natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The data were collected through semi-structured interviews with 38 respondents and several stakeholders.
Yhteensä 38 khwe sania haastateltiin sekä useita sidosryhmien jäseniä.
However, they are not allowed to practice their traditional methods anymore due to the status of the park as a national park and the army trying to prevent increased poaching in the bush.
He eivät kuitenkaan enää voi harjoittaa heidän perinteisiä ruoanhankintamenetelmiä, koska se on kielletty kansallispuistossa.
All the respondents indicated that gardening is important or very important in terms of food production and income generation.
Tärkeimmät tulokset korostivat puutarhojen merkitystä ruoantuotannon ja tulojen muodostumisen kannalta.
Future training should include specific things because the interviews showed that the general gardening knowledge is presented.
Koulutuksen tulisi pitää sisällään yksityiskohtaista opetusta, koska haastattelut toivat esiin yleisen tietouden puutarhaviljelystä Johtopäätöksenä voidaan todeta, että keskipiste pitäisi olla yksittäisissä puutarhoissa eikä yhteisöpuutarhoissa.
In addition, poor fences and lack of seeds and tools are the major challenges that home gardeners face.
Myös siementen ja työkalujen puute vaikeuttaa viljelyä.
In addition, the gardening support needs to be aimed to dedicated people who are willing to practice gardening
Apu tulisi osoittaa omistautuneille henkilöille.
Current challenges are that there are only one or two water sources in each village and the distances from the boreholes to gardens are long, which complicates irrigation.
Yksittäisten puutarhojen kastelua vaikeuttaa vesilähteiden vähäisyys ja pitkät välimatkat niiden ja puutarhojen välillä.
Tiivistelmä – Abstrakt – Abstract Over the recent decades Vietnam has implemented extensive reforestation and afforestation programs that have turned the country’s forestry sector’s net carbon balance positive.
Tiivistelmä – Abstrakt – Abstract Vakavan metsäkadon seurauksena Vietnam on toteuttanut useita, laajamittaisia metsittämishankkeita viimeisten vuosikymmenten aikana ja onnistunut kääntämään metsäsektorinsa nettohiilitaseen positiiviseksi.
The time-averaged ecosystem carbon stock of 5 years rotation was 65.23 t C ha-1.
Keskimääräinen ekosysteemihiili 5 vuoden kiertoajalla oli 65.23 t C ha-1.
Additionally, the impact of stand age and planting density on these stocks was studied.
Lisäksi pyrittiin määrittämään metsikön iän sekä istutustiheyden vaikutusta kyseisiin varastoihin.
Afforestation had no statistically significant impact on the soil organic carbon or ground vegetation stocks.
Metsittäminen ei vaikuttanut tilastollisesti merkittävästi maaperän orgaanisen hiilen määrään tai pintakasvillisuuden biomassaan.
The additional stock gain and sequestration was found to be 27.83 t C ha-1, comparable to an uptake of 102.14 t CO2 ha-1.
Metsityksen aiheuttama lisäyksellinen varastojen kasvu sekä hiilensidonta oli 27.83 t C ha-1, mikä vastaa ilmakehästä sitoutuessaan 102.14 t CO2 ha-1 .
The mean ecosystem carbon in the plantations of Thuy Phu was 67.27 t C ha-1, including the sub-stocks of aboveground trees 24.38, ground vegetation 0.23 ±0.08, tree roots 5.36, ground vegetation roots 0.18 and soil 37.13±8.17 t C ha-1.
Keskimääräinen hiilivarasto Thuy Phun plantaseilla oli 67.27 t C ha-1, josta puiden maapäällinen osuus oli 24.38, pintakasvillisuuden 0.23 ±0.08, puunjuurien 5.36, pintakasvillisuuden juurien 0.18 ja maaperän 37.13±8.17 t C ha-1.
The purpose of the study was to estimate the carbon stocks and sequestration potential of smallholder Acacia hybrid plantations in Thuy Phu, Hue, Vietnam, where the short rotation plantations have been established on the government allocated barren lands.
Tämän tutkimuksen tarkoitus oli määrittää pienviljelijöiden akasiaplantaasien hiilivarastojen koko sekä hiilensitomispotentiaali Vietnamin Huessa, missä Acacia hybrid-plantaasit on perustettu viljelijöiden voimin valtion osoittamille, köyhtyneille maille.
The mean barren land ecosystem carbon was 37.40, including the sub-stocks of aboveground vegetation 0.15 ±0.11 t C ha-1, belowground vegetation 0.12, and soil 37.13±8.17 t C ha-1.
Köyhtyneellä maalla kokonaisvarasto oli 37.40, josta kasvillisuus 0.15 ±0.11 t C ha-1, juuret 0.12, and maaperä 37.13±8.17 t C ha-1.
The impact of planting density on the carbon stocks was found to be marginal.
Istutustiheydenkin vaikutus jäi marginaaliseksi.
Smallholder forestry has contributed to this positive trend as individual farmers, households, and cooperatives have regreened degraded lands with fast-growing exotics such as Acacia hybrid.
Pienviljelijät ovat osallistuneet metsittämiseen erityisesti istuttamalla nopeakasvuisia, eksoottisia puulajeja, kuten Acacia hybrid, joita kasvatetaan lyhyellä kiertoajalla metsäteollisuuden tarpeisiin.
The barren lands results were obtained from sites proxy to the land use prior to afforestation.
Köyhtyneiden maiden tulokset saatiin vastaavin menetelmin mailta, joissa kasvillisuuspeite vastasivat metsitystä edeltävää tilannetta.
The smallholder Acacia hybrid plantations were found to have prominently higher ecosystem carbon stocks than the barren lands due to gains in tree biomass sub-stocks.
Akaasiaplantaasien ekosysteemihiilen määrä oli selvästi suurempi kuin köyhtyneiden maiden johtuen pääasiassa puubiomassaan sitoutuneen hiilen määrästä.
The sequestration of short rotation plantation was quantified using estimates of time-averaged carbon stocks and the stock difference-method.
Plantaasien hiilen-sidontapotentiaalia määriteltiin mallintamisen sekä varastojen erotus-menetelmän avulla.
The carbon stocks of Acacia hybrid plantations were quantified using methods of forest inventory and soil sampling.
Plantaasien kenttämittaukset koostuivat metsäinventaarion menetelmistä, joiden avulla määriteltiin maanpäällisen kasvillisuuden biomassa.
The effect of afforestation on these stocks was studied through quantification of the mean ecosystem carbon and sub-stocks of both acacia holdings and barren lands.
Metsittämisen aiheuttama muutos ekosysteemihiilen määrässä tutkittiin vertailemalla plantaasien sekä köyhtyneiden maiden keskimääräisiä hiilivarastoja.
Allometric equations, modelling, statistical analysis, and root:shoot ratios were used to estimate the mean vegetation stocks.
Hiilivarastojen keskimääräinen koko ja riippuvuudet metsikön iän ja istutustiheyden suhteen määriteltiin mallintamalla konversiokerrointa, allometrisia yhtälöitä ja tilastotieteiden menetelmiä hyödyntäen.
Human colon cancer cells (Caco-2 ja HCA-7) and monkey fibroblasts (CV1-P) were exposed to diluted fecal waters (10 % / 20 % / 30 % fecal water) for 24 h, and cell viability was measured with a method based on cellular dehydrogenase activity.
Ihmisen paksusuolisyöpäsoluja (Caco-2 ja HCA-7) sekä apinan fibroblasteja (CV1-P) altistettiin laimennetuille ulostevesille (10 % / 20 % / 30 % ulostevettä) vuorokauden ajan, ja viabiliteetti määritettiin solujen dehydrogenaasientsyymin aktiivisuuteen perustuvalla menetelmällä.
The difference in cell viability between groups after intervention was tested with covariance analysis (ANCOVA).
Solujen viabiliteetin eroa ryhmien välillä intervention jälkeen testattiin kovarianssianalyysillä (ANCOVA).
Materials and methods: Karnimari was a four-week randomized intervention study with two study groups; one receiving 200 g berries and 150 g pork products daily, and the other group receiving pork products only.
Aineisto ja menetelmät: KarniMari oli neljän viikon satunnaistettu interventio, jossa kahdesta ryhmästä toisen ryhmän henkilöt söivät tutkimusjakson ajan päivittäin noin 200 g marjoja.
The difference was significant in all three cell lines when fecal water concentration in cell medium was 30 % (HCA-7 p<0.001; Caco-2 p=0.032; CV1-P p=0.009), and in cells HCA-7 (p=0.007) and CV1-P (p=0.003) also when fecal water concentration was 20 %.
Ero oli tilastollisesti merkitsevä kaikilla solulinjoilla ulosteveden pitoisuuden ollessa 30 % (HCA-7 p<0.001; Caco-2 p=0.032; CV1-P p=0.009), sekä soluilla HCA-7 (p=0.007) ja CV1-P (p=0.003) myös ulosteveden pitoisuuden ollessa 20 %.
p-Coumaric acid may reduce cell viability or be connected to another affective component in fecal water.
p-Kumariinihappo saattaa vähentää viabiliteettia tai olla yhteydessä toiseen vaikuttavaan tekijään ulostevedessä.
In the digestive system polyphenols are converted to various metabolites, such as phenolic acids, which may partially count for polyphenol bioactivity.
Polyfenolit muokkautuvat suolistossa mm. fenolisiksi hapoiksi, jotka saattavat selittää osan niiden bioaktiivisuudesta.
Backround and aim of the sudy: Berries and berry polyphenols inhibit the growth of cancerous tumors in vivo and cancer cells in vitro.
Tausta ja tavoitteet: Marjat ja niiden polyfenolit estävät syöpäkasvaimien kasvua in vivo ja kasvainsolujen kasvua in vitro.
These and other components in the liquid fraction of feces, i.e. the fecal water, are in contact with the proliferating cells residing at the bottom of colonic crypts, and may therefore affect colon cancer risk.
Nämä ja muut ulosteen nestefraktion eli nk. ulosteveden yhdisteet ovat kosketuksissa suolikuopakkeiden jakautuvien epiteelisolujen kanssa, ja voivat vaikuttaa syöpäriskiin.
Results: After intervention fecal waters from the berry group reduced cell viability more than fecal waters from the control group.
Tulokset: Intervention jälkeen marjaryhmän ulostevesi vähensi solujen viabiliteettia enemmän kuin kontrolliryhmän ulostevesi.
p-Coumaric acid concentration was significantly correlated with cell viability in all cell lines when fecal water concentration in cell medium was 20 % or 30 %, regardless of the relatively small amounts of p-coumaric acid detected.
Viabiliteetilla ja p-kumariinihapon pitoisuudella oli merkitsevä käänteinen yhteys kaikilla solulinjoilla ulostevesipitoisuuden ollessa 20 % tai 30 %, vaikka p-kumariinihapon pitoisuudet olivat pieniä.
The correlations between fecal water phenolic acids and cell viability were tested with Spearman’s correlation.
Fenolisten happojen pitoisuuksien yhteyttä solujen viabiliteettiin testattiin Spearmanin korrelaatiotestillä.
Polyphenol metabolites from end-point fecal waters were analyzed using UHPLC-DAD-FLD-method.
Loppupisteen näytteistä määritettiin polyfenolimetaboliittien pitoisuuksia UHPLC-DAD-FLD-menetelmällä.
Eating berries led to greater amounts of protocathequic acid and p-coumaric acid in fecal water.
Marjojen syönti tuotti ulosteveteen suurempia protokatekiinihapon ja p-kumariinihapon pitoisuuksia.
The difference in fecal water concentration of phenolic acids between groups after intervention and the difference in cell viability between groups before intervention were tested with Mann-Whitney U-test.
Ulosteveden fenolisten happojen pitoisuuden ryhmien välistä eroa loppupisteessä sekä solujen viabiliteetin eroa lähtötilanteessa testattiin Mann-Whitney U-testillä.
Conclusions: Fecal waters from the berry group reduced the viability of both colon cancer cell lines and fibroblasts more than fecal waters from the control group.
Johtopäätökset: Marjoja syöneiden tutkittavien ulostevesi rajoitti sekä kasvainsolujen että fibroblastien kasvua enemmän kuin kontrolliryhmän ulostevesi.
The concentrations of fecal water protocathequic acid (p=0.027) and p-coumaric acid (p=0.003) were greater in the berry group than in the control group.
Marjaryhmän ulostevedessä oli intervention jälkeen suurempia pitoisuuksia protokatekiinihappoa (p=0.027) ja p-kumariinihappoa (p=0.003) kuin kontrolliryhmän ulostevedessä.
The aim of this study was to investigate whether berry consumption changes the effect of fecal water on colon cancer cell viability in vitro, when the amount of dietary red meat is controlled.
Tämän työn tavoitteena oli tutkia, muuttaako neljän viikon runsas marjojen syönti ulosteveden vaikutusta paksusuolisyöpäsolujen ja fibroblastien jakautumiseen ja/ tai elossa pysymiseen eli viabiliteettiin kontrolliryhmään nähden in vitro, kun punaisen lihan määrä ruokavaliossa on vakioitu.
Fecal samples were collected before and after intervention and fecal waters were extracted.
Tutkimuksen alussa ja lopussa kerättiin ulostenäytteet, joista eristettiin ulostevesi.
Also of interest was to investigate the possible correlation between fecal water phenolic acids and the viability of fecal water-exposed cells.
Lisäksi tutkittiin, onko ulosteveden polyfenolimetaboliittien pitoisuuksilla yhteyttä solujen viabiliteettiin.
The biological mechanisms behind the cell viability reducing ability of fecal water from berry eating subjects should be further investigated.
Jatkotutkimuksissa tulisi selvittää tarkemmin, millä mekanismeilla marjoja syöneiden ulostevesi vaikutti solujen viabiliteettiin.
Altogether 63% of the children had a sweets day.
Aineistossa 63 %:lla lapsista oli karkkipäivä.
Frequency of candy consumption did not differ between the groups.
Makeisten kulutuksen käyttötiheys ei eronnut ryhmien välillä.
To my knowledge free sugar has not been studied in any age group in Finland before.
Tiettävästi vapaan sokerin saantia ei ole aiemmin tutkittu Suomessa missään ikäryhmässä.
Participants were divided in two groups based on their sweets day habit.
Tutkittavat jaettiin kahteen ryhmään karkkipäivän vieton perusteella.
Dietary assessment was done with Food Frequency Questionnaire (FFQ, n=805) and food a three-day food record (n=813) data.
Ruoankäyttötiedot kerättiin ruoankäytön frekvenssikyselylomakkeella (FFQ, n=805) ja ruokapäiväkirjalla (n=813), jota täytettiin sekä kodin että päiväkodin ruokailujen osalta.
Mean intake of added sugar was 9.0 E% and free sugar 9.8 E%.
Keskimäärin tutkittavat saivat lisättyä sokeria ruokavaliostaan 9,0 E% ja vapaata sokeria 9,8 E%.
Sweets day was originally established as a prophylactic measure for dental caries.
Karkkipäivää suositeltiin alun perin ehkäisemään hammaskariesta.
Finland has a tradition of children having a "Sweets day".
Suomessa lapsilla on perinteisesti ollut karkkipäivä.
Free sugar intake was higher in the sweets day group as well compared to non-sweets day group (10.1 E% vs. 9.3 E%, p=0,01).
Myös vapaan sokerin saanti oli karkkipäiväryhmässä suurempaa ei-karkkipäivää viettäviin verrattuna (10,1 E% vs. 9,3 E%, p=0,01).
Having a sweets day was more common in families with less education (p=0.001).
Karkkipäivä oli todennäköisemmin käytössä matalasti koulutetuissa perheissä (p=0,001).
Another aim was to create a method for assessing added and free sugar in food record data and to investigate the intake of added and free sugar, and associations between having a sweets day and added and free sugar intake.
Tutkielman toisena tavoitteena oli kehittää laskennallinen menetelmä lisätyn ja vapaan sokerin määrän arvioimiseen elintarvikkeissa ja tutkia sen avulla lisätyn ja vapaan sokerin saantia sekä karkkipäivän yhteyttä lisätyn ja vapaan sokerin saantiin.
The participants were 3–6-year-old children and their guardians.
Osallistujat olivat 3–6-vuotiaita lapsia huoltajineen yhteensä kahdeksasta Etelä-Suomen ja Etelä-Pohjanmaan kunnasta.
Children who had a sweets day obtained slightly more added sugar than did the children without a sweets day ((9.2 E% vs. 8.5 E%, p=0.03).
Karkkipäivää viettävät lapset saivat ruokavaliostaan hieman enemmän lisättyä sokeria kuin ne lapset, joilla karkkipäivää ei ollut (9,2 E% vs. 8,5 E%, p=0,03).
To my knowledge, the sweets day phenomenon has not been investigated in relation to sugar intake.
Sokerinsaantia ruokavaliosta ei tiettävästi ole aiemmin tutkittu karkkipäivään liittyen.
Parents and daycare personnel filled a 3-day food record for the child. Parents reported background information such as highest education in the family and number of children living in the same household.
Vanhemmat raportoivat taustatietoja muun muassa koulutuksesta ja samassa taloudessa asuvien lasten lukumäärästä.
Mann-Whitney’s U-test was used to compare the consumption frequency of snacks and SSB’s.
Mann-Whitney’n U-testiä käytettiin karkkipäivän vieton ja naposteltavien ja virvoitusjuomien käyttötiheyden välisen yhteyden tutkimiseen.
Altogether 66 preschools (n=864) in Southern Finland and Southern Ostrobothnia regions participated in the study.
Yhteensä tutkimukseen osallistui 66 päiväkotia ja 864 lasta.
There are no recent studies on added sugar intake in Finnish children.
Ajantasaista tietoa suomalaislasten sokerinsaannista ei ole.
Having a sweets day was associated with slightly higher intake of added and free sugars compared to children who do not have a sweets day.
Karkkipäivää viettävät lapset saivat hieman enemmän vapaata ja lisättyä sokeria ruokavaliostaan kuin lapset, joilla karkkipäivää ei ollut.
The aim of the study was to investigate the prevalence of sweets day, and its association with savory and sugar-sweetened snack and sugar-sweetened beverage (SSB) consumption frequency, as well as socioeconomic factors related to sweets day habit.
Tutkielman tavoitteena oli selvittää karkkipäivän vieton yleisyys, sekä sen yhteys sosioekonomisiin tekijöihin ja naposteltavien ja sokeroitujen virvoitusjuomien käyttötiheyteen.
Children without a sweets day consumed more often chocolate (p=0.004) than did the children without a sweets day.
Karkkipäiväryhmän lapset joivat useammin sokerilla makeutettuja virvoitusjuomia (p=0,007) ja söivät suolaisia naposteltavia (p=0,04) kuin lapset, joilla karkkipäivää ei ollut.
Parents filled (FFQ) for children and reported if the child had a specific sweets day.
Vanhemmat täyttivät ruokapäiväkirjan ja FFQ-lomakkeen lapsensa puolesta, ja päiväkotihenkilökunta täytti päiväkodin ruokapäiväkirjan.
Previous studies have reported that the intake of dietary sugar is a bit higher than recommended in Finnish children.
Aiemmissa tutkimuksissa suomalaislasten sokerinsaannin on havaittu olevan hieman suosituksia suurempaa, joskin kansainvälisesti vertaillen kohtuullista.
T-test was used to compare the added and free sugar intakes between the children with and without a sweets day.
T-testillä tutkittiin lisätyn ja vapaan sokerin saannin eroja karkkipäivää viettävien ja viettämättömien ryhmissä.
Pearson’s Chi-square was used to study the association between the sweets day habit and background variables.
Khii-toiseen testiä käytettiin karkkipäivän ja taustamuuttujien välisten yhteyksien tutkimiseen.
Food record data was used to assess dietary added and free sugar.
Lisätyn ja vapaan sokerin sekä sakkaroosin saanti määritettiin ruokapäiväkirjoista.
The DAGIS study examined health behaviors among Finnish preschool children.
Tutkimuksen aineistona on käytetty DAGIS-tutkimuksen aineistoa.
Our results suggest that in Finland, having a sweets day is popular, and more common in families with less education.
Yleisintä se oli perheissä, joissa vanhemmat olivat matalasti koulutettuja.
In the temperature sweep measurement of oat protein concentrate and pea protein isolate blend, three denaturation and polymerisation sections were observed (80, 110 and 140°C).
Kauraproteiinikonsentraatti ja herneproteiini-isolaatti -seoksen lämpötilapyyhkäisyanalyyseissä havaittiin kolme eri aluetta, jossa tapahtui denaturaatiota ja polymerisaatiota (80, 90 ja 140°C).
The melting temperature of grain proteins was an important factor when producing texturised structures from grain proteins.
Proteiinien sulamislämpötilan oli tärkeä tekijä, kun valmistettiin teksturoitua rakennetta viljaproteiineista.
The aim of the experimental study was to study the melting properties of grain proteins.
Kokeellisen työn tavoitteena oli tutkia viljaproteiinien sulamisominaisuuksia.
In addition, polymerisation as a function of time was recorded in the time sweep measurements.
Lisäksi aikapyyhkäisyanalyyseissä havaittiin polymerisaation tapahtuvan ajan funktiona.
The melting properties of grain proteins were analysed with a closed cavity rheometer, which can be used to study the rheological properties of highly concentrated protein matrices in real-time.
Sulamisominaisuuksia tutkittiin suljetun systeemin reometrilla, jolla voitiin seurata korkean proteiinipitoisuuden omaavan matriisin reologisia ominaisuuksia reaaliajassa.
In addition, combined processing methods for texturisation of plant proteins were described.
Lisäksi käytiin läpi yhdistelmäprosessimenetelmiä, joilla muokataan kasviproteiinien rakennetta.
Another aim was to produce protein concentrate from oats to be used in the protein melt studies.
Lisätavoitteena oli valmistaa proteiini konsentraatti kaurasta, jotta tätä voitaisiin käyttää sulamisominaisuusanalyyseissä.
The literature review of this thesis focused on the composition of grain proteins, extraction methods, rheology, single-unit processes such as temperature, pH or high-pressure for the modification of physicochemical properties of grain proteins.
Työssä syvennyttiin yksittäisprosessien, kuten lämpötilan, pH:n ja korkean paineen, vaikutukseen viljaproteiinien fysikaalis-kemiallisten ominaisuuksien muokkaamisessa.
In addition, the melting properties of pea protein isolate and blend of pea protein isolate and oat protein concentrate were investigated.
Työssä tutkittiin myös herneproteiini-isolaatti ja kauraproteiinikonsentraatti -seoksen sulamisominaisuuksia.
Four species are known to cause the apple disease: N. alba, N. malicorticis, N. kienholzii and N. perennans.
Varastolaikkua omenoille aiheuttavat Neofabraea alba, N. malicorticis, N. kienholzii ja N. perennans -sienilajit.
Finnish consumers’ desire to have Finnish apples around the year has led to need to improve storing and quality of late apple cultivars.
Kotimaisen omenan kysyntä ympärivuotisesti on aiheuttanut tarvetta omenan laadun ja varastoinnin edistämiselle.
In Sweden bull’s eye rot causes almost half of the disease losses in apple storages.
Ruotsissa omenan varastolaikku aiheuttaa lähes puolet tautien aiheuttamista varastovioituksista.
The most resistant apple cultivars to bull’s eye rot with spore inoculated cultivars were Gloster and Santana but Golden Delicious was able to slow down symptom development most in the wound inoculated cultivars.
Kestävimmät omenalajikkeet itiötartutuksissa ehjään omenaan olivat Gloster ja Santana, mutta haavoitustartutuksissa tauti oireiden etenemistä hidasti nopeinten Golden Delicious.
These rot spots might be seen in the orchard but usually they develop after 2 to 3 months after harvest in apple storages.
Varastolaikun oireet voivat näkyä jo omenatarhassa, mutta yleensä tauti alkaa oireilla noin 2–3 kuukauden jälkeen tarhassa tapahtuneesta pisaratartunnasta.
Two different Neofabraea sp. were identified causing bull’s eye rot in the earlier collected isolates: Neofabraea alba and Neofabraea perennans.
DNA -perusteisesti isolaateista tunnistettiin kaksi taudinaiheuttajalajia: Neofabraea alba ja Neofabraea perennans.
Especially diseases decrease apple quality in storages.
Etenkin varastotaudit madaltavat omenoiden laatua ja talviomenoiden säilyvyyttä.
Correlation between apple ripeness and susceptibility to bull’s eye rot was not found.
Korrelaatiota omenoiden kypsyysasteen ja varastolaikkualttiuden välillä ei löydetty.
Symptoms of the disease are round dark necrotic spots that slowly rot the apple to be unsaleable.
Taudin oireet ovat omenassa tasaisen pyöreät nekroottiset laikut, jotka ovat litteitä tai hieman koveria.
In Finland cultivated apple cultivars susceptiblity to bull’s eye rot caused by Neofabraea sp.
Suomessa viljeltävien omenalajikkeiden alttius Neofabraea -lajien aiheuttamalle varastolaikulle
This study’s object was to compare in Finland cultivated apple cultivars’ resistance to bull’s eye rot caused by Neofabraea spp., effect of apple ripeness to cultivars’ susceptibility to the disease and identify in earlier study collected Neofabraea ssp.
aiheuttaman varastolaikun kestävyyttä, tunnistaa DNA-perusteisesti aiemmin eristetyt, Suomessa varastolaikkua aiheuttavat Neofabraea -suvun isolaatit ja tutkia yhteyttä omenan kypsyysasteen ja tautialttiuden välillä.
isolates with DNA technology.
Kokeellinen osuus suoritettiin Luonnonvarakeskuksessa.
Plantation forestry has increased dramatically in Uruguay during the past 25 years.
Plantaasimetsien määrä on moninkertaistunut Uruguayssa viimeisen 25 vuoden aikana.