natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Behavioral addictions are psychiatric disorders, in which the object of addiction is not a drug but instead behavior itself, such as gambling or eating.
Aivojen dopamiini-, opioidi- ja serotoniinitoiminta toiminnallisissa riippuvuuksissa Toiminnalliset riippuvuudet ovat psykiatrisia sairauksia, joissa riippuvuuden kohde ei ole kemiallinen aine vaan toiminta tai käytösmalli, kuten esimerkiksi rahapelaaminen tai syöminen.
BED patients showed decreased nucleus accumbens dopamine synthesis, wide-spread decreases in MOR binding, and regionally selective increases and decreases in SERT binding, whereas PG patients failed to show any changes in relation to controls.
Ahmintahäiriössä dopamiinin tuotantokyky oli alentunut accumbens-tumakkeessa, MOR-sitoutuminen oli alentunut laaja-alaisesti aivojen eri osissa ja SERT-sitoutumisessa nähtiin alueellisesti vaihtelevia sitoutumisen nousuja ja laskuja, kun taas peliriippuvuus ei eronnut kontrolleista minkään merkkiaineen osalta.
Dopamine synthesis rate correlated positively with MOR binding in the basal ganglia in both PG and control groups.
Dopamiinin tuotantokyky korreloi tyvitumakkeiden MORsitoutumisen kanssa sekä peliriippuvuudessa että kontrolleilla.
This association was lost in PG, and instead, midbrain MOR binding was related both with impulsivity and nucleus accumbens dopamine synthesis rate.
Impulsiivisuus korreloi otsalohkon SERT-sitoutumisen kanssa kontrolliryhmässä, mutta tämä riippuvuussuhde ei ilmennyt peliriippuvuudessa, jossa sen sijaan keskiaivojen MOR-sitoutuminen korreloi sekä impulsiivisuuden että accumbens-tumakkeen dopamiinin tuotantokyvyn kanssa.
Statistical analyses covered betweengroup comparisons in all three groups, intraregional PET tracer correlations in the PG and the control groups, and correlations between impulsivity and tracer binding in the PG and the control groups.
Lisäksi peliriippuvuudessa ja kontrolliryhmässä tarkasteltiin eri merkkiaineiden sitoutumisen välisiä riippuvuussuhteita ja impulsiivisuuden ja merkkiaineiden sitoutumisen riippuvuussuhteita.
In this study, the hypothetical model and instrument were developed with four dimensions: Context and Situation, Conditions, Processes and Interactions, and Consequences.
Tässä tutkimuksessa kehitettiin hypoteettinen malli ja mittari, jotka sisältävät neljä dimensiota: Konteksti ja Tilanne, Olosuhteet, Prosessit ja Vuorovaikutukset sekä Seuraukset.
In the further development, the commonly agreed practices, objectives and responsibilities, and nurses’ roles will need to be defined more clearly in this collaboration.
Yhteisesti sovitut toimintatavat, tavoitteet ja vastuut sekä sairaanhoitajien roolit tulee kuitenkin määritellä selkeämmin yhteistyötä kehittäessä.
The developed model demonstrated a partly favourable structure and the developed instrument demonstrated preliminary and acceptable psychometric properties.
Malli osoitti osittain toimivaa rakennetta ja mittari osoitti alustavaa sekä hyväksyttävää luotettavuutta.
The ultimate goal was to provide a framework for collaboration in future development to ensure safe and high-quality continuity of care between organisations for older people.
Tavoitteena oli tuottaa viitekehys yhteistyölle sen tulevaa kehittämistä varten varmistamaan ikääntyvän potilaan hoidon jatkuvuutta turvallisesti ja laadukkaasti organisaatioiden välillä.
In addition, there is a need for structures and support from organisations and society to develop collaboration.
Yhteistyön toteutuminen vaatii rakenteita ja tukea organisaatioilta sekä yhteiskunnalta.
The data analysis methods used in this study were content analysis, dimensional analysis, descriptive and inferential statistics.
Aineisto analysoitiin sisällönanalyysilla, dimensioanalyysillä ja tilastoanalyyseillä.
In phase II, a descriptive and explorative study design with expert panels (n=10, n=11) and a pilot survey (N=255, n=103, response rate 40.4%) were used to develop and test an instrument, based on the developed model.
Toisessa vaiheessa kuvailevalla ja eksploratiivisella tutkimusasetelmalla asiantuntijapaneelien (n=10, n=11) ja pilottikyselytutkimuksen (N=255, n=103, vastausprosentti 40.4 %) avulla kehitettiin ja testattiin malliin pohjautuva mittari.
Finally, in phase III, a descriptive and cross-sectional study design with survey study (N=1435, n=443, response rate 30.9%) was used to assess the level of nurse-to-nurse collaboration between hospital and primary health care on older people’s nursing care in Finland and to evaluate the theoretical structure of developed model and the psychometric properties of the developed instrument.
Kolmannessa vaiheessa kuvailevalla poikkileikkaustutkimusasetelmalla ja kyselytutkimuksen (N=1435, n=443, vastausprosentti 30.9 %) avulla mitattiin erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon sairaanhoitajien välisen yhteistyön toteutumista Suomessa ikääntyvän potilaan hoidossa sekä arvioitiin mallin teoreettista rakennetta ja mittarin luotettavuutta.
The results indicated that there is nurse-to-nurse collaboration and it is important; the collaboration includes respect and confidential interaction from the perspective of hospital and primary health care nurses.
Tulokset osoittivat, että erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon sairaanhoitajien näkökulmasta heidän välillä on tärkeää yhteistyötä, joka sisältää kunnioittavaa ja luottamuksellista vuorovaikutusta.
Phase I, a descriptive design with a literature review (n=22) and interviews with hospital and primary health care nurses (n=28) and older people (n=18) cared for in both organizations was conducted to develop a hypothetical model to define nurseto- nurse collaboration between hospital and primary health care.
Ensimmäisessä vaiheessa tutkimus toteutettiin kuvailevalla tutkimusasetelmalla, jossa kehitettiin hypoteettinen malli sairaanhoitajien yhteistyöhön erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon välillä kirjallisuuskatsauksen (n=22), erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon sairaanhoitajien (n=28) sekä molemmissa organisaatioissa hoitoa saavien ikääntyvien potilaiden (n=18) haastattelujen avulla.
The purpose of this three-phase study was to develop and preliminary test a hypothetical model of the nurse-to-nurse collaboration between hospital and primary health care on older people’s nursing care and to develop an instrument for the measurement of this collaboration.
Erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon sairaanhoitajien välinen yhteistyö ikääntyvän potilaan hoidossa – Malli, mittari ja tulokset Tämän kolmivaiheisen tutkimuksen tarkoituksena oli kehittää ja alustavasti testata hypoteettinen malli erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon sairaanhoitajien väliseen yhteistyöhön ikääntyvän potilaan hoidossa sekä kehittää mittari tämän yhteistyön toteutumisen mittaamiseen.
Cyclic voltammetry, density functional theory (DFT) and molecular mechanics (MM) were also used as complementary tools.
(EPR) Syklistä voltammetriaa, tiheysfunktionaalista teoriaa (DFT) ja molekyylimekaniikkaa (MM) käytettiin täydentävinä työkaluina.
These results could be useful to the broad field of supramolecular chemistry of CPEs, some of which complex phenomena is still not completely understood at a mechanistic level.
Nämä tulokset palvelevat laajempaa konjugoituneiden polyelektrolyyttien supramolekyylikemian tutkimuskenttää, jossa kaikkien monimutkaisten ilmiöiden mekaniikkaa ei vielä täysin tunneta.
The properties in the CITs were utilized for studying how structure influences on functions such as (i) electronic properties (ionization potential, electron affinity, optical transitions and (ii) polymer-solvent, polymer-polymer and polymer-quencher interactions.
Tässä työssä tutkittiin CIT:n rakenteen vaikutusta erilaisiin ominaisuuksiin, kuten (i) sähköiset ominaisuudet (ionisaatiopotentiaali, elektroniaffiniteetti, optiset siirtymät) ja (ii) polymeeri-liuotin, polymeeri-polymeeri ja polymeerin-sammuttajavuorovaikutukset.
Polythiophene-CPEs in particular, have a high sensitivity to different stimuli, such as solvent (solvatochromism) or other chemical species (affinity chromism), which can be traced by fluorescence.
Erityisesti polytiofeeni-CPE-proteiinit ovat herkkiä erilaisille ärsykkeille, kuten liuottimelle (solvatokromismi) tai muille molekyyleille (affiniteettikromismi), mitä voidaan tutkia fluoresenssin avulla.
In general, CPEs combine a pi-conjugated polymer backbone with pendant ionic groups, which gives them chromo- and fluoro-phoric properties, and also water-solubility.
Yleensä CPE:t yhdistävät pii-konjugoidun polymeerirungon funktionalisiin ioniryhmiin, mikä antaa niille kromo- ja fluoroforisia ominaisuuksia sekä myös vesiliukoisuuden.
The optical properties of the CITs were traced by steady-state absorption-fluorescence spectroscopic techniques in order to track molecular changes, while their aggregation was studied by electron paramagnetic resonance (EPR) spectroscopy, using paramagnetic probes with different ionic and hydrophobic constituents.
Lisäksi CIT:ien optisia ominaisuuksia tutkittiin vakiotila-absorptiofluoresenssispektroskooppitekniikoilla molekyylin muutosten seuraamiseksi, kun taas polymeerirakenteen aggregaatiota (ionisten ja hydrofobisten aineosien kanssa) tutkittiin elektronien paramagneettisen resonanssin spektroskopialla.
Besides these properties, the isothiouronium cationic functionality in the CITs under study, gives them enhanced hydrogen-bonding (H-bonding) donor capabilities.
Näiden ominaisuuksien lisäksi isotiouronium-ryhmän kationinen toiminnallisuus tutkittavissa CIT:issä tarjoaa näille polymeereille hyvät vetysitoutumis- ja donoriominaisuudet.
This in turn could benefit fields such as actuators and sensors and organic optoelectronics, research areas which are currently finding applications to several CPEs.
Parempi tuntemus hyödyttäisi esimerkiksi anturikehityksessä ja orgaanisessa optoelektroniikassa, joissa jo parhaillaan ollaan löytämässä sovelluskohteita useille konjugoituneille polyelektrolyyteille.
This structure provides CPEs with interacting driving forces of conjugated polymers (pi-pi stacking and hydrophobic interactions) and of polyelectrolytes, such as coordination through electrostatic forces and hydrogen bonding (H-bonding).
Tämä rakenne tarjoaa CPE:lle sekä konjugoitujen polymeerien pii-pii- ja hydrofobiset vuorovaikutukset että polyelektrolyyttien koordinatiiviset vuorovaikutukset sähköstaattisten voimien ja vetysitoutumisen kautta.
This project focuses on cationic isothiouronium polythiophenes (CITs), a particular type of conjugated polyelectrolytes (CPEs).
Vetysidosten luovuttajina toimivien kationisten polytiofeenien tutkimus Tämä projekti keskittyy kationisiin isotiouroniumpolytiofeeneihin (CIT), jotka ovat tietyntyyppisiä konjugoituja polyelektrolyyttejä (CPE).
Localization of the KPL2 protein in the murine testis and a possible interaction with IFT20 indicate a role in the delivery of flagellar proteins.
KPL2 proteiinin ilmeneminen hiiren siittiön hännän kehityksen aikana ja mahdollinen yhteistoiminta IFT20 proteiinin kanssa viittaavat tehtävään proteiinien kuljetuksessa siittiön häntään.
Since 2006 gene assisted selection for ISTS based on this insertion sequence has been made available to pig breeders in Finland.
Tähän retroposoni-inserttiin perustuva geenitesti on ollut sianjalostajien käytössä vuodesta 2006.
Possible associations of the KPL2 protein with the Golgi complex and Sertoli cell/spermatid junction require further investigation.
Lisäksi KPL2 proteiini saattaa myös toimia Golgin laitteessa sekä Sertolin solujen ja spermatidien liitoksissa, mutta nämä havainnot kuitenkin vaativat lisätutkimuksia.
The principal aim of this study was to map the ISTS associated chromosomal region and develop a DNA-test for marker and gene assisted selection within the Finnish Yorkshire pig population.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli kartoittaa siittiöiden puolihäntävian aiheuttava geenivirhe ja kehittää DNA-testi markkeri- ja geeniavusteiseen valintaan.
The long form of <i>KPL2</i> including the aberrantly spliced exon is expressed predominantly in porcine testicular tissue, which explains the tissue-specificity of the ISTS defect.
<i>KPL2</i> geenin pitkä muoto ilmenee pääasiassa vain kiveksessä, mikä selittää geenivirheen aiheuttamat erityisesti siittiön kehitykseen liittyvät oireet.
Sequence analysis of the most probable candidate, <i>KPL2,</i> revealed the presence of an inserted Line-1 retrotransposon within an intron.
Alueelle paikannetun kandidaattigeenin <i>(KPL2)</i> sekvensointi paljasti introniin liittyneen liikkuvan DNA-sekvenssin, Line-1 retroposonin.
The disease associated region was further fine-mapped in order to develop a 100% specific test for carrier detection.
Sairauteen kytkeytyneen alueen hienokartoitusta jatkettiin geenitestin kehittämiseksi kantajadiagnostiikkaan.
Due to the highly conserved nature of spermatogenesis these results provide novel insights into sperm tail development and male infertility disorders in all mammalian species.
Koska <i>KPL2</i> geenisekvenssi on erittäin konservoitunut, nämä tulokset tuovat uutta tietoa kaikkien nisäkkäiden siittiöiden kehitykseen ja urosten hedelmättömyyteen syihin.
Expression and interaction studies of the KPL2 protein allowed the function of KPL2 to be elucidated.
KPL2 proteiinin ilmeneminen ja paikannus siittiön kehityksen aikana antaa viitteitä proteiinin toiminnasta.
The disease-associated area was located to a 2 cM region on human chromosome 5p13.2 and polymorphisms from orthologous porcine genes within this region defined the disease-associated haplotype to include 8 genes in the human.
Vertailevalla kartoituksella oireeseen kytkeytynyt alue paikannettiin 2 cM:n alueelle ihmisen kromosomiin viisi (5p13.2).
Furthermore, the presence of KPL2 in the sperm tail midpiece also suggests a structural function in the sperm tail.
Mahdollisen kuljetustehtävän lisäksi KPL2 saattaa toimia myös siittiön hännän rakenneosana, koska se paikannettiin valmiin siittiön hännän keskiosaan.
The immotile short tail sperm (ISTS) defect is an autosomal recessive disease within the Finnish Yorkshire pig population.
<b>Hedelmättömyyttä aiheuttavan siittiöiden puolihäntävian molekyyligenetiikka</b> Suomalaisissa Yorkshire karjuissa yleistyi 1990-luvun lopulla autosomaalisesti ja resessiivisesti periytyvä hedelmättömyyttä aiheuttava siittiöiden puolihäntävika (ISTS, immotile short tail sperm).
Current results show that the <i>KPL2</i> gene is important for correct sperm flagella development.
Tämän tutkimuksen tulokset osoittavat, että <i>KPL2</i> geeni on tärkeä siittiön hännän kehitykselle ja sen rakennemuutos aiheuttaa siittiöiden puolihäntäoireen suomalaisilla Yorkshire karjuilla.
<i>KPL2</i> expression profiling revealed various tissue specific transcript variants.
<i>KPL2</i> geenin ilmenemisen tarkastelu sialla ja hiirellä paljasti useita kudosspesifisiä silmikointimuotoja.
In the initial genome wide screen the disease locus was mapped on porcine chromosome 16 within a 3 cM region and a two-marker-haplotype was developed for marker-assisted selection within analyzed families.
Paikannuksen perusteella kahden geenimerkin haplotyyppi kehitettiin käytettäväksi markkeri-avusteisessa valinnassa.
The defect is expressed in males as a shorter sperm tail length and immotile spermatozoa.
Sairaus aiheuttaa normaalia lyhyemmän ja täysin liikkumattoman siittiön hännän muodostuksen.
The insertion affects splicing of the <i>KPL2</i> transcript via skipping of the upstream exon or by causing the inclusion of an intronic sequence, as well as part of the insertion in the transcript.
Tämä retroposoni muuttaa geenin silmikointia siten, että sitä edeltävä eksoni jätetään pois tai myös osa introni- ja inserttisekvenssiä liitetään geenin mRNA tuotteeseen.
Despite advances in medical therapy and interventional procedures, heart failure carries a dismal prognosis.
Lääkkeellisten ja kirurgisten hoitojen kehityksestä huolimatta sydämen vajaa¬toiminnan ennuste on huono.
In summary, these results provide further knowledge about the role of SERCA2a and NPY in the pathological processes of heart failure, and may help to clarify the therapeutic potential of enhancing calcium cycling.
Väitöskirjan tulokset tarjoavat uutta tietoa SERCA2a:n ja NPY:n roolista sydämen vajaatoiminnan patologisissa prosesseissa ja auttavat kalsiumsignaloinnin tehostamisen terapeuttisen potentiaalin selvittämisessä.
Doxorubicin (DOX) is an effective anticancer drug but its use is limited by dose-dependent cardiomyopathy for which there is no clinically validated treatment.
Doksorubisiini on tehokas syövän hoidossa käytetty lääke, mutta käyttöä rajaa sen aiheuttama sydänlihassairaus, johon ei tunneta kliinisesti validoitua hoitoa.
These two factors were assessed in a model of doxorubicin-induced heart failure as well as in models of obesity and type 2 diabetes.
Näitä kahta sydämen säätelyn osatekijää tutkittiin doksorubisiinin indusoimassa sydämen vajaatoimintamallissa ja lihavuuden sekä tyypin 2 diabeteksen malleissa.
The expression and activity of SERCA2a have been shown to be decreased in cardiac dysfunction, resulting in inefficient relaxation of the cardiomyocytes.
Sydämen vajaatoiminnassa SERCA2a:n määrän on todettu vähenevän ja aktiivisuuden laskevan, mikä johtaa sydänlihassolun puutteelliseen relaksaatioon.
In OE-NPYDβH mice, DOX impaired lean mass accumulation; moreover, the observed tendency to a greater decline in myocardial function may imply that NPY overexpression increases the susceptibility to DOX¬induced cardiotoxicity.
OE-NPYDβH-hiirillä doksorubisiini esti rasvattoman massan kasvua ja havaittu tendenssi voimakkaampaan sydämen toiminnan heikentymiseen saattaa viitata siihen, että NPY:n yli-ilmentäminen altistaa doksorubisiinin indusoimalle sydäntoksisuudelle.
Calcium has a central role in controlling the contractility of the heart, and the sarcoplasmic reticulum Ca2+ ATPase (SERCA2a) is a key player in calcium cycling in the cardiomyocyte.
Kalsiumin kierron keskeinen tekijä sydänlihassolussa on sarko¬plasmisen kalvoston Ca2+ ATPaasi (SERCA2a).
Additionally, overexpression of NPY led to a cardiovascular phenotype resembling diet-induced obesity in some respects.
Lisäksi NPY:n yli-ilmentämisen todettiin johtavan runsasrasvaisen ruokavalion aiheuttaman lihavuuden ilmiasua muistuttavaan kardiovaskulariseen ilmiasuun.
Lastly, the OE-NPYDβH mice were examined in a model of diet-induced obesity and type 2 diabetes, both associating strongly with pathological changes in the heart.
NPY:tä siirtogeenisesti yli-ilmentäviä hiiriä (OE-NPYDβH) tutkittiin doksorubisiinimallissa ja lisäksi kokeellisissa lihavuuden sekä tyypin 2 diabeteksen malleissa, joissa on todettu esiintyvän sydämen patologisia muutoksia.
Furthermore, lentiviral SERCA2a gene transfer was able to improve the function of the heart.
SERCA2a¬geeniterapia paransi sydämen toimintaa.
DOX treatment evoked significant cardiotoxicity, resulting in a disturbance in the expression levels of the genes involved in calcium cycling, and a slight decline in myocardial function.
Doksorubisiini johti sydämen kalsiumin kiertoon vaikuttavien geenien ilmenemisen häiriöön ja sydämen toiminnan lievään alenemiseen.
Another player in cardiac modulation is neuropeptide Y (NPY), a sympathetic nervous system neurotransmitter.
Sydämen toiminnan säätelyyn osallistuu myös sympaattisen hermoston välittäjäaine, neuropeptidi Y (NPY), jonka vaikutukset välittyvät sydämen soluihin hermoston lisäksi osin myös suorien reseptorivaikutusten kautta.
NPY takes part in many processes in the heart, e.g. excitation–contraction coupling and calcium signaling.
NPY vaikuttaa muun muassa sydänlihassolun kalsium¬virtoihin ja supistuvuuteen.
The therapeutic potential of lentiviral-mediated SERCA2a gene therapy was studied in this DOX-induced model of heart failure.
Doksorubisiinimallin yhteydessä arvioitiin myös lentivirusvälitteisen SERCA2a¬geeniterapian potentiaalia.
In addition, we assessed whether the levels of persistent organic pollutants such as polychlorinated biphenyl (PCBs), polychlorinated dibenzo-p-dioxins and furans (PCDD/Fs, or ‘dioxins’) and polybrominated diphenyl ethers (PBDEs) are associated with congenital cryptorchidism.
Väitöskirjassani myös selvitettiin altistavatko ympäristön pysyvät hormonaaliset haitta-aineet kuten polyklooratut bifenyylit (PCB), dioksiinit (PCDD/F) tai polybromatut difenyylieetterit (PBDE) piilokiveksisyydelle.
In this study, we explored postnatal testicular descent and the physiological significance of the so-called ‘minipuberty’, the transient activation of the hypothalamic-pituitary-gonadal axis after birth for postnatal testicular position.
Tässä väitöskirjassa selvitimme syntymän jälkeisen ohimenevän hypotalamus-aivolisäke-kives –akselin aktivoitumisen eli niin sanotun minipuberteetin merkitystä kivesten laskeutumiselle syntymän jälkeen.
We also discovered that the circulating concentration of insulin-like growth factor 1 and hormonal indices reflecting Sertoli and Leydig cell function correlated with testicular position.
Väitöskirjani mukaan insuliinin kaltaisen kasvutekijä 1:n pitoisuus sekä Leydigin ja Sertolin solujen toimintaa kuvaavat sukupuolihormoni- indeksit olivat yhteydessä kiveksen laskeutumiseen syntymän jälkeen.
Epidemiological and experimental studies suggest that these disorders may originate from testicular dysgenesis and reduced intratesticular androgen action during fetal period, which may be caused by genetic factors or exposure to antiandrogen endocrine disrupters.
Epidemiologisten tutkimusten sekä eläinmallien tulosten perusteella nämä häiriöt saattavat johtua kiveksen kehityshäiriöstä ja vähentyneestä sikiökautisesta kiveksensisäisestä androgeenivaikutuksesta.
Recent population-based cohort studies indicate that semen quality is declining and simultaneously the incidence of testicular germ-cell cancer is increasing globally.
Kliinisiä tutkimuksia kivesten kasvusta ja laskeutumisesta Viimeaikaisten tutkimusten mukaan siemennesteen laatu on heikentynyt ja kivessyövän esiintyvyys lisääntynyt ympäri maailmaa.
A failure of testicular descent i.e. cryptorchidism and reduced testicular volume are risk factors both for testicular germ-cell cancer and reduced semen quality.
Laskeutumaton kives eli piilokives ja kivesten pieni koko altistavat sekä kivessyövälle että heikentyneelle siemennesteen laadulle.
Furthermore, we showed that boys who had a history of congenital cryptorchidism display poor testicular growth during puberty in comparison to controls, which may predispose them to reduced semen quality and subfertility.
Lisäksi synnynnäinen piilokives kasvaa verrokkien kiveksiä heikommin murrosiän aikana, mikä ennustaa heikompaa siemennesteen laatua ja hedelmällisyyttä.
We observed that testicular descent continued until the age of three months, and was followed by a ‘physiological’ testicular ascent, which coincided with the decline in circulating reproductive hormones.
Tutkimustulostemme mukaan kivekset laskeutuvat kolmen kuukauden ikään asti, minkä jälkeen kivekset nousevat samaan aikaan kun sukupuolihormonien pitoisuus verenkierrossa vähenee.
Our results also suggest that the exposure to dioxins may increase the risk of congenital cryptorchidism.
Lisäksi altistuminen pysyville hormonaalisille haitta-aineille, erityisesti dioksiineille, näyttää olevan yhteydessä synnynnäiseen piilokiveksisyyteen.
The deviation resulted from differences in the CT devices and non-optimized protocols.
Vaihtelu johtui erilaisista laitteista sekä epäoptimaalisista protokollista.
In the assessment of acute appendicitis, the radiation dose may be reduced, without decreasing image quality, by appropriate protocol adjustments.
Akuutin appendisiitin tutkimisessa säteilyannosta voidaan alentaa kuvan laadun kärsimättä sopivalla parametrien muutoksella.
High effective doses cumulated during the follow-up of patients with testicular cancer.
Lisäksi havaittiin korkeita kumulatiivisia annoksia kivessyövän seurannassa.
There is also a need for improved dose monitoring, which may uncover non-optimized protocols.
Myös annoksien seurannalle on tarve, jotta mahdolliset epäoptimaaliset kuvausprotokollat saadaan havaittua ja korjattua.