natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The main result of the study is that people wish to discuss euthanasia and are eager to share their views about it in order to protect their value territory that shelters the dying human body.
Eutanasia ei ole irrallinen siitä keskustelevien ihmisten kokemuksista, vaan kietoutuu läheisesti erilaisia hyväksyttyinä tai torjuttuina pidettyjä kuolemisen tapoja koskeviin arvoihin, joita pyritään suojelemaan.
Whether people are for or against euthanasia, the human body is central in the classifications and metaphors concerning the images of a good and bad death.
Myös henkilökohtaisen elämän kuolemamuistot voivat olla perusteena eutanasian tietynkaltaiselle käsitteellistämiselle ja vaikuttavat näin käsityksiin erilaisista hyviksi tai huonoiksi mielletyistä kuolemisen tavoista.
Among religious specialists, euthanasia is opposed and seen as an inappropriate way of dying because the idea of a human being taking too much power of self-determination in the face of death is viewed as threatening and violating the religious moral code that forbids killing and keeps things in their right place.
Uskonnollisille spesialisteille tärkeitä taas ovat teologiset näkökohdat, joista käsin eutanasia näyttäytyy vieraana ja omaan maailmanjäsennykseen sopimattomana kuolemisen tapana.
An often expressed fear is the possibility of falling into dependence upon the care of other people and not being able to control one s own life.
Lääkäreiden keskuudessa keskeinen huolenaihe on mahdollisimman hyvä kuolemisen hallinta.
These experiences affect the cultural images of euthanasia.
Huomio kiinnittyy tutkimuksessa erilaisiin tilannesidonnaisiin kuolevaa ihmisruumista koskeviin kulttuurisiin käsityksiin.
The study material consisted of 323 patients with GOO or CRO treated at Meilahti Hospital between January 1998 and December 2010.
Aineisto koostui 323 potilaasta, jotka oli hoidettu HUS, Meilahden sairaalassa vuosien 1998-2010 välillä pahanlaatuisen mahasuolikanavan ylä- tai alaosan tukoksen vuoksi.
Of the complications, 67% occurred for patients with DS or Crohn`s disease strictures.
Jopa 2/3 komplikaatiosta aiheutui potilaille, joilla tukoksen syynä oli paksusuolen divertikuloosi eli umpipussitauti tai Crohnin tauti.
In multivariate survival analysis, independent prognostic factors were age, BMI, pre-procedure GOOSS, PR as treatment modality, and chemotherapy.
Mahasyöpäpotilaat, joille tehtiin mahalaukun osapoisto tukoksen vuoksi elivät pisimpään ja monimuuttuja-analyysissä mm. potilaan syömiskyky ja mahalaukun osapoistoleikkaus hoitomenetelmänä olivat itsenäisiä ennustekijöitä elinajan suhteen.
The aim of this work was to evaluate the results of endoscopic stenting (ES) in GOO and CRO.
Tutkimuksessa selvitettiin stenttihoidon soveltavuutta ja tuloksia mahasuolikanavan tukoksien hoidossa.
Pancreatic cancer and gastric cancer are the most common causes for GOO.
Haima- ja mahasyöpä ovat yleisimmät syyt mahasuolikanavan yläosan tukoksille ja paksusuolisyöpä mahasuolikanavan alaosan tukoksille.
PR seems to provide survival benefit, and should be considered as a treatment option for patients fit for surgery.
Mahalaukun osapoistoa tulisi harkita tukoksen hoitona leikkaukseen soveltuvilla mahasyöpäpotilailla mahdollisen elinaikahyödyn vuoksi.
A higher clinical failure rate is associated with palliative stenting for ECM than for CRC.
Stenttaus oli tehokas pahanlaatuisen paksusuolitukoksen oireenmukaisena hoitona, mutta tukos laukesi harvemmin, jos sen aiheuttajana oli muu kuin paksusuolisyöpä.
In study I, a median GOOSS (gastric outlet scoring system) improved significantly from 0 to 2 after stenting, and 73% of the patients managed with one stenting procedure until death.
Sen sijaan suoliliitoksen ahtaumien hoidossa stenttihoidolla saavutettiin hyvä hoitotulos 63%:lla potilaista.
Self-expanding metal stents (SEMS) have become an alternative for surgery in GOO and CRO.
Endoskooppinen metalliverkkoproteesi- eli stenttihoito on vaihtoehto leikkaukselle tukoksen hoitona.
Gastric outlet obstruction (GOO) is a preterminal event in incurable malignancies of the gastrointestinal tract.
Stenttaus on hyvä menetelmä mahasuolikanavan yläosan tukoksien hoidossa.
In advanced gastric cancer and GOO, SEMS is a treatment of choice for patients unfit for surgery.
Hyvänlaatuisen paksusuolitukoksen stenttihoitoon liittyy paljon sairastavuutta, mutta valikoiduille suoliliitosahtauma-potilaille stenttihoito voi olla hyödyllinen.
The study IV population comprised 101 patients with malignant CRO, and of these 11 were stented as a bridge to surgery.
Suoliliitos suunnitellussa syöpäleikkauksessa onnistui 90%:lle potilaista, joiden akuutti tukos oli laukaistu stenttillä ennen suunniteltua syöpäleikkausta.
In study II, ES resulted in a more rapid improvement in oral intake and a shorter hospital stay than GJ or PR.
Stenttihoitoa voidaan käyttää akuutin paksuolitukoksen laukaisuun ennen suunniteltua leikkausta tai tukoksen oireenmukaiseen hoitoon levinneen syövän yhteydessä.
Of diverticular strictures (DS), 30% were resolved with SEMS.
Yleensä mahasuolikanavan tukokset on hoidettu leikkaamalla.
The state’s benefits from the employment perspective seem to be asserted, but impermanently.
Valtion saama hyöty työllisyysnäkökulmasta näyttää toteutuneen, mutta kestämättömästi.
Mining Compensation in Finland’s Mining Act (621/2011) and International Comparison of Mineral Royalties
Louhintakorvaukset Suomen kaivoslaissa (621/2011) ja kaivosrojaltien kansainvälinen vertailu
According to the findings, the area based mining compensation is sufficient in northern Finland, but not without fail in central and southern Finland.
Tulosten perusteella voidaan todeta, että kaivospiirimaksut ovat riittävät Pohjois-Suomessa, mutta eivät välttämättä enää Etelä- ja Keski-Suomessa.
The countries selected to the international comparison were ones that had placed well in the Fraser Institute Survey of Mining Companies.
Kansainvälinen vertailu tehtiin maista, jotka sijoittuivat hyvin Fraser Instituten kaivosmaavertailussa.
The study familiarizes the reader with the economic theory of non-renewable resources and royalties, the different royalty types and their ability to serve varying objectives, the economic problems related to the rule of capture and the potential negative effects to a country’s economy from non-renewable resources.
Tutkimus tutustuttaa lukijan uusiutumattomien luonnonvarojen talousteoriaan ja siitä johdettuun rojaltien teoriaan, erilaisiin rojaltien määräytymisperusteisiin ja niiden kykyyn palvella eri tahojen tavoitteita, valtausperiaatteen taloustieteellisiin ongelmiin sekä uusiutumattomien luonnonvarojen potentiaalisiin negatiivisiin taloudellisiin vaikutuksiin.
The study aims to answer how the Finnish Mining Act secures the landowner’s economic interests from both land use and mineral extraction, how the state benefits from mining and what are it’s costs and how Finland is placed in an international comparison of mineral royalties.
Tutkimus pyrkii vastaamaan siihen, miten Suomen kaivoslaki turvaa maanomistajan taloudellisen hyödyn niin maan käytöstä kuin mineraalien hyödyntämisestä, miten valtio hyötyy kaivostoiminnasta ja minkälaisia kustannuksia siitä syntyy sekä miten Suomi sijoittuu kansainvälisessä vertailussa louhintakorvausten osalta.
The study also takes a look at the Finnish mining industry and it’s working environment.
Tutkimuksessa luodaan myös katsaus Suomessa harjoitettavaan kaivosteollisuuteen sekä sen edellytyksiin.
The benefits from mining to the state were assessed from the employment objectives of the mining act and from overviewing the costs of promoting the mining industry.
Valtion saamaa hyötyä arvioitiin lainsäädännön elinkeinotavoitteiden näkökulmasta sekä luomalla katsaus kaivostoiminnan edistämisen kustannuksiin.
The production based mining compensation was assessed by comparing the current level to the level of the previous mining act derived from different sources.
Tuotantoperusteisen louhintamaksun riittävyyttä puolestaan arvioitiin vertaamalla nykyistä tasoa eri lähteistä johdettuun vanhan kaivoslain aikaiseen tasoon.
The royalty practices of each country were sought from their mining legislation and applied to two differently performing Finnish mines according to their public records.
Näiden maiden kaivoslainsäädännöistä selvitettiin rojaltien määräytymisperusteet ja niitä sovellettiin kahden tulokseltaan erilaisen Suomessa toimivan kaivoksen julkisiin tietoihin.
The sufficiency of mining compensation from land use was assessed by comparing the discounted area based compensation to the bare land value of forests in different heat summation zones.
Maanomistajalle maksettavan korvauksen riittävyyttä arvioitiin maan käytön osalta vertaamalla nykyhetkeen diskontattuja kaivospiirimaksuja metsän paljaan maan arvoon eri lämpösumma-alueilla.
Nevertheless, there has been improvement from the previous mining act regarding both area based and production based mining compensation.
Lainsäädännön uudistus kuitenkin paransi maanomistajan asemaa sekä alue-, että tuotantoperusteisten korvausten osalta.
The objective of this master’s thesis is to assess the sufficiency of mining compensation payable to the landowner according to Finland’s Mining Act and compare mineral royalties in selected developed countries.
Tämän pro gradu-tutkimuksen tavoite on arvioida Suomen kaivoslaissa määrättyjen louhintakorvausten riittävyyttä taloustieteen näkökulmasta sekä vertailla louhintakorvauksia muissa kehittyneissä maissa sovellettaviin käytäntöihin.
Findings from the international comparison imply that mining compensations in Finland are equivocally from the smaller side of the comparison.
Maavertailun tuloksena Suomessa maksettavat louhintakorvaukset ovat vertailun pienemmästä päästä, mutta eivät yksiselitteisesti.
Third interesting finding was a new disease for science which activated when the water temperature rose.
Kolmas mielenkiintoinen löytö oli tieteelle uusi sairaus, joka aktivoitui lämpötilan noustessa.
I named this disease to Red Carapace Disease (RCD).
Nimesin sairauden punaisen selkäkilven sairaudeksi (Red Carapace Disease, RCD).
Acidification has been a big problem for many crustaceans, invertebrates and fishes for several decades.
Happamoitumien on ollut suuri ongelma monille äyriäisille, hyönteisille sekä kaloille jo useita vuosikymmeniä.
Thus, a small increase in water salinity seems to have a positive impact on the growth of this short-lived species.
Näin ollen vähäisellä veden suolapitoisuudella näyttäisi olevan positiivinen vaikutus tämän lyhytikäisen lajin kasvuun.
The L. arcticus respiration activity was tested at different temperatures (3.5, 10, 16.5, 20, 25 and 30 °C).
L. arcticus lajin hengitysaktiivisuutta mitattiin eri lämpötiloissa (3,5; 10; 16,5; 20; 25 ja 30 °C).
The results show that L. arcticus is clearly adapted to live in cold water and have a temperature optimum at +10 °C.
Tulokset osoittivat, että L. arcticus on selvästi sopeutunut elämään kylmissä vesissä ja sen lämpötila optimi on 10 °C.
The survival of L. arcticus was strongly related to: (1) the water pH, (2) total organic carbon (TOC) and pH interaction, (3) the water temperature and (4) the water salinity.
L. arcticus lajin selviytyminen oli voimakkaasti yhteydessä: (1) veden pH-arvoon, (2) orgaanisen hiilen kokonaismäärän (TOC) ja pH:n yhteisvaikutukseen, (3) veden lämpötilaan sekä (4) veden suolapitoisuuteen.
The observations from natural populations supported the hypothesis that the size of the animals increases considerably in low 1.5 ‰ salt concentrations.
Havainnot luonnon populaatioista tukivat hypoteesia, että eläinten koko kasvaa huomattavasti matalassa 1,5 ‰:n suolapitoisuudessa.
Water pH and TOC values should be monitored in these ponds and the input of acidifying substances in ponds should be prevented.
Veden pH ja TOC arvoja tulisi tarkkailla näissä lammissa ja happamoittavien aineiden pääsy lampiin tulisi estää.
Current global circulation models predict 2–2.4 °C increase in summer temperatures on Spitsbergen, Svalbard, Norway.
Maailmanlaajuinen ilmastomalli ennustaa 2–2,4 °C nousua kesälämpötiloihin Huippuvuorilla Norjassa.
This High Arctic crustacean lives in ponds between the Arctic Ocean and glaciers, where the marine environment has a strong impact on the terrestrial and freshwater ecosystems.
Tämä arktisten alueiden äyriäinen elää lammissa Jäämeren ja jäätiköiden välissä, missä merellisellä ympäristöllä on voimakas vaikutus maa- ja vesiekosysteemeihin.
Lepidurus arcticus (Pallas, 1793) is a keystone species in High Arctic ponds, which are exposed to a wide range of environmental stressors.
Lepidurus arcticus (Pallas, 1793) on avainlaji arktisissa lammissa, joissa se on altistunut useille ympäristön stressitekijöille.
L. arcticus populations seem to have the capacity to respond to the ongoing climate change on Spitsbergen.
L. arcticus populaatioilla vaikutti olevan kyky reagoida meneillään olevaan ilmastonmuutokseen Huippuvuorilla.
A slight drop (0.1–1.0) in pH values can wipe out these L. arcticus populations.
Pieni lasku (0,1–1,0) pH:ssa voi hävittää nämä L. arcticus populaatiot.
Respiration, reproduction, olfaction, morphology, salinity and pH tolerance of the species were studied in the laboratory and several environmental parameters were measured in its natural habitats in Arctic ponds.
Lajin hengitysaktiivisuutta, lisääntymistä, hajuaistia, morfologiaa sekä suolan ja pH:n sietoa tutkitiin laboratoriossa ja useita ympäristömuuttujia mitattiin arktisista lammista.
The ecology of a freshwater crustacean : Lepidurus arcticus (Brachiopoda; Notostraca) in a High Arctic region
Makeanveden äyriäisen Lepidurus arcticus (Branchiopoda; Notostraca) ekologia arktisella alueella
Changes can be seen in the species' reproductive capacity and in the individuals' body size when comparing results with previous studies on Spitsbergen and in other Arctic areas.
Ilmastonmuutoksen aiheuttamia muutoksia voidaan nähdä lajin lisääntymistehokkuudessa ja yksilöiden koossa, kun tuloksia on vertailtu aikaisemmin Huippuvuorilla ja muilla arktisilla ja subarktisilla alueilla tehtyihin tutkimuksiin.
A slight increase in water salinity (to 1 ‰) speeded up the L. arcticus shell replacement.
Pieni nousu veden suolapitoisuudessa (1 ‰) nopeutti L. arcticus yksilöiden kuorenvaihtoa.
Thus, L. arcticus populations are probably in danger of extinction due to acidification of three ponds on Spitsbergen.
Tästä syystä L. arcticus populaatiot ovat vaarassa tuhoutua kolmesta tutkimuslammesta happamoitumisen vuoksi.
This species should be considered as stenothermal, because it seems to be able to live only within a narrow temperature range.
L. arcticus lajia tulisi pitää stenotermisenä lajina, koska se näyttää sietävän vain vähäistä lämpötilan vaihtelua.
Spitsbergen populations consisted of two major (i.e. monochrome and marbled) and several combined colour morphs.
Huippuvuorten populaatioista löytyi kaksi päävärityyppiä (yksivärinen ja marmorikuvioinen) sekä useita värityyppien yhdistelmiä.
Strong acid stress in pH 4 caused a high mortality of mature L. arcticus females.
Voimakas happamoitumisen aiheuttama stressi (pH 4) aiheutti korkeaa kuolleisuutta sukukypsissä L. arcticus naaraissa.
This thesis provides information on the ecology of this little studied species by paying particular focus on the sensitivity of L. arcticus to acidification and climate change.
Tutkielmassa selvitetään tämän vähän tutkitun lajin ekologiaa keskittyen lajin herkkyyteen happamoitumiselle ja ilmastonmuutokselle.
Effective reproduction capacity was a unique feature of the L. arcticus populations on Spitsbergen.
Tehokas lisääntyminen oli ainutlaatuinen piirre Huippuvuorten L. arcticus populaatioissa.
The critical lower limit of pH was 6.1 for the survival of this acid sensitive species.
Tämän happamoitumiselle herkän lajin kriittinen pH:n raja arvo oli 6,1.
Another interesting feature of L. arcticus on Spitsbergen was their potential to grow large, up to 39.4 mm in total length.
Toinen mielenkiintoinen piirre Huippuvuorten L. arcticus yksilöissä oli niiden kyky kasvaa kookkaaksi (jopa 39,4 mm) ja kolmanneksi populaatioissa esiintynyt kannibalismi.
L. arcticus females were able to carry more eggs (up to 12 eggs per female) than has been observed in previous studies.
Naaraat saavuttivat sukukypsyyden pienemmässä koossa ja pystyivät kantamaan enemmän munia (jopa 12 kappaletta) Huippuvuorilla kuin mitä on havaittu minkään muun alueen L. arcticus populaatioissa.
The tolerance of L. arcticius to increased water salinity was determined by a LC50 -test. No mortality occurred during the 23 day exposure at low 1–2 ‰ water salinity.
Kuolleisuutta ei havaittu matalissa 1–2 ‰ suolapitoisuuksissa 23 päivän kokeessa.
The existence of different colour morphs and the population-level differences in morphology of L. arcticus were unknown, but fascinating characteristic of this species.
Eri värimuotojen olemassaolosta tai populaatioiden välisistä morfologisista eroista ei tiedetty aikaisemmin mitään.
Study methods include both qualitative and quantitative methods.
Tutkielman metodit sisältävät sekä kvalitatiivisia että kvantitatiivisia menetelmiä.
Background analysis is based on books which were concerned with development cooperation in general.
Tausta-analyysi rakentuu kehitysyhteistyötä yleisesti käsittelevistä teoksista.
Especially small and medium-sized NGOs are highly dependent on the funding provided by the Ministry for Foreign Affairs.
Etenkin pienet ja keskisuuret kansalaisjärjestöt ovat hyvin riippuvaisia ulkoasiainministeriön tarjoamasta rahoituksesta.
Kepa's role should be strengthened and bring it more and more, particularly in small and inexperienced NGOs development.
Kepan roolia tulisi vahvistaa ja ottaa se mukaan entistä enemmän etenkin pienten ja kokemattomien järjestöjen kehittämiseen.
Dependence on the Ministry support is very strong, especially activities in developing countries would be almost impossible for many NGOs without the support of the Ministry for Foreign Affairs.
Riippuvaisuus ministeriön tuesta on kuitenkin hyvin vahvaa ja etenkin toiminta kehitysmaissa olisi lähes mahdotonta monille järjestöille ilman ministeriön antamaa tukea.
The primary methods of the thesis are qualitative and quantitative content analysis, complemented by interviews.
Ensisijaisina metodeina tutkielmassa ovat kvalitatiivinen ja kvantitatiivinen sisällönanalyysi, joita täydentävät teemahaastattelut.
The projects approved each year from 40 to 50 countries, and the regional distribution of bilateral cooperation did not appear to significantly contributed to the distribution of projects supported by the project funding, on the contrary, most of the projects carried out elsewhere than in Finland's long-term partner countries.
Hankkeita hyväksyttiin vuosittain 40–50 maahan, eikä kahdenvälisen yhteistyön alueellinen jakautuminen näytä merkittävästi vaikuttaneen hanketuella tuettujen hankkeiden jakautumiseen, vaan päinvastoin suurin osa hankkeista toteutetaan muualla kuin Suomen pitkäaikaisissa yhteistyömaissa.
Interviewed small and medium-sized organizations consider that the project support is important instrument enabling the Finnish NGOs operate in developing countries.
Haastatellut pienet ja keskisuuret järjestöt pitävät hanketukea tärkeänä tukimuotona ja instrumenttina suomalaisten kansalaisjärjestöjen toiminnan mahdollistamiseen kehitysmaissa.
Also, the amount of bureaucracy should be reduced, and smaller NGOs increasingly dwindling resources and a weak economic capacity should be taken into account for project support allocation criteria.
Myös byrokraattisuuden määrää tulisi pyrkiä vähentämään ja pienten järjestöjen yhä hupenevat resurssit ja heikko taloudellinen kapasiteetti tulisi ottaa huomioon hanketuen jakoperusteissa.
Recommendations and priorities imposed by the Ministry for Foreign Affairs will be monitored, but the Ministry is not seen to guide NGOs activities and they are allowed to operate with its own strengths and regionally where the organizations have contacts and networks.
Ministeriön asettamia suosituksia ja painotuksia seurataan, mutta ministeriön ei nähty ohjailevan järjestöjen toimintaa, vaan ne saavat toimia omilla vahvuuksillaan ja alueellisesti siellä, missä järjestöllä on kontakteja ja verkostoja.
Distribution of a wide spectrum of projects regionally impedes the monitoring and evaluation of their results, because the Ministry for Foreign Affairs, and in particular unit for non-governmental organizations does not have the resources to monitor outcomes.
Hankkeiden jakautuminen laajalle skaalalle alueellisesti vaikeuttaa oleellisesti hankkeiden seurantaa ja niiden tulosten arviointia, sillä ulkoministeriöllä ja etenkään kansalaisjärjestöyksiköllä ei ole resursseja toiminnan tuloksellisuuden tarkastuksiin.
Finland's development cooperation with non-governmental organizations has grown in importance, especially since the 1990s and the resources allocated to development cooperation of state appropriations have been on the rise.
Suomen kehitysyhteistyössä kansalaisjärjestöjen merkitys on kasvanut etenkin 1990-luvulta lähtien ja niille osoitetut varat valtiollisen kehitysyhteistyön määrärahoista ovat olleet kasvussa.
The interviewed organizations were mostly satisfied the Ministry for Foreign Affairs actions as an authority.
Ulkoministeriön toimintaan vallankäyttäjänä haastatellut järjestöt olivat pääosin tyytyväisiä.
In searching of the project funding, the main problems of NGOs are related to the administrative and financial capacity shortages.
Suurimmat ongelmat hankehakemisen suhteen järjestöillä liittyivät hallinnollisen ja taloudellisen kapasiteetin puutteeseen.
Due to increased funding NGOs have become increasingly dependent on government support, and this has created pressures on the relationship between Ministry for Foreign Affairs and organizations.
Kasvaneen rahoituksen myötä järjestöistä on kuitenkin tullut yhä riippuvaisempia valtion antamasta tuesta ja tämä on luonut ulkoministeriön ja järjestöjen väliseen suhteeseen paineita.
NGOs' growing dependency on the funding of the Ministry for Foreign Affairs has raised questions on the use of power, and governing the activities of NGOs to increase development cooperation coherence of the state.
Kansalaisjärjestöjen kasvava riippuvaisuus ulkoasiainministeriön rahoituksesta on nostanut esille kysymyksiä ministeriön vallankäytöstä ja järjestöjen toiminnan ohjailusta valtiollisen kehitysyhteistyön johdonmukaisuuden lisäämiseksi.
Purpose of this study is to determine relations between the Ministry for Foreign Affairs, and small and medium-sized non-governmental organizations, and to explore if the Ministry for Foreign Affairs pursues direct NGOs' development cooperation project applications in certain areas and how the project applications regional placement supports Finnish bilateral aid placement.
Tutkielman tavoitteena on selvittää ulkoasiainministeriön ja pienten ja keskisuurten kansalaisjärjestöjen välisiä suhteita ja tutkia pyrkiikö ulkoministeriö ohjailemaan rahoittamiaan hanketukihakemuksia tietyille alueille ja miten hanketukihakemukset sijoittuvat alueellisesti suhteessa Suomen kahdenvälisen avun sijoittumiseen.
With the project funding supported NGOs development cooperation projects regional placements into Finland's long-term partner countries have been low in 2003–2011 although the Ministry for Foreign Affairs has recommended NGOs to carry out development projects for its long-term partner countries.
Hanketuella tuettujen hankkeiden sijoittuminen Suomen pitkäaikaisiin yhteistyömaihin on ollut vähäistä vuosina 2003–2011, vaikka ministeriö on suositellut järjestöjä toteuttamaan kehitysyhteistyöhankkeitaan sen pitkäaikaisissa yhteistyömaissa.
The main data of the thesis consists of NGOs' development cooperation project funding applications, limited to the years 2003–2011, as well as other archives of unit for nongovernmental organizations of the Ministry for Foreign Affairs.
Tutkielman pääasiallinen aineisto koostuu ulkoasiainministeriön hanketukihakemusten päätöksistä vuosilta 2003–2011 sekä muista ulkoasiainministeriön kansalaisjärjestöyksikön arkistoista.