natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Increases in body weight and body condition score were greater in the overfed cows of the experiment II during the dry period.
Tyhjäkauden aikana elopaino ja kuntoluokka kasvoivat suuremman energiamäärän saaneilla lehmillä enemmän kuin kontrollilehmillä kokeessa II.
Down-regulation of key genes linked to hepatic gluconeogenesis and fatty acid β-oxidation in the overfed group of cows in the experiment I was found, suggesting impaired liver function compared to a controlled energy diet.
Kokeessa I havaittiin maksan glukoneogeneesiin ja rasvahappojen beetaoksidaatioon liittyvien geenien toiminnan vaimentuneen enemmän energiaa saaneilla lehmillä, mikä viittaa maksan heikentyneeseen toimintaan.
Grazing on CG had moderate effects on responses during IVGTT, but did not exacerbate insulin resistance.
Glukoosirasituskokeen perusteella runsaampi laidunruokinta ei lisännyt tammojen insuliiniresistenssiä.
In the experiment III, the impact of grazing either on cultivated high-yielding pasture (CG) or semi-natural grassland pasture (NG) on fat deposition, insulin resistance status and adipose tissue gene expression of Finnhorse mares was studied.
Kokeessa III tutkittiin kahden erilaisen laitumen vaikutusta tammojen ihonalaisen rasvan kertymiseen, insuliiniresistenssiin ja rasvakudosten geenitoimintaan.
Significant temporal differences in the expression profiles of genes related to insulin resistance and lipogenesis were observed during the grazing season.
Sen sijaan laidunkaudella havaittiin ajan suhteen tapahtuvia muutoksia insuliiniresistenssiin ja lipogeneesiin liittyvien geenien toiminnassa.
In adipose tissue, there was some evidence that the level of energy overfeeding may have exacerbated the inflammatory status postpartum and temporarily decreased lipogenesis very near parturition relative to control energy diet (I).
Rasvakudoksen geenitoiminnan muutokset viittasivat tulehdusreaktion aktivoitumiseen ja lipogeneesin tilapäiseen heikentymiseen enemmän energiaa saaneilla lehmillä poikimisen jälkeen.
This thesis studies two questions.
Tämä tutkielma keskittyy kahteen pääkysymykseen.
Nevertheless, SmartPCA was faster and easier to use than ChromoPainter.
Kuitenkin SmartPCA oli nopeampi ja helppokäyttöisempi kuin ChromoPainter.
First, the data were analysed with SmartPCA (a standard PCA method) and ChromoPainter (the chromosome painting method) and the results were compared both visually and quantitatively.
Ensimmäiseksi aineisto analysoitiin käyttäen SmartPCA (perinteinen PCA-menetelmä) sekä ChromoPainter (kromosomin jaottelumenetelmä) -ohjelmia ja tuloksia vertailtiin sekä visuaalisesti että kvantitatiivisesti.
A disadvantage of PCA is that it can reliably handle only independent genetic markers.
PCA:n ongelma on kuitenkin se, että se voi analysoida luotettavasti ainoastaan riippumattomia geenimerkkejä.
Results provide an excellent basis for the future studies of population structure and genetic diseases in Finland.
Tulokset luovat erinomaisen pohjan populaatiorakenteen ja geneettisten sairauksien jatkotutkimukselle Suomessa.
345 Individuals were randomly chosen from the cohort in such a way that both of their parents were originated from the same province.
Aineistosta valittiin satunnaisesti 345 yksilöä, joiden molemmat vanhemmat ovat kotoisin samasta läänistä.
The main population genetic division was found between the eastern and western parts of Finland, which was consistent with earlier studies.
Geneettisissä populaatiotuloksissa erottui ensimmäisenä jako Itä- ja Länsi-Suomen välillä, mikä vastaa hyvin aiempien tutkimusten tuloksia.
A standard method to analyse genetic population structure is principal component analysis (PCA).
Yksi käytetyimmistä menetelmistä yksilöiden välisten geneettisten erojen havaitsemiseen on pääkomponenttianalyysi (PCA).
The results showed that the chromosome painting method clustered seven out of ten groups significantly tighter than the standard PCA.
Työn tulokset osoittivat, että kromosomin jaottelumenetelmä ryhmitteli selkeästi tiiviimmin seitsemän kymmenestä testiryhmästä kuin perinteinen PCA.
Genetic population structure in Finland : an advantage of haplotype information over independent genetic markers
Suomen geneettinen populaatiorakenne : haplotyyppi-informaatioon ja riippumattomiin geenimerkkeihin perustuvien menetelmien vertailua
The second question is whether the chromosome painting method can reveal new details of population structure in Finland.
Toinen kysymys on, pystyykö kromosomin jaottelumenetelmä löytämään uusia hienorakenteita Suomen populaatiorakenteesta.
This cohort includes the genotype data of about 4,000 individuals and the information about individuals and their parents birthplaces.
Tutkimuksen käytettiin aineistona suomalaista FINRISKI 1997 -tutkimusta, joka koostuu n. 4 000 yksilön genotyyppiaineistosta sekä yksilöiden ja heidän vanhempiensa syntymäpaikkatiedoista.
This means that the genetic markers that are correlated with other genetic markers have to be excluded from the data.
Tämä tarkoittaa, että geneettisestä aineistosta on poistettava kytkeytyneet geenimerkit ja tietoa yksilöiden välisistä pienistä eroista katoaa.
The first question is whether the chromosome painting method can provide more precise genetic clustering of geographically defined Finnish groups than the standard PCA method.
Ensimmäinen kysymys on, pystyykö kromosomin jaottelumenetelmä erottamaan ja ryhmittämään maantieteellisesti samoilta alueilta peräisin olevat yksilöt paremmin kuin perinteinen PCA-menetelmä.
As the second conclusion, the chromosome painting method was able to detect detailed subpopulation structure in Finland and these populations are geographically clustered.
Toisena johtopäätöksenä todettiin, että kromosomin jaottelumenetelmä löysi ennennäkemättömiä hienorakenteita Suomesta ja nämä rakenteet ovat maantieteellisesti ryhmittyneitä.
In 2012, Lawson et al. published a chromosome painting method that can utilise haplotype information, i.e. information from correlated markers, and thus it can detect more subtle differences in populations than the standard PCA.
Vuonna 2012 Lawson ym. kehittivät menetelmän, joka pystyy huomioimaan myös kytkeytyneet geenimerkit.
Finally, the individuals were assigned to populations based on the ChromoPainter result using FineSTRUCTURE program and these genetic populations were compared to the geographic origin of the individuals.
Tämän jälkeen yksilöt jaettiin populaatioihin kromosomin jaottelumenetelmän tulosten perusteella käyttäen FineSTRUCTURE-ohjelmaa.
Ten provinces of Finland were used as study groups for the method comparison.
Tutkimuksessa oli mukana yksilöitä kymmenestä läänistä ja läänejä käsiteltiin vertailussa omina ryhminään.
The genetic populations correlated well with the borders of Finnish provinces and counties.
Kaiken kaikkiaan Suomesta löytyi yhteensä 15 populaatiota, joiden maantieteelliset alueet noudattelivat pääosin Suomen entisten läänien ja maakuntien rajoja.
Studies of population structure are motivated by the need to understand population history and to have well-characterised groups of individuals in studies of genetics of diseases and traits.
Lisäksi populaatiorakenteen ymmärtäminen on tärkeää geneettisten sairauksien tutkimuksessa.
As the first conclusion, the chromosome painting method was able to give more precise results than the standard PCA but the standard PCA is still more suitable for quick preliminary analyses of genetic data.
Perinteinen PCA kuitenkin soveltuu edelleen alustaviin analyyseihin nopeutensa vuoksi.
The research questions are as follows: 1) How does a linguistic feature become a social indexical?
Tutkimusongelmat muotoillaan seuraavasti: 1) Miten kielenpiirre kerää sosiaalista indeksisyyttä?
The questions of who knows Finnish or does not know Finnish are negotiated both explicitly and implicitly.
Kysymyksiä siitä, kuka "osaa" tai "ei osaa" suomea, nuoret käsittelevät sekä eksplisiittisesti että implisiittisesti.
The data consist of 1) field notes and a field diary, 2) recorded interviews with 37 adolescents, 3) several audio and video recordings of spontaneous interaction during both the lessons and the breaks, and 4) retrospective interviews.
Aineisto koostuu 1) kenttämuistiinpanoista ja -päiväkirjasta, 2) 37 nuoren yksilö-, pari- tai ryhmähaastatteluista, 3) koulupäivän spontaanien vuorovaikutustilanteiden ääni- ja videotallenteista sekä 4) retrospektiivisistä haastatteluista.
Social indexicals are employed in stylized performances that bring another s voice into the interaction.
Sosiaalisia indeksejä käytetään tyylitellyissä performansseissa, joissa vuorovaikutukseen tuodaan "toisen ääni".
Ethnicity, gender, and enregistered styles (such as hip hop) intertwine in such ways, that the participation in local stylistic practices may guarantee a stronger ownership of linguistic resources than one s ethnic background.
Etnisyys, sukupuoli ja rekisteriytyneet tyylit (kuten hip hop) kietoutuvat toisiinsa niin, että samaistuminen johonkin paikalliseen tyyliin saattaa suoda yhtä vahvan tai vahvemman omistajuuden tiettyjä kielellisiä resursseja kohtaan kuin etninen tausta.
All types of linguistic features (phonetic, prosodic, morphological, syntactic, lexical) were found to function as social indexicals.
Sosiaalisina indekseinä voivat toimia kaikenlaiset kielenpiirteet (foneettiset, prosodiset, morfofonologiset, syntaktiset, leksikaaliset).
The analysis shows the adolescents orientating to the categories of Finns and foreigners , but the meaning of these categorizations is construed in local stylistic practices and does not necessarily resemble to the similar labels used in public discourses.
Analyysi osoittaa, että nuoret orientoituvat "suomalaisten" ja "ulkomaalaisten" kategorioihin, mutta näiden kategorisointien merkitys rakentuu koulujen toimintayhteisöjen paikallisissa tyylillisissä käytänteissä eikä välttämättä vastaa sitä, miten "suomalaisista" ja "ulkomaalaisista" puhutaan julkisessa diskurssissa.
One of the implicit means of such negotiations are the stylized bad Finnish performances, where the adolescents carnevalize the stereotypical representations of immigrants or non-native Finns .
Eräs implisiittinen asemoinnin keino ovat niin sanotut tyylitellyn "huonon suomen" performanssit, joissa nuoret karnevalisoivat "ei-suomalaisuuteen", "ulkomaalaisuuteen" ja maahanmuuttajiin liitettyjä stereotypioita.
The stylisations serve as a resource for stance-taking, but also as metapragmatic accounts of the features employed in them.
Tyylittelyt toimivat asennoitumisen keinona mutta myös metapragmaattisina kommentteina niissä käytetyistä kielellisistä resursseista.
The thesis participates in the current discussions on ways of conceptualizing multilingualism in the globalization era.
Tutkimuksen tavoitteena on osallistua globalisaation sosiolingvistiikassa meneillään oleviin keskusteluihin monikielisyyden olemuksesta.
As a part of local social practices and in the metapragmatic accounts commenting the practices, linguistic features get associated to specific social personae and their characteristics, and get enregistered to styles.
Paikallisissa sosiaalisissa käytänteissä sekä näitä käytänteitä koskevissa metapragmaattisissa kommenteissa kielelliset resurssit assosioituvat stereotyyppisiin metatason käsityksiin ns. sosiaalisiin persoonista ja heidän ominaisuuksistaan.
3) How are ownership and foreignness of language negotiated and construed?
3) Miten kielestä tulee "omaa"; miten kielen omistajuutta ja vierautta ilmaistaan vuorovaikutuksessa?
This thesis examines language use in interaction among adolescents in two junior high schools in Eastern Helsinki.
Tutkimuksessa tarkastellaan nuorten kieltä ja vuorovaikutusta kahdessa itähelsinkiläisessä yläkoulussa, joiden oppilaat puhuvat noin pariakymmentä eri ensikieltä.
The thesis analyses the ways in which the adolescents position themselves and each other with regard to social categories related to ethnicity, gender, and style, focusing on the linguistic resources used in the positioning.
Analyysin kohteena on se, miten nuoret asemoivat itseään ja muita suhteessa etnisyyteen, sukupuoleen ja tyyliin.
Questions of immigration and second language acquisition, learning and teaching are discussed from a sociolinguistic point of view.
Laajemmin tutkimus liittyy maahanmuuttoon ja myös toisen kielen omaksumiseen, joita tarkastellaan sosiolingvistisestä näkökulmasta.
Theoretically and methodologically, the thesis encompasses the fields of linguistic ethnography, interactional sociolinguistics, and the sociolinguistics of globalization.
Tutkimus edustaa vuorovaikutussosiolingvistiikkaa ja lingvististä etnografiaa, ja siinä hyödynnetään sosiaalisen indeksisyyden teorioita.
The attitudes vis-a-vis linguistic diversity and asymmetry are explored as well.
Tutkimuksessa tarkastellaan myös nuorten asenteita liittyen monikielisyyteen ja suomen kielen osaamiseen.
Frequent resources that stand out and establish social relationships between participants are especially likely to develop into social indexicals.
Tutkimus keskittyy erityisesti siihen, miten kielellisiä resursseja hyödynnetään sosiaalisessa asemoinnissa.
Antibiotic resistance is a worldwide problem and it threatens the prevention and treatment of infections caused by different pathogens.
Antibioottiresistenssi on maailmanlaajuinen ongelma, joka uhkaa eri patogeenien aiheuttamien tautien hoitoa.
A set of short cationic synthetic peptides with ?-helical structure predicted from Oscillatoria sp. PCC 10802, Dickeya zeae Ech1591, Vibrio nigripulchritudo SOn1, Agarivorans albus MKT 106, Roseibium sp. TrichSKD4 and Yersinia frederiksenii ATCC 33641 were shown to have potent antimicrobial activity between 0.8–100 ?g/ml.
Lisäksi havaittiin, että lyhyet alfa-kierteiset kationiset peptidit, jotka ennustettiin Oscillatoria sp. PCC 10802-, Dickeya zeae Ech1591-, Vibrio nigripulchritudo SOn1-, Agarivorans albus MKT 106-, Roseibium sp. TrichSKD4- ja Yersinia frederiksenii ATCC 33641 -kannoista, olivat antimikrobisia pitoisuuksissa 0.8–100 ?g/ml.
The mature peptide is eventually formed from core sequence through post-translational changes in the precursor peptide.
Lopullinen peptidi muodostuu ydinpeptidistä esipeptidin translaation jälkeisten muokkausreaktioiden kautta.
Genome mining has expanded the number of families of ribosomally synthesized natural products in recent years.
Genomilouhinta on laajentanut ribosomaalisesti tuotettujen peptidien kirjoa viime vuosina.
The gene cluster was present in 38 bacterial genomes representing a diverse selection of bacterial phyla including cyanobacteria, proteobacteria, actinobacteria, bacteroidetes, firmicutes and planctomycetes.
Uuden peptidiryhmän tuottogeenit löytyivät 38 eri bakteerigenomista ja ne olivat levinneet laajalle bakteerien pääjaksojen välillä edustaen kuutta eri pääjaksoa; syanobakteerit, proteobakteerit, aktinobakteerit, bakteroidetekset, firmikuutit sekä planktomykeetit.
Analyses of the precursor peptide core regions suggested that the products are 8–131 amino acids in length.
Ydinpeptidejä tarkastelemalla havaittiin, että ne olisivat 8–131 aminohappoa pitkiä.
The peptides predicted from bioinformatic analysis were detected from Pseudanabaena sp. PCC 6802 using a combination of molecular biology and structural chemistry.
Tässä työssä osoitettiin, että bioinformatiikan avulla ennustetut peptidit löytyivät syanobakteerikannasta Pseudanabaena sp. PCC 6802 käyttäen apuna molekyylibiologiaa sekä kemiallista analytiikkaa.
Bioinformatic analyses suggested that the gene clusters encoded 1–8 precursor peptides together with protease.
Bioinformatiivisen analyysin mukaan tämä geenijoukko koodaa 1–8 esipeptidiä ja proteaasia.
The precursor peptides had conserved leader sequence (LPxQxxPVxR) and a highly variable core sequences, often encoding an even number of cysteines.
Esipeptidi koostuu konservoituneesta johtosekvenssistä (LPxQxxPVxR) sekä hyvin vaihtelevasta ydinpeptidistä, jossa on usein parillinen määrä kysteiiniä.
Bacteria are a prolific source of peptides many of which are antimicrobial and microbial genomes are widely believed to encode new antimicrobial peptides.
Bakteerit tuottavat paljon erilaisia bioaktiivisia peptidejä, joista monet ovat antimikrobisia ja mikrobigenomien arvellaan koodaavan monia tuntemattomia antimikrobisia peptidejä.
These In silico approaches together with molecular biology and chemical analysis aim to identify novel compounds.
Bioinformatiiviset menetelmät yhdessä molekyylibiologian ja kemiallisen analyysin avulla pyrkivät tunnistamaan uusia bioaktiivisia peptidejä.
These findings prove that predicted cysteine containing peptides are produced by bacteria and some peptides from this novel family have antimicrobial activity, which might pave the way for new possible drugs derived from natural products.
Tämän tutkimuksen tulokset todistavat, että bakteerit tuottavat kysteiiniä sisältäviä peptidejä ja jotkut peptidit tästä uudesta peptidiryhmästä ovat antimikrobisia, joita voidaan mahdollisesti hyödyntää lähtökohtana uutta lääkettä kehiteltäessä.
All living organisms produce natural products including ribosomal peptides with great variety.
Kaikki eliöt tuottavat ribosomaalisesti erilaisia pieniä peptidejä.
The aim was also to clone the genes needed for peptide biosynthesis into E. coli and to study antimicrobial activities of these peptides.
Lisäksi geenijoukon toiminta pyrittiin osoittamaan kloonaamalla peptidien tuottogeenit E. coli -bakteeriin ja tutkia peptidien antimikrobisia ominaisuuksia.
These peptides could be divided into two groups based on their structures: They form a selection of disulphide-bridge stabilized peptides with 2–5 disulphide-bridges as well as short cationic peptides with an ?-helical structure.
Lisäksi peptidit voitiin jakaa kahteen eri ryhmään oletetun rakenteensa mukaan: Toisissa on 2–5 rikkisiltaa kysteiinien välillä ja osa vaikuttaisi muodostavan alfa-kierre-rakenteita.
In this study an unknown cyanobactin-like gene cluster was discovered by genome mining from genomes of cyanobacteria and also other bacteria.
Tuntematonta peptidiä koodaava geenijoukko löytyi syanobakteereista ja myös muista bakteereista.
The active biosynthesis of these peptides was tested by LCMS- and Q-TOF -analyses based on bioinformatic predictions.
Geenijoukon toiminta pyrittiin osoittamaan LCMS- ja Q-TOF -menetelmien avulla bioinformatiivisiin analyyseihin perustuen.
Surprisingly, these types of peptides are common in eukaryotes and part of the innate immune system displaying potent antimicrobial properties but very rarely reported for bacteria.
Tämän tyyppiset peptidit ovat yleisiä eukaryooteilla, mutta niitä on erittäin harvoin raportoitu bakteereista.
The aim of this work was to study the occurrence of the gene clusters in various bacterial genomes and the structures of novel peptides.
Työn tavoitteena oli tutkia geenijoukon esiintymistä eri bakteerien genomeissa ja niiden tuottamien peptidien mahdollisia rakenteita bioinformatiikan menetelmillä.
They are widely distributed in nature and they are playing more significant role in the search of new antimicrobial compounds used as therapeutical agents.
Ne ovat laajalle levinneitä luonnossa ja niitä voidaan hyödyntää antimikrobisinä yhdisteinä lääkeaineina tai bioteknisissä sovelluksissa.
The production of the predicted peptides was also tested with stable sulphur isotope labelling.
Tavoitteena oli todistaa ennustettujen peptidien olemassaolo käyttämällä eri rikin isotooppeja kandidaattikannan kasvatusalustassa, jolla pyrittiin havaitsemaan kysteiiniä sisältävät peptidit.
Furthermore, we provide clear instruction regarding how to optimise recording montages for different numbers of sensors.
Lisäksi laadimme selkeät ohjeet kuinka optimoida mittausasetelma eri elektrodimäärille.
In this study, we proposed a novel algorithm capable of assessing the coupling on both of these levels.
Tässä tutkimuksessa me kehitimme uuden matemaattisen mallin, algoritmin, jolla voi arvioida näiden kahden mekanismin välistä kytkeytymistä.
Structural or functional abnormalities at the stage of early network formation may result in a neurological disorder later during maturation.
Rakenteelliset tai toiminnalliset epämuodostumat näiden varhaisten hermoverkostojen muodostumisvaiheessa voi johtaa neurologisiin häiriöihin myöhemmässä kypsymisessä.
During early maturation, communication between areas of the brain may be transmitted through two distinct mechanisms: synchronisation between neuronal oscillations and event co-occurrences.
Varhaisessa hermostollisessa kypsymisessä aivoalueiden välinen yhteydenpito voi tapahtua kahdella eri mekanismilla: hermostollisten oskillaatioiden välisellä synkronisaatioilla ja tapahtumien samanaikaisuudella.
Next, we used mathematical models and computational simulations combined with real EEG data to analyse the propagation of electrical neuronal activity within the neonatal head.
Seuraavaksi me käytimme matemaattisia malleja ja tietokonesimulaatioita yhdistettynä varsinaiseen EEG-mittausdataan analysoidaksemme sähköisen hermostollisen aktiivisuuden leviämistä vastasyntyneen päässä.
Additionally, we show that the specific structure of the neonatal skull fontanel does not represent a special pathway for the spread of electrical activity because of the overall high conductivity of the skull.
Lisäksi todistimme, että vastasyntyneen kallon aukileet eivät muodosta erityistä reittiä sähköisen aktiivisuuden leviämiselle, kallon suuren johtavuuden takia.
Finally, we demonstrated that the choice of EEG recording montage may strongly affect the fidelity of non-redundant neuronal information registration as well as the output of functional connectivity analysis.
Lopuksi osoitimme, että EEG-mittausasetelman valinta voi vahvasti vaikuttaa ei-päällekkäisen hermostollisen datan mittaustarkkuuteen ja sitä seuraaviin liittyvyysanalyyseihin.
In humans the few months surrounding birth comprise a developmentally critical period characterised by the growth of major neuronal networks as well as their initial tuning towards more functionally mature large-scale constellations.
Lähikuukaudet ennen ja jälkeen syntymää ovat ihmisillä hermoston kehityksen kannalta kriittisiä vaiheita, joita luonnehtii mittavien hermostollisten verkostojen kasvu sekä niiden alustava virittäytyminen toiminnallisesti kypsiksi suuren mittakaavan yhteenliittymiksi.
Our simulations suggest that high-density EEG electrode arrays combined with mathematical transformations, such as the global average or current source density (CSD), provide more spatially accurate details about the underlying cortical activity and may yield results more robust against volume conduction effects.
Simulaatiomme mukaan suuritiheyksinen EEG-mittauselektrodiasetelma yhdistettynä matemaattisiin muunnoksiin, kuten virtalähdetiheyden (Current Source Density) globaalikeskiarvoon, tarjoavat spatiaalisesti tarkkoja yksityiskohtia alla sijaitsevasta aivokuoren aktiivisuudesta ja voi erottaa selkeästi sekundääristen virtatihentymien osuuden.
Our results show that the conductivity of the neonatal skull is much higher than that found in adults.
Tulostemme mukaan vastasyntyneen kallon sähkönjohtavuus on paljon korkeampi kuin aikuisilla ihmisillä.
Structural disturbances of the neuronal pathways in the brain carry a frequency selective effect on the functional connectivity decreasing at the event level.
Hermostollisten yhteyksien rakenteelliset epämuodostumat heikentävät toiminnallista liittyvyyttä taajuuskohtaisesti tapahtumatasolla.
A neonatal EEG is temporally discrete and consists of events (e.g., spontaneous activity transients (SATs)) and the intervals between them (inter-SATs).
Vastasyntyneen aivosähkökäyrä on ajallisesti epäjatkuva ja koostuu lyhytkestoisista spontaanin aktiivisuuden tapahtumista, SATeista (Spontaneous Activity Transients) sekä niiden välisistä ajanhetkistä, inter-SATeista.
Our analysis of real data from preterm neonates using the proposed algorithm demonstrated its ability to effectively detect functional connectivity disruptions caused by brain lesions.
Vastasyntyneiden keskosten mittausdataan pohjautuva analyysimme osoitti, että kehittämämme algoritmi on toimiva väline aivovaurioiden aiheuttamien toiminnallisten liittyvyyskatkoksien havaitsemisessa.