaisten nuorten on nähty toimivan ylirajaisessa tilassa, jonka muodostavat valtion rajat ylittävät kontaktit, tunnesiteet ja säännölliset vierailut lähtömaahan.
On the other hand, young Kurds construct a sense of belonging in terms of the discursive constructions of ‘Finnishness’ and ‘otherness’ in the Finnish context.
Toisaalta kuulumisen tunne rakentuu nuorten kertomuksissa suhteessa "suomalaisuuden" sekä "toiseuden" diskursiivisiin konstruktioihin.
Transnationalism refers to individuals’ cross-border ties and interaction extending beyond nationstates’ borders.
Transnationalismi tai ylirajaisuus viittaa yksilöiden kansallisvaltioiden rajat ylittäviin suhteisiin ja toimintaan.
The emotional attachments are forged in relation to the country (Finland) and not so much relative to ‘Finnishness’, which the interviewees considered an exclusionary identity category.
Kuuluvuutta rakennetaan tässä suhteessa pikemminkin "suomalaisuuden" sijaan Suomeen paikkana, sillä edellisen koetaan olevan poissulkeva kategoria.
Thus, a sense of ‘Kurdishness’ is drawn from lived experiences indexed to a particular politico-historical context of the Kurdish diaspora movements but also from the current situation of Kurdish minorities in the Middle East.
"Kurdilaisuuden" tunne rakentuu myös suhteessa Lähi-idän alueella asuvien kurdivähemmistöjen tämänhetkiseen tilanteeseen sekä omiin kokemuksiin, jotka ankkuroituvat kurdidiasporan poliittis-historialliseen kehykseen.
This study looks at negotiation of belonging and understandings of home among a generation of young Kurdish adults who were born in Iraq, Iran, and Turkey and who reached adulthood in Finland.
Neuvottelua kuulumisesta ja kodista – kurdinuoret Suomessa Tämä tutkimus tarkastelee Irakin, Iranin ja Turkin alueelta lähtöisin olevien kurditaustaisten nuorten neuvotteluja kodista ja kuulumisesta sekä niiden ylirajaisesta rakentumisesta suhteessa niin suomalaiseen yhteiskuntaan, heidän asuinympäristöönsä kuin lähtömaihinsa.
How identities and feelings of belonging become formed in relation to the transnational space is approached with an intersectional frame, for examination of individuals’ positionings in terms of their intersecting attributes of gender, age/generation, and ethnicity, among others.
Tämä tarkoittaa sitä, että yksilön identiteetin nähdään muodostuvan suhteessa muun muassa hänen sukupuoleensa, etniseen taustaansa ja ikäänsä/sukupolveensa sekä näiden tekijöiden yhteisvaikutukseen.
The racialised boundaries of ‘Finnishness’ are echoed in young Kurds’ narrations and position them as the ‘other’ – namely, the ‘immigrant’, ‘refugee’, or ‘foreigner’ – on the basis of embodied signifiers (specifically, their darker complexions).
"Suomalaisuuden" toiseksi näyttävät asemoituvan "maahanmuuttaja"-, "pakolainen"- ja "ulkomaalainen"- kategoriat, joihin kurdinuoret sijoitetaan jokapäiväisessä kanssakäymisessä.
Collective Kurdish identity narratives, particularly related to the consciousness of being a marginalised ‘other’ in the context of the Middle East, are resonant in young interviewees’ narrations of ‘Kurdishness’.
Kollektiiviset kertomukset kurdi-identiteetistä toistuvat nuorten identiteettipuheessa, varsinkin suhteessa kurdivähemmistöjen asemaan kansallisena "toisena" lähtömaissa.
Furthermore, identification with one’s immediate place of residence (city) or, in some cases, with a religious identity as ‘Muslim’ provides a more flexible venue for identification than does identifying oneself with the (Finnish) nation.
Nämä vaihtoehtoiset identifioitumisen kohteet näyttäytyvät joustavampina verrattuna kansallisiin identiteetteihin kuten "suomalaisuuteen".