natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regular coffee drinking may be associated with GGT reduction and hepatoprotective effects in alcohol consumers.
Kahvinjuonnin sen sijaan havaittiin mahdollisesti jopa suojaavan maksaa runsaasti alkoholia käyttävillä henkilöillä.
However, while factors such as alcohol abuse and excess body weight endanger well-being, other dietary habits could have positive health effects.
Alkoholin liiallinen käyttö ja ylipaino liitännäisongelmineen ovat merkittäviä uhkia Suomen kansanterveydelle.
The data showed distinct age and gender-dependent effects of alcohol consumption and overweight on both liver enzymes.
Lisäksi tutkimuksissa ilmeni, että maksaentsyymien aktiivisuudet muuttuvat ikäriippuvaisesti ja jo kohtuullisen alkoholinkulutuksen myötä, jos mukana on ylipainoa.
It has therefore been suggested that these liver enzymes may be useful for assessing overall health status.
Näiden varhainen havaitseminen ja ennaltaehkäisy ovat perusedellytyksiä onnistuneelle terveydenhuollolle.
The upper reference limits for GGT and ALT calculated from the present population-based sample for normal-weight non-drinkers were clearly lower than those previously suggested for the Nordic countries: GGT 52 U/L for men and 42 U/L for women, ALT 47 U/L for men and 37 U/L for women.
Tutkimuksessa havaittiin normaalipainoisista ja alkoholia käyttämättömistä henkilöistä määritettyjen viiterajojen olevan jopa 50 % matalammat verrattuna Suomessa tätä nykyä käytettäviin viitearvoihin.
These data should be considered when assessing the health risks associated with lifestyle factors and when revisiting the concept of reference limits in the clinical evaluation of liver enzymes.
Tutkimuksessa selvitettiin näiden tekijöiden vaikutuksia myös terveydenhuollossa käytettäviin maksaentsyymien (ALAT, GT) viitearvoihin.
The present data were also used to determine the upper reference limits for GGT and ALT enzymes based on values recorded for normal-weight non-drinkers.
Tämän arvioitiin olevan tärkeää, koska Suomessa yleisesti käytössä olevissa maksaentsyymien normaaleiksi tulkittavissa arvoissa (ns. viitearvot) ei aikaisemmin ole huomioitu alkoholinkäytön ja ylipainon mahdollisia vaikutuksia.
The individual and joint effects of the lifestyle factors studied here on GGT and ALT were assessed using analyses of variance (ANOVA) and the Bonferroni post hoc test for multiple comparisons and appropriate covariates to control for the possible effects of confounding factors.
Maksaentsyymien seurannalla voidaan saada hyödyllistä tietoa maksasairauksista, mutta seurannalla on myös ennustearvoa mm. metabolisen oireyhtymän, diabeteksen sekä sydän- ja verisuonitautien kehittymisessä.
The purpose of this research was to develop a substantive theory of this co-operation.
Tutkimuksen tuloksena syntyi substantiivisen teoria.
He can also participate in the patient´s care.
Hän vaikuttaa osaltaan potilaan terveydentilaan.
There is not much Finnish research on this co-operation ei-ther.
Tätä aihetta ei ole aiemmin tutkittu ja myös suomalaista tehohoitotyötä koskevaa väitöskirjatasoista tutkimusta on vähän.
HELPING INTERCOMMUNICATION ­ Substantive theory of co-operation between critically ill patient´s next of kin and nursing person In this research the point of interest was the co-operation between a nursing per-son and a critically ill patient´s next of kin.
TEHOHOIDOSSA OLEVAN POTILAAN LÄHEINEN TARVITSEE MYÖS AUTTAMISTA Väitöskirjatutkimuksen aihe on kriittisesti sairaan potilaan läheisen ja hoitavan henkilön välinen yhteistyö.
The well-being of the next of kin grows from caring and strengthening his belief in future, discussions with him and information giving to him.
Avun antaminen on läheisen kanssa keskustelemista, hänen huolenpitoaan, uskon vahvistamistaan ja lohduttamistaan.
Informants (N=46) of this research were next of kins, registered nurses and doctors from two different intensive care units.
Tutkimuksen tiedonantajina olivat teho-osastolla olevien potilaiden läheiset, teho-osaston sairaanhoitajat ja lääkärit.
Different data collecting methods completed each other.
Tutkimuksessa yhdistettiin eri tiedonantajien näkemykset tutkittavasta aiheesta yhdeksi kokonaisuudeksi.
The result of the co-operation is either confidence in or distrust of toward the pa-tient´s care and the nursing person.
Luottamus on läheisen sekä kokemusta että arviointia hoidon ja hoitavan henkilön hyvyydestä ja ammattitaidosta sekä hoitopäätösten oikeellisuudesta.
According to the results of this research the co-operation between a nursing person and the next of kin of critically ill patient is helping intercommunication.
Tutkimuksen tulosten mukaan yhteistyö on auttavaa kanssakäymistä.
The role of the next of kin is to be the patient´s advocate, mediator and person who takes care of the patient´s matters.
Sairaanhoitajan tehtävä on kokonaisvaltainen läheisen auttaminen, kun lääkärin tehtävänä on antaa tietoa ja tehdä päätöksiä potilaan hoidossa.
The co-operation is possible, if the next of kin has a possibility participate in the patient´s care and be near the patient.
Hoitavalla henkilöllä tulee olla kykyä kohdata potilaan läheinen inhimillisesti ja samanarvoisesti.
It includes the pres-ence of a nursing person in the situation and enhancing the strength of the next of kin.
Hän tarvitsee apua hoitavalta henkilöltä selvitäkseen vaikeasta tilanteesta ja jaksaakseen auttaa potilasta tämän sairaudessa.
The data were collected with theme interviews, essay questionnaires and diaries.
Analyysin perustoimintoja olivat kysyminen ja vertaaminen tarkoituksena todellisuuden käsitteellistäminen ja käsitteiden välisten suhteiden löytäminen.
Most researches in this area are focuses on the emotions of the next of kin and his needs during the critical illness of a patient.
Tutkimuksen tuloksia voidaan suoraan hyödyntää käytännön tilanteissa, jossa kriittisesti sairaan potilaan läheinen ja hoitava henkilö kohtaavat.
One of his most important roles is to be with the patient during the period of critical illness.
Tällöin läheinen läpikäy yhdessä potilaan kanssa tehohoitoon ja sairauteen liittyviä asioita.
Being present involves humaneness, equality and sensitivity to interpret an-other person and situations.
Tiedon tulee olla realistista, rehellistä ja oikea-aikaista.
This means appreciating the next of kin´s experiences and needs, and meeting these needs at the personal and individual level.
Ne auttavat tiedostamaan kohtaamisen moninaisen luonteen ja antaa välineitä läheisen auttamiseksi.
The relationship between a nursing person and a next of kin can be close or distant.
Sairaanhoitajalla ja lääkärillä on oma tehtävänsä läheisen kohtaamisessa.
The informants had a possi-bility to choose how they wanted to give information.
Kuitenkin lääkärin tehtävänä on antaa yksityiskohtainen lääketieteellinen tieto.
The outcome can be positive or negative.
Hänen tulee olla aito ja avoin.
Knowledge of nursing science helps the nursing person to consider the patient´s next of kin in his own work.
Tulosten mukaan sairaanhoitajilla on suuri vastuu tiedon antamisessa potilaan läheiselle, koska lääkäri on ajallisesti vähemmän läheisen kanssa.
The strength of a next of kin is enhanced by his own increased well-being and his ability to contribute to the well-being of the patient.
Mitä läheisempi potilaan ja läheisen välinen suhde on, sen tärkeämpää on läheisen kanssakulkeminen potilaan elämäntilanteessa.
Part of the informants who wrote essays also interviewed.
Tutkittavat ilmaisivat oman näkemyksensä kielen kautta kuvaamalla suullisesti ja kirjallisesti yhteistyötä.
Prior research on co-operation between a nursing person and a next of kin is scarce.
Auttava kanssakäyminen - Substantiivinen teoria kriittisesti sairaan potilaan läheisen ja hoitavan henkilön välisestä yhteistyöstä
The research data (78 semi-structured and 20 life-course interviews) were gathered in Finland during the TRANS-NET project (Transnationalisation, Migration and Transformation: Multi-Level Analysis of Migrant Transnationalism, 2008-2011).
Tutkimusaineisto (78 puolistrukturoitua haastattelua ja 20 elämänkertahaastattelua) kerättiin Suomessa TRANS-NET- tutkimusprojektissa (Transnationalisation, Migration and Transformation: Multi-Level Analysis of Migrant Transnationalism, 2008-2011).
3) How are conceptions and practices shared in transnational learning environments?
3) Miten käsityksiä ja toimintatapoja jaetaan ylirajaisissa oppimisympäristöissä?
On the micro level, individuals had diverse learning trajectories and experiences in transnational environments.
Mikrotasolla yksilöillä oli erilaisia oppimispolkuja ja -kokemuksia ylirajaisissa ympäristöissä.
The research questions were: 1) What kinds of informal learning environments emerge in transnational settings, particularly concerning migrants between Estonia and Finland?
Tutkimuskysymykset olivat 1) Millaisia informaaleja oppimisympäristöjä muodostuu ylirajaisissa toimintaympäristöissä (koskien erityisesti siirtolaisia Suomen ja Viron välillä)?
These border-crossing, socially constructed spaces connected people residing or having resided in at least two or more different societies.
Nämä rajat ylittävät, sosiaalisesti rakentuneet tilat yhdistivät kahdessa tai useammassa eri yhteiskunnassa asuvat tai asuneet henkilöt.
2) What are the characteristics of transnational learning processes from migrants’ perspectives?
2) Millaisia ovat ylirajaiset oppimisprosessit siirtolaisten näkökulmasta?
Informal learning in a transnational setting: exploring learning spaces of people migrating between Estonia and Finland
Informaali oppiminen ylirajaisessa ympäristössä: Suomen ja Viron välillä muuttavien siirtolaisten oppimistilojen tarkastelua
The interview data were analysed qualitatively, following theory-guided content analysis in which theoretical concepts provided insights for the interpretation of the data collected.
Haastatteluaineisto analysoitiin laadullisen, teoriaohjaavan sisällönanalyysin avulla.
The aim of this dissertation was to explore the learning processes of migrants in transnational settings and the emerging transnational spaces of learning.
Tutkimuksen tavoitteena oli tarkastella siirtolaisten oppimisprosesseja ylirajaisissa ympäristöissä ja näissä muodostuvia ylirajaisia oppimistiloja.
Some of the informants had been acting as transnational brokers by mediating and interpreting information, skills and practices, for example, between families, work organisations and associations located in different countries.
Osa tutkimukseen osallistuneista henkilöistä oli toiminut ylirajaisina välittäjinä esimerkiksi eri maissa sijaitsevien työyhteisöjen, järjestöjen ja perheiden välillä.
Three main, broad transnational learning environments were identified: transnational family space, transnational occupational space and transnational civic space.
Tutkimuksessa nousi esiin kolme laajaa ylirajaista oppimisympäristöä: ylirajainen perhetila, ylirajainen ammatillinen tila ja ylirajainen yhteiskunnallinen tila.
On the macro level, these spaces were shaped by international, regional, and national policies, administrative regulations as well as the socio-cultural and political development of societies.
Makrotasolla erilaiset tekijät, kuten kansainvälinen, alueellinen ja kansallinen politiikka, hallinnollinen sääntely ja yhteiskuntien sosio-kulttuurinen ja poliittis-historiallinen kehitys, muovasivat näitä tiloja ja vaikuttivat sekä yksilöiden että yhteisöjen toimintaan.
The informants’ key learning processes included identifying differences in conceptions and practices, comparison of different beliefs and behaviours, reflecting on one’s own socio-cultural heritage, on-going processes of identity construction, adoption of new ideas, ways of behaviour and mindsets as well as sharing conceptions and practices across national borders.
Tässä tutkimuksessa siirtolaisten keskeisiksi oppimisprosesseiksi ylirajaisissa ympäristöissä nousivat esiin käsitysten ja toimintatapojen erojen tunnistaminen, erilaisten uskomusten ja tapojen vertailu, oman sosio-kulttuurisen taustan reflektio, uusien ideoiden, toimintatapojen ja ajattelutapojen omaksuminen ja jakaminen yli kansallisten rajojen sekä identiteetin rakentuminen erilaisten yhteisöjen jäsenyyksien kautta.
The meso level social formations, such as families, work communities, non-governmental organisations and transnational networks, provided arenas in which both migrants and non-migrants had the opportunity to engage in situated learning processes in their everyday lives in a transnational setting.
Mesotasolla, erilaiset sosiaaliset ryhmät ja yhteisöt, kuten perheet, työyhteisöt, kansalaisjärjestöt ja ylirajaiset verkostot, tarjosivat yhteisöllisen oppimisen areenoita erilaisissa arkipäivän toimintaympäristöissä.
The informants had shared conceptions and practices related to societal and occupational issues, gender orders as well as cultural traditions with their non-migrant relatives, friends, colleagues and associative contacts although differences in the politico-historical development of societies created barriers between the individuals and groups impeding and complicating such exchanges.
Nämä ylirajaiset välittäjät olivat selittäneet ja jakaneet yhteiskunnallisiin, ammatillisiin ja kulttuurisiin traditioihin liittyviä käsityksiä ja toimintatapoja sukulaistensa, ystäviensä ja kollegoidensa kanssa, vaikka yhteiskuntien erilainen poliittishistoriallinen kehitys muodosti esteitä tälle toiminnalle.
The theoretical framework related to socio-cultural, situated learning theories (for example, Lave and Wenger 1991; Wenger 1998) and research on migrant transnationalism.
Situationaalisen oppimisen teoria (esim. Lave & Wenger 1991; Wenger 1998) korostaa oppimisen tilannesidonnaisuutta, sosiaalisten yhteisöjen toimintaan osallistumisen merkitystä yksilöiden oppimiselle ja oppimisen kollektiivista luonnetta.
The results show how in transnational learning spaces both migrants and non-migrants can adopt and share new conceptions and practices as well as construct their identities through their engagement in various social groups and communities, involving on-going struggles and power differentials, both within a nation-state and across national borders.
Tutkimustulokset osoittavat, että ylirajaisissa oppimistiloissa niin siirtolaiset kuin kantaväestökin voivat omaksua ja jakaa, yli kansallisten rajojen, uusia käsityksiä ja toimintatapoja sekä luoda identiteettiään sosiaalisen toiminnan kautta.
The focus was specifically on the experiences of people migrating between Estonia and Finland (both transmigrants, shuttling to and fro between the countries, and the more settled immigrants).
Tutkimus keskittyi erityisesti Suomen ja Viron välillä liikkuvien siirtolaisten ja maahanmuuttajien kokemuksiin.
While there is a large body of research on transnational networks and border-crossing activities of migrants, there are only few studies examining migrants’ learning experiences in transnational settings and diverse transnational learning environments.
Kansainvälisten muuttoliikkeiden ja rajat ylittävän yhteistyön myötä syntyviä erilaisia ylirajaisia yhteisöjä ja verkostoja sekä yksilöiden kokemuksia näissä on tutkittu vähän oppimisnäkökulmista.
Transnational migration studies have explored how migrants engage in transnational social fields, spaces, or circuits embedded in at least two societies across national borders.
Ylirajainen tila (transnational space) viittaa tässä kansalliset rajat ylittäviin, sosiaalisesti muotoutuneihin tiloihin, jotka yhdistävät kahdessa eri yhteiskunnassa asuvat tai asuneet henkilöt.
The framework developed by Faist (2000) and Pitkänen et al. (2012) was applied in this research to analyse the structure of transnational spaces.
Ylirajaisen tilan rakenteen tarkastelussa sovellettiin aikaisemmin kehitettyä mallia (Faist 2000; Pitkänen ym. 2012).
The situated learning approach has examined learning as a collective phenomenon, exemplified through shared participation in the social practices.
Kansainvälisiä muuttoliikkeitä tarkasteleva ylirajaisuustutkimus on nostanut esiin ylirajaiset tilat, joita muodostuu sosiaalisen vuorovaikutuksen kautta erityisesti tulo- ja lähtömaissa asuvien ihmisten välille.
Six semi-structured authority interviews were conducted for the study.
Tutkielmaa varten kerättiin kuusi puolistrukturoitua viranomaishaastattelua.
At the same time, active labour market policies aim for higher employment rates and for the non-active citizens to be available to the labour markets.
Samaan aikaan aktiivinen työvoimapolitiikka tähtää korkeampaan työllisyyteen ja siihen, että ei-aktiiviset kansalaiset saataisiin työmarkkinoiden käyttöön.
On the other hand, from the perspective of the authorities, it is also problematic that the caregivers cannot obtain the status of unemployed jobseeker, since caregiving prevents them from accepting a full-time job.
Toisaalta viranomaisten näkökulmasta ongelmallista on myös se, että omaishoitajat eivät voi saada työttömän työnhakijan statusta, koska omaishoito estää heitä vastaanottamasta kokoaikaista työtä.
In addition to that, one of the interviewees had acted as a caregiver supervisor but worked in the mental health and substance abuse services at the time of the interview.
Lisäksi yksi haastateltavista oli toiminut omaishoitajien työnohjaajana, mutta työskenteli mielenterveys- ja päihdepalveluissa haastatteluajankohtana.
The interviews also imply that the authorities see caregivers to be in a contradictory position, and that there are conflicting objectives directed at them.
Haastatteluista käy ilmi, että viranomaiset näkevät omaishoitajien olevan ristiriitaisessa asemassa, ja heihin kohdistetaan ristiriitaisia tavoitteita.
The changes in the welfare state have led to the increased emphasis on individual responsibility, and caregiving is even seen as an extension to the public care services, and as an alternative to expensive institutional care, which the state and municipalities cannot afford due to the shift in population structure and the tilt in the care balance.
Hyvinvointivaltion muutos on johtanut siihen, että yksilöiden vastuuta läheisistä korostetaan enemmän, ja omaishoito nähdään jopa julkisten hoivapalveluiden jatkeena, vaihtoehtona kalliille laitoshoivalle, johon valtiolla ja kunnilla ei väestörakenteen muutoksen ja hoivatasapainon kallistumisen takia ole enää samalla lailla varaa.
Also other services targeted at caregivers would support the combining of work and care, as well as the improving of the caregivers wellbeing.
Myös muunlaiset omaishoitajille kohdistetut palvelut tukisivat työn ja hoivan yhdistämisessä sekä omaishoitajien hyvinvoinnin kohentamisessa.
According to the findings of this study, livelihood issues often force caregivers to find employment beside caregiving.
Tutkielman tulosten mukaan toimeentulon ongelmat pakottavat omaishoitajat usein etsimään ansiotyötä omaishoidon rinnalle.
Caregiving is often quite binding which is why the authorities suggest that substitute caring could be a primary way of enabling the combining of employment and caregiving.
Omaishoito on usein hyvinkin sitovaa, ja siksi viranomaisten näkökulmasta sijaishoito voisi olla ensisijainen keino työn ja hoivan yhdistämisen mahdollistamisessa.
Caregiving is exceptionally located between formal and informal care, and this position generates contradictions in the carers’ employment targets and in the combining of work and care.
Omaishoito sijaitsee mielenkiintoisesti formaalin ja informaalin hoivan välimaastossa, ja tämä asema asettaa ristiriitoja omaishoitajien työllistämistavoitteisiin ja työn ja hoivan yhdistämiseen.
Based on the data, five themes are formed that describe the authorities’ perceptions on why the caregivers work alongside caregiving, the challenges in combining employment and care, and the means to enable the combining employment and care better.
Aineiston perusteella tutkielmassa muodostetaan viisi teemaa, jotka kuvaavat viranomaisten näkemyksiä siitä, miksi omaishoitajat tekevät ansiotyötä omaishoidon rinnalla, työn ja hoivan yhdistämiseen liittyviä haasteita, sekä keinoja, joilla työn ja hoivan yhdistäminen paremmin mahdollistetaan.
By interviewing different social work authorities who work with caregivers, it is possible to achieve a more institutional perspective to the spectrum of challenges in combining employment and care.
Eri omaishoitajien kanssa työskenteleviä sosiaaliviranomaisia haastattelemalla saavutetaan institutionaalisempi näkökulma siihen, millaisia haasteita työn ja hoivan yhdistämisessä saattaa olla.
These five themes are the caregivers' need for livelihood, their difficulties finding employment, their coping, the binding nature of caregiving which calls for flexibility in employment, and the services as enablers in the combining of employment and care.
Nämä viisi teemaa ovat omaishoitajien tarve toimeentuloon, omaishoitajien vaikeudet työllistyä, omaishoitajien jaksaminen, omaishoidon sitovuus vaatii työn joustoja, sekä palvelut työn ja hoivan yhdistämisen mahdollistajina.
In the thesis, the theme of combining work and care is approached by asking "How do the authorities perceive the combining of care and employment of caregivers?"
Työn ja hoivan yhdistämisen teemaa lähestytään tutkielmassa kysymällä "Miten viranomaiset hahmottavat omaishoitajien hoivan ja ansiotyön yhdistämisen?"
The strenuousness of caregiving and the coping of carers might prevent employment but employment can also help the caregiver by offering variety in the daily caregiving.
Omaishoidon raskaus ja hoivaajien jaksaminen voivat olla esteenä työllistymiselle, mutta ansiotyö voi myös auttaa omaishoitajaa jaksamaan tarjoamalla vaihtelua hoiva-arkeen.
Based on the interviewees’ statements, employers’ attitudes, prolonged time outside working life, and the deficiencies in skills and know-how, among other things, cause difficulties in finding employment.
Vaikeuksia työllistymisessä aiheuttavat viranomaisten mukaan muun muassa työnantajien asenteet, pitkittynyt tauko työelämästä sekä puutteet osaamisessa ja taidoissa.
Caregivers might deal with all of these service and support providers during their care periods or employment processes.
Haastateltavat edustavat omaishoidon tuen palveluja, työllisyyspalveluja sekä Kansaneläkelaitosta, joiden kaikkien kanssa omaishoitajat saattavat hoivausjaksonsa tai työllistymisprosessinsa aikana asioida.
This thesis examines the challenges that might arise when caregivers combine work and care from the authorities’ perspective.
Tutkielmassa tarkastellaan omaishoitajien työn ja hoivan yhdistämiseen liittyviä haasteita viranomaisten näkökulmasta.
However, these support functions are not experienced to be sufficient.
Työllistämistä tulisi tukea omaishoitajille suunnatuin palveluin ja tukitoimin, joita ei kuitenkaan tällä hetkellä koeta riittäviksi.
This trend can be observed in many countries, even though to a different extent.
Tämä suuntaus on havaittavissa monissa maissa, tosin eri mittasuhteissa.
The transition from school to work is generally defined as the change from the status education to the status employment or from the status unemployment to employment .
Koulutuksesta työelämään siirtyminen on usein määritelty myös siirtyminä statuksesta toiseen, opiskelijan statuksesta työlliseksi tai työttömästä työlliseksi.
The major limitations of this research regarding school-to-work transitions are, first, the neglect of periodical character of transitions processes and, second, the complex causal relationships between institutional arrangements and individual outcomes.
Tällaisen tutkimusotteen heikkoudet liittyvät ensisijaisesti siihen, että ne jättävät huomioimatta ajalliset muutokset siirtymäprosesseissa ja toiseksi, ne jättävät huomioimatta institutionaalisten järjestelmien ja yksilötason lopputulosten kesken vallitsevan kausaalisten suhteiden kompleksisuuden.
Additionally, the analysis of institutional conditions for transition outcomes remains on a very basic level, because researchers only examine net effects of single institutions and not effects of institutions in combination with each other.
Tämän lisäksi on havaittavissa, että institutionaalisten ehtojen vaikutuksen analyysi, esimerkiksi koulutuksesta työhön siirtymiin, jää usein pinnalliseksi koska tutkijat arvioivat vain yksittäisten instituutioiden vaikutuksia eikä sitä miten instituutiot ovat kombinoituneita keskenään.