natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Using the latter feature set would allow for an end-to-end model, significantly simplifying the overall process.
Jälkimmäisten piirteiden käyttö mahdollistaisi päästä-päähän -mallien käyttämisen, mikä yksinkertaistaisi kokonaisprosessia merkittävästi.
It was also observed that the presence of a secondary stress made it more difficult to detect the primary stress.
Tutkimuksessa havaittiin myös, että sivupainon läsnäolo vaikeutti pääpainon tunnistamista.
It is possible that the datasets were too small to enable training end-to-end models.
On mahdollista, että käytetyt datajoukot olivat liian pieniä päästä-päähän -mallien opettamista varten.
The purpose was to compare two sets of features: a set of prosodic features making use of existing speech recognition technologies, and simple spectral features.
Tarkoitus oli vertailla kahdenlaisia piirteitä: joukkoa prosodisia piirteitä, jotka hyödyntävät olemassa olevia puheentunnistusteknologioita, ja yksinkertaisia äänen spektriin perustuvia piirteitä.
Lexical stress is an integral part of English pronunciation.
Sanapaino on olennainen osa englannin kielen ääntämistä.
Methods that can automatically recognize lexical stress in spoken audio can be used to help English learners improve their pronunciation.
Menetelmiä, joilla sanapaino voidaan automaattisesti tunnistaa puheesta, voidaan käyttää apuna englannin oppijoiden ääntämisen parantamisessa.
The problem was formulated as one of locating the primary stress, the most prominently stressed syllable in the word, in an isolated word.
Ongelma esitettiin muodossa, jossa tarkoitus oli löytää pääpainon sijainti, eli sanan voimakkaiten erottuva tavu, yksittäisestä sanasta.
This thesis evaluated lexical stress recognition methods based on recurrent neural networks.
Tämä diplomityö arvioi takaisinkytkeytyviin neuroverkkoihin perustuvia menetelmiä sanapainon tunnistukseen.
The results show that models using the prosodic features outperform models using the spectral features.
Tulosten mukaan prosodisia piirteitä käyttävät mallit suoriutuvat tehtävästä paremmin kuin äänen spektriin perustuvia piirteitä käyttävät mallit.
Datasets of both native and non-native speech were used in the experiments.
Tutkimuksessa käytettiin dataa sekä englantia äidinkielenään että ei-äidinkielenään puhuvilta.
The difference between the two was particularly stark on the non-native dataset.
Erot olivat erityisen suuria datajoukossa, joka koostui englantia ei-äidinkielenään puhuvien puheesta.
The command of lexical stress has an effect on the perceived fluency of the speaker.
Sen osaaminen vaikuttaa puhujan havaittuun sujuvuuteen, ja se toimii vihjeenä sanojen tunnistamiselle.
The research consists of four substudies published in 2003–2008.
Tutkimus koostuu neljästä osatutkimuksesta, jotka on julkaistu vuosina 2003–2008.
When speaking of need, they may mean "need proper", the need for services or the need for resources.
Tarpeesta puhuttaessa voidaan tarkoittaa "varsinaista tarvetta", palveluiden tarvetta tai resurssien tarvetta.
Firstly, the concept of need applied by the occupational health care is difficult and ambiguous.
Ensinnäkin työterveyshuollon käyttämä tarpeen käsite on vaikea ja epäselvä.
With these tools, the workplace was viewed and structured as changing activity.
Välineiden avulla työpaikka hahmotettiin ja jäsennettiin muuttuvana toimintana.
The research approach was qualitative and the theoretical frame of reference used was developmental work research and the activity theory underlying it.
Tutkimusote oli laadullinen ja tutkimuksen teoreettisena viitekehyksenä käytettiin kehittävää työntutkimusta ja sen taustana olevaa toiminnan teoriaa.
However, the broad scope of activity and integration with client company processes required by occupational health care norms did not become a reality in the 1990s and 2000s; instead, occupational health care focused on individuals.
Työterveyshuoltonormien edellyttämä työterveyshuollon laaja-alainen toiminta ja integrointi asiakasorganisaatioiden prosesseihin eivät kuitenkaan toteutuneet 1990- ja 2000-luvulla, vaan työterveyshuollon toiminta kohdistui yksilöihin.
Secondly, the information systems used by the occupational health care did not support the systematic processing of information accumulated (from workplace visits, health examinations, meetings, visits to physicians); consequently, the information could not be used appropriately in collaboration situations and in activity at each workplace.
Toiseksi työterveyshuollon tietojärjestelmät eivät tukeneet työterveyshuollolle kertyneen tiedon (työpaikkakäynnit, terveystarkastukset, neuvottelut, sairausvastaanotto) systemaattista käsittelyä, joten kertynyttä tietoa ei pystytty kunnolla hyödyntämään yhteistyötilanteissa ja työpaikkatasoisessa toiminnassa.
Due to a perspective based on health, illness or risks, it was also difficult for the occupational health care to generate information to support workplaces in solving problems (especially of a psychosocial nature) and in developing the workplaces’ own activity.
Terveys-, sairaus- tai riskilähtöisen näkökulman perusteella työterveyshuollon oli myös vaikea tuottaa sellaista tietoa, joka olisi tukenut työpaikkoja ongelmien (erityisesti psykososiaalisten ongelmien) ratkaisemisessa ja työpaikan oman toiminnan kehittämisessä.
The tools used by the occupational health care in workplace needs assessment and the operation models applied on collaboration with the clients may, at least in part, explain why the occupational health care unit found it difficult to base its activity on the needs of the client organisation.
Työterveyshuollon käyttämät työpaikkojen tarpeiden arviointivälineet ja asiakasyhteistyön toimintamallit voivat ainakin osittain selittää, miksi työterveysyksikön oli vaikea ottaa toiminnan perustaksi asiakasorganisaatioiden tarpeita.
This enabled the various actors from the workplace and the occupational health care to formulate a shared object and, instead of simply listing problems, generated information on the emergence of problems and concrete proposals for solving psychosocial problems.
Tämä mahdollisti yhteistyötilanteissa yhteisen kohteen luomisen työpaikan eri toimijoille ja työterveyshuollolle eikä johtanut vain ongelmien luettelointiin, vaan tuotti tietoa ongelmien synnystä ja konkreettisia ehdotuksia psykososiaalisen ongelman ratkaisemiseksi.
Thirdly, due to the needs assessment tools used by the occupational health care, the workplace was viewed as consisting of exposure agents or as exposed employees suffering from chronic or acute illnesses and managing their lifestyles in varying ways.
Kolmanneksi työterveyshuollon käyttämien tarpeiden arviointivälineiden kautta työpaikka jäsentyi altisteiksi tai altistuviksi, akuutteja tai kroonisia sairauksia sairastaviksi ja eri tavoin elintavoistaan huolehtiviksi työntekijöiksi.
The research findings show that the activity of occupational health care units at municipal health care centres expanded up to the 1990s.
Tutkimuksen tulosten perusteella terveyskeskuksen työterveyshuoltoyksikön toiminta laajeni aina 1990-luvulle asti.
The activity of occupational health care is based on an assessment of the needs of the workplace.
Työterveyshuollon toiminta perustuu työpaikan tarpeiden arviointiin.
Viewing a workplace simply as a collection of exposure agents or work load factors (or illnesses) does not support the workplace and the occupational health care in forming a joint and shared object of the workplace needs.
Työpaikan jäsentäminen pelkästään altisteiksi tai kuormitustekijöiksi (tai sairauksiksi) ei tue sitä, että yhteistyötilanteissa työpaikan tarpeista muodostettaisiin työpaikan ja työterveyshuollon yhteinen jaettu kohde.
The research focused on one unit of occupational health care at a municipal health care centre and on the client companies of the unit.
Tutkimus kohdistui yhteen terveyskeskuksen alaiseen työterveyshuoltoyksikköön ja sen asiakasyrityksiin.
The second substudy examined the needs assessment carried out at workplaces and the collaboration between occupational health care and the workplace during contract negotiations.
Toisessa osatutkimuksessa selvitettiin työpaikan tarpeiden arviointia ja työterveysyksikön ja työpaikan yhteistyötä sopimusneuvottelussa.
The collaboration between occupational health care services and workplaces in workplace needs assessment
Työterveyshuollon ja työpaikan yhteistyö työpaikan tarpeiden arvioinnissa
The third substudy assessed the tools used by the occupational health care service in workplace needs assessment and in collaboration, and the fourth substudy tested the use of tools provided by developmental work research in workplace needs assessment.
Kolmannessa osatutkimuksessa arvioitiin työterveyshuollon käytössä olevia työpaikan tarpeiden arviointi- ja yhteistyövälineitä ja neljännessä osatutkimuksessa kokeiltiin kehittävän työntutkimuksen välineitä työpaikan tarpeiden arvioinnissa.
The objective of the research was to examine and develop the collaboration between workplaces and occupational health care services in workplace needs assessment.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää ja kehittää työpaikkojen ja työterveyshuollon yhteistyötä työpaikkojen tarpeiden arvioinnissa.
Due to its ambiguity, the concept of need also fails to provide a framework for what the actors from the workplace and the occupational health care should discuss when coming together for needs assessment.
Epäselvä tarve-käsite ei luo kehikkoa sille, mistä asiakasyhteistyötilanteissa pitäisi tarpeita arvioitaessa keskustella työpaikan ja työterveyshuollon toimijoiden kesken.
The research examined the tools of developmental work research in workplace needs assessment.
Tutkimuksessa kokeiltiin kehittävän työntutkimuksen välineitä työpaikan tarpeiden arvioinnissa.
Furthermore, the concept of need applied by the occupational health care gives different weights to the perspectives of the workplace as client and of the occupational health care itself.
Työterveyshuollon tarve-käsite ei myöskään kohtele työpaikka-asiakkaan ja työterveyshuollon näkökulmia tarpeisiin tasavertaisesti.
The first substudy examined the changes and contradictions in the work of an occupational health care unit at a municipal health care centre.
Ensimmäisessä osatutkimuksessa selvitettiin terveyskeskuksen työterveysyksikön työn muutosta ja kehitysjännitteitä.
The analysis is divided into two parts.
Analyysi on jaettu kahteen osaan.
The afore-described curvilinear effect of party identification also holds sway when data on Swedish elections is used and is in line with the results reported by Adams, Merrill and Grofman (2005) when applying the same algorithm of voting to French politics.
Edellämainittu puoluesamastumisen kurvilineaarinen vaikutus pitää myös paikkansa kun tarkastellaan Ruotsin vaaliaineistoa, ja vastaa tuloksia, jotka Adams, Merrill ja Grofman (2005) ilmoittivat sovellettaessa samaa äänestysalgoritmia Ranskan politiikkaan.
Under probabilistic voting it is shown that party identification has a curvilinear effect on Finnish parties Nash equilibrium positions; low levels of party identification lead to strong centripetal competition; medium levels of party identification lead to less strong centripetal competition; high levels of party identification bring the competition back to strong centripetal outcomes.
Probabilistisen äänestämisen kohdalla osoitetaan, että puoluesamastumisella on kurvilineaarinen vaikutus suomalaisten puolueiden Nashin tasapainotiloihin: vähäinen puoluesamastumisen aste johtaa vahvaan keskihakuiseen kilpailuun, keskivahva puoluesamastuminen johtaa vähemmän vahvaan keskihakuiseen kilpailuun ja korkea puoluesamastuminen vie kilpailun takaisin vahvasti keskihakuisiin tuloksiin.
The second part assumes that voters decisions are probabilistic in the sense that their utilities are perturbed by unmeasured components that render their decisions uncertain from the parties perspectives.
Toisessa osassa oletetaan, että äänestäjien päätökset ovat probabilistisia, sillä heidän päätöksiinsä vaikuttavat määrittelemättömät tekijät, jotka tekevät heidän päätöksistään epävarmoja puolueiden näkökulmasta.
Under deterministic voting it is shown by means of a simulation analysis, that parties have incentives to present different optimal positions when party identification affects the voting and when it does not.
Deterministisen äänestämisen kohdalla käytetään simulaatioanalyysiä, jonka avulla osoitetaan, että puolueilla on kannustimena hakea erilaisia optimaalisia positioita silloin kun puoluesamastuminen vaikuttaa äänestämiseen kuin silloin, kun se ei vaikuta.
The first part assumes that voters vote with certainty or deterministically for the party of choice on the grounds of proximity and party identification.
Ensimmäisessä osassa oletetaan, että äänestäjät äänestävät valitsemaansa puoluetta varmuudella tai deterministisesti läheisyyden ja puoluesamastumisen perusteella.
Contrary to the spatial tradition, the Michigan school of voting professes that voters do not take rational decisions on the grounds of policy issue proximity but vote for the party that they feel psychologically close to, meaning the party of identification.
Vastoin spatiaalista perinnettä Michiganin koulukunnan mukaan äänestäjät eivät äänestä rationaalisesti poliittisiin asiakysymyksiin perustuen, vaan antavat äänensä puolueelle, jota kokevat olevansa psykologisesti lähinnä, eli puoluetta, johon he samastuvat.
According to the proximity theory of voting, if parties and voters can all be represented on the same policy issue dimension, voters will vote for the party that stands closest to their policy issue position.
Äänestämisen läheisyysteorian mukaan mikäli puolueet ja äänestäjät ovat edustettuina samassa poliitiikkadimensiossa, äänestäjät äänestävät puoluetta, joka on lähinnä heidän positioitaan asiakysymyksissä.
Relying on Adams, Merrill and Grofman (2005) work that reconciles the above-mentioned traditions of voting, the thesis at hand shows the effect that a psychological characteristic such as party identification imparts on parties rational strategies to locate their optimal positions on the policy issue dimension.
Adams, Merrill ja Grofman (2005) yhteensovittavat yllämainitut äänestysperinteet teoksessaan, johon tukeutuen tämä väitöskirja osoittaa vaikutuksen, joka puoluesamastumisen kaltaisella psykologisella ominaisuudella on rationaalisiin strategioihin, joilla puolueet hakevat optimaalisia paikkojaan politiikkadimensiossa.
Applying spatial model techniques to survey data on real elections this work also shows the extent to which voters decisions in Finland are based on long-term psychological characteristics such as party identification as opposed to left and right policy orientation; whether Nash equilibrium positions exist in the case of Finland and Sweden and how the characteristics of such equilibrium configurations compare with previous empirical studies; the extent to which party identification and left and right policy orientation affects parties expected vote share; why Finnish parties with large partisan constituencies have electoral incentives to move centripetally on the policy issue dimension; whether there is a similarity between Finnish parties policy issue positions in 2007 with their Nash equilibrium configurations; and whether Finnish voters perceptions of parties left and right positions in 2007 are shaped by the psychologically based concept of projection.
Se osoittaa missä määrin puoluesamastuminen ja poliittinen suuntautuminen vasemmisto-oikeisto -akselilla vaikuttavat puolueiden odotettuun äänisaaliiseen ja miksi suuren puolueeseen samastuneen äänestäjäkunnan omaavilla suomalaisilla puolueilla on kannustin keskihakuisuuteen politiikkadimensiossa, sekä osoittaa onko suomalaisten puolueiden asiakysymyksissä ottamissa positioissa vuonna 2007 samankaltaisuuksia niiden Nashin tasapainotilojen kanssa.
The ways in which the Finnish authorities attempt to stress the best interests of children in general do not necessarily coincide with the ways in which the boys and their transnationally dispersed families see their situation.
Teos käsittelee myös suomalaisia hyvinvointivaltion toimijoita, jotka perustelevat toimintaansa lapsen edun näkökulmasta usein irrallaan poikien omien turva- ja perheverkostojen näkemyksistä.
This research is a contribution to anthropology of transnationalism, and indicates how from this perspective the processes of maturing, people s ability to define their personhood and sense of belonging can be understood as negotiations or clashes between the local and the transnational.
Kirja perustuu etnografiseen tutkimukseen, jossa on useiden vuosien ajan seurattu somalipoikien arkea ystävyyttä, perhe- ja viranomaissuhteita sekä liikettä kaupungin julkisissa tiloissa.
Although my focus in the project is primarily on the life histories and experiences of approximately 20 young men between the ages of 16-20, I have also directed my attention to the governmental actors such as educational authorities and immigration experts in Finland.
Kirjassa aukeaa monisyinen jännite poikien omien kokemusten ja hyvinvointivaltiollisten sekä mediasta aukeavien tulkintojen välille.
Thus, this study connects the processes of border crossing to the biopolitics of maturing, its encompassing character and related acts of resistance.
Kirja arvioi sitä, mitä monikulttuurisuus suomalaisessa yhteiskunnassa merkitsee, tai miten sitä poliittisesti käsitellään.
The data was analyzed statistically.
Aineisto analysoitiin tilastollisesti.
The research process followed the main ethical principles and standards declared in the World Medical Association Declaration of Helsinki.
Tutkimusprosessi seurasi Maailman lääkäriliiton Helsingin julistuksessa linjattuja eettisiä periaatteita.
The study was divided into two main phases (systematic literature review and empirical research).
Tutkimus jakautuu kahteen päävaiheeseen (systemaattinen kirjallisuuskatsaus ja empiirinen tutkimus).
Permissions to use the respective instruments were granted from the copyright holders.
Mittareiden käyttöön kysyttiin lupa niiden tekijänoikeuksien haltijoilta.
In Phase 2, a quantitative descriptive cross-sectional design study was carried out.
Toisessa vaiheessa toteutettiin kvantitatiivinen kuvaileva poikittaistutkimus.
Power and its exercise is incorporated into the concept of empowerment.
Valta ja vaikuttaminen liittyvät voimaantumisen käsitteeseen.
These correlations were statistically significant, however, most of them were weak.
Yhteydet olivat tilastollisesti merkittäviä mutta heikkoja.
This study offers implications for practice, management, education and future research.
Tutkimustulokset ovat merkittäviä käytännön työn, johtamisen, koulutuksen ja lisätutkimuksen näkökulmista.
The study data was collected in seven state-funded university and general level hospitals among nurse managers (n=193).
Aineisto kerättiin osastonhoitajilta seitsemässä julkisrahoitteisessa yliopistollisessa sairaalassa tai yleissairaalassa (n=193).
The data was collected by way of a self-administered questionnaire that consisted of four parts: demographic and work-related questions, the Conditions of Work Effectiveness Questionnaire-II for structural empowerment, the Work Empowerment Questionnaire for psychological empowerment, with power related items at unit level and the Manager’s Activity Scale at organizational level, and the Organizational Social Context measurement system.
Kyselyssä oli neljä osaa: demografiset ja työhön liittyvät kysymykset, rakenteellista voimaantumista mittaava The Conditions of Work Effectiveness Questionnaire-II -kysely sekä psykologista voimaantumista mittaava Work Empowerment Questionnaire -kysely, vaikutusvaltaa kuvaavat kysymykset yksilötasolla sekä organisaation tasolla (Manager Activity Scale), sekä Organizational Social Context -mittari.
In addition, it is important to provide nurse managers with opportunities to grow professionally and to apply new knowledge and skills in order to work effectively and experience professional power.
Osastonhoitajille tulisi lisäksi tarjotamahdollisuuksia ammatilliseen kasvuun ja uuden tiedon ja taitojen soveltamiseen, jotta he voivat työskennellä tehokkaasti ja kokea ammatillista voimaantumista.
Nurse managers need to have power in order to achieve their personal and organizational goals.
Osastonhoitajilla on oltava vaikutusvaltaa, jotta he voivat saavuttaa sekä henkilökohtaisia tavoitteitaan että organisaation tavoitteita.
Power-seeking strategies should be adopted in order to increase self-confidence in nurse managers.
Organisaatiot tarvitsevat voimaantumisstrategioita lisäämään osastonhoitajien itseluottamusta.
The differences in morale were significant at both team and organization level.
Moraalissa oli merkittäviä eroja sekä tiimien että organisaatioiden tasolla.
The role of chief nurses/directors of nursing is vital for nurse managers, as they should create and empowering working environment.
Johtavien ylihoitajien/ylihoitajien rooli on ratkaiseva osastonhoitajien työssä, sillä heidän tehtävänään on luoda voimauttava työympäristö.
In addition, structural and psychological empowerment correlated with both unit and organizational level power.
Rakenteellinen että psykologinen voimaantuminen olivat lisäksi yhteydessä vaikutusvaltaan sekä yksikön että organisaation tasolla.
Furthermore, there has been an interest in research on organizational issues, e.g. organizational culture and climate, that shape the organization and provide a complex understanding of organizational factors such as empowerment.
Tutkijat ovat kiinnittäneet huomiota myös organisaation rooliin, kuten siinä vallitsevaan kulttuuriin ja ilmapiiriin, sillä ne vaikuttavat organisaation toimintaan ja auttavat ymmärtämään monipuolisemmin organisatorisia tekijöitä kuten voimaantumista.
This study offers a general and valuable view of the topic, however, other research alternatives would be beneficial to further explore the experiences and perceptions of nurse managers regarding the phenomena of empowerment and Organizational Social Context.
Tämä tutkimus tarjoaa arvokkaan näkökulman aiheeseen yleisellä tasolla, mutta uusia tutkimuksellisia lähestymistapoja tarvitaan, jotta osastonhoitajien kokemuksia ja käsityksiä voimaantumisesta organisaation toimintaympäristössä voidaan ymmärtää paremmin.
The overall purpose of this study was to explore how empowered nurse managers were, and the connection of empowerment to power issues and the Organizational Social Context (organizational culture, organizational climate, and morale).
Tämän tutkimuksen päätavoite oli tutkia osastonhoitajien voimaantumisen määrää ja suhdetta vaikutusvaltaan ja organisaation sosiaaliseen kontekstiin (kulttuuri, ilmapiiri ja moraali).
It was revealed that nurse managers were moderately or highly structurally and psychologically empowered.
Tutkimusten mukaan osastonhoitajat kokivat olevansa joko kohtalaisen tai erittäin rakenteellisesti ja psykologisesti voimaantuneita.
They were divided/grouped into teams (n=22) based on their clinical nursing area, and also in regard to their common daily tasks undertaken in the organization in collaboration with chief nurses/directors of nursing.
Osastonhoitajat jaettiin ryhmiin erikoisaloittain (n=22) sekä sen mukaan,toimivatko he päivittäisessä työssään organisaatiossa yhteistyössä tietyn johtavan ylihoitajan alaisuudessa.
Thus, being empowered plays an important role in providing nursing leadership, as it enables nurse managers to perform their everyday tasks more effectively and in a meaningful way.
Voimaantuminen on tärkeässä roolissa hoitotyön johtamisessa, sillä se mahdollistaa osastonhoitajille tehokkaan ja merkityksellisen työskentelyn.
Several correlations were found between organizational culture and climate, and empowerment.
Organisaatiokulttuurin ja -ilmapiirin ja toisaalta voimaantumisen välillä havaittiin useita merkittäviä yhteyksiä.
A few background factors correlated with both structural and psychological empowerment.
Muutamat taustatekijät korreloivat sekä rakenteellisen voimaantumisen että psykologisen voimaantumisen kanssa.