natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Aberrations of PDGFRA, KIT and VEGFR2 genes, as well as the dysregulated expression of ezrin, COX-2 and HuR proteins, are linked to the progression of gliomas.
Tutkimuksessa osoitettiin, että esriinin, COX-2- ja HuR-proteiinien ilmentyminen lisääntyi glioomissa pahanlaatuisuusasteen noustessa, mutta ne eivät ole käyttökelpoisia itsenäisinä glioomien ennustetekijöinä.
PDGFRA, KIT or VEGFR2 amplification was found in 22% of primary tumours and 36% of recurrent tumours including low-grade and malignant gliomas.
Tutkimuksessa havaittiin em. geenien monistumia sekä matalan että korkean pahanlaatuisuusasteen glioomissa ja niiden uusiutumissa.
In this thesis, 62 astrocytomas, oligodendrogliomas and oligoastrocytomas were studied by MRI and immunohistochemistry.
Väitöskirjassa verrattiin glioomien varjoainetehosteisen magneettikuvauksen tuloksia potilailta leikattujen kasvainten mikroskooppisiin ja immunohistokemiallisiin löydöksiin.
WG was the underlying cause of death in 37%.
Peruskuolinsyy oli 37 %:ssa WG.
The crude one-year and five-year survival rates were 83.3% and 74.2%, respectively.
Yksi- ja viisivuotis-elonjäämisosuudet olivat 83,3 % ja 74,2 %.
Results: A total of 492 patients (243 ♂ , 249 ♀) were diagnosed at a mean age of 54 years (SD 18).
Tulokset: 492 WG-potilasta (243 ♂, 249 ♀) diagnosoitiin keskimäärin 54 v iässä.
Patients presented most often with symptoms of the ear, nose and throat (ENT) (45%), lung (36%), musculoskeletal system (22%) and kidney (11%).
Taudin ensi oireet tulivat tavallisimmin (45 %:ssa) korva-nenä-kurkku (KNK) elinryhmästä, usein keuhkoista (36 %), tuki- ja liikuntaelimistä (22 %) tai munuaisista (11 %).
An increasing incidence and improved prognosis of WG has been shown.
WG:n ilmaantuvuuden on todettu kasvaneen ja ennusteen parantuneen.
The incidence increased from 1.9 to 9.3/ million/ year.
Ilmaantuvuus kasvoi 1,9:stä 9,3/milj/v ja toteamisviive lyheni 17:stä 4 kuukauteen.
Eighty-four patients (17%) needed dialysis.
Seurannan aikana 84 (17 %) potilasta joutui dialyysiin.
Almost 90% of patients received cyclophosphamide (CYC) and more than 90% glucocorticoid medication at some point during the course of the disease.
1980- ja 1990-luvuilla WG-potilaille annettiin hyvin samantapaisia lääkehoitoja: melkein 90 % potilaista sai jossain sairautensa vaiheessa syklofosfamidia (CYC) ja yli 90 % glukokortikoideja.
The aim of this study was to evaluate the incidence, clinical presentation, diagnostic delay, risk of dialysis-dependent renal insufficiency and mortality of WG in 1981-2000.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli saada yleiskuva WG:sta Suomessa vv.1981 2000; sen ilmaantuvuus, taudinkuva, toteamisviive, dialyysiin joutumisen riski ja eliniän ennuste sekä niiden muutokset ja muutoksiin vaikuttaneet tekijät.
There was no additional risk associated with male gender or with either of the decades (1981-1990 and 1991-2000) Conclusions: In 1981-2000, the incidence of WG increased ca. 4.5-fold and diagnostic delay decreased to ca. one-fourth, reflecting increased recognition of the disease and improved diagnostic means.
Johtopäätökset: Vuosina 1981 2000 WG:n ilmaantuvuus 4½-kertaistui ja toteamisviive supistui neljännekseen paremmasta tietoisuudesta ja paremmasta toteamisesta johtuen.
Objectives: Wegener s granulomatosis (WG) is a vasculitis with a predilection for the airways and kidneys.
Yleistä: Wegenerin granulomatoosi (WG) on autoimmuuni verisuonitulehdus eli vaskuliitti, jonka syy on yhä selvittämättä.
Initial lung involvement, constitutional symptoms, high erythrocyte sedimentation rate (ESR) and high ELK scores [(number of simultaneously involved organ groups (ENT, Lung, Kidney)] were associated with a shorter diagnostic delay.
Alun keuhkovaurio, yleisoireet, korkea lasko ja/tai useamman elinryhmän samanaikainen sairastuminen johtivat lyhyempään toteamisviiveeseen.
The standardized mortality ratio was 3.43 (95% CI = 2.98 to 3.94).
Potilaiden standardoitu kuolleisuussuhde (SMR) oli 3,43).
During the study period the treatment of WG did not change markedly, nor did the prognosis improve.
Hoito ja ennuste eivät juuri muuttuneet.
WG patients are at great risk of developing dialysis-dependent renal insufficiency and an increased risk of dying.
Parantuneesta ennusteesta huolimatta potilailla on merkittävä munuaisten vajaatoiminnan ja ennenaikaisen kuoleman riski.
Nineteen patients (3.9%) received a kidney transplant.
32 potilaalla dialyysi kroonistui (=kesti yli 3 kk) ja 19 potilasta (3,9 %) tarvitsi munuaissiirteen.
Patients and methods: Data was retrieved from the Finnish hospital discharge register and hospital case reports.
Potilaat ja menetelmät: Vv. 2002-2005 kerättiin kansallisista rekistereistä ja sairaaloiden sairauskertomuksista vv. 1981-2000 aikana diagnosoitujen WG-potilaiden tiedot taudinkuvasta, sairaala- ja lääkehoidoista, taudinkulusta, komplikaatioista ja ennusteesta.
Initial renal involvement and elevated serum creatinine values were related to an increased risk of dialysis-dependent kidney disease.
Dialyysiin joutumista ennusti alun munuaisvaurio ja suurentunut seerumin kreatiniiniarvo (S-krea).
Medical treatment of WG patients remained similar in the 1980s and 1990s.
Oireiden kirjo oli koko 20 vuoden aikana hyvin yhtenäinen.
ENT symptoms at presentation and treatment with CYC were associated with better outcome.
Korkeampi sairastumisikä ja alun suurentunut S-krea huononsivat ennustetta, alun KNK-oireet ja CYC-hoito paransivat sitä.
In 12 cases two methods were applied.
Kahta metodia käytettiin 12 tapauksessa.
One adult and four children are still missing.
Viisi henkilöä, aikuinen ja neljä lasta, on edelleen kateissa.
Of the 5395 victims in Thailand, approximately 2 400 were foreigners from 36 nations including 177 Finnish nationals.
Thaimaan viranomaisten ilmoittamasta 5395 uhrista noin 2400 oli ulkomaalaisia 36 maasta.
Of Finnish victims, 172 have been identified in Thailand and 163 repatriated to Finland.
Suomalaisuhreista 174 on tunnistettu ja 165 palautettu Suomeen.
The final identification rate, based on PM examinations in Finland, was 14 (25%) for children (n= 56) and 98 (90%) for adults (n= 109).
Suomessa tehdyn tutkimuksen tuloksena 98 aikuista (90 %), ja 14 lasta (25 %) kyettiin tunnistamaan ham-paistotiedoilla.
Tsunami waves of the Sumatra-Andaman earthquake on 26 December 2004 claimed approximately 230 000 lives and started the biggest identification operation in Interpol's history.
Kaakkois-Aasiassa 26.12.2004 sattuneen maanjäristyksen aiheuttamassa tsunamikatastrofissa menehtyi arviolta 230000 henkilöä.
DNA was applied for 26 Finnish children and for 6 adults, fingerprints for 24 and 7, respectively.
Sormenjäljillä tunnistettiin 24 lasta ja seitsemän aikuista.
Based on the AM database, for the children under age 18 years (n=60) dental identification could be established for 12 (20%).
Näistä oli ennustettavissa, että 86 % aikuisista ja 20 % alle 18-vuotiaista olisi tunnistettavissa hampaiden avulla.
For AM data, a list of Finnish missing persons including 178 names was published on 30 December 2004.
Keskusrikospoliisin julkaiseman kadonneiden listan 178 henkilöstä saatiin hammashoitotiedot viittä lukuun ottamatta tammikuun 2005 aikana.
The aim of this study was to resolve methods of the identification and results received.
Tutkimuksella, joka painottui oikeushammaslääketieteelliseen näkökulmaan, selvitettiin tunnistusoperaation vaiheita, menettelytapoja ja tuloksia.
Digital radiographs and computed tomography were taken of the whole body to verify autopsy findings and bring out changes caused by trauma, autolysis, and sampling for DNA in Thailand.
Kotimaassa vainajille suoritettuun Suomen lainsäädännön edellyttämään kuolemansyyn selvittämiseen kuului ulkotarkastus, ruumiinavaus, näytteiden ottaminen oikeuskemiallista, DNA- ja kudostutkimusta varten, tietokonetomografiakuvaus sekä digitaalinen röntgenkuvaus.
Injuries were 33 times contributing factors for submersion and 3 times for trauma-based death.
Neljällä lapsella ja 36 aikuisella todettiin lisäksi vammoja, jotka vaikeusasteensa vuoksi osoitettiin kuolemaan myötävaikuttaviksi tekijöiksi.
The final numbers of missing persons and dead bodies registered in the Information Management Centre in Phuket,Thailand, were 3 574 ante-mortem (AM) and 3 681 post-mortem (PM) files.
Vuoden 2005 kuluessa Phuketin uhrin-tunnistuskeskukseen rekisteröitiin 3681 tutkittua vainajaa, joista tunnistettiin 3 271.
The success of the dental identification of Finnish victims is mainly based on careful registration of dental records, and on an education program from 1999 in forensic odontology.
Suomalaiseen hammashoitokäytäntöön kuuluvalla huolellisella hoitotietojen rekisteröinnillä oli merkittävä osuus hampaistotunnistuksen menestykselle.
Submersion was the cause of death for 51 (92.7%) children and trauma for 4 (7.3%).
Kuolemansyyn selvityksen mukaan 93 % sekä lapsista että aikuisista menehtyi hukkumalla.
Data for identification purposes were also noted.
Lisäksi analysoitiin Suomessa tehdyn kuolemansyyn selvityksen tuloksia ja todettuja vammoja.
Additionally, a Finnish woman perished in Sri Lanka and a severely injured man after the evacuation in a hospital.
Thaimaassa kuoli 177 suomalaista, Sri Lankassa yksi ja Suomessa sairaalassa yksi.
Every victim (n=165) underwent in Finland a medico-legal investigation including an autopsy with sampling specimens for DNA, the toxicological and histological investigation.
Vainajille suoritettiin myös varmentava tunnistamistutkimus pääosin DNA-, sormenjälki- tai hampaistovertailua käyttäen.
Dental identification and aspects of medico-legal investigations of the Finnish victims of the Sumatra-Andaman earthquake on 26 December 2004
Suomessa vuonna 1999 aloitettu oikeushammaslääketieteen erityispätevöitymiseen tähtäävä koulutus loi edellytykset 12 asiantuntijan osallistumiselle uhrintunnistustoimintaan.
To preserve its sensitive reactive ability, also in the complex postmodern world, it must retain its own views and orientations.
Jotta diakoniatyö pystyy säilyttämään herkkävaistoisen reagointikykynsä myös myöhäismodernin maailman kompleksisuudessa, sen tulee säilyttää omat näkökulmansa tai orientaationsa.
: Financial help as an exponent of professional diaconal work
: Taloudellinen avustaminen diakoniatyön professionaalisen itseymmärryksen ilmentäjänä
I have analysed the theme interviews and the survey using qualitative content analysis.
Teemahaastattelujen ja kyselyjen käsittelyn toteutin laadullisella sisällönanalyysillä.
The tensions in financial support work are linked to its unofficial and undefined role in the field of social welfare and the inability of other aiding parties to respond to their duties.
Taloudellisen avustustyön jännitteet kertoivat diakoniatyön epävirallisesta ja määrittelemättömästä roolista sosiaalisen työn kentällä sekä muiden auttajatahojen kyvyttömyydestä vastata niille kuuluvista tehtävistä.
Diaconal workers were also experts in community and area-based work.
Diakoniatyöntekijät olivat myös yhteisö- ja alueperustaisen työn vahvoja osaajia.
The research material of my articles consists of three different data, which are theme interviews from diaconal workers, a survey from diaconal workers of Espoo and a diaconal barometer of 2009.
Osajulkaisujeni tutkimusaineisto koostui kolmesta erilaisesta aineistosta: diakoniatyöntekijöiltä kerätyt teemahaastattelut, espoolaisilta diakoniatyöntekijöiltä kerätty kysely ja diakoniabarometri 2009.
Diaconal workers expertise in financial support work can be characterised as horizontal, which means that the expertise was built on acknowledging the client s dignity, the uniqueness of the client s life situation and listening to the client s own voice.
Diakoniatyöntekijöiden taloudellisen avustustyön asiantuntijuutta voitiin luonnehtia horisontaaliseksi, joka merkitsi asiantuntijuuden rakentumista asiakkaan ihmisarvon ja elämäntilanteiden ainutlaatuisuuden tunnustamisen ja asiakkaan oman äänen kuulemisen kautta.
Otherwise, the distinctive values and traditions of diaconal work might sustain static diaconal work, employee-centeredness and a smug attitude when defining beneficiaries and needs, which highlights the paternalism of diaconal work.
Muussa tapauksessa diakoniatyön omaleimaiset arvot ja traditiot voivat pitää yllä staattista diakoniaa, diakonian työntekijäkeskeisyyttä ja työntekijän itseriittoista tapaa määritellä avunsaajat ja tarpeet, mikä korostaa diakonian paternalismia.
Work that supported empowerment through financial assistance meant influencing the client s personal life, community and local ties and structural circumstances of the surrounding society.
Taloudellisen avustamisen asiakkaan valtautumista tukevat ulottuvuudet tarkoittivat asiakkaan yksilölliseen elämään, yhteisöllisiin ja paikallisiin sidoksiin ja ympäröivän yhteiskunnan rakenteellisiin olosuhteisiin vaikuttamista.
The tensions involved in the financial support of diaconal work do not only concern the patching up and supplementing of the deficiencies in the welfare state s services but also the question of diaconal workers self-understanding of financial support and how it relates to their professionalism.
Diakoniatyön taloudellisen avustustyön jännitteet eivät johdu kuitenkaan vain hyvinvointivaltion palveluiden aukkojen paikkaamisesta tai täydentämisestä, vaan kyse on myös siitä, mikä on diakoniatyöntekijöiden itseymmärrys taloudellisesta auttamisesta ja siihen liittyvästä työntekijöiden professionaalisuudesta.
Diaconal workers used financial support to help the clients, taking into account their individual, communal, social and spiritual context.
Taloudellisen avustamisen kautta diakoniatyöntekijät tukivat asiakasta hänen yksilölliset, yhteisölliset, yhteiskunnalliset ja spirituaaliset kontekstit huomioiden.
Such paternalism may complicate the progress of working methods which are based on empowerment and citizenship.
Paternalismi voi vaikeutta diakoniatyön valtatumis- ja kansalaisuuskeskeisten työorientaatioiden kehittämistä.
In the articles of my thesis, I examined the meanings that diaconal workers gave to financial support in the aspects of work motivation, empowerment, expertise and tensions.
Väitöskirjatutkimukseni osajulkaisussa tarkastelin diakoniatyöntekijöiden kokemuksia työmotivaation, valtautumisen, asiantuntijuuden ja jännitteiden näkökulmista.
Support work was deeply bound to diaconal workers experiences of spirituality as the basic value in their work, the foundation of their idea of humanity and their method of helping others.
Auttamistyö oli syvästi sidoksissa myös diakoniatyöntekijöiden omaan elämänhistoriaan sekä kokemuksiin spiritualiteetista työnsä arvolähtökohtana, ihmiskuvan rakentajana ja auttamisen menetelminä.
Financial support has been criticized, especially when the support has been used to fill a gap in the social services provided by the government.
Taloudelliseen avustamiseen on suhtauduttu diakoniassa kriittisesti silloin, kun apu on kohdistunut julkisen sosiaaliturvan aukkojen paikkaamiseen.
In this thesis, I examine the experiences and visions diaconal workers have concerning financial support in their work with clients.
Tarkastelen tutkimuksessani, millaisia kokemuksia ja näkemyksiä diakoniatyöntekijöillä on taloudellisesta auttamisesta asiakastyössä.
In different tasks of financial support diaconal workers balanced between traditional, individual client work based on caritas and working methods which are based on supporting the individual s empowerment and active citizenship, as in postmodern social work.
Taloudellisen avustamisen tehtävissä diakoniatyöntekijät tasapainottelivat traditionaalisen, yksilökohtaisen karitatiivispainotteisen asiakastyön sekä yksilön valtautumista ja aktiivista kansalaisuutta tukevien työmuotojen välillä.
This financial support has become a permanent and essential working method, which has also created tension of various kinds.
Taloudellinen avustaminen jäi 1990-luvun laman aikana pysyväksi osaksi diakoniatyötä, mikä on herättänyt myös erilaisia jännitteitä.
The results of my thesis on the experiences and visions of financial support reveal that it is multilateral and multidimensional.
Tutkimustulokseni diakoniatyöntekijöiden taloudellisen avustamisen kokemuksista ja näkemyksistä kertovat kokonaisuudessaan, että taloudellinen avustaminen on monitasoista ja -ulotteista.
One of the tasks of diaconal work, determined by the Church Order, is to help those whose distress is the greatest and who have no other source of help.
Taloudellinen avustaminen diakoniatyön professionaalisen itseymmärryksen ilmentäjänä Evankelisluterilaisen kirkon kirkkojärjestys määrittää diakonian tehtäväksi avun antamisen erityisesti niille, joiden hätä on suurin ja joita ei muulla tavoin auteta.
The results of my articles showed that diaconal workers motivation in tasks concerning economic aid was sustained by the nature and spiritual aspects of support activities.
Osajulkaisujeni tulosten perusteella havaitsin, että diakoniatyöntekijöiden taloudellisen avustustyön työmotivaatiota tukivat työn luonne hädänalaisempien auttamisesta ja avustustyön hengelliset ulottuvuudet.
Diaconal workers experiences of financial support illustrated the transition or turning point in the professionalism of diaconal work, which involves finding one s own, stronger and clearer professional identity than earlier with respect to other helpers in society.
Diakoniatyöntekijöiden taloudellisen avun kokemukset ja näkemykset kertovat diakoniatyön professionaalisuudesta, joka on selkeästi siirtymä- tai taitekohdassa.
In postmodern pluralism and the fragmented context of diaconal activities, the question arose as to whether the spiritual traditions and traditional values of diaconal work support the modifications and adaptations needed in new, unpredictable situations.
Tältä osin nykydiakonia heijastaa historiaansa, sillä yhteiskunnalliset, yhteisölliset ja yksilölliset kehitysprosessit ovat haastaneet diakoniatyötä aina uudelleen tulkitsemaan itseään, tehtäväänsä ja spirituaalista sanomaansa.
The professionalism of this financial support is reflectively related to the client s need of help and the spontaneity and unexpectedness of the situation.
Diakoniatyön professionaalisen identiteetin keskiössä on tilannelähtöisyys, joka tukee asiakkaiden erilaisuuden kohtaamista ja kunnioittamista.
Only 30% of the patients were alive without amputation at 5 years.
Viiden vuoden kohdalla 38% oli elossa ja 30% elossa ilman amputaatiota.
Conclusion: Despite a successful infrainguinal bypass healing of the ischaemic ulcers and incisional wounds ulcer healing is a slow process especially in diabetics.
Yhteenveto: Tutkimus osoittaa että iskeemisten haavojen paraneminen on hidas tapahtuma, etenkin diabeetikoilla.
Several of the patient comorbidities increased independently the mortality risk; coronary artery disease, renal insufficiency, chronic obstructive lung disease and high age.
Suurentunutta kuolleisuutta ennustivat korkea ikä, sepelvaltimotauti, munuaisten vajaatoiminta ja keuhkoahtaumatauti.
There is a widespread reporting habit of combining the outcomes for patients with rest pain (Fontaine III) and tissue loss (Fontaine IV) under the single category of critical leg ischaemia (CLI).
Krooninen kriittinen iskemia ilmenee usein ensin leposärkynä (luokitus Fontaine III), myöhemmin haavaumana (Fontaine IV).
When both PTA and bypass is feasible, infrapopliteal PTA as a first-line strategy is expected to achieve similar long-term results to bypass surgery in CLI when redo surgery is actively utilized.
Mikäli suonensisäinen pallolajennus on mahdollinen polven alapuolisiin valtimoihin sillä voidaan saavuttaa samanlaiset tulokset kuin ohitusleikkauksella mutta pallolaajennushoito johtaa useamiin uusintatoimenpiteisiin ohitusleikkaukseen verrattuna.
Bypass surgery and PTA improve the outcome of the ischaemic leg but the mortality rate of the patients is high due to their severe comorbidities.
Onnistunut alaraajan ohitusleikkaus tai pallolaajennus parantaa alaraaajan ennustetta, mutta potilaiden pitkä-aikaisennuste on heikko perussairauksista johtuen.
This study focused on patients with ischaemic tissue loss treated with infrainguinal bypass surgery (IBS).
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää alaraajan valtimo-ohitusleikkauksen tuloksia potilailla joilla oli kriittisestä alaraaja-iskemiasta johtuva haava (Fontaine IV).
Complete ulcer healing rate, including the ischemic ulcers and incisional wounds, was 40% at 6 months after IBS and 75% at one year.
Tutkimuksessa todettiin että ohitusleikkauksen jälkeen 60 %:lla potilaista leikkaushaavojen ja iskeemisten haavojen paranemiseen kului yli puoli vuotta.
Critical leg ischaemia with tissue loss : a challenge for the vascular surgeon
Verisuonikirurgian haaste : alaraajan iskeeminen haava
Diabetes was a risk factor for prolonged complete ulcer healing time.
Alaraajan valtimo-ohitusleikkaus on tärkein hoitomenetelmä raajan pelastamiseksi laaja-alaisessa tukkivassa valtimokovettumataudissa.
Long-term survival for patients with ischaemic tissue loss was poor, 38% at 5 years.
Pitkäaikaistulokset osoittivat että ohitusleikkauksella pystytään valtaosa, 5 vuoden kohdalla 76%, alaraajoista säilyttämään.
The absence of gap between tertiary graft patency and leg salvage rates indicates the importance of a patent infrainguinal graft to save a leg with ischaemic tissue loss.
Tutkimus osoitti että toimiva alaraaja ohite on tärkeä raajan säilyttämiseksi mikäli potilaalla on iskeeminen haava.
MDR Pa in a patient with CLI should be considered as a serious event with increased risk of early major amputation or death.
Lisäksi todettiin että mikrobilääkkeille vastaustuskykyinen Pseudomonas aeruginosa- tartunta lisäsi riskiä menettää alaraaja tai kuolla.
Ischaemic tissue lesions located in mid-and hindfoot healed poorly.
Myös iskeemisten haavojen sijainti jalassa vaikutti paranemisaikaan, kantapään alueen haavat paranivat huonosti.
The qualitative research material was gathered in Namibia in 2006-2007 and 2008.
Laadullinen tutkimusaineisto on kerätty Namibiassa 2006-2007 ja 2008.
These are tourism, power and inequality, tourism and sustainable development, and tourism and poverty reduction.
Ne ovat matkailu, valta ja eriarvoisuus, matkailu ja kestävä kehitys sekä matkailu ja köyhyyden vähentäminen.
In addition, the research material consists of observations in the enterprises, and 37 informal and 23 expert interviews.
Lisäksi aineisto koostuu matkailuyritysten havainnoinnista ja 37 epävirallisesta sekä 23 asiantuntijahaastattelusta.
Such approach would help the Namibian majority to enjoy the benefits of increasing tourism in the country.
Tällainen lähetysmistapa edesauttaisi Namibian enemmistön hyötymistä lisääntyvästä matkailusta.
The findings indicate that in the light of local tourism enterprises the tourism policy objectives appear more complex and ambiguous.
Tutkimus osoittaa, että paikallisten matkailuyritysten valossa matkailupolitiikan kehitystavoitteet ovat monimutkaisempia ja tulkinnanvaraisempia.
From a political economy point of view, it is important that prevailing structural challenges are addressed equally in the planning of tourism, development and natural resource management.
Poliittisen taloustieteen näkökulmasta on tärkeää, että vallitseviin rakenteellisiin ongelmiin puututaan sekä matkailun ja kehityksen suunnittelussa että luonnonvarojen hallinnoinnissa.
This material consists of 34 semi-structured interviews in 16 tourism enterprises, including private trophy hunting farms and private lodges, small tour operators and community-based tourism enterprises.
Se koostuu 34 teemahaastattelusta 16 matkailuyrityksessä, joihin lukeutuvat yksityiset metsästystilat ja majatalot, pienyrittäjä-matkanjärjestäjät sekä yhteisöpohjaiset matkailuyritykset.
The study concludes that, as in the case of other southern African countries, in order to promote sustainable development and reduce poverty, Namibia should not only target tourism growth but pay attention to who benefits from that growth and how.
Tutkimuksen johtopäätöksenä on, että kestävän kehityksen ja köyhyyden vähentämisen edistämiseksi Namibian ei tulisi ainoastaan keskittyä kasvattamaan matkailua ja sen talousvaikutuksia, vaan huomiota tulisi kiinnittää yhtälailla siihen, ketkä hyötyvät matkailun kasvusta ja millä tavoin.