natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It might be possible to increase the prediction accuracy of the model by incorporating active transport into it and by using 2-compartment model to simulate systemic pharmacokinetics.
Simulaatiomallin toimivuutta voisi olla mahdollista parantaa lisäämällä siihen aktiivisen kuljetuksen vaikutus ja käyttämällä 2-tilamallia systeemikinetiikan mallinnuksessa.
The aim of the experimental part was to develop a pharmacokinetic simulation model that could be used to predict the distribution of drugs into the eye after systemic administration.
Erikoistyön tavoitteena oli rakentaa farmakokineettinen simulaatiomalli, jolla ennustetaan silmäsairauksien hoidossa käytettävien lääkeaineiden jakautumista silmään systeemisen annon jälkeen.
Posterior segment ocular diseases, such as age-related macular degeneration and diabetic retinopathy, can cause irreversible damage to the retina and visual impairments.
Silmän takaosan sairaudet, kuten silmänpohjan ikärappeuma ja diabeettinen retinopatia ovat vakavia verkkokalvoa vaurioittavia sairauksia, jotka voivat johtaa näkövaurioihin ja sokeutumiseen.
After systemic administration, blood-aqueous barrier and bloodretinal barrier hinder the diffusion of drugs to the intraocular tissues.
Systeemisen annon jälkeen veriverkkokalvoeste ja veri-kammioneste-este rajoittavat lääkeaineiden pääsyä verenkierrosta silmän sisäosiin.
The lowest simulated AUC was 15 % and the highest simulated AUC was 403 % of the measured reference value.
Mallin ennustetarkkuudessa oli kuitenkin huomattavaa vaihtelua lääkeaineiden välillä, sillä pienimmillään mallin ennustama silmän AUC oli 15 % vertailuarvosta ja suurimmillaan 403 %.
Currently, intravitreal injections and implant are widely used for the treatment of posterior segment diseases.
Tällä hetkellä silmän takaosan sairauksien lääkehoidossa käytetäänkin pääasiassa lasiaisen sisäisiä injektioita ja implantteja.
Topical eye drop administration can be used for the treatment of anterior segment diseases, but it is not possible to get therapeutic drug concentrations in the posterior segment of the eye via topical route.
Silmän etuosan sairauksia voidaan hoitaa silmän pinnalle annosteltavilla silmätipoilla, mutta silmän takaosan kudoksiin niiden avulla ei ole mahdollista saada riittävän suuria lääkeainepitoisuuksia.
However, intravitreal administration can cause pain and discomfort, and frequent intravitreal administration can lead to, for example, retinal detachment and endophthalmitis.
Intravitreaaliseen annosteluun liittyy kuitenkin huomattavia riskejä, kuten verkkokalvon irtauma ja endoftalmiitti, minkä lisäksi toimenpide on potilaalle epämiellyttävä.
The prediction accuracy of the model was tested with ten drugs.
Mallin ennustekykyä testattiin kymmenellä lääkeaineella, joille on julkaistu pitoisuudet lasiaisessa ja verenkierrossa kaneilla systeemisen annon jälkeen.
Only 17.5 % of the 40 different problems found in the reviews were the same with all the reviewers.
Yhteensä 40 eri ongelmasta vain 17,5 % oli samoja kaikilla arvioijilla.
For the problems 92 potential causes were found and the most common of them was drug selection (C1) (39.1 %).
Ongelmille löydettiin yhteensä 92 syytä, joista yleisin oli lääkkeen valinta (C1) (39,1 %).
Omahoitosuunnitelma 2100 (OMA21) research project, that examines the effectiveness of the comprehensive medication review in Finnish health care, could potentially due to its long follow-up time produce results also from the quality of life and physical performance instruments.
Omahoitosuunnitelma 2100 (OMA21) -tutkimushanke, joka tutkii lääkehoidon kokonaisarvioinnin vaikuttavuutta suomalaisessa terveydenhuollossa, voisi mahdollisesti pitkän seuranta-aikansa puolesta tuottaa tuloksia myös elämänlaatu- ja toimintakykymittareihin.
Outcome measures in medication review research (Literature part) : Evaluation of medication review quality in the Omahoitosuunnitelma 2100 -pilot study (Experimental part)
Lääkehoidon arviointi -tutkimuksissa käytettyjen mittarien ominaisuudet (kirjallinen osa) : Lääkehoidon kokonaisarviointien tasalaatuisuuden arviointi Omahoitosuunnitelma 2100 -tutkimushankkeen pilotointivaiheessa (kokeellinen osa)
From 12 patients medication reviews drug related problems were categorized by PCNE classification V6.2.
Lisäksi 12 potilaan lääkehoidon kokonaisarvioinneista havaituille ongelmille tehtiin lääkitykseen liittyvien ongelmien luokitus PCNE V6.2 -luokituksen mukaan.
In Finland comprehensive medication review was developed in the late 2000th.
Suomessa lääkehoidon kokonaisarviointi kehitettiin 2000-luvulla.
This Master's thesis's aim in the literature review was to examine what kind of outcome measurements were used in medication review studies and what kind of results were obtained from these measurements.
Tämän pro gradu -tutkielman kirjallisuusosion tarkoituksena oli tutkia, minkälaisia mittareita on käytetty lääkehoidon arvioinnin tutkimuksissa ja millaisia tuloksia niistä on saatu.
There was a lot of dispersion in the problems found in the reviews.
Arvioinneista esille nostetuista ongelmissa oli paljon hajontaa.
These parameters are Drug Related Problems (DRP), Medication Appropriateness Index (MAI) and different kind of criteria's for potentially inappropriate medication for elderly.
Mittareina on usein käytetty lääkityksen tarkoituksenmukaisuuteen liittyviä mittareita, kuten lääkitykseen liittyviä ongelmia (Drug Related Problems, DRP), lääkityksen tarkoituksenmukaisuusindeksiä (Medication Appropriateness Index, MAI) ja mahdollisesti iäkkäille sopimattomien lääkkeiden tietokantoja.
Different kind of medication reviews have been developed in different countries.
Erilaisia lääkehoidon arviointimenetelmiä on kehitetty monissa maissa parantamaan lääkehoitoa.
To the health-related quality of life medication reviews have not shown any statistical effect.
Elämänlaatumittareihin lääkehoidon arvioinneilla ei ole tutkimusten mukaan ole saatu vaikutusta.
Only 30 % of the examined drugs had indication.
Vain noin 30 % (vaihteluväli 0-57 %) lääkkeistä oli ilmoitettu indikaatio.
In the future if the patients' information was reported right in the electronic health records the EBMeDS tools could be useful help in medication reviews, because EBMeDS contains many electronic databases that are often used in medication reviews.P50O48
Työkalu voisi kuitenkin jatkossa nopeuttaa lääkitykseen liittyvien ongelmien määrittämistä vuosikontrollien yhteydessä OMA21-tutkimushankkeessa, jos potilaiden tiedot saadaan kirjattua potilastietojärjestelmiin oikein, koska työkalu pitää sisällään monenlaisia tietokantoja, joita arvioinneissa usein käytetään.
The aim was also examine whether Evidence-Based Medicine electronic Decision Support (EBMeDS) tool, developed by Duodecim Medical Publications Ltd, could be useful in the OMA21 research project.
Lisäksi kokeellisessa osiossa arvioitiin Kustannus Oy Duodecimin kehittämää lääkityksen kokonaisarviointityökalun (EBMeDS) käytettävyyttä OMA21-tutkimushankkeessa.
Most common problem was the treatment effectiveness (P1) (37.7 %).
Tapauksista havaittiin yhteensä 69 ongelmaa, joista PCNE V6.2 -luokituksen mukaan yleisin ongelmaluokka oli hoidon teho (P1) (37,7 %).
Only few researches of medication review exist in Finland.
Tutkimuksia lääkehoidon kokonaisarvioinnin vaikuttavuudesta on tehty Suomessa vain muutamia, mutta maailmalta tutkimuksia löytyy enemmän.
Physical performance meters have not been used a lot in medication review studies.
Toimintakykyä mittaavia mittareita ei ole paljon käytetty lääkehoidon arviointien tutkimuksissa ja niistä saadut tulokset ovat olleet ristiriitaisia.
Medication reviews have showed a positive effect on these parameters.
Näihin mittareihin, kuten lääkitykseen liittyviin ongelmiin, lääkehoidon arvioinneilla on ollut positiivinen vaikutus.
It was shown that EBMeDS have limited advantage if patients' information has not been reported right in the electronic health records.
Työkalun käytettävyys arvioinneissa todettiin olevan rajallinen potilastietojärjestelmässä olevien kirjaamismerkintöjen, kuten lääkelistan ja indikaatioiden, puutteen vuoksi.
Quality and costs of diabetes care : comparison of two models in primary health care
Diabeteksen hoidon laatu ja kustannukset : kahden erilaisen hoitomallin vertailu perusterveydenhuollossa
The diabetic populations of these municipalities resembled each other.
Väestöt muistuttavat toisiaan ja diabetesta sairastavien määrät olivat lähes samanlaiset.
However, T1D patients were significantly more satisfied with the centralized follow-up model.
T1D:a sairastavien tyytyväisyys seurantaansa perusterveydenhuollossa (PTH) oli keskitetyssä mallissa parempi.
In Kouvola the follow-up of all patients had been based on family doctors already over 15 years whereas in Nurmijärvi the follow-up of T1D patients and the complicated T2D patients had been centralized to 1-2 doctors for the same time.
Nurmijärvellä kaikki tyypin 1 (T1D) ja komplisoituneet tyypin 2 diabetespotilaat (T2D) oli yhtä pitkään keskitetty yhdelle tai kahdelle diabeteksen hoitoon perehtyneelle terveyskeskuslääkärille.
Differences in the quality parameters were minor.
Esiin tuli vaikeus eri terveydenhuollon yksiköiden laadun vertailussa.
In the centralized system T1D became cheaper for the municipality.
Keskitetyssä mallissa T1D:n hoito tuli 23 % ja T2D:n hoitokin aavistuksen (3 %) halvemmaksi.
The study also aimed at estimating the feasibility of various indicators of the standard of diabetes care.
Tutkimus vertailee Nurmijärven ja Kouvolan diabeteksen hoitomallien tuloksia.
In conclusion, the centralized follow-up of the most demanding diabetes in PHC is cost-effective and results in high patient satisfaction.
T1D:a sairastavien aikuisten seuranta voidaan laadusta tinkimättä järjestää PTH:ssa, kunhan se on keskitetty diabetekseen perehtyneille lääkäreille.
The aim of this study was to compare the outcome of overall diabetes care in municipalities with different primary health care models of organising the follow-up of type 1 diabetes and type 2 diabetes with special treatment problems.
Vuotuiset diabeteksen ja sen komplikaatioiden hoitokustannukset olivat vuoden 2010 hinnoin n. 1000 yhtä T2 ja 2000 yhtä T1 diabetespotilasta kohden.
The outcome, use and costs of health services connected with diabetes and its complications were compared in two suburban communities, Kouvola and Nurmijärvi.
Pienellä osalla insuliinihoidossa olevista esiintyi useita vakavia hypoglykemioita, joiden riski korreloi masennukseen, aktiiviseen liikkumiseen sekä diabeettiseen munuaissairauteen.
The centralized model is better in the follow-up of T1D but in T2D there were no differences between these two models.
Keskeisten seurantakokeiden (HbA1c, LDL-kolesteroli) tuloksissa ei ollut eroja.
Both these results were obviously due to more consultations of the specialist level in Kouvola.
Ero tuli esiin suhteessa lääkärien ammattitaitoon ja jalkojenhoitoon.
Despite the development in medication and devices there has been only modest improvement in the outcome, especially among type 1 diabetic patients.
Kouvolassa diabetespotilaat olivat hoikempia (T1D:n kohdalla merkitsevästi) ja T2D-potilaiden verenpaineet olivat matalampia.
In absolute terms, in 10,000 women using sequential EPT for five years or longer, there would be four extra cases of ovarian cancer and two extra cases of PFTC after follow-up of five years.
Mikäli 10,000 naista käyttää jaksoittaista estrogeenin ja keltarauhashormonin yhdistelmää yli viisi vuotta, ilmaantuu heille 4 ylimääräistä munasarjasyöpää ja kaksi munajohdinsyöpää viiden vuoden seurannan aikana.
The cohort studies included all women aged 50 or older who had used HT-regimens for 6 months or longer in 1994-2008.
Mukaan otettiin yli 50-vuotiaat naiset (yhteensä 365, 601 naista), jotka olivat ostaneet hormonihoitoa vähintään kuuden kuukauden ajan vuosina 1994‒2008.
These data should be incorporated into modern guidelines for the optimal use of HT.
Nämä tulokset olisi suositeltavaa liittää osaksi vaihdevuosihormonihoidon hoitosuosituksia.
These women were identified from the Finnish Medical Reimbursement Register.
Hormonihoitojen käyttäjät haimme kansaneläkelaitoksen reseptitiedostosta.
I compared the incidence of ovarian and tubal cancer in HT users with the incidences of these cancers in the background population in two nationwide cohort studies.
Selvitimme munasarja- ja munajohdinsyöpien riskiä eri vaihdevuosihormonihoitoja käyttävillä naisilla rekisteritietoihin perustuvilla tutkimuksilla.
The use of continuous EPT, tibolone or E+LNG-IUS did not modify the risk of ovarian cancer.
Tiboloni ja estrogeenin ja hormonikierukan yhdistelmä eivät lisänneet munasarjasyövän riskiä.
In the case-control studies, all 50-year-old or older women with incident ovarian cancer (n=3,958) or PFTC (n= 360) during 1995-2007 were identified from the Cancer Registry.
Syöpätapaukset haettiin Syöpärekisteristä (3,958 munasarjasyöpää ja 360 munajohdinsyöpää) ja verrokit ja tiedot synnytyksistä sekä asuinpaikasta saatiin väestörekisteristä.
Postmenopausal hormone therapy use modifies the risks of both ovarian and fallopian tube cancers.
Tulosteni pohjalta voidaan sanoa, että vaihdevuosioireiden hormonihoito vaikuttaa sekä munasarjasyövän että munajohdinsyövän riskiin.
The use of any type of EPT for less than five years did not modify the overall risk of ovarian cancer.
Munasarjasyövän tai munajohdinsyövän riski ei noussut, jos hormonihoitoa käytettiin alle viisi vuotta.
Instead, the use of sequential EPT for five years or longer was associated with an elevation in the overall risk of ovarian cancer (SIR 1.21, 95% CI 1.06-1.37).
Munasarjasyövän osalta estrogeenin ja keltarauhashormonin yhdistelmä lisäsi munasarjasyövän riskiä yli 5 vuoden käytön jälkeen 21 %; erityisesti vuodollinen hoito (jaksoittainen estrogeeni-keltarauhashormoni yhdistelmä) lisäsi riskiä.
Therefore only a few studies explored such postmenopausal hormone therapies (HT) as used in Finland, as a risk factor for these cancers.
Lisäksi havaitsin eri hormonivalmisteiden vaikuttavan eri tavalla histologiselta tyypiltään erilaisten munasarjasyöpien riskeihin: pelkkä estrogeenihoito lisäsi seroosin, mutta vähensi musinoottisen syövän vaaraa.
The risk of serous and endometroid ovarian cancer rises but the risk of mucinous cancer decreases.
Munasarjasyöpä ja erityisesti munajohdinsyöpä ovat harvinaisia sairauksia, joiden ilmaantuvuus lisääntyy vaihdevuosien jälkeen.
In contrast, the use of continuous EPT did not modify the risk for PFTC.
Pelkkä estrogeenihoito ei lisännyt munajohdinsyövän riskiä.
Odds ratios (OR) with 95% CIs for various HT regimens were estimated by using conditional logistic regression adjusted for parity, ages at deliveries, hysterectomy and sterilization.
Suurin riskin nousu molempien syöpien osalta näyttää liittyvän yli viisi vuotta kestävään vuodolliseen hoitoon eli jaksoittaisen estrogeenin ja keltarauhashormonin yhdistelmän käyttöön.
Postmenopausal hormone therapy and risk of ovarian and primary fallopian tube cancer
Munasarja- ja munajohdinsyövän riski vaihdevuosihormonihoitoa käyttävillä naisilla
These women were followed from the first HT purchase to the diagnosis of ovarian or tubal cancer, death, emigration or to the end of the study period through the national Finnish Cancer Registry.
Lisäksi tiedot kohdun, munasarjojen ja munajohtimien poistoleikkauksista sekä sterilisaatioista saatiin terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen hoitoilmoitusrekistä.
The risk increase connected to EPT use did not depend on the progestin type, mode or route of administration of EPT.
Hormonien annostelumuodolla (tabletti, laastari tai geeli) tai keltarauhashormoni-valmisteella ei ollut merkitystä.
In Finland, JD has been diagnosed in five beef cattle herds since 1992.
Suomessa paratuberkuloosia on todettu viidellä eri lihakarjatilalla vuoden 1992 jälkeen.
Dairy products and beef are imported for example from Germany and Denmark where the prevalence of JD at the herd-level is about 50–80 %.
Maitotuotteita ja naudanlihaa tuodaan Suomeen paljon muun muassa Saksasta ja Tanskasta, missä paratuberkuloosin tilatason prevalenssi on noin 50–80 %.
Because JD is so common in the United States and Minnesota, it is likely that people are exposed to the bacterium in Minnesota even though not all the food eaten is produced in the state.
Koska paratuberkuloosi on niin yleinen Yhdysvalloissa ja Minnesotassa, on todennäköistä, että ihmiset Minnesotassa altistuvat bakteerille, vaikkei kaikki minnesotalaisten syömä ruoka olisikaan tuotettu tämän osavaltion alueella.
The disease has not been diagnosed in dairy cattle or sheep or goats in Finland.
Tautia ei ole löydetty lypsykarjoista eikä myöskään vuohilla tai lampailla.
Crohn's disease (CD) is a chronic intestinal disease of humans.
Crohnin tauti puolestaan on ihmisten krooninen suolistosairaus.
In the United States, JD is more common in dairy cattle than in beef cattle.
Yhdysvalloissa paratuberkuloosi on yleisempi lypsykarjoissa kuin lihakarjoissa.
Based on this literature review it can be assumed that in Finland CD is caused by some other environmental agent than MAP.
Tämän kirjallisuuskatsauksen perusteella voidaan olettaa, että Suomessa Crohnin taudin aiheuttaa jokin muu ympäristötekijä kuin MAP.
The Exposure of Humans to Mycobacterium avium subspecies paratuberculosis Through Food and Drinking Water in Finland and Minnesota, USA : A Literature Review
Ihmisten altistuminen Mycobacterium avium subspecies paratuberculosis -bakteerille elintarvikkeiden ja juomaveden välityksellä Suomessa ja Minnesotan osavaltiossa, Yhdysvalloissa : kirjallisuuskatsaus
Despite this, it is unlikely that people are exposed to MAP through drinking water or by eating foods of Finnish origin because the prevalence of JD in Finland is very low.
Siitä huolimatta on epätodennäköistä, että ihmiset altistuisivat bakteerille juomaveden kautta tai syödessään kotimaisia elintarvikkeita, koska paratuberkuloosin prevalenssi Suomessa on erittäin alhainen.
The etiology of CD is unknown but in addition to genetic susceptibility, environmental factors have been found to have an impact on the onset of the disease.
Crohnin taudin etiologia eli sairauden syy on epäselvä, mutta geneettisen alttiuden lisäksi myös ympäristötekijöillä on todettu olevan vaikutusta taudin puhkeamiseen.
The aim of this licentiate thesis is to assess by literature the potential exposure of humans to Mycobacterium avium subspecies paratuberculosis (MAP) through food and drinking water in Finland and Minnesota, USA and to represent the prevalence (the total number of cases of a disease at a specific time) of Johne's disease and the prevalence and incidence (the number of new cases of a disease during a certain period of time) Crohn's disease in the United States, Minnesota and Finland.
Tämän lisensiaatin tutkielman tarkoituksena on arvioida kirjallisuuden avulla ihmisten altistumista Suomessa ja Minnesotan osavaltiossa, Yhdysvalloissa Mycobacterium avium subspecies paratuberculosis (MAP) -bakteerille elintarvikkeiden ja juomaveden välityksellä sekä raportoida paratuberkuloosin prevalenssi eli vallitsevuus (sairaiden lukumäärä tietyllä hetkellä) ja Crohnin taudin prevalenssi ja insidenssi eli ilmaantuvuus (uusien sairastapauksien määrä tiettynä ajanjaksona) Yhdysvalloissa, Minnesotassa ja Suomessa.
It has been suggested that MAP could be one of the etiologic agents of CD.
On ehdotettu, että MAP saattaisi olla yksi Crohnin taudin aiheuttajista.
Comparing subsets of CD patients with high exposure to MAP to healthy controls with and without exposure to MAP could reveal the possible role of MAP in the complex etiology of CD.
Vertailemalla Crohnin taudin potilaiden osajoukkoja terveisiin kontrolleihin, jotka sekä altistuvat, että eivät altistu MAP-bakteerille on mahdollista selvittää MAP-bakteerin mahdollista roolia Crohnin taudin monitahoisessa etiologiassa.
Johne's disease (JD), also known as paratuberculosis, is a globally important chronic intestinal disease of cattle and other ruminants such as goats and sheep caused by MAP.
Paratuberkuloosi (englanninkielisessä kirjallisuudessa usein Johnen tauti) on maailmanlaajuisesti merkittävä nautojen ja muiden märehtijöiden kuten vuohien ja lampaiden krooninen suolistosairaus, jonka aiheuttaa MAP-bakteeri.
This licentiate thesis sets up further research needs to estimate the true human exposure to MAP.
Tämä lisensiaatin tutkielma antaa pohjatietoa todellisen MAP-bakteerille altistumisen arvioinnille.
In the United States the occurrence of MAP in foods and drinking water has been studied quite much.
Yhdysvalloissa MAP-bakteerin esiintyvyyttä elintarvikkeissa ja juomavedessä on tutkittu kohtalaisesti.
The prevalence of MAP in food and drinking water in Finland has not been studied.
Suomessa MAP-bakteerin esiintyvyyttä elintarvikkeissa ja juomavedessä ei ole tutkittu.
The prevalence of CD in Finland is 124/100,000 and the annual incidence 9/100,000.
Crohnin taudin prevalenssi on Suomessa 124/100.000 ja vuosittainen insidenssi 9/100.000.
It is likely that people in areas of high prevalence of JD are exposed more to MAP than people in areas of low prevalence of JD.
On todennäköistä, että korkeilla paratuberkuloosin prevalenssialueilla asuvat ihmiset altistuvat MAP-bakteerille enemmän ruoan ja juomaveden välityksellä kuin ihmiset alhaisilla prevalenssialueilla.
The prevalence of CD in Minnesota is 222/100,000 and the annual incidence 13/100,000.
Minnesotassa Crohnin taudin prevalenssi on 222/100.000 ja vuosittainen insidenssi 13/100.000.
The prevalence of CD in the United States is 241/100,000 and the annual incidence 20/100,000.
Crohnin taudin prevalenssi on Yhdysvalloissa 241/100.000 ja vuosittainen insidenssi 20/100.000.
However, exposure to the bacterium is possible by eating imported beef and dairy products such as cheese and yogurt.
Bakteerille altistuminen on kuitenkin mahdollista esimerkiksi ulkomaalaisten maitotuotteiden, kuten juuston ja jogurtin sekä naudanlihan välityksellä, joiden maahantuonti ja osuus kulutetuista elintarvikkeista Suomessa on kohtalaisen suurta.
It appears that the bacterium is found in foods and drinking water of U.S. origin.
Vaikuttaa siltä, että bakteeria esiintyy Yhdysvalloissa juomavedessä sekä elintarvikkeissa.
The apparent cow-level prevalence is 6% and apparent herd-level prevalence is 68 % in dairy cattle.
Lypsylehmillä prevalenssi on yksilötasolla 6 % ja tilatasolla 68 %.
In beef cattle the prevalence at the cow-level is only 0.3 % in Minnesota.
Minnesotassa lypsylehmillä paratuberkuloosin prevalenssi on yksilötasolla 3 % ja tilatasolla 46 %, kun taas osavaltion lihanaudoilla prevalenssi on ainoastaan 0,3 %.
Then the CLFV processes, l_i → (l_j γ), l_i → (l_j l_k l_l) and l_i ↔ l_j, are studied in the most general way: in the effective theories.
Sitten varattujen leptonien makua rikkovia reaktioita, l_i → (l_j γ), l_i → (l_j l_k l_l) ja l_i ↔ l_j, tutkitaan yleisimmällä mahdollisella tavalla efektiivisissä teorioissa.
This way however leads to problems with the naturality of the neutrino Yukawa coupling.
Tämä tapa kuitenkin johtaa ongelmiin neutriinon Yukawa-kytkennän luonnollisuuden kanssa.
One of the most popular extensions of the standard model is the so called minimal supersymmetric standard model (MSSM).
Eräs suosituimmista standardimallin laajennuksista on niin sanottu minimaalinen supersymmetrinen standardimalli (MSSM).
Here the seesaw mechanism kicks in.
Tässä seesaw-mekanismi (tyyppi-I) astuu mukaan.
The standard model has to be extended to include massive neutrinos.
Standardimallia täytyy siis laajentaa sisältämään neutriinojen massat.
The easiest way to explain the neutrino mass is to assume that they acquire masses in the same way as the rest of the SM fermions: in the Higgs mechanism.
Helpoin tapa selittää neutriinojen massa on olettaa, että se syntyy samalla tavalla kuin muidenkin standardimallin fermionien massat: Higgsin mekanismissa.
Finally the charged lepton flavour violation is studied in the supersymmetric theories in general and more specifically in the minimal supersymmetric standard model extended with the seesaw mechanism (type-I).
Lopuksi varattujen leptonien maun rikkoutumista käsitellään supersymmetrisissä teorioissa yleisesti ja tarkemmin seesaw-mekanismilla laajennetussa minimaalisessa supersymmetrisessä standardimallissa.