natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The study purpose is to develop educational ExerGame use in class, because there are only a few studies about new technology use in schools in Finland.
Tutkimuksen avulla kehitetään uuden teknologian virtuaalipelien käyttöä koulumaailmassa, sillä tutkimusta aiheesta on Suomessa vielä vähän.
The data was analyzed using qualitative content analysis and quantitative methods.
Kvantitatiivinen aineisto analysoitiin kuvailevien tunnuslukujen avulla ja kvalitatiivinen aineisto tiivistettiin sisällönanalyysillä.
This study was part of a large research project FINNABLE 2020.
Tämä pro gradu oli osa FINNABLE 2020 -hanketta ja ExerGames in Learning osahanketta.
Students of study class had high physical self-efficacy rates.
Tutkimusluokan oppilaat olivat liikunnallisesti minäpystyviä.
The concept of physical self-efficacy consists of persistency, time control, help seeking, expectations of success.
Minäpystyvyyden osatekijöiden (sinnikkyys, odotus menestyksestä, ajan hallinta, avun pyytäminen ja auttaminen) kvantitatiiviset tulokset olivat positiivisia.
The Case Study took place with one 4th grade class of 23 students over a six week period.
Tapaustutkimukseen osallistui yksi neljäs luokka, jolla oli 24 oppilasta ja luokanopettaja.
The aim of the study was to analyze students' and teachers' experiences about physical self-efficacy, motivation and how ExerGames fit in schools everyday.
Tutkimuksen tarkoituksena oli analysoida oppilaiden liikunnallista minäpystyvyyttä ja motivaatiota virtuaaliliikuntapelaamisen yhteydessä sekä kuvailla, miten virtuaaliset liikuntapelit soveltuvat koulun arkeen.
Physical activity and new technology interested students.
Liikunta ja uusi tekniikka piristivät oppilaiden päivää.
In the class ExerGames were used in many ways and students felt that they learned while playing, although there were only few playtime hours, because of many tight time limits and other restricting factors.
Virtuaalisille liikuntapeleille löytyi tutkimusluokassa monia käyttömahdollisuuksia koulun arjessa, ja peleistä opittiin, vaikka pelien pelaamiselle ei monista syistä jäänyt paljon aikaa.
In this Case Study educational ExerGames were used on 4th grade class.
Tapaustutkimuksessa tarkasteltiin opettavaisten virtuaaliliikuntapelien kokeilua eräällä neljännellä luokalla.
ExerGames can be used to promote physical self-efficacy and motivate inactive students to move in an easier way.
Tutkimuksen perusteella virtuaaliliikuntapelien avulla voidaan tukea vähän liikkuvien liikunnallista minäpystyvyyden tunnetta ja motivoida vähän liikkuvia matalan kynnyksen liikuntaan.
ExerGames should be designed to fit the time-space path of the school more flexibly.
Virtuaalisilla liikuntapeleillä on selkeä tilaus koulumaailmassa, mutta pelitekniikka vaatii vielä kehittelyä, jotta pelit sopisivat paremmin koulun vaativaan arkeen.
This is the first time PRV has caused disease in grayling in Finland.
Tämä oli ensimmäinen kerta, kun PRV aiheutti tautia harjuksissa Suomessa.
In total, 2621 lampreys as 262 pooled samples were examined virologically during 1999 2008.
Tähän perustuen vuosina 1999 2008 on tutkittu 2621 nahkiaista.
In total 7580 herring as 758 pooled samples and 3 029 wild salmonid broodfish were virologically examined during 2004 2006.
Vuosina 2004 2006 tutkittiin VHSV: n varalta 7580 pääosin Saaristomereltä pyydystettyä silakkaa (yhteisnäytteinä 10 silakkaa/näyte) ja 3029 villilohiemoa.
Based on full-length G gene and partial RNA polymerase (L) gene sequences and the indirect fluorescent antibody technique (IFAT), the virus was classified as a perch rhabdovirus (PRV).
Koko G-geenin ja osittaisen RNA-polymeraasi (L)geenin sekvensoinnin sekä epäsuoran immunofluoresenssivasta-ainetestin (IFAT) perusteella virus luokiteltiin ahvenen rhabdovirukseksi (PRV).
The VHSV genotype Id was isolated from Pyhtää only in 2000 and 2001 and from Uusikaupunki once in 2004 and 2008.
VHSV-genotyyppi Id levisi Suomessa vuoden 2000 jälkeen niin, että sitä on tavattu vuosittain Ahvenanmaalta, vuosina 2000 ja 2001 Pyhtäältä ja kahdesti Uudenkaupungin rannikolta vuosina 2004 ja 2008.
This would indicate that the viruses in freshwater originate from the sea. Two fish farms situated in the lake area of Finland have experienced elevated mortalities affecting fry of grayling, Thymallus thymallus, since 2002.
Kahdella järvisuomalaisella kalalaitoksella todettiin kohonnutta kuolleisuutta harjuksen, Thymallus thymallus poikasilla vuodesta 2002 lähtien.
PRV isolates were closely related to the strain isolated from perch, Perca fluviatilis and sea trout, Salmo trutta trutta, caught from the Baltic Sea.
Ahvenen rhabdoviruseristykset olivat hyvin lähellä Itämerestä ahvenesta, Perca fluviatilis ja merilohesta, Salmo trutta trutta eristettyjen kantojen kanssa.
These farms are using surface water for the production of juveniles of several fish species.
Näillä laitoksilla kasvatetaan usein lajin poikasia käyttäen pintavettä.
VHSV was isolated from 50 pooled herring samples collected from the Archipelago Sea and one pooled sample collected from the Gulf of Bothnia.
VHSV eristettiin 51 silakkanäytteestä 50 Saaristomereltä ja yhdeltä Pohjanlahdelta.
Pairwise comparisons of the G and L gene regions of grayling isolates revealed that all the isolates were very closely related, with almost 100%nucleotide identity, which suggests the same origin of infection for the two farms.
G- ja L-geenisekvenssien perusteella voitiin todeta kaikkien eristysten olevan lähes 100 % identtisiä keskenään.
Fourteen pooled samples were positive in virus isolation.
Virus eristettiin 14 näytteestä.
Fish Rhabdoviruses : Viral Haemorrhagic Septicaemia Virus (Vhsv) and Perch Rhabdovirus (Prv) : Study of Viral Strains and the Disease Epidemiology in Finland
Kalojen rhabdovirukset - tarttuvaa verenvuotoseptikemiaa aiheuttava virus (VHSV) ja ahvenen rhabdovirus (PRV): viruskantojen tutkimus ja taudin epidemiologia Suomessa Kirjolohen verenvuotoseptikemia (VHS) on helposti leviävä virustauti, joka aiheuttaa runsasta kalakuolleisuutta ja siten taloudellisia tappioita kalanviljelylaitoksilla.
The second shortest phylogenetic distances to rhabdoviruses isolated from other countries appeared to be to perch, grayling and pikeperch isolates from France and a pike rhabdovirus isolate from Denmark.
Nämä kannat olivat fylogeneettisesti läheistä sukua ahvenesta, harjuksesta ja kuhasta Ranskassa eristettyjen sekä tanskalaisen hauesta eristetyn kannan kanssa.
The full-length VHSV G gene sequence revealed that the isolates were closely related to the VHSV strains isolated earlier from herring and sprat, Sprattus sprattus (L.), in Gotland and were therefore assigned to VHSV genotype II.
Tähän ryhmään kuuluvia VHS-viruksia on aikaisemmin eristetty Gotlannin syvänteistä silakoista, Clupea herengus membras (L.) ja kilohailista, Sprattus sprattus (L.).
VHSV genotype II isolated from the lamprey and herring is thought to be independent of the VHSV Id epidemic in farmed rainbow trout in Finnish brackish waters.
Nahkiaisesta ja silakasta eristetty VHSV II genotyyppi ei ole suorassa yhteydessä kirjolohilaitoksilta eristettyyn genotyyppi Id:hen.
Phylogenetic analysis based on the full-length VHSV glycoprotein (G) and nonvirion (NV) genes of the Finnish VHSV isolates in 2000 2004 revealed that all isolates are closely related and grouped in the genotype Id, which suggests the same origin of infection.
Suomessa VHS-virus eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 2000 neljän ahvenanmaalaisen ja yhden pyhtääläisen ruokakalalaitoksen sairaista kirjolohista Oncorhynchus mykiss (Walbaum), VHS-viruksen glykoproteiini- ja nonvirionigeenien sekvensointi vuosina 2000 2004 löytyneistä kannoista osoitti kaikkien eritysten olevan keskenään hyvin samankaltaisia ja kuuluvan genotyyppiin Id. Suomalaiset VHSV-kannat ovat hyvin läheistä sukua vanhojen tanskalaisten kirjolohesta eristyttyjen makean veden kantojen sekä Norjan merialueelta turskasta eristetyn kannan kanssa.
The Finnish brackish water VHSV genotype Id isolates induce lower mortality than freshwater VHSV isolates in infection experiments but they could represent an intermediate stage of marine isolates evolving towards pathogenicity in rainbow trout.
Infektiokokeissa nahkiaisesta eristetty kanta ei aiheuttanut kuolleisuutta kirjolohen poikasille, joten se poikkesi taudinaiheutuskyvyltään ruokakalalaitoksilta eristetystä genotyypistä Id.
To clarify the role of wild fish, especially Baltic herring, Clupea harengus membras (L.), in the epidemiology of VHSV in brackish waters, Baltic herring with no visible signs of disease were collected from the Archipelago Sea, the Gulf of Bothnia and from the Eastern Gulf of Finland.
Luonnonvaraisten kalojen lähinnä silakan merkitystä VHS-viruksen kantajina ja tautipurkausten levittäjinä tutkittiin, koska silakkaa on aikaisemmin Suomessa käytetty kirjolohien ravintona.
The most varied VHSV strains are found in seawater.
Silakoista eristetyt VHSV-kannat sijoittuivat genotyyppiin II.
Infection with the VHSV genotype Id has spread since then, and the same genotype had been isolated from rainbow trout farms in three separate locations: Åland in the Baltic Sea, and Uusikaupunki in the Gulf of Bothnia, and Pyhtää in the Gulf of Finland.
VHS-viruskannat jakaantuvat neljään eri genotyyppiin, kun taas makean veden kannat kuuluvat genotyyppiin I. Merivedestä löytyvät kaikki neljä VHSV- genotyyppiä, myös genotyyppi Id, jota on todettu suomalaisilla ruokakalalaitoksilla.
The virulence of the lamprey VHSV genotype II isolate was evaluated by an experimental infection trial in rainbow trout fry.
Nahkiaisista eristetyt VHSV-kannat sijoittuvat genotyyppiin II.
The occurrence of viral haemorrhagic septicaemia virus (VHSV) was examined in the main spawning stocks of wild European river lamprey, Lampetra fluviatilis, in the rivers of Finland from 1999 to 2008.
Jokien säännöstelyhankkeiden myötä kalojen ja nahkiaisten, Lampetra fluviatilis nousu merestä padon yläpuolisille lisääntymisalueille estyy.
Public support to development cooperation has been weak.
Suuren yleisön tuki kehitysyhteistyölle on ollut heikonlaista.
The most important is the mechanism of holistic development.
Kaikkein tärkein niistä on holistisen kehityksen mekanismi.
Empowerment became a major purpose for development interventions in the 1990s.
Voimaantumisesta tuli yksi kehitysinterventioiden päätarkoitus 1990-luvulla.
The data analysis involved narrative analysis and analytical induction.
Aineiston analyysi toteutettiin narratiivisen analyysin ja analyyttisen induktion keinoin.
The findings confirm that realistic evaluation seems a promising alternative for evaluating social change in interventions.
Tämä tutkimus vahvistaa sen, että realistinen evaluointi vaikuttaa lupaavalta vaihtoehtoiselta tavalta arvioida sosiaalista muutosta interventioissa.
According to the results, interventions can contribute to the existence and establishment of such mechanisms.
Tulosten mukaan interventiot voivat myötävaikuttaa kyseisten mekanismien syntyyn ja olemassaoloon.
They bring more potential to develop in all capacity dimensions and empower sustainably the more a CSO has mechanisms beneficial for all organisational development.
Ne tuovat sitä enemmän potentiaalia kehittyä kaikilla kapasiteetin osa-alueilla ja voimaantua kestävästi, mitä enemmän järjestöllä on organisaation monipuolista kehittymistä tukevia mekanismeja.
Intervention efforts and beneficial mechanisms do not guarantee CSO empowerment which depends on various internal and external conditions.
Interventiotoimet ja kehitystä tukevat mekanismit eivät takaa järjestöjen voimaantumista, joka riippuu moninaisista sisäisistä ja ulkoisista olosuhteista.
Many interventions also include capacity building that can boost partners’ empowerment and aid effectiveness.
Monet interventiot sisältävät myös kapasiteetin vahvistamista, mikä voi tukea kumppanien voimaantumista ja avun tehokkuutta.
Yet, what is an empowered organisation and how or if empowerment occurs, lacks evidence and agreement.
Se, mikä on voimaantunut organisaatio ja miten tai mikäli voimaantumista tapahtuu, on kuitenkin vähän tutkittua ja kiisteltyä.
The data was collected with ethnographic and participatory methods as part of an evaluation of the studied capacity building intervention in Kenya and Finland.
Aineisto kerättiin etnografisin ja osallistavin menetelmin osana tutkimuskohteena olevan kapasiteetinvahvistamisohjelman evaluointia Keniassa ja Suomessa.
The study also intends to analyse the influence of the intervention and other context on related developments in CSOs.
Tutkimuksen tarkoituksena on myös analysoida intervention ja muun kontekstin vaikutusta kyseisiin kehityskulkuihin järjestöissä.
The research recommends its application and further development or the development of other tools of realistic evaluation for the use of intervention and evaluation practitioners.
Tutkimus suosittelee työkalun soveltamista ja eteenpäin kehittämistä tai muiden realistisen arvioinnin työkalujen kehittämistä interventio- ja evaluointitoimijoiden käyttöön.
The developed tool could be suitable for studying also other kind of interventions, situations and actors.
Kehitetty työkalu voisi olla sopiva myös muun laisten interventioiden, tilanteiden ja toimijoiden tutkimuksessa.
There is demand for well grounded, context sensitive studies of development interventions.
Hyvin perustellulle, kontekstisensitiiviselle kehitysinterventioiden tutkimukselle on kysyntää.
The thesis shows that mechanisms are closely linked to each other and the context that together strongly influence CSOs’ development and empowerment.
Tutkimus osoittaa, että mekanismit ovat läheisesti linkittyneitä toisiinsa ja kontekstiin, jotka yhdessä vaikuttavat voimakkaasti kansalaisjärjestöjen kehitykseen ja voimaantumiseen.
There is also limited evidence on capacity building of civil society organisations (CSOs), and when studied, actors have faced methodological and practical challenges.
Myös kansalaisjärjestöjen kapasiteetin vahvistamista on tutkittu niukasti, ja aihetta koskevat tutkimukset ovat kohdanneet metodologisia ja käytännön haasteita.
Nevertheless, considering mechanisms could help both interventions and CSOs reach their goals and generate empowerment.
Mekanismien huomioiminen voisi joka tapauksessa auttaa sekä interventioita että järjestöjä saavuttamaan tavoitteensa ja synnyttämään voimaantumista.
Three research questions focus on CSOs’ mechanisms and mechanism changes and their influence on CSOs' development and empowerment during capacity building.
Kolme tutkimuskysymystä keskittyy järjestöjen mekanismeihin, mekanismien muutoksiin ja siihen, miten ne vaikuttavat järjestöjen kehitykseen ja voimaantumiseen kapasiteetin vahvistamisen aikana.
However, changing mechanisms hindering CSOs’ overall development may stay beyond interventions’ reach.
Järjestön kehitystä jarruttavien mekanismien muuttaminen saattaa sen sijaan jäädä interventioiden ulottumattomiin.
The fourth question touches a tool that was to be developed to facilitate studying these issues with the approach of realistic evaluation and thus to increase understanding on the application of the approach to the evaluation of capacity building and empowerment of CSOs in development interventions.
Neljäs tutkimuskysymys koskee työkalua, joka oli tarkoitus luoda tukemaan tällaista tutkimusta realistisen arvioinnin lähestymistavan avulla ja siten lisätä ymmärrystä realistisen arvioinnin soveltamisesta kansalaisjärjestöjen kapasiteetin vahvistamisen ja voimaantumisen arvioinnissa.
This thesis participates in discussion related to these themes by applying the non-mainstream realistic evaluation in studying CSOs’ empowerment and its facilitation with capacity building.
Tämä tutkimus osallistuu kyseiseen keskusteluun tutkimalla valtavirrasta poikkeavan realistisen arvioinnin avulla kansalaisjärjestöjen voimaantumista ja sen tukemista kapasiteetin vahvistamisen kautta.
Magnetohydrodynamic (MHD) simulations confirm this theoretical description.
Magnetohydrodynaamiset (MHD) simulaatiot vahvistavat tämän teoreettisen kuvailun.
The thesis is based on four articles including an introductory part.
Väitöskirja koostuu neljästä artikkelista ja johdanto-osasta.
The disagreements with simulations arise partly due to the local behaviour present in observations which is difficult to reproduce in global MHD simulations.
Erot simulaatioon johtuvat osin havainnoissa ilmenevästä paikallisesta käytöksestä, jota on vaikea mallintaa globaaleissa MHD-simulaatioissa.
These papers present the first observational evidence that the earlier simulation results may correctly reflect the nature of magnetic energy conversion within the magnetopause.
Nämä artikkelit sisältävät ensimmäiset havaintotodisteet siitä, että aiemmat simulaatiotulokset voivat kuvata oikealla tavalla magneettisen energianmuuntumisprosessin luonnetta magnetopausilla.
The final aim is to present the first statistical investigation of magnetopause energy conversion within the magnetopause using European Space Agency's Cluster spacecraft observations.
Lopullisena tavoitteena on esittää ensimmäinen tilastollinen tutkimus energian muuntumisesta magnetopausilla käyttäen Euroopan avaruusjärjestön Cluster-satelliittien havaintoja.
During northward IMF, reconnection moves behind the cusps and the field lines advect towards the dayside.
Pohjoissuuntaisen IMF:n aikana rekonnektio siirtyy napaonkaloiden taakse ja kenttäviivat advektoituvat päiväpuolta kohti.
In Paper III we investigated the usability of single spacecraft methods to calculate energy conversion instead of the more accurate multi spacecraft methods that can only be utilized during a limited periods of time when the inter-spacecraft distance is optimal.
Artikkelissa III tutkimme yksisatelliittimenetelmien käytettävyyttä energian muuntumisen laskemiseen korvikkeena tarkemmille monisatelliittimenetelmille, joita voidaan käyttää vain rajallisina ajanjaksoina, kun satelliittien väliset etäisyydet ovat sopivat.
We interpret that the observed spatial pattern reflects the globally continuous and locally intermittent nature of magnetopause reconnection.
Tulkintamme mukaan havaittu jakauma heijastaa magnetopausirekonnektion globaalisti jatkuvaa mutta paikallisesti jaksottaista luonnetta.
A database of 4000 magnetopause crossings from Cluster spacecraft 1 was compiled from 2001-2008.
Cluster 1 -satelliitin mittauksista vuosilta 2001 2008 koostettiin 4000 magnetopausin läpilentoa käsittävä tietokanta.
The paper concludes that single spacecraft methods consistently produce results similar to multi spacecraft methods while magnitude differences remain.
Johtopäätöksenä on, että yksisatelliittimenetelmät tuottavat johdonmukaisesti samankaltaisia tuloksia kuin monisatelliittimenetelmätkin, mutta tulosten suuruusluokkaan jää eroa.
When the interplanetary magnetic field (IMF) is directed southward, magnetic reconnection takes place equatorward of magnetospheric cusps and the magnetic tension accelerates the plasma converting magnetic energy into kinetic form, while in the tail magnetic energy increases at the expense of plasma kinetic energy.
Kun planeettainvälinen magneettikenttä (IMF) on eteläsuuntainen, rekonnektiota tapahtuu napaonkaloista kohti päiväntasaajaa sijaitsevalla alueella, ja magneettinen jännitys kiihdyttää plasmaa muuntaen magneettista energiaa kineettiseksi.
We found that the spatial pattern to some extent agrees with our current theoretical understanding with some disagreements.
Löytämämme avaruudellinen jakauma sopii yhteen teoreettisten odotustemme kanssa jossain määrin, muttei täysin.
However, observational verification of this understanding has not been addressed due to limitations associated with spacecraft observations and methodology to calculate energy conversion.
Sen sijaan havaintoihin nojaavaa varmennusta ei ole tehty johtuen satelliittimittausten ja energianmuuntumisen laskentamenetelmien puutteellisuuksista.
Detailed data analysis and comparison with simulations indicated the existence of spatial variation in magnetopause energy conversion associated with IMF direction.
Yksityiskohtainen data-analyysi ja simulaatiovertailut osoittivat, että energian muuntumisen avaruudellinen jakauma magnetopausilla vaihtelee IMF:n suunnan mukaan.
The Sun drives the near-Earth electrodynamics by supplying the needed energy through the continuous stream of plasma called the solar wind blowing away from the Sun.
Aurinko pitää yllä Maan lähiavaruuden sähkömagneettisia ilmiöitä puhaltamalla niiden tarvitseman energian Maan ympäristöön aurinkotuuleksi kutsutun jatkuvan plasmavirran muodossa.
The solar wind energy enters the Earth's magnetosphere through the magnetopause and mechanisms such as magnetic reconnection, diffusion, impulsive penetration, etc., facilitate the entry.
Aurinkotuulen energiaa siirtyy Maan magnetosfääriin magnetopausin läpi, ja siirtymistä edistävät useat mekanismit, kuten rekonnektio, diffuusio ja impulssitunkeutuminen.
In Paper I and II we estimated energy conversion across the Earth's magnetopause using Cluster observations and presented a comparison with the Finnish Meteorological Institute's GUMICS-4 global MHD simulations.
Artikkeleissa I ja II arvioimme Cluster-havainnoista energian muuntumisen määrän Maan magnetopausilla ja vertasimme tuloksia Ilmatieteen laitoksen globaaliin GUMICS-4-MHD-simulaatioon.
Hence, for southward IMF, equatorward of cusps is an electromagnetic load whereas the tailward of cusps is a generator and vice versa for northward IMF.
Näin siis eteläisen IMF:n aikana napaonkaloiden rajaama magnetopausin päiväpuoli on sähkömagneettinen kuorma ja napaonkaloista pyrstöön päin oleva alue generaattori, ja pohjoisen IMF:n aikana päinvastoin.
Paper III also presents the uncertainties associated with single spacecraft methods in comparison to multi spacecraft methods.
Lisäksi esitetään yksisatelliittimenetelmään liittyvät epävarmuudet verrattuna monisatelliittimenetelmiin.
For example, magnetic reconnection between magnetosheath and magnetospheric fields efficiently converts energy from magnetic to kinetic forms.
Esimerkiksi magneettivaipan ja magnetosfäärin magneettikenttien välinen rekonnektio muuntaa tehokkaasti magneettikenttien energiaa liike-energiaksi.
Paper III presents a comparison of magnetopause normal, velocity and energy conversion between multi and single spacecraft methods.
Artikkelissa III verrataan yksi- ja monisatelliittimenetelmillä laskettuja magnetopausin normaalivektoria, nopeutta ja energian muuntumista.
The thesis ends with a discussion of energy conversion in the context of magnetopause reconnection and presents guidelines to address the topic in future investigations.
Lopuksi väitöskirjassa pohditaan energian muuntumista magnetopausin rekonnektion yhteydessä ja esitetään suuntaviivoja sille, miten aihetta voisi lähestyä tulevissa tutkimuksissa.
Our current understanding of the conversion process at the magnetopause is based on theory of magnetopause reconnection.
Nykyinen ymmärryksemme energian muuntumisesta magnetopausilla perustuu rekonnektioteoriaan.
In Paper IV we examine the spatial variation of magnetopause energy conversion and compare observations with simulations and with current theoretical understanding.
Artikkelissa IV tarkastelemme energian muuntumisen avaruudellista vaihtelua magnetopausilla sekä vertaamme havaintoja simulaatioihin ja tämänhetkisiin teoreettisiin käsityksiin.
Using single spacecraft methods, we estimated energy conversion and investigated magnetopause energy conversion as a function of solar wind parameters and the IMF.
Laskimme energian muuntumisen magnetopausilla yksisatelliittimenetelmin ja tutkimme sen jakautumista aurinkotuulen ominaisuuksien sekä IMF:n funktiona.
The introduction presents a review of the physics of the magnetopause, energy conversion process and the methods to investigate the subject observationally and compares the results to previous modeling results.
Johdannossa esitetään katsaus magnetopausin fysiikkaan, energianmuuntumisprosessiin ja havaintojen analysointimenetelmiin sekä verrataan tuloksia aiempiin mallinnustuloksiin.