natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Added to this, examples of the fishing gear that was used, mostly made of stone, are also occasionally found in Stone Age contexts.
Runsaiden luulöytöjen lisäksi kivikaudelta on säilynyt myös jonkin verran pääosin kivestä tehtyjä kalastusvälineitä.
There are several topics can now be more thoroughly and accurately discussed based on this study.
Tutkimus antaa vastauksia monenlaisiin kysymyksiin.
This abundance of fish bones, as well as the usual location of the settlements on the shore of lakes or the sea, illustrate the importance of fishing to the Stone Age economy.
Asuinpaikat ovat sijainneet rantaviivalla, joten kalastus on todennäköisesti ollut kivikaudella tärkeä elinkeino.
The participants for the studies come from three prospective cohorts.
Tutkimuksiin osallistujat tulevat kolmesta prospektiivisesta kohortista.
In Study II, we had information on child diagnoses of mental and behavioral disorders and the number of days the child had been receiving in- or outpatient treatment for these disorders as the primary diagnosis from birth to age 7.1-10.7 years (n=814).
Tutkimuksessa II aineistona oli lasten mielenterveys- ja käyttäytymishäiriöiden diagnoosit sekä niiden päivien lukumäärästä, jolloin lapsi oli ollut näiden sairauksien takia avo- tai sairaalahoidossa syntymästä 7.1 - 10.7 vuoden ikään saakka (n = 814).
According to the Developmental Origins of Health and Disease (DOHaD) hypothesis, environmental factors during pregnancy and early childhood may compromise the development of tissue, organs and systems, such as hypothalamic-pituitary-adrenal (HPA) axis.
Developmental Origins of Health and Disease (DOHaD)-hypoteesin mukaan raskaudenaikaiset ja varhaislapsuuden ympäristötekijät voivat vaikuttaa kudosten, elinten ja elimistön säätelyjärjestelmien, kuten hypotalamus-aivolisäke-lisämunuainen -akseli (HPAA) toimintaan pitkälläkin aikajänteellä.
Of them, 273 were exposed to ELS defined as separation from biological parents at a mean age of 4.7 years due to evacuations during World War II.
Tutkittavista 273 oli altistunut varhaiselle stressille, joka märiteltiin eroksi biologisista vanhemmista 2. maailmansodan aikana tapahtuneen evakuoinnin (sotalapsi) vuoksi keskimäärin 4.7 vuoden iässä.
DNAm age was estimated using the Horvath age estimation algorithm.
Epigeneettinen ikä arvioitiin Horvathin algoritmilla.
For Study IV, a total of 1,728 Helsinki Birth Cohort Study (HBCS) participants born from 1934 to 1944 were genotyped for FKBP5 SNPs (rs1360780, rs9394309, rs9470080) and were administered a 2-hour (75 g) oral glucose tolerance test (OGTT) and a questionnaire on physician-diagnosed and medication use for chronic diseases at a mean age of 61.5 years.
Tutkimuksessa IV määritettiin FKBP5 geenin variantit (rs1360780, rs9394309, rs9470080) n=1728 HBCS -tutkimukseen osallistuneelta vuosina 1934–1944 syntyneeltä.
It also prospectively predicted child’s total and internalizing problems in early childhood, partially mediating the association of maternal antenatal depression with child internalizing problems, although only in boys.
Se ennusti myös lapsen käyttäytymis- ja tunneongelmia varhaislapsuudessa sekä välitti osittain äidin masennuksen yhteyttä lapsen tunneongelmiin, erityisesti pojilla.
We had information available on DNA samples, physical growth and pubertal development, cognitive abilities, psychiatric problems assessed by mothers with CBCL questionnaire, and saliva samples to estimate cortisol levels for a subsample adolescents at the mean age of 12.3 (n=239).
Aineistona oli DNA-näytteet, fyysinen kasvu ja murrosiän kehitys, kognitiiviset kyvyt, CBCL-kyselylomakkeella raportoidut käyttäytymis- ja tunneongelmat ja sylkinäytteistä määritetty kortisolipitoisuus keskimäärin 12.3 -vuoden iässä (n = 239).
In Study I, 694 mothers provided information on their history of depression diagnosed before pregnancy, 581 completed the Center for Epidemiological Studies Depression Scale (CES-D) throughout pregnancy, and 407 completed the Child Behavior Checklist (CBCL) at child’s mean age 3.7 years.
Osatutkimuksessa I, 694:ltä äidiltä oli lisäksi tieto masennusdiagnoosista ennen raskautta, 581 täytti CES-D masennusoirekyselyn raskauden aikana ja 407 täytti CBCL-kyselyn lapsen käyttäytymis- ja tunneongelmista kun lapset olivat keskimäärin 3.7 -vuotiaita.
Study III was based on the Glycyrrhizin in Licorice (Glaku) cohort.
Tutkimus III perustui Glaku -kohortin aineistoon.
We had full information on genome-wide methylation and genotype from 817 fetal umbilical cord blood samples.
Tähän kuuluu genominlaajuinen metylaatio- ja genomiaineisto 817:sta napaverinäytteestä.
These study findings provide valuable insights on how the polyepigenetic biomarkers of antenatal adverse exposures and aging and biomarkers of genetic vulnerability in combination with the information about ELS might contribute to early identification of individuals at risk for complex mental and physical disorders enabling timely targeted preventive and therapeutic interventions.
Nämä tutkimustulokset antavat arvokasta tietoa siitä, kuinka raskauden- tai lapsuuden aikaisten altistusten tai ikääntymisen epigeneettiset biomarkkerit ja geneettiset biomarkkerit yhdessä varhaista stressiä kuvaavan tiedon kanssa voivat auttaa tunnistamaan ajoissa ne henkilöt, joilla on kohonnut riski mielenterveyden ongelmille tai fyysisille sairauksille.
A weighted cross-tissue polyepigenetic GC exposure score was calculated based on the methylation profile of 24 CpGs.
Glukokortikoidialtistuksesta kertova epigeneettinen biomarkkeri laskettiin 24 CpG:n metylaatioprofiilin perusteella.
While the underlying biological mechanisms are not fully understood, epigenetic alterations and genetic vulnerability are the promising biomarkers, which have been suggested to mediate the association of antenatal and early adversity with physical and mental health later in life.
Epigeneettiset muutokset ja geneettinen vaihtelu ovat lupaavia biomarkkereita, joiden on ehdotettu välittävän ja muokkaavan sikiöaikaisten ja varhaislapsuuden ympäristövaikutusten yhteyksiä fyysiseen ja henkiseen terveyteen myöhemmässä elämässä.
In Study I we found that lower child’s epigenetic GA at birth was significantly associated with maternal history of depression diagnosed before pregnancy and higher antenatal depressive symptoms.
Tutkimuksessa I havaitsimme, että matalampi lapsen epigeneettinen gestaatioikä, suhteessa kronologiseen gestaatioikään syntymähetkellä liittyi ennen raskautta diagnosoituun äidin masennukseen ja raskausaikaisiin masennusoireisiin.
The aim of this work was to examine whether exposure to maternal antenatal depression and anxiety was associated with polyepigenetic modifications in their children reflected by the polyepigenetic biomarkers of child’s epigenetic gestational age (GA) and glucocorticoid (GC) exposure score.
Tämän työn tarkoituksena oli tutkia, liittyykö altistuminen raskaudenaikaiselle masennukselle ja ahdistukselle kahteen lapsen epigeneettiseen biomarkkeriin: epigeneettiseen gestaatioikään ja glukokortikoidialtistuksesta kertovaan epigeneettiseen indikaattoriin.
Finally, this thesis also examined whether genetic variants in FKBP5, the gene that plays a role in the HPA-axis regulation, interacted with exposure to ELS in prediction of type 2 diabetes (T2D), cardiovascular disease (CVD), and quantitative glycemic traits in older adults.
Lopuksi tässä opinnäytetyössä tutkittiin myös HPAA säätelyssä olennaisen FKBP5 geenin varianttien ja varhaisen stressin yhteisvaikutusta insuliini- ja glukoositasoihin sekä tyypin 2 diabetekseen ja sydän- ja verisuonitauteihin myöhäisessä aikuisuudessa.
Studies I and II capitalize on the Prediction and Prevention of Preeclampsia and Intrauterine Growth Restriction (PREDO) birth cohort.
Osatutkimukset I ja II hyödynsivät PREDO syntymäkohortin aineistoa.
Maternal depression and anxiety during pregnancy may present risks for the developing fetus and offspring lifelong physical and mental health.
Esimerkiksi raskaudenaikainen masennus ja ahdistus voivat haitata sikiön kehittymistä ja lisätä terveysongelmien riskiä syntymän jälkeen.
Exposure to postnatal early life stress (ELS) has also been extensively associated with health problems decades later.
Myös varhaislapsuuden stressi voi lisätä terveysongelmien riskiä.
DNA methylation (DNAm) GA of fetal cord blood DNA was based on the methylation profile of 148 selected CpG sites.
Epigeneettinen gestaatioikä eli määriteltiin 148 napaveren DNA:n metylaatiokohdan (CpG) perusteella.
Finally, Study IV revealed that three selected FKBP5 polymorphisms moderated the association of ELS on insulin and glucose values at fasting state and/or during an OGTT in late adulthood, supporting the role of gene-environment interaction and HPA axis dysregulation in the development of metabolic disorders.
Lopulta Tutkimuksessa IV osoitimme, että kolme FKBP5-varianttia muokkasi varhaislapsuuden stressikokemuksen yhteyttä korkeampiin paaston- ja/tai sokerirasituksen jälkeisiin insuliini- ja glukoosiarvoihin myöhäisessä aikuisiässä.
Mothers (n=583) reported depressive and anxiety symptoms during pregnancy, using CES-D and State Anxiety Inventory (STAI), respectively.
Äidit raportoivat myös raskaudenaikaisen masennusoireensa CES-D kyselyllä ahdistuksensa STAI kyselyllä (n = 583).
In Study II we show that while polyepigenetic GC exposure score at birth was not predictive of higher risk for any mental and behavioral disorder in childhood, lower score was associated with more days spent in in- or outpatient treatment for any mental and behavioral disorder as the primary diagnosis.
Tutkimuksessa II osoitimme, että glukokortikoidialtistuksesta kertovan epigeneettisen indikaattorin matalmpi taso liittyi lapsen mielenterveyden ja käyttäytymishäiriön vuoksi sairaalassa tai avohoidossa vietetyn hoitojakson pituuteen.
Next, we demonstrate that adolescents with epigenetic clock age acceleration (AA) displayed more advanced physical growth and development, had higher salivary cortisol upon awakening and higher odds for displaying borderline clinically significant internalizing problems, which may index risk of earlier aging and age-related diseases (Study III).
Tutkimuksessa III osoitimme, että korkeampi epigeneettinen ikä suhteessa kronologiseen ikään, oli yhteydessä fyysiseen kasvuun ja kehitykseen, korkeampiin syljen kortisolitasoihin heräämisen jälkeen ja lievien internalisoivien ongelmien korkeampaan riskiin.
Additionally, it explored whether these modifications were associated with and mediated the effects of antenatal exposures on child mental health outcomes and whether the associations were moderated by child’s sex. As epigenetic processes undergo age-related changes, the next aim was to study whether epigenetic modifications reflected by the polyepigenetic biomarker of epigenetic clock were associated with physical growth, neuroendocrine functioning, cognition and mental health in adolescents.
Seuraavana tavoitteena oli tutkia kolmannen epigeneettisen biomarkkerin, epigeneettisen kellon, yhteyksiä fyysiseen kasvuun, neuroendokriinisiin vasteisiin, kognitiivisiin kykyihin ja mielenterveyteen murrosikäisillä.
Then, we continue our discussion about Floridi’s epistemology.
Sitten jatkamme keskustelua Floridin epistemologian parissa.
Much of the work is done in the footsteps of Luciano Floridi, although in the end we end up criticizing his epistemology.
Suuri osa työstä tehdään Luciano Floridin jalanjäljissä, mutta lopulta päädyn kritisoimaan hänen epistemologiaansa.
Another possible reason for the confusion might be a certain equivocation of two senses of knowledge.
Toinen mahdollinen syy sekaannukseen voi olla tiedon eräänlainen kaksoismerkitys.
First, knowledge is often thought of as a kind of extension of knowing: all that is known constitutes knowledge.
Ensinnäkin tietoa pidetään usein tietynlaisena tietämisen käsitteen laajennuksena: kaikki, mikä tiedetään, on tietoa.
Here, knowledge is defined through the intension of knowing.
Tässä tieto määritellään tietämisen intension kautta.
It is hypothesized that this is partly due to them favouring the third person point of view in their analyses, but if we combine the third person view on knowledge and knowing with e.g. the first person one, the distinction becomes clearer.
Hypoteesini on, että tämä johtuu osittain siitä, että tieto-opillisissa analyyseissa suositaan kolmannen persoonan näkökulmaa, mutta jos yhdistämme kuvaan kolmannen persoonan näkökulmasta kuvan esim. ensimmäisen persoonan näkökulmasta, muuttuu ero selkeämmäksi.
However, this conflation is not limited only to Floridi’s analysis but can be found also in much of contemporary epistemology.
Tämä sekaannus ei kuitenkaan rajoitu vain Floridin analyysiin, vaan se on löydettävissä myös suuresta osaa nykyaikaistakin tieto-oppia.
The other sense refers to knowledge on its own terms and equates it more closely with its content.
Toinen merkitys viittaa tietoon sen omilla ehdoilla ja kytkee merkityksen tarkemmin tiedon sisältöön.
After putting his analysis together, we took a critical look at it, the conclusion being that Floridi’s jump straight from the informational terms of his conditions to knowing seems unwarranted, given our intuitive grasp on what knowing means.
Kun hänen analyysinsa elementit yhdistetään ja tarkastellaan analyysiä kriittisesti, johtopäätöksenä on, että Floridin hyppy suoraan informaatioehdoista tietämiseen vaikuttaa perusteettomalta, kun otetaan huomioon intuitiivinen käsityksemme sanan "tietää" merkityksestä.
This thesis is an attempt to explore the conceptual relations between the notions of knowledge and information by trying to present and argue for an analysis of knowledge in terms of information.
Tämä opinnäytetyö on yritys tutkia tiedon ja informaation käsitteiden välisiä suhteita yrittäen esittää ja perustella tiedolle informaation analyysi, joka pohjaa informaation käsitteelle.
Now, Floridi’s analysis can be taken as a decent attempt at capturing the meaning of ‘S holds the knowledge that i’, but to define actual knowing something additional is required.
Floridin analyysiä voidaan nyt pitää oikean suuntaisena yrityksenä vangita ilmaisun 'S:llä on tieto, että i' merkitys, mutta varsinaisen tietämisen määrittäminen edellyttää jotakin vielä enemmän.
The suggested solution is to make the distinctions between knowledge, having knowledge and knowing clearer.
Ehdottamani ratkaisu on tehdä selkeämpi ero tiedon, tiedon omaamisen ja tietämisen välillä.
While the former sense is more natural in mainstream epistemology and the latter when approached from the point of view of information, the equivocation can still be found in mainstream epistemology.
Vaikka ensimmäinen merkitys on luonnollisempi valtavirran epistemologiassa ja toinen, kun asiaa lähestytään informaation näkökulmasta, epäselvyys on helposti löydettävissä myös valtavirtaisemman tieto-opin kirjallisuudesta.
The substantial features of its conditions, namely the notion of being informed, epistemic relevance and the network theory of account are discussed one by one in moderate length.
Sen ehtojen olennaisia piirteitä – informaation omaamisen ja episteeminen relevanssin käsitteitä sekä informationaalisen "selvityksen" vuoverkkoteoriaa – käsitellään yksi kerrallaan kohtuullisen tiiviisti.
We also touch on the reasons for it being the prime candidate for being a starting point for information-based epistemology, e.g. the way it already encapsulates truth.
Lisäksi pyrin lyhyesti perustelemaan, miksi se on paras kandidaatti informaatiopohjaisen epistemologian lähtökohdaksi.
What ultimately validates making the distinction, and thus also indirectly the framework from it grew out of, is the insight it provides to existing epistemological problems and discussions.
Viime kädessä kyseisen erottelun tekemisen ja informationaalisen viitekehyksen vahvistavat tai kumoavat kuitenkin ne uudet oivallukset, joita nämä tarjoavat epistemologisiin ongelmiin ja debatteihin.
There seems to be an unwarranted conflation of the notions of knowledge and knowing, i.e. that a definition of knowing also contains the full definition of knowledge.
Toisin sanoen, Floridi tuntuu olettavan, että tietämisen määritelmä sisältää myös tiedon täyden määritelmän.
I begin by introducing and arguing for Floridi’s strongly semantic conception of information, according to which information is well-formed, meaningful and truthful data.
Aloitan esittelemällä ja puolustamalla Floridin vahvasti semanttista teoriaa informaatiosta.
This distinction is the result of approaching knowledge and knowing in informational terms.
Tämä erottelu tiedon, sen omaamisen ja tietämisen välillä on seurausta tiedon lähestymisestä informaation pohjalta.
Some very tentative thoughts are given with regards to what that might be, boiling mostly down to it having to be something providing conscious access, or transparency, to the knowledge we hold.
Pääpiirteissään voi sanoa, että sen on oltava ainakin jotain, joka tarjoaa tietoisuuden pääsyn tai paremman läpinäkyvyyden hallussamme olevalle tiedolle kuin Floridin määritelmä.
I also depict different qualities of dis≈tanssi: the dis-tango and the ambi-waltz.
Nimeän myös erityisiä dis≈tanssin laatuja: dis-tangon ja ambi-valssin.
I study the incarnated complexes of temporality in Kazuo Ohno’s (1906-2010) late work, especially the performance Admiring La Argentina, which I saw in 1982.
Tutkin Kazuo Ohnon (1906-2010) myöhäistyylin tanssin, erityisesti 1982 näkemäni Admiring La Argentinan ajallisuuksien inkarnoitunutta monikietoumaa, sen paattisuutta ja ihmettä.
My main question was answered, namely how the trauma and miracle that were experienced after K. Ohno’s performance could be named, as well as how they happened: it was about a miracle or a complex of miracle and trauma.
Pääkysymykseni, miten K. Ohnon esityksen jälkikätisesti jättämä trauman ja ihmeen kokemisen kaltaisuus oli nimettävissä, ja miten ne tapahtuivat, sai vastauksen: kysymys oli ihmeestä sinänsä tai ihmeen ja trauman monikietoumasta.
Additionally, I dis-formed the performance by introducing diverse, idiosyncratic linguistic bridges.
Lisäksi disteostin taideteosta tuomalla sen kieleen pitkin idiosynkraattisia eriaineksisia kielellisiä siltoja.
Ohno’s performance with its dis-forming and the virtual auditorium assemblage are Guattarian aesthetic-ethic paradigms for enriching subjectivity, for which there is a practical need in societies subdued by capital.
Ohnon tanssiesitys dis-teostumisineen ja tutkimuksen virtuaalinen katsomosommittuma ovat guattarilaisia esteettiseettisiä paradigmoja subjektiviteetin rikastamiselle, jolle on käytännön tarve pääoma-alisteisissa yhteiskunnissa.
I place Ohno’s solo dance into a specific microtemporality, which I name dis≈tanssi, and the constructive event loci, a photograph, which I name ins-tanssi.
Tarkennan Ohnon soolotanssin erityiseen mikroajallisuuteen, jonka nimeän dis≈tanssiksi ja tanssiesityksen konstitutiivisen tapahtumatahon, valokuvan, nimeän ins-tanssiksi.
A component of the study is a virtual spectator composition, a foyer, a waiting place, which consists of a collective breath and some named and anonymous expectators, singular pieces of art as aesthetic Agambenian paradigms.
Osatekijä on virtuaalinen katsomosommittuma, risteämispesä, odottamo, joka koostuu kollektiivisesta hengityksestä ja joistakin nimetyistä ja anonyymeistä ekspektaattoreista, virittyneistä katsoja-odottajista, singulaareista taideteoksista esteettisinä paradigmoina agambenilaisittain.
Literal Dance with Time : K. Ohno’s Dis≈tanssi and the Foyer of Eternity
Kirjaimellista tanssia ajan kanssa : Kazuo Ohnon dis≈tanssi ja ikuisuuden risteämispesä
My research tools and theoretical-methodological base come from the concepts of metamodeling of subjectivity from F. Guattari’s Chaosmose as well as Agamben’s theory of the epistemic and methodical paradigm.
Tutkimusvälineeni ja metodinen teoriapohjani ovat F. Guattarin Kaaosmoosin subjektiviteeetin metamallinnuksen käsitekalut ja G. Agambenin teoria episteemisestä ja metodisesta paradigmasta.
To my knowledge, there is no research tackling the complex of temporalities and the non-measurable temporality of subjectivity.
Tiedossani ei ole tutkimusta K.Ohnon tanssin ajallisuuksien monikietoutuneisuudesta ja ei-mitattavasta subjektiviteetin ajallisuudesta.
I study the incarnated multitemporality of Ohno’s dance as well as the attaining of the non-discursive part of the (Guattarian) collective and individual subjectivity in Ohno’s work.
Tutkin K. Ohnon tanssin inkarnoitunutta moniajallisuutta ja (guattarilaisen) kollektiivisen ja yksilöllisen subjektiviteetin ei-diskursiivisen osan tavoittamista pitkin kielellisiä siltoja.
The research problem is the unsuitability of discourses concerning the pathic puzzle and miracle of this dance.
Tutkimusongelma on diskurssien sopimattomuus tässä arvoituksessa.
As the methodological result, a new set of concepts describing the dance and the expectators, was formed from Ohno’s idiosyncratic dance.
Metodista kehittyi tanssille ja odottaja-katsojalle, ekspektaattorille, oma käsitteistö ja termistö K. Ohnon idiosynkraattisesta tanssista.
My own aesthetic research application was formed as a result of this study, combining Guattari and Agamben’s paradigms and providing a new ontological context, making space for the uniqueness of the research subject.
Jatkokysymykseeni paattisesta, ei-diskursiivisesta subjektiviteetin osasta ja sen ontologisesta kontekstista syntyi uusi paradigmametodi ja uusi käsitteistö; uusi esteettinen konteksti; teoksen lähestyminen idiosynkraattisena kirjoittumisena, sekä oma esteettiseettinen tutkimussovellukseni, joka yhdistää Guattaria ja Agambenin paradigmaa ja joka antaa toisen, kohteen ainutkertaisuudelle vapaamman, ontologisen kontekstin.
Soil is the largest actively cycling terrestrial carbon pool, which has been severely distrubed in the last 100-200 years by human actions.
Maaperä on suurin aktiivisesti kiertävä maanpäällinen hiilivarasto, joka on heikentynyt suuresti viimeisen 100-200 vuoden aikana ihmistoiminnan seurauksena.
To improve the situation, extensive monitoring of soil carbon and new methods for monitoring are required.
Tilanteen parantamiseksi vaaditaan laajamittaista maaperän hiilen seurantaa ja kehittyneempiä metodeja tätä varten.
Both multivariate methods were tested with all three datasets with good prediction accuracies (PLSR: R2min = 0.85, RMSEmin = 0.78, lasso: R2min=0.85, RMSEmin=0.80), demonstrating the feasibility of both the device and lasso regression as SOC prediction tools.
Sekä PLS-regressio- sekä lasso regressiomallit antoivat hyviä tuloksia kaikilla dataseteillä (PLSR: R2min = 0.85, RMSEmin = 0.78, lasso: R2min=0.85, RMSEmin=0.80) viitaten sekä laitteen tuottaman datan, että lasso regression soveltuvan maaperän orgaanisen hiilen mallintamiseen.
Using the segmented sub-image datasets improved the results with PLSR but had no significant effect on lasso regression prediction results.
Segmentoitujen osa-kuvien käyttö mallien opettamisessa paransi tuloksia PLSR malleissa, mutta ei vaikuttanut merkittävästi lasso regressiomallien tuloksiin.
Two multivariate methods, partial least squares regression (PLSR) and for this purpose previously untested lasso regression were used for prediction.
Tähän käytetään kahta monimuuttujamenetelmää, PLS-regressiota, sekä lasso regressiota, jota ei ole aikaisemmin tähän tarkoitukseen käytetty.
While good results were gained with laboratory imagery, the field imaging conditions were difficult, and the data performed poorly.
Vaikka laboratoriossa kuvannettu data antoikin hyviä tuloksia, kenttäolosuhteissa kuvaaminen oli haasteellista ja tulokset tällä datalla olivat heikkoja.
Three datasets were derived from the images, one containing the mean spectra of the complete imaged samples, one with segmented sub-image spectra and one with segmented sub-image spectra where outlier spectra were removed.
Kuvista tuotettiin kolme datasettiä, yksi kuvien keskiarvoisella spektrillä, toinen segmentoitujen kuvien osien keskiarvoisilla spektreillä ja kolmas segmentoitujen kuvien osien keskiarvoisilla spektreillä siten, että ääriarvot suodatettiin pois.