natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Carotid artery intima-media thickness, carotid artery elasticity and brachial artery flow-mediated dilatation measured by ultrasound as well as pulse wave velocity measured by whole-body impedance cardiography were used in this study.
Varhaisia valtimotautimuutoksia arvioitiin ultraäänimittauksilla kaulavaltimoista ja olkavarsivaltimoista sekä valtimoiden seinämien jäykkyyttä mittaamalla ns. impedanssikardiografian avulla.
Obesity and a sedentary lifestyle are closely related to metabolic syndrome, its components and different stages of glucose metabolism impairment.
Lihavuus ja vähän liikuntaa sisältävä elämäntapa ovat kiinteästi yhteydessä useisiin tunnettuihin sydän- ja verisuonitautien riskitekijöihin kuten metabolinen oireyhtymä ja eriasteiset sokeriaineenvaihdunnan häiriöt.
Interleukin-6 is closely related to inflammation, which is believed to be the driving force behind metabolic syndrome, type 2 diabetes and the atherosclerosis process in general.
Tulehdusprosessin ajatellaan nykyisin olevan niin metabolisen oireyhtymän, tyypin 2 diabeteksen kuin myös itse valtimotautiprosessin taustalla.
This association, however, appeared to be stronger in women, which was seen especially regarding carotid artery intima-media thickness.
Tämä yhteys vaikutti kuitenkin olevan voimakkaampi naisilla.
The population of the Cardiovascular Risk in Young Finns Study, a multi-centre study of atherosclerotic risk factors in children and young adults, was used as a second cohort in the investigation regarding the association of the rs1333049 polymorphism and early atherosclerosis.
Lasten sepelvaltimotaudin riskitekijät (LASERI) tutkimus on suomalainen monikeskustutkimus, jossa selvitetään valtimotaudin riskitekijöitä lapsilla ja nuorilla aikuisilla.
The association of glucose tolerance status and carotid artery elasticity remained significant in women but not in men after the other risk factors were taken into account.
Merkitseviä yhteyksiä sokeriaineenvaihdunnan häiriöiden ja valtimotautimuutosten välillä todettiin kuitenkin vain naisilla muiden riskitekijöiden huomioinnin jälkeen.
Aims: In the present study, the independent associations of metabolic syndrome and different stages of glucose intolerance with the markers of early atherosclerosis were studied.
Tässä tutkimuksessa tutkittiin metabolisen oireyhtymän ja eriasteisten sokeriaineenvaihdunnan häiriöiden itsenäisiä yhteyksiä varhaisiin valtimotautimuutoksiin.
There is a trend of increasing early atherosclerosis according to the worsening of the glucose tolerance in both sexes.
Varhaiset valtimotautimuutokset lisääntyivät molemmilla sukupuolilla trendinomaisesti sokeriaineenvaihdunnan häiriön vaikeutuessa.
The role of these two above-mentioned genotypes in the early stages of atherosclerosis is not clear.
Sen rooli valtimotaudin varhaisvaiheissa on kuitenkin epäselvä.
A single nucleotide polymorphism on chromosome 9p21.3 (rs1333049) as well as IL6-174 G>C genotype represent these two approaches in the present study.
Tarkemman arvioinnin kohteeksi valittiin koko perintöaineksen kattavissa tutkimuksissa kaikkein vahvimmin sepelvaltimotautiin liitetty geenimuuttuja kromosomista 9 (rs1333049), ja toisaalta, geenimuuttuja joka assosioituu kandidaattigeenitutkimuksissa vahvasti sydän- ja verisuonitautien riskitekijöihin ja sepelvaltimotautiin (IL6?174 G>C).
Overall, the results regarding IL6?174 G>C genotype and its associations with cardiovascular risk have been very controversial.
Interleukiini-6 geenin välittömässä läheisyydessä kromosomi 7:ssä sijaitseva geenimuuttuja (IL6?174 G>C) on yhdistetty mm. sydäninfarktin riskiin ja useisiin sydän- ja verisuonisairauksien riskitekijöihin, mutta aiemmat tulokset ovat ristiriitaisia.
Several different studies have identified a genetic locus on chromosome 9p21.3 that has an influence on the risk of coronary heart disease.
Tietty kromosomissa 9 sijaitseva geenialue on useissa tutkimuksissa yhdistetty sepelvaltimotaudin riskiin.
The independent roles of these particular risk factors in the development of atherosclerosis are not, however, fully understood.
Näiden ns. kardiometabolisten riskitekijöiden itsenäinen merkitys valtimotaudin varhaisvaiheissa ja tähän liittyvät mahdolliset sukupuolierot ovat osin vielä epäselviä.
This kind of approach will be extremely important in the future cardiovascular research as well.
Perintötekijöillä on merkittävä vaikutus sydän- ja verisuonitautien kehittymisessä.
In both cohorts subjects underwent a physical examination and a variety of measurements used as markers for early atherosclerosis.
Kumpikaan tutkituista geenimuuttujista ei ollut yhteydessä varhaisiin valtimotautimuutoksiin tässä tutkimuksessa.
Ballard and David Cronenberg, reality-television as an example of control society, tattoos and body-modification as diagnosis of self-problems and fragile identities of children and youth in technological society.
Artikkeliväitöskirjaan luetut yhdeksän tapaustutkimusta käsittelevät muun muassa maskuliinista hulluutta ja väkivaltaa, teknologisia pelkoja elokuvassa ja rockissa, tosi-tv:tä moraalibrändinä, tatuointeja minuusproblematiikkana, Myyrmannin pommi-iskua minuuden väkivaltaisena virtualisoitumisena ja nuorten ja lasten hyvinvoinnille kohdistuvia riskejä, joita eritellään pohjoismaisen vuonna 2002 kerätyn aineiston valossa.
Control involves technology, which is smoothening our society into flowing space without stable institutions.
Minuus haavautuu, kun omaa itseä ei pystytä sijoittamaan sosiaaliseen maailmaan mielekkäällä tavalla.
In the control society pressures is put increasingly on subjects, who are forming themselves through self-control and control, involving the fusion of the boundaries between self and other, private and public, home and business.
1900-luvun loppupuolella siirryttiin instituutioiden ohjaamista yhteiskunnista kontrolliyhteiskuntiin, joissa instituutioiden kannatteleva tuki on muuttunut entistä epävarmemmaksi, esimerkiksi työ lomittuu vapaa-aikaan ja jaksottuu pätkätöiksi, koulutuksesta on tullut elinikäistä oppimista ja perheen mahdollisuus tukea psyykkistä kasvua on kriisissä.
The dissertation describes what happens to subjectivities in society that is increasingly virtual.
Erilaisista identiteettiongelmista on tullut osa arkielämää, samaan aikaan kun yhteiskunta materiaalisesti vauraampi ja teknologisesti kehittyneempi kuin koskaan aiemmin.
The key concept describing current era is "control society" brought forth by Gilles Deleuze.
Kysymys "kuka minä voisin olla" on syrjäyttänyt aiemman "kuka minä olen" -kysymyksen.
The doctoral dissertation analyses the technological change of the late 20th century in relation to violence, identity problems and self-destruction.
Väitöskirjassa tarkastellaan media- ja teknologiapainotteisen yhteiskunnan asettamaa haastetta psyykkiselle hyvinvoinnille.
Developing the co-operation between nurses and informal carers required activity by both parties.
Yhteistyösuhde hoitajan ja omaishoitajan välillä edellyttää molemmilta osapuolilta aktiivisuutta.
They were realistic and did not blame the recipient for his or her condition.
Omaishoitajat ovat realisteja, jotka eivät syyttele hoidettavaa tilanteesta.
The informal carers were shown to use creative methods of problem solving when encountering difficulties.
Pulmatilanteissa kotijaksolla omaishoitajat käyttävät luovia ongelmanratkaisumenetelmiä.
They prioritized, found humorous sides to their problems and believed in themselves and their own ability to survive.
He pistävät asiat tärkeysjärjestykseen ja luottavat omaan asiantuntijuuteensa sekä etsivät asioiden huvittavia puolia.
The purpose of this study was to develop a real model of short-term institutional respite care as part of home care for the elderly, as described by nurses and informal carers.
Tutkimustuloksena syntyi lyhytaikaisen laitoshoidon reaalimalli vanhuksen kotihoidon osana.
However, sometimes the contents of the respite periods proved to hinder their full utilization.
Hoitojakson sisältö ei kuitenkaan aina vastaa sille asetettuja odotuksia.
The data for phase III consisted of nursing staff working in departments focusing on short-term care (n=22).
Toisena kohderyhmänä oli lyhytaikaiseen laitoshoitoon erikoistuneiden osastojen hoitohenkilökunta.
The data for phases I and II consisted of informal carers (n=17) who regularly used periods of respite along with home care.
Väitöstutkimuksen kohteena olivat omaishoitajat, jotka pitävät huolta ikääntyneestä perheenjäsenestään ja käyttävät säännöllisesti lyhytaikaisen laitoshoidon palvelua kotona selviytymisen tukena.
The real model created in this study reinforces the knowledge base of family nursing science and can be used in analyzing and developing the care of elderly families.
Tutkimuksessa kehitetyn mallin avulla hoitajat voivat jäsentää omaishoitajan huolenpitosuhteessa kohtaamia vaateita ja auttaa häntä tiedostamaan omia lähtökohtiaan omaishoitajana.
The recipient could be either temporarily more difficult to treat, stable, or functioning better, making him or her an active beneficiary.
Hoitojaksolle tulo- ja kotiinlähtövaihetta tulisi kehittää hyvin suunnitelluksi omaishoitajan, hoidettavan ja hoitajan kohtaamiseksi, jossa koti- ja laitosjaksot nivotaan toisiinsa perheen kannalta mielekkääksi kokonaisuudeksi.
Its aims were to study the life situations of informal carers and to analyze the possibilities of short-term respite care for helping them cope with their role.
Tutkimuksen tuottama tieto lyhytaikaisen laitoshoidon mahdollisuuksista tukea omaishoitajaa huolenpitosuhteessa selviytymisessä auttaa hoitajia jäsentämään ja kehittämään omaa työtään vanhusperheiden hoitotyössä.
The periods were shown to make everyday life easier and free the informal carer from his or her responsibilities.
Omaishoitajien mukaan hoitojaksot auttavat heitä arkielämän sujumisessa ja vapauttavat heidät hoitovastuusta.
According to the results, all participants require periods of respite to manage the care relationship.
Tutkimustulokset osoittavat, että lyhytaikaisessa laitoshoidossa potilaan koko perhe on asiakas, jonka hyvinvointi on tärkeää onnistuneen kotihoidon jatkumisen turvaamiseksi.
The quality of the relationship also affected the carers' feelings during the periods of respite.
Silloin, kun hoidettava on hoitojaksolla, omaishoitajan tunteet vaihtelevat yksinäisyyden ja syyllisyyden kokemuksista huojennukseen.
The model is to be tested and developed further in various environments.
Hoitojakson tavoitteet on helpompi asettaa silloin, kun tiedetään millaiseen ympäristöön hoidettava kuntoutetaan.
Conversely, those who saw the relationship as a constraint described the atmosphere at home as unpleasant and saw themselves as personal nurses suffering from the public sector's lack of resources.
Omaishoitajista osa haluaa, että hoidettava on kotona niin pitkään kuin mahdollista, osa kokee kotihoidon pakkona, koska muuta vaihtoehtoa ei ole.
In situations where there was little or no co-operation, neither the nurses nor carers found it important.
Lyhytaikaisen laitoshoidon hoitohenkilökunta jää lähes puolelle omaishoitajista melko tuntemattomaksi.
Our understanding of human brain development and function is still incomplete.
Ymmärryksemme ihmisaivojen kehityksestä ja toiminnasta on edelleen puutteellista.
Growing expectations are aimed at the application of stem cells and their derivatives in regenerative medicine, drug screening and disease modeling.
Kasvavat odotukset kohdistuvat kantasolujen ja niiden johdannaisten soveltamiseen regeneratiivisessa lääketieteessä, lääkkeiden seulonnassa ja tautien mallinnuksessa.
Unfortunately, the field of neuroscience lacks representative human-specific models to accompany the animal studies.
Valitettavasti neurotieteiden alalta puuttuu edustavia ihmisspesifisiä malleja, jotka täydentäisivät eläinmalleilla tehtäviä tutkimuksia.
Access to human brain tissue for research purposes is limited, encouraging the utilization of novel approaches such as human pluripotent stem cell (hPSC)-derived neurons.
Ihmisaivokudoksen saatavuus tutkimustarkoituksiin on rajoitettua, mikä kannustaa uusien lähestymistapojen, kuten ihmisen monikykyisistä kantasoluista johdettujen hermosolujen hyödyntämistä.
Within the last few decades, research on hPSCs has undergone enormous expansion.
Muutaman viime vuosikymmenen aikana ihmisen monikykyisiin kantasoluihin liittyvä tutkimusala on laajentunut valtavasti.
However, marked variability was detected in the activity patterns between the rodent and human networks, which could relate to differences in their maturation stage or interspecies dissimilarities.
Jyrsijä- ja ihmisverkostojen toiminnallisuuden muodoissa havaittiin kuitenkin myös huomattavia eroavaisuuksia, mikä saattaa liittyä eroihin niiden kypsyysasteissa tai lajien välisiin eroavaisuuksiin.
In conclusion, the work presented in this thesis advances the development of functional hPSC-derived neuronal networks, confirms the role of astrocytes as significant partners in these networks, and encourages their translation into human- specific models for neuroscience research.
Yhteenvetona voidaan todeta, että tämän väitöskirjan tulokset edistävät toiminnallisten ihmisen monikykyisistä kantasoluista johdettujen hermosoluverkkojen kehittämistä, ne vahvistavat astrosyyttien roolia merkittävinä kumppaneina näissä verkostoissa sekä rohkaisevat kantasolujen soveltamiseen ihmisspesifisinä malleina neurotieteen tutkimuksissa.
Prolongation of the differentiation time increased the proportion of endogenously formed astrocytes and promoted the functionally mature activity type of neurons.
Erilaistusajan pidennys lisäsi endogeenisesti muodostuvien astrosyyttien osuutta viljelmässä ja edisti hermosolujen toiminnallisuudessa havaittua kypsää aktiivisuustyyppiä.
The results were intended to help validate the utility of stem cell models for translational neuroscience applications.
Tulosten on tarkoitus auttaa validoimaan kantasolumallien hyödyllisyys soveltavan neurotieteen käyttötarkoituksissa.
For this purpose, the differentiation capacities of hPSC-derived neuronal cells generated with two generally used differentiation methodologies were compared.
Tätä varten verrattiin kahdella yleisesti käytetyllä erilaistusmenetelmällä tuotettujen ihmisen monikykyisistä kantasoluista johdettujen hermosolujen erilaistumiskykyä.
The functional maturation of neurons following a prolonged differentiation time and optimization of culture conditions was assessed in network-level analyses.
Hermosolujen toiminnallista kypsymistä arvioitiin sekä pidennetyn erilaistusajan jälkeen, että viljelyolosuhteiden optimoinnin seurauksena verkostotason analyyseillä.
Since astrocytes are the cells surrounding neurons and supporting neuronal functionality in the CNS, special focus was also placed on their role in both normal and neuroinflammatory conditions, the latter of which is typical of CNS insults.
Koska astrosyytit ovat hermosoluja ympäröiviä soluja ja ne tukevat keskushermoston toiminnallisuutta, erityistä huomiota kiinnitettiin myös astrosyyttien rooliin sekä normaaleissa että tulehduksellisissa olosuhteissa, joista jälkimmäinen on tyypillinen tila keskushermoston vaurioissa.
Specific chemical induction accelerated neural differentiation, leading to high cell purity and yield.
Erityinen kemiallinen induktio tehosti hermosoluerilaistusta johtaen korkeaan solupuhtauteen ja saantoon.
Established controlled co-cultures with human neurons and astrocytes provide an alternative hPSC-based platform for modeling cell interactions in the context of health and disease.
Tutkimuksessa luodut kontrolloidut ihmisen hermosolujen ja astrosyyttien yhteisviljelmät tarjoavat vaihtoehtoisen kantasolupohjaisen alustan solujen vuorovaikutusten mallintamiseksi sekä terveessä että sairauskonteksteissa.
The results were complemented with a functional comparison to the widely used rodent in vitro model.
Tuloksia täydennettiin vertailemalla näiden verkostojen toiminnallisuutta laajalti käytettyyn jyrsijäperäiseen solumalliin.
Their response showed distinct characteristics of astrogliosis observed in CNS diseases, and the studied neuronal effects suggested polarization into a neurosupportive phenotype.
Niiden vaste osoitti keskushermoston sairauksissa tyypillisesti havaitun astroglioosin erityispiirteitä, ja tutkitut hermosoluihin kohdistuvat vaikutukset viittasivat polarisaatioon hermosoluja tukevaksi fenotyyppiksi.
Finally, hPSC-derived astrocytes were exposed to specific inflammatory stimuli.
Lopuksi ihmisen monikykyisistä kantasoluista johdetut astrosyytit altistettiin tietyille tulehduksellisille tekijöille.
The main focus of this thesis was to evaluate the potential of hPSC-derived neural cultures in mimicking certain characteristics of central nervous system (CNS) development and functionality.
Tämän tutkimuksen pääpainona oli arvioida ihmisen monikykyisistä kantasoluista johdettujen hermosoluviljelmien potentiaalia jäljitellä tiettyjä keskushermoston kehityksen ja toiminnallisuuden tunnusmerkkejä.
The results of this thesis suggest that hPSC-derived neuronal cultures recapitulate many of the characteristics of CNS development in vivo.
Tämän väitöskirjan tulokset viittaavat siihen, että ihmisen monikykyisistä kantasoluista johdetut hermosoluviljelmät toistavat useita in vivo olosuhteissa tapahtuvia keskushermoston kehityksen vaiheita.
With this improvement, the hPSC-derived networks exhibited time frames and stages of activity development similar to those of their rodent counterparts.
Tämän kehitystyön ansiosta kantasoluista johdetut hermoverkot osoittivat samankaltaista ajallista ja vaiheittaista toiminnallisuuden kehitystä, kuin vastaavat jyrsijöistä eristetyt hermosolut.
Furthermore, the emergence of robust neuronal activity and the long-term maintenance of functional networks were achieved with the selection of defined laminin isoform as a culture substrate.
Lisäksi valitsemalla viljelypinnoitteeksi tietty laminiini-isoformi saavutettiin vahva, pitkäkestoinen hermosoluaktiivisuus muodostuneissa verkostoissa.
The study includes the following case studies: 1) debate over changing fuel in a local heating plant in Alavus, SW Finland 2) the building of a peat gasification prototype plant in Kankaanpää, SW Finland 3) a debate over placing a heating plant in Kangasala, SW Finland, and 4) the building of a local wood energy heating cooperative in Tuupovaara, Eastern Finland.
Tapaustutkimukset ovat 1) polttoaineen vaihtaminen Alavuden kaukolämpölaitokseen vuonna 1993 2) turpeen kaasutuslaitoksen rakentaminen Kankaanpäähän vuonna 1980 3) lämpölaitosta koskeva sijoituspaikkakiista Kangasalla vuonna 1983 sekä 4) Tuupovaaran energiaosuuskunnan perustaminen ja toiminta vuodesta 1996 alkaen.
First, I use concepts developed within the framework of science and technology studies to analyse the cases in terms of performative technologies.
Tapausten analyysissä on hyödynnetty yhteiskuntatieteellisen teknologiatutkimuksen ja toimijaverkkoteorian käsitteitä.
In the case of wood energy, for example, standardised forestry practices have both enabled new practices of energy production and raised discussions whether the standard itself should be modified.
Esimerkiksi puuenergian käyttöönotto jossakin kunnassa saattaa edellyttää paitsi sopivan tuotantoteknologian kehittymistä myös muutoksia metsätalouden rutiineissa tai tavoitteenasetteluissa.
Second, I interpret the results of case studies in the framework of political studies and its focus on po-litical practices.
Nämä näkökulmat yhdistyvät uudempaan politiikan tutkimuksen viitekehykseen, jossa painottuvat poliittisten prosessien käytännölliset ulottuvuudet.
As the case of wood energy shows, even the policies aimed at solving environmental problems such as the climate policy may have unanticipated and negative outcomes.
Toisaalta esimerkiksi nykyinen kansallinen ilmastopolitiikka on synnyttänyt erilaisten poliittisten tavoitteiden toteutumisen kannalta ristiriitaisia, osittain ennakoimattomia puuenergian tuotantokäytäntöjä.
The focus of this study is on practical choices of local energy production: what fuel should be used, where to build power plants, what technologies are available and what possibilities do technical innovations offer to sustainable energy pro-duction?
Tutkimuksen perusteella ympäristöä koskevat valintatilanteet kuntien energiahuollossa ovat sidoksissa toiminnallisiin ja käytännöllisiin suhteisiin, joihin energiahuollon toimijat osallistuvat.
First, established technologies and standards, such as practices of forest management or economic calculations can open up new problem settings and add issues on political agendas.
Käytäntöjen väliset jännitteet tai vastaavasti niiden keskinäinen resonanssi tuottavat energiahuollon kentälle jatkuvasti uusia toimintatilanteita, joissa avautuu mahdollisuuksia nostaa esiin ongelmia ja arvioida käytössä olevan teknologian toimivuutta.
This kind of politi-cal processes have often been studied in terms of meanings and discourses.
Poliittisissa prosesseissa näkemykset ratkaisujen taloudellisesta kannattavuudesta tai muista hyödyistä sekä haitoista saattavat usein olla kiistojenkin kohteena.
The study shows that innovative new ways of action are tied to practical re-lations between actors and heterogeneous other elements such as material, sym-bolic and discursive formations.
Muutoksia ja vaihtoehtoja ruokkivat toiminnalliset siirtymät, esimerkiksi toimijaidentiteettien tai -positioiden siirtymät, eri toimintatilanteiden välillä.
On the other hand, this may lead to empowerment and increase of local decision making and problem solving capacities.
Ympäristöpolitiikan haasteena onkin tunnistaa ja tukea sellaisten toiminnallisten siirtymien muodostumista, jotka vahvistavat energiahuollon toimijoiden ongelmaratkaisukykyä ja mahdollisuuksia tehdä ympäristön kannalta edullisia valintoja.
Decisions to utilise alternative, environmentally sound technologies usually precede a public dispute or negotiation of interests and goals.
Kunnallisen energiahuollon tarkastelu käytäntöjensä kautta avaa mahdollisuuden nähdä myös poliittiset valinnat laajemmasta perspektiivistä käsin kuin pelkkinä määrittelykamppailuina ja kiistoina erilaisten näkemysten ja merkitysjärjestelmien välillä.
The study draws on two distinct but interrelated bodies of literature.
Työ perustuu neljään tapaustutkimukseen, joiden tulokset on julkaistu työn liitteenä olevissa viidessä artikkelissa.
The material constitution of political processes and agency is relevant from the viewpoint of environmental policies and the measures to enhance sustainable development.
Valintoja siis ehdollistavat hyvin monenlaiset käytännölliset lähtökohdat ja tavat toimia teknologisissa järjestelmissä, mikä on olennaista ympäristöpolitiikan kannalta.
The present study offers an in-depth view of vari-ous roles of technologies (including machines, artefacts, techniques as well as technical knowledge and skill) in political processes by focusing on case studies of Finnish local energy sector and adoption of alternative energy technologies.
Tapaustutkimusten kautta hahmottuu merkittävä osa suomalaisen kaukolämpöteknologian elinkaarta sekä erityisesti puupolttoaineiden kehityskaari sen sisällä.
The most extreme example of a powerful non-human actor is the Kangasala esker, a hybrid of nature and culture which redistributed the ability to address political issues on the political agenda of local energy production.
Pelkkä investointituki uuteen polttokattilaan ei ohjaa energiaratkaisua tiettyyn suuntaan, vaan muutos edellyttää myös uudentyyppisen tieto-taidon kehittymistä paikallisen metsätalouden toimijoiden piirissä.
The case of Alavus, for instance, shows how economic calculations as a knowledge production technique affected the political powers of decision makers.
Kuntien energiahuollon ratkaisut, kuten käytettävä polttoaine tai tuotantolaitoksen rakentaminen, edellyttävät julkisina infrastruktuurihankkeina poliittista päätöksentekoa.