natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Healthcare in developing countries is still far from Western standards.
Kehitysmaiden terveydenhuolto eroaa yhä merkittävissä määrin länsimaisesta.
World Health Organization estimates six in ten childhood hearing impairments, including their secondary effects, to be preventable.
Maailman terveysjärjestö arvioi kuuden kymmenestä lapsuudenajan kuulonalenemasta olevan ehkäistävissä.
A hearing loss in children can not only lead to problems in learning to read and write, but also to impairment in cognitive abilities, social exclusion and low socio-economic status.
Lapsuudessa saatu kuulonalenema voi johtaa paitsi luku- ja kirjoitustaidon puuttumiseen, myös alentuneisiin kognitiivisiin kykyihin, yhteisöstä syrjäytymiseen ja huonompaan sosioekonomiseen asemaan.
A person born to a developing country has less both quantitative and qualitative life years to expect.
Kehitysmaahan syntyvä saa tilastollisesti huomattavasti vähemmän paitsi määrällisiä, myös laadullisia elinvuosia.
Development aid is an international effort which can be viewed as a moral obligation for industrial countries with high standards of life, but also as pragmatic Realpolitik aiming for higher global political stability.
Kehitysyhteistyö on globaalia kansainvälistä yhteistyötä, joka voidaan nähdä paitsi pitkälle kehittyneiden maiden moraalisena velvollisuutena heikompien auttamiseen, myös globaalia poliittista vakautta edistävänä reaalipolitiikkana.
The main objective of health development aid is to improve the availability of medicine and healthcare while reducing mortality and increasing the quality of life.
Lääketieteellisen kehitysyhteistyön tavoitteena on parantaa kehitysmaiden lääketieteen saatavuutta ja laatua vähentäen näin kuolleisuutta sekä lisäten laadukkaita elinvuosia.
I have taken Tanzania under closer examination, as it has been a primary recipient for Finnish development aid in otorhinolaryngology for the past 50 years.
Lähemmän tarkastelun kohteeksi on valittu Tansania, sillä se on ollut Suomen merkittävin kehitysapukohde.
Different types of hearing loss are the greatest cause of disability globally.
Maailman yleisimpänä invalidisoivana tekijänä pidetään eriasteisia kuulonalenemia.
Inefficiently given aid can lead to increased corruption, inequality and even slower development of the aided country.
Kehitysavun antaminen kustannustehokkaasti vaatii suunnittelua, pitkäjänteisyyttä ja monialaista yhteistyötä – epäonnistuneesti jaettu kehitysapu voi johtaa korruption lisääntymiseen, epätasa-arvon kasvuun sekä kohdemaan kehityksen hidastumiseen.
Additionally, I will present views about development aid and its future from both Finnish aid workers’ and Tanzanian doctors’ perspectives.
Lisäksi tarkastellaan Tansaniassa lääketieteellistä kehitysyhteistyötä tehneen suomalaisen hoitohenkilökunnan ja tansanialaisen sairaalan lääkäreiden näkemyksiä kehitysyhteistyön haasteista, onnistumisista ja tulevaisuuden näkymistä.
The shortage of healthcare professionals and the lack of basic hygiene lead to millions of lost lives and life years annually.
Perusterveydenhuollon huono saatavuus ja perushygienian puute johtavat matalampaan keski-ikään.
In the following thesis, I will examine different types of health development aid with examples from otorhinolaryngology.
Tutkielmassa käsitellään lääketieteellistä kehitysapua yleisesti käyttäen esimerkkejä erityisesti korva-, nenä-, ja kurkkutautien alalta.
Infectious diseases are an exceptionally relevant cause of hearing loss in developing countries.
Tulehduksellisista sairauksista seuraavat kuulonalenemat koskevat erityisesti kehitysmaita, sillä kehitysmaissa korva-, nenä-, ja kurkkutautien alueen sairaudet ovat merkittävä tautiryhmä.
Methods The study sample (N = 2825) was based on the Finnish study project Lääkäreiden työolot ja terveys 2006 (Work environment and health of physicians).
Menetelmät Tutkimusaineisto (N = 2825) perustui Lääkäreiden työolot ja terveys 2006 -kyselytutkimukseen.
Procedural justice, the feeling of hurry, the feeling of inadequate competence and distractions of workflow were particularly central phenomena.
Toimenpiteiden oikeudenmukaisuus, kiireen tunne, koettu työn liiallinen haastavuus ja työn häiriötekijät olivat erityisen keskeisiä ilmiöitä työn piirteiden verkostoissa.
Future network analyses of psychosocial work characteristics should continue to emphasize diverse and valid measurement.
Työn piirteiden verkostoanalyyseissä on jatkossakin oleellista keskittyä monipuoliseen ja validiin työn piirteiden mittaamiseen.
There were no clear differences in the overall structure and strength of networks between highly strained and less strained physicians.
Verkostojen välillä ei havaittu eroja enemmän ja vähemmän kuormittuneiden lääkäreiden ryhmien välillä.
Procedural justice is a highly central phenomenon among work characteristics, and it is strongly and positively connected with job control.
Organisaation koettu oikeudenmukaisuus ja erityisesti toimenpiteiden oikeudenmukaisuus on hyvin keskeinen ilmiö työn piirteissä, ja se on vahvassa positiivisessa yhteydessä koettuun työn hallinnan tunteeseen.
Confirmatory and exploratory factor analyses were conducted to investigate the structure of these phenomena.
Työn piirteistä tehtiin sekä konfirmatorinen että eksploratiivinen faktorianalyysi.
Results Psychosocial aspects of work were found to be connected in ways that largely validate previous research results.
Tulokset Työn piirteet muodostivat suomalaisilla lääkäreillä suurelta osin aiempaa tutkimustietoa validoivia yhteyksiä.
Conclusions As it has previously been established, psychosocial work characteristics are a considerably multidimensional entity.
Johtopäätökset Työn psykososiaaliset piirteet ovat tämänkin tutkimuksen perusteella huomattavan moniulotteinen ilmiö.
Organizational justice, job control, work-home conflict and job strain were measured by self-report items.
Tutkimuksessa pyrittiin mittaamaan organisaation oikeudenmukaisuutta, työn hallintaa, työn ja perhe-elämän yhteensovittamisen haasteita sekä työn kuormitustekijöitä.
Aims It has previously been established that job strain and psychosocial job resources are considerably multidimensional among Finnish physicians.
Tavoitteet Tutkimuksen tavoitteena oli tarkastella työn psykososiaalisten piirteiden välisiä yhteyksiä suomalaisilla lääkäreillä.
The aim of this study was to investigate the networks these work characteristics form and to find out whether more strained physicians differ from their less strained colleagues in terms of the nature of these networks.
Toinen tutkimuskysymys keskittyi siihen, onko verkostoissa eroja enemmän ja vähemmän kuormittuneilla lääkäreillä.
Psychological network analysis offers the means to investigate many psychosocial work characteristics simultaneously.
Verkostoanalyysi tarjoaa keinon tarkastella työn piirteitä laajalla otteella ja useita eri teorioita yhdistäen.
The analyses of connections between these phenomena were conducted by estimating regularized partial correlation networks.
Varsinainen työn piirteiden välisten yhteyksien tarkastelu toteutettiin verkostoanalyysillä.
Cognitive deficits appear to be common among the whole RS population.
Kognitiiviset vaikeudet vaikuttavat olevan yleisiä koko KK-populaation keskuudessa.
Resilience was measured with the Connor-Davidson Resilience Scale (CD-RISC).
Resilienssiä mitattiin Connor-Davidsonin resilienssimittarilla (CD- RISC).
Reform schools (RSs) in Finland are child welfare institutions for adolescents with severe conduct problems.
Suomalaiset koulukodit ovat lastensuojelulaitoksia nuorille, joilla on vakavaa käytösoireilua.
The sample consisted of 30 former RS residents who had no criminal record or diagnosed mental illness.
Otos koostui nuoruusiässä koulukotiin sijoitetuista henkilöistä (N = 30), joilla ei ollut rikosrekisteriä tai diagnosoitua mielenterveyden häiriötä.
Cognitive performance was measured with WAIS-IV subtests Matrix Reasoning, Vocabulary, Coding and a measure of verbal fluency.
Kognitiivista suoriutumista mitattiin WAIS-IV:n osatesteillä Matriisipäättely, Sanavarasto ja Merkkikoe, sekä sanasujuvuustehtävällä.
This study aimed to investigate cognitive performance and resilience among former RS residents with good adult-age outcomes, and to see whether cognitive abilities were a predictor of their resilience.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia kognitiivista suoriutumista ja resilienssiä niiden nuoruusiässä koulukotiin sijoitettujen henkilöiden keskuudessa, jotka ovat pärjänneet aikuisuudessa hyvin, ja tarkastella, ennustavatko kognitiiviset kyvyt heidän resilienssiään.
In future work, it might be fruitful to investigate the connection between resilience and skills related to executive functioning and emotional intelligence.
Tulevissa tutkimuksissa voisi olla hedelmällistä tarkastella toiminnanohjaukseen ja emotionaaliseen älykkyyteen liittyvien kykyjen yhteyttä resilienssiin.
Among all the measures, verbal fluency predicted resilience the most.
Sanasujuvuus ennusti resilienssiä kaikista menetelmistä eniten.
The participants’ lower resilience was likely due to an unfitting comparison group.
Tutkittavien matalampi resilienssi johtui todennäköisesti epäsopivasta vertailuryhmästä.
Future research should conduct comparisons within the RS population for more clinically relevant conclusions.
Tulevien tutkimusten tulisi keskittyä vertaamaan KK-populaation sisäisiä eroja kliinisesti merkittävien johtopäätösten tekemiseksi.
This study raised important methodological considerations and it provides a valuable starting point for future strength-based RS studies.
Tämä tutkimus nosti esiin tärkeitä metodologisia huomioita ja tarjoaa hyödyllisen lähtökohdan tuleville voimavaralähtöisille KK-tutkimuksille.
RS adolescents have generally been studied in terms of their disadvantages while factors related to positive adulthood outcomes remain unknown.
Koulukotinuoria on tyypillisesti tutkittu ongelmalähtöisesti, kun taas aikuisiän myönteiseen kehitykseen liittyvistä tekijöistä ei ole paljoakaan tietoa.
The participants’ cognitive performance and resilience were lower compared to general population standards.
Tutkittavien kognitiivinen suoriutuminen ja resilienssi olivat matalampia perusväestön vertailuarvoihin nähden.
Cognitive abilities have been associated with resilience, which embodies personal qualities that enable individuals to overcome adversity.
Kognitiivisen kyvykkyyden on havaittu olevan yhteydessä resilienssiin, jonka katsotaan ilmentävän yksilöllisiä ominaisuuksia, jotka edistävät vastoinkäymisistä selviämistä.
None of the cognitive measures were significantly correlated with resilience.
Mikään kognitiivisen suoriutumisen menetelmistä ei korreloinut tilastollisesti merkitsevästi resilienssin kanssa.
Linear regression was used to identify the association between cognitive performance and resilience.
Kognitiivisen suoriutumisen ja resilienssin välistä yhteyttä tarkasteltiin lineaarisen regression avulla.
The study participants filled a questionnaire at 40 years and the information of their income was requested from the tax administration.
Koehenkilöt ovat vastanneet kyselylomakkeeseen 40-vuotiaana ja heidän tulotietonsa on pyydetty verohallinnolta.
Studying the long-term effects of ADHD and its sex differences are important for detecting those in need for support and guiding them to seek it.
ADHD:n pitkäaikaisia vaikutuksia ja sukupuolieroja on tärkeää tutkia, jotta tukea tarvitsevat voidaan tunnistaa ja ohjata avun piiriin.
Statistical models included sex, childhood socio-economic status and highest achieved education.
Tilastollisissa malleissa huomioitiin sukupuolen, lapsuuden sosioekonomisen aseman ja saavutetun koulutuksen vaikutus.
The sample involves individuals with childhood ADHD (n=75) and subthreshold ADHD symptoms (n=124) associated with perinatal risks, individuals with perinatal risks without ADHD symptomatology (n=344) and healthy control individuals (n=112).
Tutkimuksessa on tutkittu henkilöitä, joilla on ollut syntymänaikaisia riskitekijöitä ja lapsuudessa ilmennyt ADHD (n=75) tai tarkkaavuuden ja ylivilkkauden oireita (n=124), henkilöitä, joilla on ollut syntymänaikaisia riskitekijöitä ilman tarkkaavuuden ja ylivilkkauden oireita (n=344) sekä terveitä verrokkihenkilöitä (n=112).
The cohort has been followed since 1970s and during the current study participants are in their 40s.
Tutkimus on aloitettu 1970-luvulla ja nykyinen tutkimus on tehty koehenkilöiden ollessa 40-vuotiaita.
Childhood ADHD affects adulthood income differently in women and in men.
Tutkimuksen perusteella lapsuuden ADHD vaikuttaa aikuisuuden tuloihin eri tavoin miehillä ja naisilla.
Women with subthreshold childhood ADHD earned less than healthy controls.
Naiset, joilla oli lapsuudessa todettu tarkkaamattomuuden ja ylivilkkauden oireita alle diagnoositason, ansaitsivat vähemmän kuin terveet kontrollit.
This study is part of longitudinal research project examining long-term effects of perinatal risk factors.
Tutkimus on osa laajaa kohorttitutkimusta, jonka tarkoituksena on tutkia syntymänaikaisten riskitekijöiden vaikutusta yksilön koko elämänkaarella.
This study examines income level in adults with childhood ADHD and subthreshold ADHD associated with perinatal risks.
Tutkimuksen tavoitteena on selvittää syntymänaikaisiin riskitekijöihin liittyvän lapsuuden ADHD:n ja subkliinisen ADHD:n vaikutusta tuloihin aikuisuudessa.
In men, childhood ADHD or subthreshold ADHD had no effect on income.
Miehillä lapsuuden ADHD tai tarkkaavuuden ja ylivilkkauden oireet eivät olleet yhteydessä tulotasoon aikuisuudessa.
However, it´s still unclear whether this association is solely explained by lower educational level.
Lapsuuden ADHD on alustavasti yhdistetty alhaisempaan tulotasoon aikuisuudessa, mutta on yhä epäselvää, selittyvätkö alhaisemmat tulot pelkästään alhaisemmalla koulutustasolla vai lisäksi muilla tekijöillä.
Our sample consists of 819 patients referred to psychotherapy between 12.09.2018-07.10.2019.
Tutkimus toteutettiin rekisteritutkimuksena, jonka tarkasteluaikaväli on noin 13 kuukautta (12.09.2018-07.10.2019).
Based on a Cox regression model, the rate of starting a therapy has first accelerated and then slowed down during the study interval.
Coxin regressiomallin perusteella hoitoonpääsyn tahti on ensin kiihtynyt, ja sitten hidastunut tutkimusaikavälillä.
Using Kaplan-Meier analysis, the median waiting time was estimated to be three months.
Kaplan-Meier -analyysin pohjalta muodostettu arvio hoitoonpääsyn mediaanille on noin kolme kuukautta.
Most of these patiens are women and come from Greater Helsinki.
Otoksen (n = 819) potilaista suurin osa on naisia ja kotoisin pääkaupunkiseudulta.
That being said, the study interval was quite short and information on waiting times should be updated regularly.
Suhteellisen lyhyen tarkasteluaikavälin vuoksi tietoa odotusajoista tulee kuitenkin päivittää aineiston kertyessä.
The data was derived from the quality registry for psychotherapy, which is used to gather versatile information on the psychotherapy process.
Aineisto on peräisin HUS Psykiatrian laaturekisteristä, jonka avulla seurataan monipuolisesti psykoterapioiden toteutusta ja tuloksellisuutta.
This study provides a point of reference for other psychotherapy services, and initial information for development of psychotherapy processes in Helsinki and Uusimaa.
Tutkimuksessa tuotettiin vertailukohta psykoterapiapalveluiden odotusajoille Suomessa, ja alustavaa tietoa psykoterapiaprosessien kehittämiselle HUS Psykiatrialla.
To ensure the availability of psychotherapy, more detailed information on waiting times and factors that affect them are needed.
Riittävän saatavuuden varmistamiseksi tarvitaan tarkempaa tietoa kotimaisten psykoterapiapalveluiden odotusajoista.
In this study, waiting times of outsourced short pscyhotherapies in Helsinki and Uusimaa Hospital District are modelled.
Tässä tutkimuksessa tavoitetta edistetään tarkastelemalla Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (HUS) lyhyiden ostopalvelupsykoterapioiden odotusaikoja ja niihin yhteydessä olevia tekijöitä.
Since the final waiting time was not known for every patient, survival analysis methods were used.
Elinaika-analyysin menetelmiä hyödyntämällä voitiin ottaa huomioon myös sellaiset odotusajat, joiden lopullinen pituus ei ollut vielä tiedossa tutkimuksen päättyessä.
Psychotherapy is widely recognized as an effective form of treatment for mental disorders.
Psykoterapia on keskeinen mielenterveyden häiriöiden hoitomuoto, joten sen saatavuuden varmistaminen on tärkeää.
In Finland, the demand seems to exceed the supply for psychotherapy, and the burdensome process of searching for a psychotherapist may impede access to care.
Tällä hetkellä tarjonta ei kuitenkaan näytä kohtaavan kysyntää, mikä on herättänyt aiheellista huolta hoitoonpääsyn kestosta.
It was also found that psychiatric comorbidity and referral from primary care were associated with longer waiting times, while the other variables were not.
Lisäksi havaittiin, että oheissairastavuudesta kärsivät ja perusterveydenhuollosta lähetetyt potilaat pääsevät keskimäärin hitaammin hoitoon, kun taas potilaan ikä, sukupuoli, hoidettava häiriö tai terapiasuuntaus eivät ole yhteydessä hoitoonpääsyn kestoon.
Methods: Nine highly hypnotisable individuals (8 females) participated.
Menetelmät: Yhdeksän herkästi hypnotisoitavaa tutkittavaa (8 naista) osallistui kokeeseen.
The participants were instructed not to pay any attention to the tones, and in the suggestion-condition a suggestion to hear all tones as similar in pitch was given.
Tutkittavia ohjeistettiin jättämään äänimerkit huomiotta, ja suggestiotilanteessa tutkittaville annettiin suggestio kuulla kaikki äänet saman korkuisina.
For research questions 2 and 3, the participants were divided into two groups depending on their responsiveness to a hallucinatory suggestion in the screening phase, and the analyses were then run again.
Lisäksi tutkimuskysymyksiä 2 ja 3 varten tutkittavat jaettiin kahteen ryhmään sen mukaan, toimiko hallusinatorinen suggestio heillä seulontavaiheessa.
Continuous EEG was recorded at ten electrodes during four conditions: prehypnosis, neutral hypnosis, hypnotic suggestion, and posthypnosis.
Jatkuvaa EEG:tä mitattiin kymmenellä elektrodilla neljässä koetilanteessa: ennen hypnoosia, neutraalissa hypnoosissa, hypnoottisessa suggestiotilanteessa, ja hypnoosin jälkeen.
In accordance with previous literature, hypnosis was hypothesised to cause an increase in theta (4–8 Hz) power and a change in gamma (25–45 Hz) power.
Aiemman kirjallisuuden nojalla tehon oletettiin kasvavan EEG:n theta-taajuuksilla (4–8 Hz) ja muuttuvan gamma-taajuuksilla (25–45 Hz) hypnoosin aikana.
Nine repeated-measures analyses of variance, one for each frequency range, were performed.
Analyysit toteutettiin jokaiselle määritellylle taajuuskaistalle erikseen yhteensä yhdeksällä toistettujen mittausten varianssianalyysillä.
During all conditions, the participants watched a monotonous video while sinusoidal tones following an oddball paradigm played silently in the background.
Tutkittavat katselivat monotonista videota kaikissa koetilanteissa sinimuotoisten äänimerkkien soidessa hiljaa taustalla oddball-paradigman mukaisesti.
Conclusions: The findings support the hypothesis of changed gamma-frequency power during hypnosis, but not the theory of increased theta frequencies as a marker of hypnosis.
Johtopäätökset: Tulokset tukevat hypoteesia muuttuneesta gamma-tehosta hypnoosin aikana, mutta eivät teoriaa kasvaneesta theta-tehosta yhtenä hypnoosin indikaattorina.
Results: No differences between conditions were found in the theta range, but a decrease was found in the gamma range during hypnosis compared with wakefulness (posthypnosis).
Tulokset: Koetilanteiden välillä ei löydetty eroa theta-taajuuskaistalla, mutta gamma-taajuuskaistalla tehon havaittiin vähenevän hypnoosissa verrattuna hereillä oloon (hypnoosin jälkeen).
Objective: To contribute to the theory-building on hypnosis by studying the possible changes that hypnosis causes in the electroencephalographic (EEG) spectral power in highly hypnotisable individuals.
Tavoitteet: Tämän tutkimuksen tavoitteena oli edistää yhtenäisen teorian muodostusta hypnoosista tutkimalla muutoksia aivosähkökäyrän (EEG:n) tehotiheysspektrissä, joita hypnoosi mahdollisesti aiheuttaa herkästi hypnotisoitaville tutkittaville.
Spectral power differences depending on responsiveness to the hallucinatory suggestion were also found.
Lisäksi todettiin joitakin tehotiheysmuutoksia, jotka riippuivat hallusinatorisen suggestion toimivuudesta tutkittavilla.
A tentative theoretical connection between reduced peripheral awareness and reduced gamma power in hypnosis is presented.
Aiempien tutkimusten ja tämän tutkimuksen tulosten perusteella spekulatiivinen teoreettinen yhteys esitetään löytyvän vähentyneen perifeerisen tietoisuuden ja vähentyneen gamman välillä hypnoosin aikana.
In addition, after testing group differences, the distribution of responses among all respondents was examined.
Tämän lisäksi ryhmien eroavaisuuksien testaamisen jälkeen tarkasteltiin vastausten jakautumista kaikkien vastaajien kesken.
A total of 86 judges and prosecutors answered to the questionnaire.
Tutkimukseen vastasi yhteensä 86 tuomaria ja syyttäjää.
Hearing the parties is often a key part of the evidence on which the case is based on.
Asianosaisten kuuleminen on monesti keskeinen osa asian pohjana olevaa näyttöä.
Objectives: Several criminal cases proceed to a court hearing yearly in Finland.
Tavoitteet: Suomessa ratkaistaan lukuisia rikosasioita vuosittain.
Lying has traditionally been associated with nervous behaviour.
Valehteluun on perinteisesti liitetty hermostuneisuutta ilmentävää käytöstä.
In order for a case to proceed to the court hearing there needs to be enough evidence that a criminal offense has occurred.
Jotta asia päätyy tuomioistuimen käsiteltäväksi, tulee rikosasiassa olla saatavilla riittävää näyttöä rikoksen olemassaolosta.
Results and conclusions: It was found that prosecutors' and judges' perceptions on cues of deception and trauma differed only slightly.
Tulokset ja johtopäätökset: Tässä tutkimuksessa selvisi, että syyttäjien ja tuomareiden käsitykset valehteluun ja traumaan liittyvistä vihjeistä erosivat vain vähän toisistaan.
However, only small part of all the criminal cases that are reported to the polis end up to the court.
Kuitenkin vain murto-osa poliisille ilmoitetuista rikosasioista etenee rikosprosessissa syyteharkintaan ja oikeuskäsittelyyn.
The consensus of the respondents was tested via paired t-test.
Vastaajien yksimielisyyttä testattiin suhteellisten otosten t-testillä.
In addition, authorities estimated that deception affects the content of person's narrative.
Tämä lisäksi viranomaiset arvioivat, että valehteleminen vaikuttaa pääasiassa henkilön kertomuksen sisältöön.
The difference between the prosecutors and judges was assessed via logistic regression.
Viranomaisryhmien välisiä eroja tutkittiin logistisella regressioanalyysillä.
In light of the previous research it appears that traumatization may appear in a similar way of behaviour as deception.
Tutkimustiedon valossa näyttää siltä, että traumatisoituminen saattaa näyttäytyä samankaltaisena käyttäytymisenä kuin valehtelun arvioidaan ilmenevän.
This thesis brings new insights into beliefs of authorities assessing person’s credibility and what aspects authorities pay attention to when hearing a person.
Tämä tutkimus tuo uutta tietoa, minkälaisia käsityksiä henkilön luotettavuutta arvioivien viranomaisilla on valehtelun ja trauman ilmenemismuodoista sekä siitä, minkälaisiin seikkoihin viranomaiset kiinnittävät huomiota henkilön kuulemisessa.
The same behavioural cues have also been linked to post-traumatic symptoms.
Samoja hermostuneisuutta ilmentäviä käyttäytymisen vihjeitä on liitetty tutkimuksessa myös trauman jälkeiseen post-traumaattiseen oireiluun.
Methods: This thesis has collected answers from the District Prosecutor’s Offices, District courts and Courts of appeals.
Menetelmät: Tässä opinnäytetyössä on kerätty sähköisellä kyselylomakkeella vastauksia Suomen syyttäjävirastoista sekä käräjä- ja hovioikeuksista.