natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Our aims were to study local control by the surgical margin and to develop a new prognostic tool to aid decision-making on which patients should receive adjuvant chemotherapy.
Väitöskirja käsittelee raajojen ja vartalonseinämän pehmytkudossarkoomia, ja tavoitteemme oli tutkia pienimmän marginaalin vaikutusta paikalliskontrolliin sekä kehittää uusi ennustetyökalu auttamaan päätöksenteossa siitä, ketkä potilaat hyötyisivät liitännäissytostaattihoidosta.
Soft tissue sarcomas are malignant tumours of mesenchymal origin.
Pehmytkudossarkooma Pehmytkudossarkoomat ovat mesenkymaalisesta kantasolusta lähtöisin olevia pahanlaatuisia kasvaimia.
This study outlines the improved prognosis of osteosarcoma patients in Finland with modern chemotherapy.
Tutkimuksemme selvitti osteosarkooman parantuneen ennusteen valtakunnallisesti Suomessa nykyaikaisen sytostaattihoidon aikana.
The smallest surgical margin of at least 2.5 centimetres yielded local control of 89 per cent at five years.
Viisivuotispaikalliskontrolli oli 89 prosenttia suosittelemallamme vähintään 2,5 cm:n marginaalilla.
At Helsinki University Central Hospital (HUCH) a multidisciplinary treatment group started in 1987.
Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa aloitti 1987 moniammatillinen Pehmytkudossarkoomaryhmä, jonka arvioitavaksi 1987−2002 lähetetyt potilaat muodostavat tutkimuksen aineiston.
Overall, the centralisation of osteosarcoma treatment would most likely improve both survival and limb-salvage rates even further.
Näiden harvinaisten kasvainten hoidon keskittäminen edelleen mahdollisesti parantaisi hoitotuloksia ja raajan säästävän kirurgian osuutta entisestään.
For operable osteosarcoma, neoadjuvant multidrug chemotherapy followed by delayed surgery and multidrug adjuvant chemotherapy is the treatment of choice.
Osteosarkooma Leikkaukseen soveltuvan osteosarkooman ensisijainen hoito on leikkausta edeltävä monisytostaattihoito, leikkaus ja leikkausta seuraava monisytostaattihoito.
Our new prognostic model to estimate 10-year survival probability in patients with soft tissue sarcoma of the extremities or trunk wall showed good dicscrimination and calibration.
Ehdottamassamme pehmytkudossarkooman 10 vuoden eloonjäämistä ennustavassa mallissa on hyvä erottelukyky ja kalibraatio.
In case of narrower margin radiation therapy is necessary.
Marginaalin ollessa riittämätön sädehoito tarvitaan täydentämään paikallishoitoa.
Overall survival rates at five years are approximately 75 per cent in modern trials with classical osteosarcoma.
Alle 40-vuotiaan potilaan paikallisen, raajan korkean pahanlaatuisuusasteen osteosarkooman, ns. klassisen osteosarkooman viiden vuoden ennuste on suunnilleen 75 prosenttia nykyaikaisissa hoitotutkimuksissa.
Nonetheless, their limb-salvage rate remains inferior to those seen for highly selected patient series.
Kokonaisennuste on kansainvälisestikin hyvä, mutta raajan säästävän kirurgian osuus oli selvästi matalampi kuin julkaistuissa valikoiduissa potilassarjoissa.
All patients diagnosed and reported to the Finnish Cancer Registry with osteosarcoma in Finland during 1971-2005 form the material in Studies III and IV. Limb-salvage rate increased from 23 per cent to 78 per cent during 1971-2005.
Raajan säästävän kirurgian osuus nousi 23 prosentista 78 prosenttiin tutkimusajankohtana 1971−2005.
Out of the traditionally protected forests studied 47 % were on private land and 23% on community land, leaving 9% within state forest reserves.
Tutkituista perinteisesti suojelluista metsistä 47% sijaitsivat yksityismaalla, 23% yhteisömaalla ja 9% valtion suojelumetsissä.
I have analyzed some justifications for and hindrances to ethnodevelopment and participatory forest management in light of recently renewed Kenyan forest policies.
Olen analysoinut etnokehityksen ja osallistavan metsänhallinnan oikeutuksia ja esteitä hiljattain uusitun Kenian metsäpolitiikan valossa.
Religious leaders and state officials shared their knowledge for this study.
Myös uskonnolliset johtajat ja paikallisviranomaiset jakoivat näkemyksiään aiheesta.
In Taita Hills, south-eastern Kenya, remnants of indigenous mountain rainforests play a crucial role as water towers and socio-cultural sites.
Kaakkois-Keniassa sijaitsevien Taita vuorten alkuperäisvuoristosademetsillä on tärkeä rooli alueen vesitorneina ja sosiokulttuurisina paikkoina.
Sacredness clearly contributes but, it does not equal conservation.
Pyhyyden voidaan selvästi nähdä myötävaikuttavan suojeluun, vaikkakaan nämä kaksi eivät ole täysin rinnastettavissa.
Traditionally Protected Forests´ Role within Transforming Natural Resource Management Regimes in Taita Hills, Kenya
Perinteisesti suojeltujen metsien rooli muuttuvissa luonnonvarainhallintajärjestelmissä Kenian Taitavuorilla
My informants were: 107 household interviewees, 257 focus group participants, 73 key informants and 87 common informants in participatory mapping.
Kaiken kaikkiaan tutkimukseen osallistui 107 kotitalouksissa haastateltua henkilöä ja 257 fokusryhmäläistä sekä 73 perinneasiantuntijaa ja 87 tavallista kyläläistä .
My results show that, these sites are important components of a complex socio-ecological system, which has symbolical status and sacred and mystical elements within it, that contributes to the connectivity of remnant forests in the agroforestry dominated landscape.
Tulokseni osoittavat, että nämä metsät ovat tärkeä osa kompleksista sosioekologista järjestelmää, joka omaa symbolisen statuksen ja pitää sisällään pyhiä ja mystisiä elementtejä.
Various social, political and economic arrangements further affect the integrity of traditionally protected forests and sites, control of witchcraft being one of them.
Myös monenlaiset sosiaaliset, poliittiset ja taloudelliset asetelmat vaikuttavat metsien koskemattomuuden asteeseen, noitavoimien kontrolloinnin ollen yksi tärkeimmistä.
The role of traditionally protected forests in community-based forest management is, however, paradoxal, since communal approaches suggests equal participation of people, whereas management of these sites has traditionally been the duty of solely accredited experts in the village.
Perinteisesti suojellut metsät esittävät puolestaan haasteen yhteisöpohjaisen metsänhoidon periaatteelle: yhteisön jäsenten tasavertainen osallistuminen jää haaveeksi, koska rituaalipaikoista huolehtiminen on perinteisesti uskottujen asiantuntijoiden tehtävä.
My results suggest that the Taita have a rich traditional ecological knowledge base, which should be more determinately integrated into the natural resource management planning processes.
Tulokset viittaavat Taitojen rikkaaseen ekologisen perinnetietoon, jota tulisi nykyistä määrätietoisemmin hyödyntää kestävän luonnonvarainhallinnan suunnittelussa.
They are pressurized due to poverty, shortage of cultivable land and the fading of traditional knowledge.
Köyhyys, pula viljelymaasta ja perinnetiedon hiipuminen kohdistavat paineita metsiin.
A paradigm shift in conservation is needed; the conservation area approach is not functional for private lands or areas trusted upon communities.
Suojelualueajattelu ei ole toimivaa yksityisillä tai yhteisöjen hallintaan luovutetuilla mailla.
I learned about traditionally protected forests and their ecological and cultural status through a seek out the expert method and with remote sensing data and tools.
Perinteisesti suojeltujen metsien ekologiasta ja kulttuurisesta statuksesta opin etsi asiantuntija -menetelmän ja kaukokartoitusaineiston avulla.
I have gained a better understanding of the traditionally protected forests and sites through examining their ecological characteristics and relation to social dynamics, by evaluating their strengths and hindrances as sites for conservation of cultural and biological diversity.
Valotan perinteisesti suojeltujen metsien ekologisia tunnusmerkkejä ja suhdetta yhteisödynamiikkaan samalla analysoiden niiden vahvuuksia ja heikkouksia kulttuurisen ja biologisen monimuotoisuuden suojelussa.
Mixed methods were applied by combining an ethnographic approach with participatory GIS.
Olen soveltanut monimenetelmällistä tutkimusotetta yhdistäen etnografisia ja osallistavan paikkatiedon menetelmiä.
Altogether, 255 plant species and 220 uses were recognized by the tradition experts, whereas 161 species with 108 beneficial uses were listed by farmers.
Maanviljelijät puolestaan nimesivät 161 kasvilajia ja niiden 108 hyödyllistä käyttötarkoitusta.
As modernization has gathered pace such experts have become fewer.
Nämä ekspertit ovat käyneet harvalukuisiksi.
This study examines the traditional ecological knowledge of Taitas and the ways it may be applied within transforming natural resource management regimes.
Tarkastelen tutkimuksessani Taitan asukkaiden ekologista perinnetietoa ja sen soveltamisen mahdollisuuksia alati muuntuvassa luonnonvarainhallinnassa.
The number of TBI patients ≥ 70 years of age increased by 59.4% while the number of inhabitants older than 70 years increased by 30.3% in the population of Finland during the same time period.
Yli 70-vuotiaiden aivovammat lisääntyivät seuranta-aikana 59 %, kun vastaavana aikana yli 70-vuotiaiden osuus Suomen väestöstä lisääntyi 30 %.
Males (59.2%) were at considerably higher risk of getting a TBI than females.
Miehillä (59 %) oli suurempi riski saada aivovamma kuin naisilla.
The most common problems were found in the ICF components of Body Functions (b) and Activities and Participation (d).
Yleisimmät ongelmat liittyivät ICF-luokituksen Ruumiin/kehon toimintojen (b) sekä Suoritusten ja osallistumisen (d) alueille.
The frame of reference is the International Classification of Functioning, Disability and Health (ICF).
Viitekehyksenä on WHO:n Toimintakyvyn, toimintarajoitteiden ja terveyden kansainvälinen luokitus (ICF).
Understanding of all these viewpoints is needed in comprehensive rehabilitation.
Kuntoutuksessa on tärkeää ymmärtää näitä näkökulmia.
The meaning of disability differs from person to person based on the individual s personality, value system, past experience, and the purpose he or she sees in life.
Vammautumisen merkitys vaihtelee yksilöllisesti persoonallisuuden, arvojen, aikaisempien kokemusten ja elämän tarkoitukseen liittyvien käsitysten pohjalta.
As an integrative model, the ICF may serve as a frame of reference in achieving such an understanding.
Tämän tutkimuksen perusteella ICF-luokitus voi toimia tällaisena viitekehyksenä.
The highest scores were obtained by the youngest participants and participants living independently without the help of other people, and by people who were working.
Nuorimmat, ilman toisten apua asuvat ja työssä käyvät henkilöt olivat tyytyväisimpiä.
This was the finding especially in the domains of interpersonal relationships, social and leisure activities, self, and the environment.
Näitä on erityisesti vuorovaikutuksen ja ihmissuhteiden, yhteisöllisen ja sosiaalisen elämän sekä minään ja ympäristöön liittyvillä alueilla.
The average annual incidence of Finnish hospitalised TBI patients during the years 1991-2005 was 101:100 000 in patients who had TBI as the primary diagnosis and did not have a previous TBI in their medical history.
Vuosina 1991 2005 sai Suomessa sairaalahoitoa vaatineen aivovamman vuosittain keskimäärin 5200 henkilöä, joilla aivovamma oli päädiagnoosina ja joilla ei ollut aikaisemmin ollut aivovammaa.
The QOLIBRI provides the patients subjective view, while the GOSE summarises the objective elements of functioning.
QOLIBRIn avulla saavutetaan henkilön oma näkökulma ja GOSE tiivistää asiantuntijan näkemyksen.
The procedure of linking the QOLIBRI and the GOSE to the ICF showed that these two outcome measures cover the relevant domains of TBI patients functioning.
Siltaamalla, eli yhdistämällä QOLIBRI- ja GOSE-asteikkojen sisältämät toimintakykyä kuvaavat käsitteet ICF-luokituksen vastaaviin kuvauskohteisiin, voitiin osoittaa näiden kahden mittarin kattavan keskeiset aivovamman saaneen henkilön toimintakykyä kuvaavat aihealueet.
Rehabilitation aims to optimize functioning and to minimize the experience of disability among people with health conditions, and it needs to be based on a comprehensive understanding of human functioning.
Kuntoutus tähtää toimintarajoitusten minimointiin ja mahdollisimman korkean toimintakyvyn saavuttamiseen.
The 795 subjects from six language areas of Study III formed the second wave of the QOLIBRI validation study.
Kuusi kielialuetta kattavassa kansainvälisessä tutkimuksessa 795 aivovamman saanutta henkilöä arvioi elämänlaatuaan uudella aivovamman saaneille henkilöille kehitetyllä QOLIBRI asteikolla.
The functioning of a sample of 55 persons with TBI was assessed by extracting information from the patients medical documents using the ICF checklist.
Asiantuntijat arvioivat 55 laitoskuntoutusjaksolla olleen suomalaisen aivovamman saaneen henkilön toimintakykyä ja nämä arviot tiivistettiin käyttämällä ICF-luokituksen mukaista luetteloa keskeisistä toimintakyvyn kuvauskohteista (ICF checklist).
HRQoL was assessed with the QOLIBRI which showed the highest level of satisfaction on the Emotions, Physical Problems and Daily Life and Autonomy scales.
Vammautuneet olivat tyytyväisimpiä tunne-elämäänsä, fyysiseen tilaansa sekä päivittäiseen elämäänsä ja riippumattomuuteensa.
TBI is a heterogeneous disorder with different forms of presentation and highly individual outcome regarding functioning and health-related quality of life (HRQoL).
Vammat ovat yksilöllisiä ja ne vaikuttavat monin tavoin sekä ihmisen toimintakykyyn että terveyteen liittyvään elämänlaatuun.
This study examines the epidemiology of TBI in Finland as well as functioning and HRQoL after TBI, and compares the subjective and objective assessments of outcome.
Tutkimuksessa selvitettiin myös potilaiden täyttämän QOLIBRI-asteikon ja asiantuntijoiden toimintakyvyn arvioinnissa yhtenä menetelmänä käyttämän GOSE-asteikon (Glasgow Outcome Scale Extended) kattavuutta aivovamman jälkitilan arvioinnissa.
Our study indicates that there are certain domains of functioning that are not traditionally sufficiently documented but are important for the HRQoL of persons with TBI.
Tutkimuksen perusteella aivovamman saaneen henkilön toimintakyvyssä on elämänlaadun kannalta tärkeitä osa-alueita, joita ei järjestelmällisesti kirjata.
The relationship between the functional outcome and HRQoL was not straightforward.
Toimintakyky ja terveyteen liittyvä elämänlaatu eivät olleet suorassa yhteydessä toisiinsa.
The most common external cause of the injury was falls in all age groups.
Aivovamman voi saada minkä ikäisenä tahansa.
Traumatic brain injury (TBI) affects people of all ages and is a cause of long-term disability.
Aivovammalla tarkoitetaan aivojen rakenteellista ja/tai toiminnallista vauriota, joka syntyy ulkoisen syyn seurauksena.
Besides BARE, we have examined the retrotransposon Cassandra (II), which uses a very different transcriptional mechanism and a fully parasitic life cycle.
Olemme myös tutkineet Cassandra -retrotransposonia, jolla on hyvin erilainen transkriptiomekanismi ja täysin loisiva elintapa.
The results of this study give new insights into transcription regulation of LTR retrotransposons.
Tämä opinnäytetyö ja sen tulokset luovat uusia näkökulmia LTR-retrotransposonien transkription sääntelyn avainkohtiin.
Several basic questions concerning transcription are explored in the thesis: BARE1 transcription control, promoter choice in different barley tissues, start and termination sites for BARE transcripts, and BARE1 transcript polyadenylation (I).
Tämä opinnäytetyö on vastannut useisiin kysymyksiin: BARE1 transkription säätelyyn ja promoottorin valintaan ohran solukoissa sekä lähetti-RNA:n alku- ja loppukohdan ja polyadenylaation määritys.
Our work has found a novel way used by BARE1 to make extra GAG protein, which is critical for VLP formation.
Olemme löytäneet uudenlaisen tavan, jota BARE1 käyttää rakenneproteiinien tuottamiseksi ylimäärin ja huomasimme, että yhtä BARE1:n RNA-populaatiota käytetään proteiinisynteesiin ja toista cDNA-synteesiin.
Our study concentrates mainly on BARE1 transcriptional regulation because transcription is the crucial first step in the retrotransposon life cycle.
Tämä väitöskirja keskittyy BARE1 transkription säätelyyn, koska transkriptio on ratkaiseva ja tärkein askel BARE1 elinkierrossa sekä BARE1:n lisääntymisen mekanismeihin ja viruksen kaltaisen partikkelin muodostumiseen.
The LTR retrotransposons are transcribed from promoters in the LTRs and encode proteins for packaging of their transcripts, the reverse transcription of the transcripts into cDNA, and integration of the cDNA back into the genome.
Retrotransposoneja voidaan myös käyttää geenimerkkeinä ja apuna geneettisen monimuotoisuuden tutkimisessa kasveilla.
The discovery that BARE1 uses one RNA population for protein synthesis and another RNA population for making cDNA has established the most important step of the BARE1 life cycle (III).
BARE2 :n (toinen retrotransposoni, jolla on yhteisiä konservoituneita osia BARE1:n kanssa) lähetti-RNA:t, joita pakataan BARE1-viruksen kaltaiseen partikkeliin, on tunnistettu.
The element is bound by long terminal repeats (LTRs, 1829 bp) containing promoters required for replication, signals for RNA processing, and motifs necessary for the integration of the cDNA.
Eräillä kasveilla yli 70 % perimästä koostuu retrotransposoneista, joiden DNA kuten retrovirustenkin, sisältää kaikki tiedot elinkierrossa tarvittavien proteiinien tuottamiseen.
The Transcriptional Regulation of Retrotransposon BARE
Tämä edistää retrotransposoneihin pohjautuvien vektorien kehittämistä tarjoten uusia mahdollisuuksia kasvien
Here, I address the following questions: (i) do locally adapted populations differ in brain size and architecture, (ii) can the biotic environment induce brain plasticity, and (iii) do locally adapted populations differ in levels of brain plasticity?
Väitöskirjassani tarkastelinkin (i) onko paikallisesti sopeutuneiden populaatioiden aivojen koossa ja rakenteessa eroja, (ii) voiko ympäristö muokata aivojen kehitystä ja (iii) onko paikallisesti sopeutuneiden populaatioiden aivojen plastisuudessa eroja?
Further, group-living has a negative effect on relative brain size in the competition-adapted pond sticklebacks, but not in the predation-adapted marine sticklebacks.
Myös parvessa eläminen vaikutti negatiivisesti aivojen suhteelliseen koon kehitykseen kilpailuun sopeutuneilla lampikaloilla, mutta ei saalistukseen sopeutuneilla merikaloilla.
In the following three chapters I show how the social environment and perceived predation risk shapes brain development.
Kolmen seuraavaan kappaleen työt tarkastelevat sosiaalisen ympäristön ja saalistuksen uhan merkitystä aivojen kehityksen muokkaajina.
In the first two chapters I report large variation in both absolute and relative brain size, as well as in the relative sizes of brain parts, among divergent nine-spined stickleback (Pungitius pungitius) populations.
Kahdessa ensimmäisessä kappaleessa tutkin kymmenpiikkipopulaatioiden (Pungitius pungitius) erilaistumista aivojen absoluuttisessa ja suhteellisessa koossa, sekä aivojen eri osien suhteellisen koon vaihtelua.
In sum, my studies demonstrate how applying a microevolutionary approach can help us to understand the enormous variation observed in the brains of wild animals a point-of-view which I high-light in the closing review chapter of my thesis.
Yhteenvetona voidaan todeta, että tutkimukseni osoittavat kuinka mikroevolutiivinen lähestymistapa antaa meille mahdollisuuden ymmärtää niitä evolutiivisia valintapaineita jotka ovat johtaneet aivojen koon ja rakenteen valtavaan monimuotoisuuteen.
Perceived predation risk induces enlargement of bulbus olfactorius in pond sticklebacks, but not in marine sticklebacks who have larger bulbi olfactorii than pond fish regardless of predation.
Saalistuksen uhka edisti lampikymmenpiikkien hajukäämien kehitystä, mutta ei merikymmenpiikkien joilla on lampikaloja suuremmat hajukäämit saalistuksen uhasta riippumatta.
In common frog (Rana temporaria) tadpoles, I demonstrate that under the highest per capita predation risk, tadpoles develop smaller brains than in less risky situations, while high tadpole density results in enlarged tectum opticum (visual brain centre).
Sammakonpoikasille (Rana temporaria) kehittyi korkean saalistusuhan alla pienemmät aivot, kun taas korkea yksilötiheys johtti aivojen visuaalisen keskuksen (tectum opticumin) kehityksen korostumiseen.
Namely, marine sticklebacks have relatively larger bulbi olfactorii (chemosensory centre) and telencephala (involved in learning) than pond sticklebacks.
Merestä peräisin olevilla kymmenpiikeillä oli suhteessa suuremmat hajukäämit (bulbi olfactorii) ja isoaivot (telencephala) kuin samassa laboratorioympäristössä kasvaneilla lampikaloilla.
Brain size and architecture exhibit great evolutionary and ontogenetic variation.
Aivojen koko ja rakenne muuntelee huomattavasti sekä evolutiivisesti, että yksilönkehityksen aikana.
Yet, studies on population variation (within a single species) in brain size and architecture, or in brain plasticity induced by ecologically relevant biotic factors have been largely overlooked.
Harva tutkimus on kuitenkaan tarkastellut yhden lajin eri populaatioiden välistä erilaistumista aivojen koossa ja rakenteessa, tai sitä jos ja kuinka elinympäristö vaikuttaa aivojen koon ja rakenteen kehitykseen.
Further, I demonstrate the importance of common garden studies in drawing firm evolutionary conclusions.
Työn tulokset alleviivaavat myös testiympäristön standardoinnin merkitystä evolutiivisissa tutkimuksissa.
Some traits show habitat-dependent divergence, implying natural selection being responsible for the observed patterns.
Tulokset antavatkin tukea tulkita populaatioiden välinen erilaistuminen aivojen koossa luonnovalinnan aiheuttamiksi paikallisiksi sopeumiksi.
Visual contact with conspecifics induces enlarged tecta optica in nine-spined sticklebacks, whereas when only olfactory cues from conspecifics are available, bulbus olfactorius become enlarged.Perceived predation risk results in smaller hypothalami (complex function) in sticklebacks.
Kymmenpiikeillä näköyhteys lajitovereihin kasvatti visuaalisen keskuksen kokoa, kun taas hajuyhteys lajitovereihin kasvatti hajukäämien kokoa.
No Landrace boars were diagnosed with either of these two defects.
Yhdelläkään maatiaisrotuisella karjulla ei todettu kumpaakaan näistä vioista.
The ISTS defect was found in 7.6% and the KA defect in 0.8% of the Yorkshire boars.
ISTS todettiin 7.6 %:lla ja KA 0.8 %:lla Yorkshire-karjuista.
Maintenance of breeding efficiency and high semen quality is essential for reproductive success in farm animals.
Hyvä lisääntymiskyky ja sperman laatu ovat tärkeitä menestykselliselle kotieläintuotannolle.
This thesis focuses on describing different manifestations of impaired spermatogenesis, their impact on fertility and partly also their incidence in populations.
Tässä väitöskirjassa keskitytään kuvaamaan erilaisia häiriöitä siittiöiden kehityksessä, niiden vaikutusta hedelmällisyyteen ja osittain myös niiden esiintymiseen eri populaatioissa.
Because of its morphological characteristics this defect was termed the multinuclear-multiflagellar sperm (MNMFS) defect.
Siittiöiden morfologisten piirteiden perusteella häiriö nimettiin monituma-monihäntä-siittiöviaksi (the multinuclear-multiflagellar sperm defect, MNMFS).
Early recognition of possible inheritable factors causing infertility requires constant attention.
Perinnöllisten lisääntymishäiriöiden varhainen tunnistaminen vaatii jatkuvaa seurantaa.
In the following two studies we used a combined approach of fluorescence in situ hybridization (FISH), flow cytometry and morphometric studies to provide information on the cytogenetic background of macrocephalic bull spermatozoa.
Seuraavissa kahdessa tutkimuksessa käytettiin FISH-tekniikkaa (fluorescence in situ hybridization), virtaussytometriaa sekä morfometrisiä mittauksia tutkittaessa suuripäisten siittiöiden sytogenetiikkaa.
In the Finnish Yorkshire boars the inherited ISTS defect, and the probably inherited KA defect, were important causes of infertility during 1996 2005.
Suomalaisilla Yorksire-karjuilla perinnöllinen ISTS-vika ja luultavasti perinnöllinen KA-vika olivat tärkeitä hedelmättömyyden syitä tutkitulla ajanjaksolla.