natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One of the most important benefits of the thesis is its introduction of the brass band repertoire in use at the time, which was played by both professional and as well as amateur orchestras the latter of which also included the brass bands of the Defence League/Civil Guard and the Fire Services.
Tutkimuksessa esitellään tuohon aikaan käytössä ollutta puhallinmusiikkiohjelmistoa, jota käyttivät sekä ammatti- että harrastajaorkesterit suojeluskunnan ja palokuntajärjestöjen puhallinorkesterit kuuluivat harrastajaorkestereihin.
Despite the fact that brass band music in the Defence League/Civil Guard was considered an amateur activity and a hobby, the more far-reaching objective of the organisation was to resemble the Defence Forces´ orchestras as closely as possible in all aspects.
Siitä huolimatta, että suojeluskuntien puhallinmusiikkia pidettiin harrastustoimintana, päämääränä oli tulla musiikillisesti sekä sisällön että muodon osalta puolustusvoimien orkesterien kaltaiseksi.
The professional preparation of the band conductors at the beginning of the period under review was not well specialised, but the training of the Defence League/Civil Defence brass band conductors was carried out regularly in both republic according to the opportunities and dedicated training programmes available.
Suojeluskunnan puhallinkapellimestarien kouluttaminen tapahtui kummassakin tasavallassa mahdollisuuksien ja vakiintuneen koulutusjärjestelmän mukaisesti.
Together these data suggest that the strategy of dampening oxidative species with anti-oxidants is less effective than preventing the production of toxic factors such as oxidative and pro-inflammatory molecules by pathologically activated microglia.
Yhdessä nämä tulokset osoittavat, että happiradikaalien vähentäminen anti-oksidantteja käyttämällä on vähemmän tehokasta, kuin haitallisten tekijöiden, kuten hapettavien ja tulehdusta edistävien molekyylien, tuotannon estäminen patologisesti aktivoituneissa mikrogliasoluissa.
Parkinson´s disease (PD) is a debilitating age-related neurological disorder that affects various motor skills and can lead to a loss of cognitive functions.
Parkinsonin tauti on heikentävä, ikään liittyvä hermostorappeumasairaus, joka vaikuttaa liikkeiden ohjaukseen ja johtaa usein dementiaan.
This would subsequently prevent the activation of various PCD modalities that cause neuronal degeneration.
Tämä puolestaan estäisi erilaisten hermostorappeumaa aiheuttavien ohjelmoidun solukuoleman muotojen aktivoitumisen.
The motor symptoms are the result of the progressive degeneration of dopaminergic neurons within the substantia nigra.
Liikehäiriöt johtuvat tietyn, dopamiinia välittäjäaineenaan sisältävän hermosolupopulaation rappeumasta.
Specifically, quercetin and curcumin exerted neuroprotection only within a narrow concentration range and a limited time frame, whereas resveratrol and epigallocatechin 3-gallate provided no protection whatsoever.
Todellisuudessa sellaisten molekyylien kuten quersetiinin ja reservatrolin (punaviineissä), epigallokatekiinin (vihreässä teessä) sekä kurkumiinin (currymausteseoksissa) suojavaikutukset ovat olleet epäjohdonmukaisia ihmisperäisissä dopaminergisissä solulinjoissa.
Lastly, we found that molecules such as amantadine may delay or even halt the neurodegeneration in primary cell cultures by inhibiting the release of neurotoxic factors from overactivated microglia and by enhancing the pro-survival actions of astroglia.
Hyvä esimerkki tällä tavalla toimivasta molekyylista on amantadiini, jonka osoitimme suojaavan rotasta eristettyjä primaarisiä dopamiinihermosoluja estämällä mikroglia-aktivaatiota ja käynnistämällä hermokasvutekijöiden vapautumisen astrogliasoluista.
Our results revealed that 6-OHDA activated several PCD pathways including apoptosis, autophagic stress, lysosomal membrane permeabilization, and perhaps paraptosis in SH-SY5Y cells.
Käyttämällä ihmisperäistä dopamiinia sisältävää solulinjaa osoitimme että 6-hydroksidopamiini (6-OHDA), Parkinsonin taudin mallinnuksessa usein käytetty hermomyrkky, aktivoi sellaisia ohjelmoidun solukuoleman muotoja, jotka ovat toistaiseksi jääneet vähälle huomiolle.
This study investigated the role of various programmed cell death (PCD) pathways, oxidative stress, and glial cells both in dopaminergic neurodegeneration and in the protective action of various drugs.
Väitös käsittelee uusia näkökulmia Parkinsonin taudin patologisiin muutoksiin ja terapeuttisiin lähestymistapoihin liittyen.
The p53-family consists of three transcription factors, p53, p73 and p63.
p53-perheeseen kuuluu kolme transkriptoivaa jäsentä, p53, p73 ja p63.
The family members have similar but also individual functions connected to cell cycle regulation, development and tumorigenesis.
Perheenjäsenillä on yhtälaisia mutta myös yksilöllisiä toimintoja liittyen solujen jakautumiskiertoon, kehittymiseen ja kasvainten syntyyn.
p53 and p73 act mainly as tumor suppressors.
p53 ja p73 toimivat pääasiassa tuumorisuppressoreina.
Also the protein levels of p73 and Itch ligase were measured by Western blotting.
Proteiinimääritykset (p73 ja Itch) tehtiin Western blotting menetelmällä.
During DNA damage caused by anticancer drugs or irradiation, p53 and p73 levels are upregulated in cancer cells leading to apoptosis and cell cycle arrest.
Syöpälääkkeen tai säteilyn aiheuttaman DNA-vaurion yhteydessä p53 ja p73 pitoisuudet nousevat ja täten ohjaavat soluja kohti apoptoosia tai solujen jakautumiskierron keskeytymistä.
The literature work includes information of structures, isoforms, functions and possible therapeutic targets of p73.
Työn kirjallisessa katsauksessa selvitetään muun muassa p73:n rakennetta, isoformeja, tehtäviä ja mahdollisia siihen liittyviä terapeuttisia kohteita ja kohteisiin kokeltuja lähestymistapoja (in vivo ja in vitro).
p53 is mutated in almost 50 per cent of the cancers, causing the cancer cells unable to undergo cell death.
p53:n on havaittu esiintyvän mutatoituneena lähes 50 prosentissa syöpäkasvaimista, estäen täten syöpäsoluja kohtaamasta apoptoosin tai jakautumiskierron keskeytymisen aiheuttamaa solukuolemaa.
One of the most studied is Itch ligase, the negative regulator of p73 levels.
Itch-ligaasi kontrolloi negatiivisesti p73:n pitoisuuksia ja on yksi tutkituimmista p73:ta kontrolloivista tekijöistä.
Measurement of protein levels by Western blotting was not optimal and the proposals for the improvement regarding e.g. the gels and the extracted protein amounts have been done.
Proteiinimääritykset Western blotting-menetelmän avulla osoittautuivat luultua hankalammaksi ja tulokset eivät onnistuneet.
The experimental part is based on transfection and cytotoxicity studies done e.g. in pancreatic cancer cells (Mia PaCa-2, PANC1, BxPc-3 and HPAC).
Kokeellinen osuus perustuu lähinnä haimasyöpäsoluihin (Mia PaCa-2, PANC1, BxPc-3 ja HPAC) dendrimeeri-nanopartikkeleiden (DAB16-pDNA) avulla tehtävän transfektoinnin onnistumisen arviointiin ja olosuhteiden optimointiin.
Instead, p73 is rarely mutated in cancer cells and because of that could be more viable target for anticancer therapy.
Toisin kuin p53, p73 ei tyypillisesti esiinny mutatoituneena syöpäsoluissa ja on sen vuoksi potentiaalisempi kohde syövän hoidossa.
The work was done as a part of a bigger project, which was aiming to down regulate Itch ligase (negative regulator of p73) by siRNA/shRNA.
Kokeellinen työ on osa suurempaa p73-projektia, jossa päätavoitteena on Itch-geenin poisto (knock-out) syöpäsoluissa siRNAn/shRNA:n avulla ja sen johdosta p73-pitoisuuden nousu.
Tranfection results were promising, showing good transfection efficacy with DAB16 N/P30 in pancreatic cancer cells (except in BxPc-3).
Transfektoinnin tulokset haimasyöpäsoluilla osoittautuivat onnistuneiksi (lukuunottamatta BxPc-3-solulinjaa) ja todistivat nanopartikkeleiden toimivuuden mahdollisena geeniterapian välineenä.
The network surrounding the regulation of p73 is extensive and has several potential targets for cancer therapy.
p73:n kontrollointiin osallistuu useita tekijöitä, joten mahdollisuudet sopivan syöpähoidon kohteen löytämiseen ovat hyvät.
Gene therapy directed towards knockdown of Itch ligase is a potential approach but in need for more in vivo proof.
Lisää in vivo-tutkimuksia tarvitaan Itch-ligaasin terapeuttisen potentiaalin varmistamiseksi.
The specific regulation of these isoforms could also offer a possible way for more effective cancer treatment.
Näin syöpäsolut saataisiin alttiimmiksi syöpälääkkeiden aiheuttamalle solutoksisuudelle.
Also the main therapeutic approaches to date are introduced.
Mahdollisia parantamisehdotuksia menetelmän toteuttamiseen on esitetty.
The aim of the experimental work was to optimize the conditions for effective transfection with DAB16 dendrimer nanoparticles and to measure the cytotoxicity of plain dendrimers and DAB16-pDNA complexes.
Myös pelkän dendrimeeriliuoksen ja dendrimeeri-pDNA-kompleksin solutoksisuus testattiin, jotta voitiin arvioida solujen elinkyky transfektoinnin jälkeen.
Pancreatic cancer cells showed recovery in 3 days after they were exposed to plain dendrimer solution or to DAB16-pDNA.
Solut palautuvat nanopartikkeleiden aiheuttamasta solutoksisuudesta noin kolmen päivän kuluttua nanopartikkeleiden lisäämisestä.
Western blot -analyse were performed to cancer cells.
Western blot -analyysi suoritettiin syöpäsoluille.
The masses and volumes were clearly smaller in mini 2.8-group compared to control groups and the necrotic area of tumor in mini 2.8 was smallest as percentage compared to control groups.
Tuumoreiden massat ja tilavuudet olivat mini 2.8-ryhmässä selvästi pienemmät verrattuna kontrolliryhmiin ja mini 2.8-ryhmän nekroottinen alue oli prosentuaalisesti pienempi kontrolliryhmiin verrattuna.
Abnormal angiogenesis is typical in many disorders, such in cancer, in which TG2 has a crucial role in the development and growth of tumor.
Epänormaali angiogeneesi on tyypillinen monissa sairauksissa kuten syövässä, jossa TG2:lla on keskeinen rooli kasvaimen muodostumisessa ja kasvussa.
Overexpression of TG2 has been shown to correlate with accelerated growth of tumor.
TG2:n yliekspression on osoitettu korreloivan kiihtyneen kasvaimen kasvun kanssa.
During the experiment mice were weighted and tumor size was measured couple of times per week.
Kasvaimet mitattiin ja hiiret punnittiin kaksi kertaa viikossa.
To estimate the volumes of tumors the following formula was used: π/6 * L* W* H. Experiment lasted for four weeks after which the mice were euthanized, cardiac blood and tissue samples taken and tumours were excised and weighted.
Kasvaimen tilavuuden arviointiin käytettiin kaavaa: π/6 * L* W* H. Kuukauden kuluttua hiiret lopetettiin, veri- ja kudosnäytteet kerättiin talteen ja kasvaimet poistettiin ja punnittiin.
Blood vessel area were smallest in mini 2.8 group.
Verisuonialueet kvantitoitiin ja verisuonialue oli pienin mini 2.8-ryhmässä.
Sections were made from tumors and immunohistochemical stainings were done to compare blood vessel areas and to study general tumors'morphology and other parameters.
Kasvaimista tehtiin leikkeitä ja erilaisia immunohistokemiallisia värjäyksiä verisuoniston vertailemiseksi, kasvaimien morfologian tutkimiseksi ja muiden parametrien mittaamiseksi.
Human oesophageal carcinoma (OE-19) cancer cells were incubated with celiacs TG2 miniautoantibody (mini 2.8), non-celiac miniautoantibody (mini 6.2) or PBS before cancer cells were injected to mice subcutaneously.
Syöpäsoluja inkuboitiin ennen injektointia keliaakikon TG2-kohdennetun minivasta-aineen (mini 2.8), ei-keliaakikon minivasta-aineessa (mini 6.2) tai PBS:n kanssa.
TG2-specific antibodies are suggested to inhibit differentation of epithelial cell, increase their proliferation, decrease their barrier-function and increase the permeability of blood vessels.
TG2-vasta-aineiden on myös osoitettu estävän epiteelisolujen erilaistumista, lisäävän epiteelisolujen proliferaatiota, heikentävän epiteelin esteominaisuuksia ja lisäävän verisuonten läpäisevyyttä.
In small intestine of celiac disease patient transglutaminase 2 (TG2) modifies gluten peptides, which causes T-cell activation and inflammation in the epithelium of mucosa.
Keliaakikon ohutsuolessa transglutaminaasi-2 (TG2) muokkaa gluteenipeptidejä, mikä saa aikaan T-solujen aktivaation sekä tulehdustilan suolen limakalvolla.
Proline- and glutamine -rich proteins cause villous atrophy and crypt hyperplasia with extensive inflammation in the epithelium and lamina propria.
Proliini- ja glutamiinirikkaat proteiinit aiheuttavat ohutsuolen limakalvon villusatrofiaa, johon liittyy kryptahyperplasiaa sekä tulehdus epiteelissä ja lamina propriassa.
Symptoms of celiac disease vary considerably and elimination of gluten from diet is the only way to treat disease.
Keliakian oireet ovat vaihtelevia ja nykyinen hoito on elinikäinen gluteeniton ruokavalio.
These celiac disease specific antibodies recognise TG2 and interfere in vitro and in vivo in angiogenesis.
Keliaakikkojen spesifiset vasta-aineet tunnistavat TG2:a ja nämä vastaaineet häiritsevät in vitro ja in vivo verisuonten muodostumista, angiogeneesia.
Tumor xenograft model was used in severe combined immunodeficient (SCID) mice.
Pilottitutkimuksessa käytettiin kasvaimen ksenograft-mallia SCID-hiirillä.
Results suggest that celiac disease anti-TG2-autoantibodies inhibit tumor growth, but the number of animals is insufficient to give an accurate outcome.
Tulokset viittaavat siihen, että keliakia-TG2-vasta-aineet inhiboivat kasvaimen kasvua.
T-cell activation induces development of celiac disease specific antibodies.
T-soluaktivaatio saa aikaan myös keliakiaspesifisten vastaaineiden muodostumisen.
Celiac disease is life-long autoimmune disorder of the small intestine, which is caused by a reaction to gliadin found in wheat, rye and barley in genetically predisposed individuals.
Keliakia on elinikäinen autoimmuunisairaus, jossa vehnän, rukiin ja ohran gluteeni saa aikaan immunologisen vasteen geneettisesti alttiiden henkilöiden ohutsuolissa.
The aims of the pilot study were to establish whether celiac disease TG2 antibodies affect in vivo tumorigenesis and tumorangiogenesis as well as to try to clarify the mechanism behind the phenomenon.
Erikoistyön tarkoituksena oli alustavasti tutkia in vivo mitkä ovat keliakiavasta-aineiden vaikutukset kasvaimen kasvuun ja kasvaimen verisuonten muodostumiseen.
The difference was made evident with every utilized analyzing method.
Tämä amorfisten disakkaridien välinen stabiilisuusero voitiin osoittaa kaikilla käytetyillä analyysimenetelmillä.
Nearly one fourth of new medicinal molecules are biopharmaceutical (protein, antibody or nucleic acid derivative) based.
Lähes joka neljäs uusi markkinoille tuleva lääkeainemolekyyli on biologista alkuperää kuten proteiineja, vasta-aineita tai nukleiinihappojohdannaisia.
The aim of the present study was to investigate how four amorphous disaccharides (cellobiose, melibiose, sucrose and trehalose) behave when they are brought to different relative humidity levels.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tutkia kuinka neljä amorfista kylmäkuivattua disakkaridia (sellobioosi, melibioosi, sakkaroosi ja trehaloosi) käyttäytyvät eri kosteuksissa säilytyksen aikana.
On the other hand, more experiments should be conducted to obtain more accurate information on why these disaccharides have better tolerance for elevating humidities than others.
Toisaalta lisätutkimuksia vielä vaaditaan, jotta päästään kiinni perimmäisiin syihin, miksi juuri nämä kaksi disakkaridia kykenevät paremmin sietämään kohoavia kosteusolosuhteita kuin sellobioosi ja sakkaroosi.
In addition FT-IR microscopy was utilized to map the moisture distribution on a piece of lyophilized cake.
Lisäksi hyödynnettiin FT-IR mikroskooppia, jolla kyettiin kartoittamaan vesimolekyylien jakautumista kylmäkuivatun disakkaridikakun pinnalla.
As a result, a suggestion can safely be made that a robust formulation is most likely obtained by utilizing either melibiose or trehalose as a stabilizing agent for biopharmaceutical freeze-dried formulations.
Turvallisin mielin voidaan saatujen tulosten perusteella lausua, että valitsemalla stabilointiaineeksi joko melibioosi tai trehaloosi on todennäköistä saada hyvän säilyvyyden omaava robusti formulaatio.
Particularly fascinating was the observation made with polarized light microscope, which revealed a possible small-scale crystallization that cannot be observed with XRPD.
Melibioosi käyttäytyi erityisen mielenkiintoisesti kokeiden aikana: mahdollinen pienen mittakaavan kiteytyminen säilytyksen aikana, mikä näkyi polarisaatiomikroskoopilla, mutta mitä ei havaittu XRPD:llä.
Affinity to crystallization, water sorption of the disaccharides, the effect of moisture on glass transition and crystallization temperature were studied.
Kokeiden aikana tutkittiin kosteuden vaikutusta kiteytymistaipumukseen, disakkaridien veden sorptiota ja kosteuden vaikutusta lasisiirtymä- ja kiteytymislämpötilaan.
Proteins cannot most commonly be freeze dried by themselves so some kind of excipients are nearly always necessary.
Ne eivät kuitenkaan sovellu sellaisenaan kylmäkuivattaviksi, vaan lähes aina tarvitaan jotain apuainetta mahdollistamaan kylmäkuivaus.
Initial information on how the moisture induced transformations take place, the lyophilized amorphous disaccharide cakes were placed in vacuum desiccators containing different relative humidity levels for defined period, after which selected analyzing methods were utilized to further examine the occurred transformations.
Aluksi tutkittavat disakkaridit sijoitettiin suolaliuoksellisiin eksikaattoreihin, jotta voitiin seurata minkälaisella aikajänteellä eri kosteudet saavat aikaan tapahtumia tutkituissa disakkarideissa.
In addition, shelf-life of these molecules in aqueous environments is poor, unless stored in low temperatures.
Lisäksi ne myös säilyvät huonosti vesiliuoksissa ja vaativat alhaisen säilytyslämpötilan.
At first, solutions of each disaccharide were prepared, filled into scintillation vials and freeze dried.
Työn aluksi disakkaredeista valmistettiin kylmäkuivattavat vesiliuokset, pipetoitiin liuokset kylmäkuivausvialeihin ja kylmäkuivattiin vialit.
Observations made during the experiments backed up the data mentioned in a previous study: melibiose and trehalose were shown to be superior over sucrose and cellobiose what comes to the ability to withstand elevated humidity and temperature, and to avoid crystallization with pharmaceutically relevant moisture contents.
Kuten aikaisemmassa tutkimuksessakin havaittiin, melibioosi ja trehaloosi osoittautuivat kokeiden aikana paremmin sietämään kohoavia lämpötiloja ja kosteuksia kuin sellobioosi ja sakkaroosi.
As a result, parenteral administration is commonly preferred.
Edellä mainituista syistä parenteraalinen annostelu on tyypillinen tapa annostella näitä lääkkeitä.
In addition, these molecules often exhibit poor bioavailability when administered orally.
Labiilin rakenteen lisäksi kyseiset molekyylit eivät imeydy hyvin ruoansulatuskanavasta, jolloin biologinen hyötyosuus jää heikoksi.
However, the administration of these compounds is not always that straightforward due to the fragile nature of aforementioned domains in GI-tract.
Näiden lääkeaineiden herkästä rakenteesta johtuen annostelu perinteisesti peroraalisesti ei ole aina mahdollista.
In addition, melibiose showed interesting anomalies during DVS runs, which were absent with other amorphous disaccharides.
Myös käyttäytyminen DVS-ajojen aikana poikkesi melibioosin ja muiden disakkaridien välillä.
Disaccharides are commonly utilized excipients in freeze-dried formulations since they provide a rigid glassy matrix to maintain the native conformation of the protein domain.
Disakkaridit ovat laajasti käytettyjä apuaineita kylmäkuivauksessa, koska ne kykenevät säilyttämään herkän biologista alkuperää olevan lääkeainemolekyylin natiivin rakenteen ja täten myös sen biologisen aktiivisuuden sekä itse prosessin että säilytyksen aikana.
Another approach is to bring these molecules to anhydrous form via lyophilization resulting in enhanced stability during storage.
Yksi tapa parantaa näiden lääkeainemolekyylien stabiiliutta säilytyksen aikana, on kylmäkuivata ne lähes vedettömään kiinteään olomuotoon.
The extract was used for baking 15, 25 and 30 % (dough weight) by reducing water.
Uutteella korvattiin taikinavettä 15, 25 ja 30 % (taikinan painosta).
Based on earlier results it was concluded that it is possible to achieve bread prolamin content of 63.5 mg/kg.
Laskennallisesti ja aiempiin tuloksiin tukeutuen, voitiin päätellä, että leivän prolamiinipitoisuudessa on mahdollista päästä tasolle 63,5 mg/kg, mutta jatkokehityksen avulla päästäisiin luultavasti vielä parempiin tuloksiin.
Rye malt extract decreased dough pH approximately from 5.8 to 4.4 and increased the titratable acidity.
Happaman uutteen lisäys laski taikinan pH-arvoa noin 5,8:sta noin 4,4:ään.
Also the pores in the crumb were smaller and more evenly distributed.
Uutteen vaikutuksesta leipien huokoset olivat pienempiä ja ne jakaantuivat tasaisemmin leipämatriisiin.
Sourdough fermentation as part of gluten-free baking can improve bread color, aroma, flavor and texture.
Hapantaikinafermentaatio osana gluteenitonta leivontaa havaittiin toimivaksi yhdistelmäksi, sillä se paransi leivän väriä, makua ja rakennetta.
It seems that with the help of this technology it is possible to add long yearned rye flavor to low gluten oat bread.
Näyttää siltä, että tämän teknologian avulla on mahdollista tuoda esille pitkään kaivattua rukiin makua vähägluteenisten kauraleipien valikoimassa.
Rye malt extract in very low gluten oat baking
Ruismallasuute vähägluteenisessa kauraleivonnassa
Miniature size breads (20 g) were baked in small pans.
Leivonta toteutettiin miniatyyrikoossa, vuokaleivontana 20 g:n taikinapaloja käyttäen.
Rye flavor was measured with the help of trained jury.
Rukiin makua mitattiin koulutetun raadin avulla.
Therefore the use of the rye malt extract in baking process is possible without inactivation.
Tämä mahdollistaa uutteen käytön osana leivontaprosessia ilman inaktivointia.
The rye malt extract increased bread firmness and flavor and aroma were improved.
Uutelisäys paransi leipien makua ja aromia.
The inactivated extract increased bread crumbliness.
Jos uutetta käytettiin inaktivoituna, leipien murenevuus kasvoi.
This can possibly be explained by the low pH inhibiting the amylases together with high gelatinization temperature of oat starch.
Tähän vaikutti ilmeisesti taikinan alhainen pH, joka inhiboi alfa-amylaasia, ja kauratärkkelyksen korkea liisteröitymislämpötila, jolloin entsyymien inaktivoituminen paiston aikana tapahtui ennen kuin tärkkelys tuli alttiiksi liialliselle pilkkoutumiselle.
Dough viscosity was measured to show partial hydrolyzation of beta-glucan due to enzyme activity.
Taikinoiden viskositeetti mitattiin tarkoituksena seurata beetaglukaanin hydrolyysiä.
Rye malt flour of high enzyme activity was used to prepare a sourdough enabling degradation of rye prolamins, harmful to celiac patients.
Ruismaltaan entsyymien annettiin pilkkoa keliaakikolle haitallisia rukiin prolamiineja hapantaikinaprosessissa.
In the experimental part the effect of an extract prepared from rye malt sourdough on dough viscosity and oat bread quality was studied in order to develop technology to good quality rye flavored oat bread.
Kokeellisessa osiossa tutkittiin ruismallashapantaikinasta valmistetun uutteen vaikutusta kaurataikinan viskositeettiin ja kauraleivän ominaisuuksiin.
Part of the extract was heated for enzyme inactivation to compare the effects of the enzyme active and inactive extracts on oat dough and bread.
Leivontakokeisiin käytettiin entsyymiaktiivista ja kuumentamalla inaktivoitua uutetta.
The results suggest that the production of good quality rye flavored oat bread is technologically possible when using an enzyme active extract.
Tutkimuksessa kehitetyn teknologian avulla oli mahdollista valmistaa hyvänlaatuinen, rukiinmakuinen kauraleipä myös ilman että uutteen entsyymit inaktivoitiin keittämällä.
The literature review focused on the composition of oats along with wheat-free oat baking technology.
Tutkielman kirjallisuuskatsauksessa tarkasteltiin kauran leivontateknologisia ominaisuuksia, entsyymiaktiivista leivontaa ja ruismaltaan hyödyntämistä vähägluteenisessa leivonnassa.