natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Cross-marriages, cross-godparentage and marital networks could be seen as manifestations of an aim towards stability and the joining of resources.
Vakauteen tähtäämisen ja resurssien yhdistämispyrkimyksen ilmenemismuotoina voidaan nähdä ristikkäisyys avioliitto- ja kummisuhteissa sekä avioliittopiirit.
Economic support was channelled from the wealthier to the less well off by credits.
Taloudellinen tuki ohjautui varakkaammilta varattomammille mm. velanannon ja oton kautta.
The main theme of the contact analysis is to observe the significance of three factors, namely geographical extent, affluence level and kinship, to the formation of contacts.
Kontakteja punnittiin lähinnä kolmen tekijän, ruokakuntien varakkuustason, kontaktien etäisyyden ja sukulaisuuden valossa.
The study begins by outlining the ecological and economic features of Valkeala and by analysing household structures.
Kolmivaiheisen väitöskirjatutkimuksen aluksi Valkealaa hahmotettiin ekologisena ja taloudellisena kokonaisuutena sekä analysoitiin ruokakuntien ja perheiden rakenteissa tapahtuneita muutoksia.
The western area formed the field area and the eastern and northern villages the swidden area.
Valkeala jakautui taloudellisesti kahteen vyöhykkeeseen: peltoviljelypainotteiseen länsiosaan ja kaskivoittoiseen itä- ja pohjoisosaan.
The jurisdictional boundary that ran across Valkeala from the northwest to the southeast and divided the parish into two areas influenced the formation of contacts more than the parish boundaries.
Pitäjärajoja voimakkaammin kontaktinmuodostusta muokkasi Valkealan hallinnollinen kahtiajako.
Households, ecological and economic resources and formation of contacts in Valkeala parish from the 1630s to the 1750s.
Keskeistä tutkimuksessa oli kartoittaa ekologis-taloudellisten olosuhteiden, perhe- ja ruokakuntarakenteen muutosten sekä kontaktinmuodostuksen välisiä sidonnaisuuksia maalaisyhteisössä 1600-luvun alkupuolelta noin vuoteen 1750.
The main focus of the research lies in the contacts of the households with the outside world.
Perhemuodon merkitys tuli esille lähinnä sukulaiskummien valinnassa.
The dissertation is comprised of an introductory essay and six published original research articles.
Väitöskirja koostuu johdantoesseestä ja kuudesta julkaistusta tutkimusartikkelista.
2) All equilibrium explanations do not causally explain the obtaining of the end equilibrium state with the multiple possible initial states.
2) Kaikki tasapainoselitykset eivät ole syy seuraus -selityksiä, jotka selittävät tasapainotilan vallitsemista systeemin mahdollisilla alkutiloilla.
These studies apply a theory of explanation according to which explanation is about tracing objective relations of dependence, knowledge of which enables answers to contrastive why and how-questions.
Tutkimus nojaa näkemykseen, jonka mukaan selittämisessä on kyse sellaisten objektiivisten riippuvuussuhteiden jäljittämisestä, joita koskeva tieto mahdollistaa vastaamiseen miksi ja kuinka -kysymyksiin.
This theory is developed further by delineating criteria for evaluating competing explanations and by applying the theory to social scientific modelling practices and to the key concepts of equilibrium and mechanism.
Tässä työssä tällaista selittämisen teoriaa kehitetään edelleen mm. erittelemällä kriteerejä, joilla selityksiä voidaan vertailla keskenään, ja soveltamalla teoriaa yhteiskuntatieteellisiin mallintamiskäytäntöihin sekä näille käytännöille keskeisiin tasapainon ja mekanismin käsitteisiin.
6) The fact that economists have been relatively reluctant to use true agent-based simulations to formulate explanations can partially be explained by the specific ideal of scientific understanding implicit in the practise of orthodox economics.
6) Taloustieteilijöiden nihkeä suhtautuminen teoreettisiin toimija-pohjaisiin simulaatiomalleihin selittyy osin taloustieteelliseen mallinnustapaan implisiittisesti sisältyvällä käsityksellä tieteellisen ymmärtämisen luonteesta.
3) There is an important ambivalence in the concept mechanism used in many model-based explanations and this difference corresponds to a difference between two alternative research heuristics.
3) Mekanismin käsitettä käytetään mallipohjaisissa selityksissä kahdella eri tavalla, jotka ovat yhteydessä ratkaisevasti erilaisiin tutkimusheuristiikkoihin.
The aim of this dissertation is to provide conceptual tools for the social scientist for clarifying, evaluating and comparing explanations of social phenomena based on formal mathematical models.
Tämä väitöskirja tarjoaa käsitteellisiä välineitä ymmärtää ja arvioida teoreettisiin malleihin perustuvia yhteiskuntatieteellisiä selityksiä.
Instead, they often constitutively explain the macro property of the system with the micro properties of the parts (together with their organization).
Monet tasapainoselitykset ovat konstitutiivisia selityksiä, jotka selittävät systeemin makro-ominaisuuksia systeemin osien ja niiden keskinäisen organisaation avulla.
4) Whether unrealistic assumptions in a model (such as a rational choice model) are detrimental to an explanation provided by the model depends on whether the representation of the explanatory dependency in the model is itself dependent on the particular unrealistic assumptions.
4) Epärealistiset mallinnusoletukset ovat selityksellisesti ongelmallisia vain jos mallin esittämä selittämisen kannalta keskeinen on riippuvainen kyseisistä oletuksista.
1) The concept of explanatory power, often used to argue for the superiority of one explanation over another, compasses five dimensions which are partially independent and involve some systematic trade-offs.
Tätä epämääräistä käsitettä voidaan selventää erittelemällä selitysvoima viiteen osittain itsenäiseen ulottuvuuteen.
The main theses about model-based explanations in the social sciences argued for in the articles are the following.
Artikkeleissa esitetyt keskeiset mallipohjaisia yhteiskuntatieteellisiä selityksiä koskevat väitteet ovat seuraavat: 1) Kilpailevia teorioita tai malleja vertaillaan usein selitysvoiman käsitteen avulla.
5) The question of whether an explanatory relationship depends on particular false assumptions can be explored with the process of derivational robustness analysis and the importance of robustness analysis accounts for some of the puzzling features of the tradition of model-building in economics.
Robustiusanalyysin merkityksen tunnistaminen tekee eräistä ongelmallisilta vaikuttavista taloustieteellisen mallinnuskäytännön piirteistä ymmärrettäviä.
A wave of agitating proletarian theatre was felt in Finland in the early 1920s but it was marginalised by the large anti-communist majority.
1920-luvun alussa maahan rantautui proletaarisen teatterin liike, jonka teatterin oli osallistuttava poliittiseen taisteluun.
The workers' theatres were also largely approved of and seen as people's theatres thought to unite and educate the nation and the working class.
Lisäksi niiden katsottiin toteuttavan erityistä valistustehtävää, yhtenäistävän ja jalostavan katsojiaan, viime kädessä kansakuntaa ja työväenluokkaa.
How is it possible that they received this status even after the civil war in 1918 when new professional theatres were founded all over the country?
Sisällissodan jälkeen maahan perustettiin uusia paikallisteattereita.
Even though the Social Democratic Party did not have a specific theatre policy, the leaders of the Party appreciated and supported the workers' theatres as educational institutions and worked for their artistic improvement.
Työväenliikkeen johtajat olivat innokkaita teatterinharrastajia ja tukivat työväenteattereita.
The study also asks, what kind of position did workers' theatres have in the workers' associations and in the workers' movement, what did the Social Democrats and Communists think of theatre and in particular of workers' theatre, and what kind of repertoire did the workers' theatres perform?
Tutkimuksen kohteena on työväenteattereiden, eli työväenjärjestöjen yhteydessä toimineiden näytelmäseurojen, rooli Suomen ammatillisen teatterikentän muotoutumisessa.
Workers' theatres in Finland until 1922 The topic of this dissertation is the workers' theatres in Finland before the year 1922.
Vuonna 1922 ammattiteatterit perustivat Suomen Näyttämöiden Liiton, johon STNL kielsi työväenteattereita liittymästä.
The study concludes that some workers' theatres were the only steady theatre institutions in their surroundings, and thus functioned as local popular theatres performing to all social groups.
Työväenteattereille palkattiin vakinaisia johtajia, jotka toimivat usein samalla työväentalon vahtimestareina.
It is a particular feature of Finland that the professional theatre field was not organised and that the workers’ movement had a relatively strong political position.
Suurimmat työväenteatterit pääsivät osallisiksi taidemäärärahoista, koska maan teatterikenttä oli kehittymätön ja koska kansanvaltaisesti valittu eduskunta teki sosiaalista ja alueellista taidepolitiikkaa.
Although amateur-based, they started to resemble professional theatres.
Työväenteatterit esittivät kantaesityksinä merkittäviä ulkomaisia draamoja, kotimaisten näytelmien osalta niiden mahdollisuudet kilpailla ammattiteattereiden olivat rajatummat.
The research period 1740 1860 covers the so-called second revolution of the book, or the modernisation of the print culture.
Tutkimuksen aikaväli 1740 1860 kattaa ns. kirjan yhteisön modernisoitumisen tai kirjan toisen vallankumouksen aikakauden.
The thesis describes the history of 60 book stores and their 96 owners.
Teoksessa kuvataan tänä aikakautena toimineiden 60 kirjakaupan ja niiden 96 kirjakauppiaan historia.
Censorship inspections or unfavourable custom fees would not limit the imports.
Sensuuritarkastukset tai epäsuotuista tullimaksutkaan eivät estäneet tai edes sanottavasti rajoittaneet painotuotteiden maahantuontia.
Book sellers regulated commissions were small.
Kirjakauppiaiden viralliset myyntipalkkiot olivat erittäin pieniä.
The ideal book store model was rarely accomplished in its all features.
Ideaaleja kirjanmyynnin muotoja ei käytännössä juurikaan saavutettu.
The difficult circumstances (new censorship decree of 1850, Crimean war) and lack of entrepreneurship, experience and customers meant that half of the book stores opened in 1845 1860 was shut in less than five years.
1850-luvun hankalat olosuhteet (suomenkielisen tuotannon tiukka sensurointi 1850 1854, Krimin sodan katkaisemat kauppayhteydet 1853 1856), useiden yrittäjien puutteelliset taidot sekä rajalliset asiakaskunnat johtivat siihen, että puolet vuosina 1845 1860 perustetuista kirjakaupoista joutui sulkemaan ovensa tai vaihtamaan omistajaa kohta avaamisen jälkeen.
The study concentrates on three themes: firstly, how the particular book trade network became a central institution for printed works distribution, secondly what were the relations between cosmopolitan European book markets and the national cultural sphere, and thirdly how book stores functioned as cultural institutions and business enterprises.
Tutkimus jakautuu kolmeen pääteemaan: ensinnäkin siinä kuvataan kirjakauppalaitoksen ja yksittäisten liikkeiden aseman vakiintuminen Suomessa, toiseksi kansainvälisten ja kotimaisten kirjamarkkinoiden riippuvuus toisistaan, ja kolmanneksi kirjakauppojen asema kulttuurilaitoksina ja liikeyrityksinä.
These book stores main clientele consisted of the Swedish speaking gentry.
Suurten keskusten asiakaskunta koostui lähinnä ruotsinkielisestä säätyläistöstä.
In 1858 the few leading publishers established The Finnish Book Publishers Association.
Johtavat kustantajat ja kirjakauppiaat perustivat vuonna 1858 Suomen Kustannusyhdistyksen.
Book stores received most of their revenues from selling foreign titles.
Suurin osa myyntivoitoista saatiin ulkomaisten niteiden myynnistä säätyläistölle.
They got even smaller because of large amounts of unsold copies, various and usual misunderstandings of consignments and accounts or plain accidents that destroyed shipments and warehouses.
Ne kutistuivat lähes mitättömiksi myymättä jääneiden niteiden, virheellisten lähetysten ja kirjojen kuljetuksen tai varastoinnin aikana kokeman turmeltumisten tai tuhoutumisten myötä.
The early entrepreneurs ran usually vertical businesses consisting of printing, publishing and distribution activities.
Varhaiset kauppiaat johtivat yleensä vertikaalisia yrityksiä: he toimivat niin painajina, kustantajina ja kirjakauppiaina.
The later book sellers, mainly functioning in small towns among Finnish speaking people, settled usually strictly for selling activities.
Nämä uudet liikkeet toimivat useimmiten aikaisempaa pienemmissä maaseutukaupungeissa, joutuivat luottamaan suomenkielisestä rahvaasta koostuvaan asiakaskuntaan ja tyytyivät tavallisesti pelkkään myyntitoimintaan.
Up to 1830 s book stores were available only in Helsinki and Turku.
1830-luvulle asti kirjakauppoja oli käytännössä vain suuriruhtinaskunnan kahdessa keskuksessa Helsingissä ja Turussa.
This strategy lowered costs, eased the delivery of printed works and helped to create elaborated centres for all book activities.
Monipuoliset liiketoimet helpottivat kirja-alan hallintaa, vähensivät kokonaiskuluja ja loivat merkittäviä kirjakeskuksia.
Also, the cultural aim of a creating large and assortments and the tendency of short selling periods demanded professional entrepreneurship, which many small town book sellers however lacked.
Sitä paitsi suurten kirjavarastojen kerääminen ja nopean myyntitempon hallitseminen vaativat ammattitaitoa, jota monella aloittelevalla kirjakauppiaalla ei ollut.
In the midst of troublesome business efforts, co-operation and mutual concern of the book market s entrepreneurs were the key elements of the trade, although on local level book sellers would compete, sometimes even ferociously.
Kirjanmyynnin riskejä vähennettiin yhteistoiminnalla: kirjakauppiaiden ja kustantajien yhteistoiminta ja luottamus toisiinsa turvasi yksittäisten yrittäjien pitkäaikaisen toiminnan, vaikkakin paikallisella tasolla kauppiaiden kilpailu saattoi olla tiukkaa.
Thirdly, after Finland was annexed to the Russian empire in 1809, the Grand duchy s administration steered foreign book trade to book stores (because of censorship demands).
Kolmanneksi Venäjän liitettyä Suomen keisarikuntaansa paikallinen hallinto valvoi kirjakauppatoimintaa ja keskitti sensuuritarpeitten takia kaiken painotuotteiden maahantuonnin niihin.
The association s activities began to professionalise the whole network, but at the same time the earlier independence of regional publishing and selling enterprises diminished greatly.
Tiukat toimintasäännöt loivat ammatillistumista, mutta samalla aikaisempi kirjan yhteisön moninapaisuus heikkeni.
Its first task was to create new business rules and manners for the book trade.
Sen ensimmäinen tehtävä oli kirjanmyyntiverkoston kehittäminen.
How Book Stores Became the Norm for Book Distribution in Finland 1740 1860
Kirjan tie lukijalle : Kirjakauppojen vakiintuminen Suomessa 1740 - 1860
Books Paths to Readers describes the history of the origins and consolidation of modern and open book stores in Finland 1740 1860.
Kirjan tie lukijalle kuvaa kirjakauppojen vakiintumista osaksi kirjallista elämää Suomessa 1740 - 1860.
As a result, during the five years before the beginning of the Crimean war (1853 1856) book stores were opened in almost all Finnish towns: at the beginning of the war 36 book stores operated in 21 towns.
Euroopan hullun vuoden 1848 ja Krimin sodan alun 1853 välissä lähes jokaiseen Suomen kaupunkiin avattiin kirjakauppa.
Swedish, German, French and Belgian (pirate editions of popular French novels) books were widely available for the multilingual gentry.
Merkittävimmillä Suomessa toimivilla kirjakauppiailla oli kehittyneet liikeyhteydet niin ruotsalaisille, saksalaisille kuin ranskalaisillekin kirjamarkkinoille.
Even if the local Finnish print production steadily rose, many copies, even titles, were never delivered via book stores.
Vaikka paikallinen tuotanto kasvoi Suomessa 1800-luvun alkupuolella, merkittävä osa paikallisesti tuotettujen niteiden myynnistä hoitui kirjakauppojen ohi.
They managed to offer larger selections, reached larger clienteles and maintained constant activity better than any other book distribution model.
Siitä huolimatta menestyksekkäimmät suurimpien kaupunkien kirjakaupat onnistuivat kokoamaan monipuolisen kirjatarjonnan, saavuttivat suhteellisen suuret asiakaskunnat ja ylläpitivät pysyvää kirjanmyyntitoimintaa.
During late 1840s various opinion leaders called for the development of a national Finnish print culture, and also book stores.
1840-luvun lopulla kansalliskulttuurin ja kansansivistämisen tavoitteet johtivat muun muassa uusien kirjakauppojen määrän räjähdysmäiseen kasvuun.
The consolidation of modern and open book store network in Finland is a history of a slow and complex development without clear signs of a beginning or an end.
Kirjakauppojen vakiintuminen painotuotteiden pääasialliseksi myyntikanavaksi oli hidas ja monimutkainen prosessi.
Only during the 1840 s and 1850 s the most advanced publishers would concentrate on creating publishing programmes and delivering their titles via book stores.
Vasta 1840-luvulta lähtien kirjatuotantoa ja -myyntiä kehittäneet kirjakauppiaat alkoivat luottaa kirjakauppaverkostoon pääasiallisena myyntikanavanaan.
Instead of literary studies choice to concentrate on texts and writers, book history seeks to describe the print culture of a society and how the literary activities and societies interconnect.
Teos edustaa kirjahistorian tutkimusalaa pyrkiessään tarkastelemaan kaikenlaisten painotuotteiden historiaa, ymmärtämään kirjan ja sen sisältämän tekstin tuottamisen, välittämisen ja vastaanoton eri tekijöitä ja tehtäviä yhtenä kokonaisuutena sekä lopulta hahmottamaan kirjallisen kulttuurin yhteiskunnallista merkitystä.
Nevertheless, book stores became the norm of the book trade.
Merkittävin osa kirjatarjonnasta keskittyi yksin kirjakauppoihin.
The study reveals the ways selling and distributing books have influenced the printed works and the literary and print culture.
Kirjan tie lukijalle kertoo, miten kirjojen välitys ja myynti vakiintuivat nykyaikaisen kirjakauppalaitoksen raameihin ja miten tämä myyntitapa muokkasi paikallista kirjan yhteisöä.
The change intensified book markets activities and Finnish book stores foreign connections.
Tämän seurauksensa kirjamarkkinoiden toiminta tehostui ja myyntitoimi alkoi kehittyä omaksi toimialakseen.
For book historians, printed works are creations of various individuals and groups: writers, printers, editors, book sellers, censors, critics and finally, readers.
Seuraavan kymmenen vuoden aikana liikkeitä avattiin kaikissa alueellisissa keskuksissa (Vaasa, Pori, Porvoo, Viipuri, Hämeenlinna, Kuopio).
The thesis also discusses the topics of memory, memorialisation and monument re-use, which have been neglected subjects in Finnish archaeology until now.
Kuolemaa ja siihen liittyviä rituaaleja on tutkittu tähän asti hyvin vähän Suomen arkeologiassa.
Not only have the dead been buried using elaborate rituals, they have also been mourned and commemorated in intricate ways that proves that death was not an end product, but the start of something new.
Näitä paikkoja ei ole käytetty ainoastaan hautaamiseen vaan siellä on käyty myös uhraamassa, muistelemassa vainajia ja esi-isiä sekä polteltu uhritulia.
This thesis shows that it is possible to claim that both artefact and site re-use is a much more widespread phenomenon than has previously been thought in Finnish archaeology.
Hautaaminen ja siihen liittyvät rituaalit ovat olleet huomattavasti monimutkaisempia kuin aiempi suomalainen tutkimus on tuonut esille.
The main questions of the thesis are: What kinds of ritual behaviour can we detect in the burials during the period (AD 550-1150)?
Väitöskirja käsittelee hautarituaaleja nuoremmalla rautakaudella (n. 550 1150 jKr.) viiden artikkelin ja laajan yhteenveto artikkelin pohjalta.
Both cremation cemeteries below level ground and inhumation burials have been re-used during their time of usage, and on most occasions are situated in a landscape that is overlaid by other monuments as well.
Polttokenttäkalmistot sijaitsevat vielä tänään näkyvillä paikoilla maisemassa, usein moreenikumpareilla.
What kind of re-use can be detected in the Iron Age cemeteries?
Kiinnostus esi-isien käyttämiin esineisiin näkyy myös hautarituaaleissa.
It was not until the end of the Viking Age that inhumation became more common but both cremations and inhumations are performed even at the same sites throughout the time.
Aiempi tutkimus on selittänyt tämän ainutlaatuisen paikan salaperäisenä suokalmistona johon olisi haudattu kulkutautiin kuolleita vainajia ja jopa uhripaikkana, mutta aineiston uusi läpikäyminen osoitti, että paikka on todellisuudessa ollut järvi tai lampi rautakaudella eikä vainajatkaan ole haudattu yhtäaikaisesti vaan useamman vuosisadan kuluessa.
It is also a conscious and deliberate behaviour that can be related to an ancestor cult and commemoration of the dead.
Samalla vanhan esineen omiminen itselleen on tuonut jatkuvuutta ja arvovaltaa.
During this time, cremation was the dominant burial rite.
Levänluhdan vesikalmisto Isossakyrössä on tästä hyvä esimerkki.
Three different burial types 1) cremation cemeteries below level ground, 2) inhumation burials and 3) water burials are discussed in five articles.
Sen pääpaino on polttokenttäkalmistojen tutkimuksessa, kalmistotyyppi joka on pääosin vieras Suomen ulkopuolella ja täälläkin usein laiminlyöty, mutta kirjassa käsitellään myös muita hautaustapoja, kuten esimerkiksi veteen hautaamista Pohjanmaalla.
Why have ancient sites and artefacts been re-used?
Eurooppalaisen maisema- ja muistiteorioiden avulla.
I consider these burial forms from three different viewpoints; collectivity-individuality, visibility-invisibility and cremation-inhumation.
Väitöskirjan pääpaino ei ole perinteisen hautalöytöjen läpikäymisessä vaan kalmistojen laajemmassa ymmärtämisessä ja tulkinnassa mm.
The funerary rituals during this time period show great variation and complex, both regionally and nationally.
Väitöskirja tarjoaa uusia tulkintamalleja monelle rautakauden hautatyypille ja purkaa myös vanhoja myyttejä kalmistoista.
How did people perceive the moraine hills that functioned as burial places?
Kirjassa tuodaan esille, että rautakauden ihminen on ollut tarkka hautapaikan valinnassa.
The dissertation examines the power mechanisms and institutional power hierarchies of the 1940s-1950s era arts elite in Helsinki and their influence on issues of taste in the visual arts. For the purposes of this study, the elite is understood to consist mainly of the board members of the principal elected bodies in the field of the arts.
Väitöskirjassa tutkitaan taide-eliitin valtamekanismeja makukysymyksissä kuvataidekentällä 1940- ja 1950-lukujen Helsingissä sekä kentän institutionaalisia valtahierarkioita.
The various instruments of legitimisation grants, purchases, etc. were ranked differently in the evaluation of acknowledged artists and good art.
Taidekentän hierarkiat johtuivat mm. siitä miten paljon eliitin eri legitimoimisinstrumentit – esim. stipendit ja taidehankinnat – antoivat symbolista lisäarvoa taiteilijalle.
The aesthetic capital of an artist was of only minor importance in the exercising of power by the arts elite.
Kaikki taideinstituutiot eivät olleet yhtä arvostettuja taidekentällä ja taide-eliitin hyväksynnän arvo saattoi vaihdella.
The author discusses a number of conflicts in the field of the arts that highlight the institutional hierarchies and the capital held by the various players.
Esimerkiksi näyttelyillä oli keskeinen asema erityisesti määriteltäessä institutionaalista hierarkiaa taidekentällä ja näiden ympärillä käytiin suurimmat valtataistelut toisen maailmansodan jälkeen.
The hierarchy in the arts ultimately depended on how well the elite could influence tastes through the instruments at their disposal.
Taiteilijat onnistuivat ottamaan johtavan aseman eliitissä nykytaiteen portinvartijoina.