natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The analysing method is divided into two parts: first I do categorisation in order to divide the research material into themes and based on the six biggest themes I continue with a semiotic visual analysis of six exemplary photograhps.
Aineiston analyysimenetelminä käytän ensin teemoittelua päästäkseni kiinni laajan aineiston sisäisiin visuaalisiin ja verbaalisiin merkityssisältöihin, joita syvennän kuuden teemoittelun pohjalta muodostuneen teeman esimerkkikuvien semioottisella kuva-analyysilla.
My aim is to examine the meanings given to clothing in relation to Northern locality, Global Consuming Culture and Sustainable Consumption.
Tutkin pohjoiselle ulkoilmavaatetukselle annettuja merkityksiä paikallisuuden, globaalin kulutuskulttuurin ja kestävän kuluttamisen suhteissa.
The meanings of Global Consuming Culture take shape in the contradiction of paradigm and syntagm of semiotics.
Merkitykset suhteessa globaaliin kulutuskulttuuriin muotoutuvat aineistossa semiotiikan läsnä ja poissa olevan ristiriidassa.
The communicative process of giving meanings is based on the methodological practices of semiotics.
Merkityksenannon vuorovaikutteisen prosessin taustalla vaikuttaa tutkimuksen metodillinen ote, semiotiikka.
At the same time meanings related to Sustainable Consumption are formed due to Northern locality.
Samalla vaatetukselle muodostuu kestävään kuluttamiseen liittyviä merkityksiä osittain pohjoisen paikallisuuden johdosta.
The research material consists of photographs and captions related to them collected from the Instagram accounts of four Scandinavian Outdoor clothing companies.
Tutkimusaineisto koostuu neljän pohjoismaisen ulkoilmavaatetusyrityksen Instagram-tilien kuvamateriaalista kuvateksteineen.
The overall goal is to create a general view about the meanings of Northern Outdoor clothing for an individual, while taking the context into consideration.
Pyrin tutkielmallani avaamaan pohjoiselle ulkoilmavaatetukselle luotujen ja annettujen merkitysten luonnetta edellä mainitsemissani suhdeverkostoissa, ja luomaan kokonaiskuvaa tutkimuksen kohteena olevan vaatetuksen merkityksistä yksilölle kontekstit huomioiden.
Therefore there was little experimenting of methods of participatory planning.
Siten osallistuvan suunnittelun menetelmien kokeilu jäi vähäiseksi.
Analysis of action can function as a basis for further research and as basis for the next cycle of action research.
Tutkimukseni toiminnan arviointi voi toimia jatkotutkimuksen ja seuraavan toimintatutkimuksen syklin pohjana.
I completed the action phase of action research in the elementary school of Rantavitikka.
Toimintatutkimuksen toimintavaiheen toteutin Rantavitikan peruskoulussa.
Broader use of methods requires integration of school subjects.
Laajempi osallistuvan suunnittelun menetelmien käyttö vaatii oppiaineiden välistä integraatiota.
In my action research I have studied how participatory planning and winter art can be applied as a part of elementary school art education, and how methods of participatory planning can be applied in betterment project of schoolyards.
Toimintatutkimuksessani olen tutkinut, miten osallistuvaa suunnittelua voidaan soveltaa talvitaiteen keinoin osaksi peruskoulun kuvataiteen opetusta ja miten osallistuvan suunnittelun menetelmiä voidaan hyödyntää koulupihan parannusprojektissa.
Furthermore, I have studied, based on theory and analysis of action, the possibility of winter art to function as a means for environmental design education and participatory planning.
Tarkastelen teorian ja toiminnan analyysin pohjalta talvitaiteen mahdollisuutta toimia sekä arkkitehtuurikasvatuksen että osallistuvan suunnittelun välineenä.
Winter art, participatory planning and environmental design education can benefit successfully from each other in a developing project of a school yard.
Talvitaide, osallistuva suunnittelu ja arkkitehtuurikasvatus voivat yhdistyä toisiaan tukien koulupihaa kehittävässä talvitaideprojektissa.
Research revealed that methods of participatory planning must be suited to the curriculum of art education.
Osallistuvan suunnittelun menetelmiltä vaaditaan kuvataiteen opetussuunnitelman sisältöön soveltuvuutta.
Participatory planning and winter art can function as means for environmental design education.
Osallistuva suunnittelu ja talvitaide voivat toimia keinoina arkkitehtuurikasvatuksen toteuttamiselle peruskoulussa.
In addition, I have studied how methods of participatory planning can be a part of art education.
Olen kartoittanut osallistuvan suunnittelun menetelmien soveltuvuutta kuvataidekasvatuksen sisällöksi.
Leadership is discussed through different paradigms.
Johtajuutta tarkastellaan erilaisten paradigmojen kautta.
It can be intentional but also very latent.
Johtajuus voi olla sekä intentionaalista että latenttia.
They also emphasise the social nature of the centre.
He myös korostavat päiväkotityön yhteisöllistä luonnetta.
Still, parents can be outsiders in this society.
Kuitenkin vanhemmat saattavat jäädä tämän yh¬teisöllisyyden ulkopuolelle.
The ontology of the study is in the interpretative paradigm.
Tut¬kimuksen ontologia on tulkinnallisessa paradigmassa.
The theoretical frame of the study exposes the phenomenon in a broad context from substance and microsystems of educare centre to the wide macrosystems in the Finnish society.
Tutkimuksen kehysteoria jäsentää tutkittavan ilmiön osana laajaa kon¬tekstia, substanssista ja päiväkodin mikrosysteemeistä suomalaisen yh-teiskunnan makrosysteemeihin.
Both quantitative and qualitative methods are used.
Tutkimuksessa käytetään hyväksi sekä kvanti¬tatiivista että kvalitatiivista aineistonkeruu- ja analyysitapaa.
The main focus is on the theory of socially constructed reality.
Keskiössä on teo¬ria todellisuuden sosiaalisesta rakentumisesta.
In general, it searches for its own identity in the pressure between pedagogy oriented interest in substance and the care-oriented interest in administration and social service.
Yleisesti ottaen, päiväkodin johtajuus hakee muotoaan pedagogiikka-painotteisen substanssi-intressin ja hoivakorosteisen hallinto-intressin välissä.
The aim of this study is to describe leadership in Finnish educare.
Tutkimuksen tehtävänä on kuvata suomalaista päiväkodin johtajuutta.
The study follows an eventful path in which the knowledge increases through different phases.
Tutkimus rakentuu monivaiheisena tutkimuspolkuna, jossa tieto kumuloituu tut¬kimusvaiheittain.
Finnish educare centre leaders consider educare as a service for families and children.
Johtajat näkevät päiväkotityön asiakkaina olevien perheiden ja lasten palveluna.
The study shows that leadership in Finnish educare has various dimensions.
Tutkimus osoitti, että päiväkotijohtajuus Suomessa on moni¬ulotteinen ilmiö.
New researches can be established on the basis of the findings of this research.
Sen osatulokset avaavat väyliä useille jatkotutkimuksille.
Pedagogical leadership should be developed with special consideration of the children's learning issues.
Selvimmin tämä heijastuu varhaiskasvatuksessa tapahtuvan opetuksen heikkoon asemaan.
However, the study is multimethodological.
Ilmiötä lähestytään kui¬tenkin monimetodisesti.
Simple problems are solved most effectively by one creative individual.
Yksinkertaiset ongelmat ratkeavat useimmin tehokkaimmin yksittäisen luovan yksilön työnä.
Complex problems require a creative co-operation of a team composed of several experts of different skills and capabilities.
Monimutkaisemmat ongelmat vaativat useasta erilaisesta osaajasta koostetun tiimin luovaa yhteistyötä.
According to the self-determination theory the extrinsic motives form a continuum based on how the external goals and values are internalised.
Itsemääräytymisteorian mukaan ulkoperäiset motivaatiot muodostavat jatkumon niiden sisäistämisen suhteen.
I study motivation-based theories of leadership.
Tarkastelen ihmisten johtamista käsitteleviä teorioita.
The leader should match the tasks assigned to the employees with their autonomous motivations.
Johtaja vaikuttaa työntekijöihin näiden motivaation kautta.
External threats, pressures and other causes of negative emotions inhibit creative thinking by focusing the attention to external objects.
Uhat ja vaarat tuottavat negatiivisia emootioita, jotka rajoittavat huomion uhan torjuntaan.
A creative collaborative project benefits from members who are driven by both intrinsic and identified extrinsic motivation.
Yhteisöä hyödyttävä luova työ lähtee vahvasta sisäperäisestä sekä sisäistetystä ulkoperäisestä motivaatiosta.
The leader should express clearly the values and visions of the organisation and allow the employees to integrate these into their identities, by recognizing and supporting their competences, accepting them unconditionally into the community and letting them to adopt the values by their own will.
Saadakseen sitoutumista ja luovia tuloksia johtajan tulee tunnistaa työntekijän luontaiset halut, arvot, estot ja kyvyt sekä sovittaa työtehtävät näiden mukaiseksi.
An individual may be motivated by intrinsic motivations – to gain pleasure from the activity itself – or by extrinsic motivations – to gain instrumental benefit from the outcome of the activity.
Yksilö voi toimia sisäperäisen kiinnostuksen ja nautinnon tai ulkoperäisen päämäärän tai uhan motivoimana.
The task-competence of the team leader predicts a positive outcome.
Tiimin johtamisen onnistumista ennustaa tiiminvetäjän asiaosaaminen ja yhteensopivuus tiimin arvojen kanssa.
To gain productive creativity from the employees, the leader should be able to read, to support and to redirect the motivation of the employees.
Suunnatakseen luovan työn työyhteisön tavoitteisiin johtajan tulee edesauttaa yhteisön arvojen integroitumista osaksi työntekijän identiteettiä.
To work smoothly together, the members should identify to the team and to the goals.
Jäsenten identifioituminen tiimiin ja yhteisiin tavoitteisiin edesauttaa tuottavaa yhteistyötä.
Particularly, contingent rewards undermine creativity.
Epäoikeudenmukainen kohtelu estää identifioitumista ja romahduttaa työmotivaation.
The need for and lack of empathy and the theme of jealousy are frequent.
Empatian puute, sen tarve sekä kateuden teema toistuvat.
The art teacher is perceived as a fair and safe authority and educator.
Kuvataideopettaja hahmottuu oikeudenmukaisena ja turvallisena auktoriteettina ja kasvattajana.
At the same time the study shows that seventh graders do not recognize the goals of art education; neither do they fully understand why a specific task is done as part of the lesson.
Samalla tutkimus osoittaa, etteivät seitsemäsluokkalaiset oppilaat tunnista kuvataideopetuksen tavoitteita eivätkä ymmärrä, miksi kuvataidetunnilla suoritetaan jotain tiettyä tehtävää.
It also provides fresh viewpoints on youth research by developing new methods of studying and interpreting the lived world of young people.
Se tarjoaa myös uusia näkökulmia nuorisotutkimukseen kehittämällä metodeja tutkia ja tulkita nuorten kokemusmaailmaa.
Imitation is not understood by the students as a learning process.
Jäljentämistä ei ymmärretä oppimisprosessina.
The art lesson appears as a domain of possibilities defined by asymmetrical power relationships and socio-culturally internalized expectations.
Kuvataidetunti näyttäytyy mahdollisuuksien tilana, jota kuitenkin määrittävät epäsymmetriset valtasuhteet ja sosiokulttuurisesti sisäistetyt odotukset.
The basic research approach is multidisciplinary.
Lähestymistapa on monitieteinen.
The students’ ideal is to draw correctly as well as individualistically.
Oppilaiden ihanteena on piirtää oikealla tavalla ja yksilöllisesti.
The attitude towards imitation is controversial.
Suhtautuminen mallista piirtämiseen on ristiriitainen.
One significant result of this research is related to students’ creativity.
Yksi merkittävä tutkimustulos liittyy oppilaiden käsitykseen luovuudesta.
The stories convey the students’ need to feel socially accepted and their fear of being marginalized or teased within a group.
Tarinoissa korostuu oppilaan tarve käsitellä sosiaalista hyväksytyksi tulemistaan ja pelkoa joutua ryhmässä marginaaliin tai kiusatuksi.
The thesis develops a method of interpretation which combines word and picture, taking into account both content and the context of the school.
Tutkimuksessa kehitetään sanan ja kuvan yhdistävää, sisällöllistä ja koulukontekstin huomioivaa tulkintametodia.
These visual representations, which were produced spontaneously along with the official stories and pictures, became a third important material used in the study.
Tarinoiden ja kuvien rinnalla tuotetuista ja niistä irtautuneista visuaalisista representaatioista onkin muodostunut tutkimuksen kolmas merkittävä aineisto.
The art lesson is examined as a social space where word and picture function as tools for role-taking and representing the self, and as a means of interaction (inter-subjective narratives).
Kuvataidetuntia tarkastellaan sosiaalisena tilana, jossa sana ja kuva toimivat roolien ottamisen välineinä, itsen esittämisen ja vuorovaikutuksen keinoina, intersubjektiivisina narratiiveina.
The study opens new perspectives on the development of art education in basic education, curriculum development and teacher education.
Tutkimus avaa näkökulmia kuvataiteen opetuksen kehittämiseen perusopetuksessa, opetussuunnitelmatyössä ja opettajankoulutuksessa.
The thesis takes part in the discourse concerning how art education can be developed in the continuously changing circumstances of the institution of the school and youth.
Tutkimus osallistuu keskusteluun kuvataideopetuksen kehittämisestä koululaitoksen ja nuorten jatkuvasti muuttuvissa olosuhteissa.
The stories are filled with a predominantly modernist view of what art is and a romanticindividual conception of the artist.
Tarinoita hallitsevat modernistinen taidekäsitys ja romanttis-individualistinen taiteilijakäsitys.
Young students deal with and define the aesthetic and ethical boundaries, attitudes, emotions, values, norms and social relationships of the art lesson in their stories and pictures.
Nuoret käsittelevät ja määrittelevät tarinoissaan ja kuvissaan kuvataidetunnin esteettisiä ja eettisiä rajoja, asenteita, tunteita, arvoja, normeja ja sosiaalisia suhteita.
Then the students were asked to draw or paint their own version of that conspicuous picture.
Sen jälkeen oppilaat ovat piirtäneet tai maalanneet tarinaan liittyvän kuvan.
Art education and the students’ activities in art lessons are approached and analysed through psychology, social psychology, art and visual research, and narrative research.
Kuvataidekasvatusta ja oppilaiden kuvataidetuntitoimintaa hahmotetaan psykologisen, sosiaalipsykologisen, taiteen- ja kuvantutkimuksen sekä narratiivisen tutkimuksen avulla.
The study is based on 111 stories and pictures by seventh-grade Finnish students.
Tutkimus perustuu 111 seitsemäsluokkalaisen koululaisen tarinoihin ja kuviin, jotka on kerätty oppilaiden kuvataidetuntien aikana eläytymismenetelmää soveltaen.
The study shows how Finnish students of today experience the prevailing conceptions of art and human life as conveyed to them – explicitly and implicitly – in their own learning environment and the way their experience is influenced by the expanding global visual culture.
Tutkimus osoittaa, miten nykypäivän suomalaisten koululaisten kokemusmaailma toisaalta suhteutuu omassa oppimisympäristössä vallitseviin, suoraan ja epäsuorasti ilmaistuihin taide- ja ihmiskäsityksiin ja toisaalta asettuu osaksi globalisoituvaa visuaalista kulttuuria.
The art lessons described in the students’ stories are characterised by punishments, rewards, and demands that the social order be upheld.
Oppituntia leimaavat rangaistukset, palkinnot ja sosiaalisen järjestyksen säilymisen vaateet.
For the students rules and social conventions appear as forms of adult power but also as secure limits for ordinary school days.
Nämä näyttäytyvät oppilaalle aikuisen vallan muotoina, mutta myös kouluarkea turvaavina rajoina.
This thesis studies the explicit and implicit power, tesponsibility, restrictions and possibilities of Finnish comprehensive school art education as part of building up the identity and world view of young people.
Tutkimuksessa käsitellään suomalaisen peruskoulun kuvataideopetuksen julkista ja julkilausumatonta valtaa, vastuuta, rajoituksia ja mahdollisuuksia nuoren identiteetin ja maailmankuvan yhtenä rakentajana.
The thesis provides information about students’ conceptions of art and education and of art lessons as a learning situation.
Tutkimus tarjoaa tietoa oppilaiden taidetta ja kasvatusta koskevista olettamuksista sekä kuvataidetunnista oppimistilanteena.
Visual processes function as interactive strategies between students and between student and teacher.
Visuaaliset prosessit toimivat sekä oppilaiden keskinäisinä että oppilaiden ja opettajan välisinä vuorovaikutusstrategioina, joita kutsun kuvaneuvotteluiksi.
The 13–14-year-old student’s world, which is permeated by visual culture, is examined from the perspective of art education.
Työssä tarkastellaan 13–14-vuotiaiden nuorten visuaalisen kulttuurin kehystämää kokemusmaailmaa kuvataidetuntikontekstista käsin.
The themes and basic characteristics of the stories used as material are analyzed and interpreted, and the narratives of the pictures are examined in relation to the stories.
Tutkimuksessa analysoidaan ja tulkitaan oppilaiden tuottamien tarinoiden teemoja ja tyyppitarinoita, sekä tarkastellaan oppilaiden kuvien kerrontaa suhteessa heidän tuottamiinsa tarinoihin.
The study examines the students’ verbal and visual representations to see how they experience school and art lessons as a culturally, socially and normatively significant space.
Tutkimuksessa tarkastellaan oppilaiden sanallisten ja visuaalisten representaatioiden avulla sitä, millaisena kulttuurisena, sosiaalisena ja normeja asettavana tilana suomalainen peruskoulu ja kuvataidetunti oppilaalle näyttäytyvät.
The stories are divided into four categories – norm-oriented, aesthetically influenced, emotive, and chaotic – according to the narrative attitude the students adopt towards the content of their stories.
Tarinat ryhmitellään neljään katseen kategoriaan: normittavaan, estetisoivaan, tunnepitoiseen ja hajottavaan katseeseen.
The art lesson, as a social situation, has a distinct effect on visual narration.
Sosiaalisuus vaikuttaa erityisesti oppilaan visuaaliseen kerrontaan kuvataidetunnilla.
The general theoretical framework of this art education thesis is social constructionism; another overarching concept of the thesis is narrativity.
Teoreettisena viitekehyksenä on sosiaalinen konstruktionismi.
Students share these strong normative ideas, an issue which easily becomes problematic when a student tries to fulfil these expectations.
Näihin liittyvä voimakas normittavuus muodostuu koululaisille ongelmalliseksi kuvien tuottamisen ehdoksi.
The students were asked to continue a story about a student who noticed an eye-catching picture by another student during an art lesson.
Siinä kerrotaan oppilasta, jonka luokkatoverin kuva herättää hänen huomionsa.
Even if the stories express negative attitudes towards it, the students do, in fact, copy each other’s pictures to a large extent.
Vaikka tarinoissa toisten oppilaiden kuvia kopioidaan, tätä ei hyväksytä eikä arvosteta.
In this thesis these strategies are called picture negotiations.
Tässä tutkimuksessa kontekstisidonnaista kerrontaa kutsutaan kerrontatapahtumaksi.
The study points out the importance for students’ general learning and comfort in school of the social space created in the art lesson.
Tutkimus tuo esiin kuvataidetunnin sosiaalisen tilan merkityksen oppimisessa ja kouluviihtyvyydessä.
The marks express defiance of the teacher as an authority figure, while at the same time testing and strengthening peer relationships.
Oppilaat ovat purkaneet osaamisen ja arvioiduksi tulemisen jännitettä eläytymistehtävän teksti- ja kuvapapereihin tekemillään omaehtoisilla visuaalisilla merkinnöillä, auktoriteettia uhmaten sekä kaverisuhteita testaten ja vahvistaen.
However, the role of social work remained unclear for all the students.
Sosiaalityön rooli jäi kuitenkin epäselväksi kaikille opiskelijoille.
This study is qualitative and has been implemented as an action research.
Tutkimus on laadullinen ja se on toteutettu toimintatutkimuksena.
In the future, similar collaboration could be developed further by finding a meaningful professional role for each participant at the beginning, as well as surveying the most common proce-dures and operational environments of both sectors in more detail.
Jatkossa samankaltaista yhteistyötä voisi kehittää löytämällä jokaiselle merkityksellinen ammatillinen rooli jo projektin alussa sekä kartoittamalla molempien alojen yleisimmät toimintatavat ja -ympäristöt tarkemmin.
The objectives of the study were to find out how the areas of cooperation formed, how the students saw their roles, and how a similar collaboration could be further developed.
Tutkimuksen tavoitteina oli selvittää, miten alojen yhteistyö rakentui, millaisena projektin opiskelijat näkivät roolinsa sekä miten vastaavanlaista yhteistyötä voisi kehittää edelleen.
Because of the artistic starting points, the role of the art education students in the project grew larger than the role of social work students.
Taiteellisten lähtökohtien vuoksi kuvataidekasvatuksen opiskelijoiden rooli projektissa kasvoi suuremmaksi kuin sosiaalityön opiskelijoiden.
Research shows that collaboration between social work and art education eventually built a positive entity.
Tutkimus osoittaa, että yhteistyö sosiaalityön ja kuvataidekasvatuksen välillä rakentui lopulta positiiviseksi kokonaisuudeksi.
The material used are the answers from a questionnaire sent to the students, conversations on Facebook and observation of the workshops.
Aineistoina on käytetty opiskelijoille lähetetyn kyselylomakkeen vastauksia, Facebookin viestiketjua projektin ajalta sekä työpajojen osallistuvaa havainnointia.
The focus of this study is on the collaboration of two social work students and two art education students during the planning and implementation phases of art workshops.
Tutkimus kohdentuu kahden sosiaalityön ja kahden uvataidekasvatuksen opiskelijan yhteistyön rakentumiseen taidetyöpajojen suunnittelu- ja toteutusvaiheessa.
During the project, students stepped outside of their professional fields and worked spontaneously together.
Yhteistyön aikana opiskelijat eivät selkeästi toimineet pelkästään oman alan osaamisen kautta, vaan yhteistyö rakentui spontaanisti.
This study focuses on the process of building a collaboration between social work and art education for an art project that was carried out in an assisted living building for the el-derly.
Tutkielma tarkastelee sosiaalityön ja kuvataidekasvatuksen alojen yhteistyön rakentumista ikääntyneiden asumispalvelukeskuksessa toteutetussa taidelähtöisessä projektissa.
This completely new type of communication brings with it opportunities and challenges.
Tämä aivan uudentyyppinen kommunikaatiomuoto tuo mukanaan mahdollisuuksia ja haasteita.
My work can be utilised for example in product development and education.
Työtäni voidaan hyödyntää esimerkiksi tuotekehityksessä ja opetuksessa.
I will look at this question through four sub-studies.
Tarkastelen tätä kysymystä neljän osatutkimuksen avulla.
I examine this phenomenon.
Tarkastelen tätä ilmiötä ja sen problematiikkaa.
I have utilised also findings of media-archaeology.
Olen soveltanut tutkimuksessani myös media-arkeologian metodiikkaa.
Realtime mobile video in particular often provides a realistic picture of events, but it is also possible to be edited to some extent.
Etenkin reaaliaikainen mobiilivideo tarjoaa usein todentuntuista kuvaa tapahtumista, mutta sitäkin on mahdollista jossain määrin editoida.
Internal coordination speech in the video recording situation is also common.
Myös kuvaustilanteen sisäinen koordinaatiopuhe on yleistä.
I propose that increase in the number of cameras increases the truthfulness of the video.
Esitän, että kameroiden määrän lisääntyminen tilanteessa kasvattaa videon totuudenmukaisuutta.