natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In NMR chiral discrimination is obtained by using chiral derivatising agents (CDAs) or chiral solvating agents (CSAs).
Toinen hyödyntää kiraalisia derivatisointiyhdisteitä (CDA, chiral solvating agents) ja toinen kiraalisia solvolyysiyhdisteitä (CSA, chiral solvating agents).
Three different series of non-ionic and ionic CSAs were developed from (+)-dehydroabietylamine: 1) ammonium, 2) secondary amine and 3) imidazolium based CSAs.
Kolme erilaista erottelijoiden sarjaa syntetisoitiin: 1) ammonium-CSA:t, 2) sekundääriset amiinit ja 3) imidatsolium-CSA:t. Kehitettyjen erottelijoiden enantiomeerisen erotuksen tehokkuutta testattiin käyttämällä Mosherin happoa ja sen tetrabutyyliammonium suolaa testiyhdisteinä.
Also the effect of measurement conditions and sample preparation when using cationic CSAs in enantiomeric discrimination was investigated.
Myös mittausolosuhteiden sekä näytteen valmistuksen vaikutusta erotukseen tutkittiin.
As chiral carboxylic acids are important in the synthesis of medicinally attractive compounds, natural products and their metabolites, CSAs which can be used for the determination of enantiomeric purity of carboxylic acids and are easily available and cheap are helpful.
Kiraaliset karboksyylihapot ovat tärkeitä rakennuspalikoita syntetisoitaessa aktiivisia lääkeaineita, luonnonyhdisteitä tai niiden metaboliitteja.
The present study mainly focuses on the development of CSAs suitable for the discrimination of non-ionic and ionic chiral carboxylic acids.
Väitöskirjatutkimuksessa on keskitytty kehittämään CSA-pohjaisia erottelijoita, jotka mahdollistavat karboksyylihappojen sekä niiden karboksylaattisuolojen enantiomeerisen erotuksen NMR spektroskopiassa.
Various methods exist for the study of enantiomeric purity and NMR spectroscopy has been intensively studied as a tool for this purpose.
Myös NMR spektroskopian hyödyntämistä kyseisessä käyttötarkoituksessa on tutkittu.
(+)-Dehydroabietylamine was used as chiral building block for these new CSAs as it has several beneficial features such as easy availability, low price, an amenable structure for CSA construction and it is known to resolve chiral carboxylic acids via cystallisation.
(+)-Dehydroabietyyliamiini valittiin lähtöaineeksi, sillä sen rakenne ja enantiomeerinen erottelukyky olivat suotuisia kyseiseen sovellukseen.
The stoichiometry of formed diastereomeric complex between the CSA and substrate was studied by titration experiment.
Parhaan erotuksen antaneiden CSA yhdisteiden enantiomeeristä erottelutapaa tarkasteltiin lähemmin titrauksen avulla.
Finally their ability to resolve various α-substituted carboxylic acids was studied showing that (+)-dehydroabietylamine based CSAs are suitable for chiral carboxylic acids containing electronegative α-substituent.
Yhdisteiden soveltuvuus enantiomeerisen puhtauden määritykseen osoittautui erinomaiseksi ja lopuksi tutkittiin yhdisteiden kykyä erotella erilaisia α-substituoituja karboksyylihappoja sekä niiden tetrabutyyliammoniumsuoloja.
Best resolution was obtained with non-ionic substrate and non-ionic CSA and with ionic substrate and ionic CSA.
Kationiset erottelijat toimivat parhaiten karboksylaateille ja varauksettomat CSA:t varauksettomille karboksyylihapoille.
Delocalisation of negative charge in counter anion of CSA as well as the use of organic counter cation for the substrate was also notised to increase enantiomeric discrimination.
Havaittiin että lämpötila, näytteen konsentraatio, CSA:n sekä tutkittavan yhdisteen välinen suhde, kationisen erottelijan anioni kuin myös tutkittavan yhdisteen vastinkationi vaikuttivat tulokseen.
As NMR is fast, readily available and easy to use it provides an attractive way to study enantomeric purity.
CSA:t tarjoavat paremman vaihtoehdon enantiomeerisen puhtauden määritykseen, sillä ne ovat helpompia käyttää ja niiden käyttö on ongelmattomampaa.
Following this, the notion of preaesthetic is studied against eminent notions such as aesthetic attitude and aesthetic engagement that show elements that have traditionally been considered to either lead to or define aesthetic experiences.
Tilakokemusta tarkastellaan yhdentyyppisenä esiesteettisenä kokemuksena, joka joko muuntuu tai jo itsessään sisältyy esteettiseen kokemukseen.
This study examines the complex relation between spatial experience and aesthetic experience.
Sanna Lehtinen tarkastelee väitöstutkimuksessaan tilakokemuksen ja esteettisen kokemuksen suhdetta arjen tiloissa.
A wide selection of research ranging from environmental and philosophical aesthetics to architectural theory, psychology, human geography, and other relevant disciplines is employed in order to achieve a more detailed picture of how spatial experience is formed in the first place.
Lehtinen esittelee esimerkkeinä ympäristötaiteen ja arkkitehtuurin saralta Kaarina Kaikkosen kaupunkitilaa avartavasti hyödyntävän taideteoksen, historiallisesti merkittävän mutta myös yhä keskeisen liikenteen solmukohdan Helsingin päärautatieaseman sekä Raumlabor Berlin -kollektiivin suunnitteleman siirrettävän ja väliaikaisen kokoontumispaikan.
Interaction with environment is discussed and the notion of preaesthetic is presented to clarify the relation between the two different types of experiences.
Lehtinen muotoilee uutta käyttötapaa esiesteettisen (preaesthetic) käsitteelle ja avaa sen avulla tilakokemuksen ja esteettisen kokemuksen yhteyttä arjen tiloissa.
Due to its contingent qualities, spatial experience sometimes leads to "failed" aesthetic experiences even in situations where there is obvious aesthetic potentiality.
Tässä mielessä myös niin sanotut negatiiviset tai epäonnistuneet kokemukset valottavat sitä miten esteettinen kokemus ylipäätään syntyy.
This study shows that the effect that spatial experience has on revealing aesthetic potentialities in everyday environments is far more complicated than has previously been understood.
Tutkimusta on motivoinut näkemys siitä, että ihmispopulaation kasvun ja kaupungistumiskehityksen myötä on entistä tärkeämpää ymmärtää millaisia kokemuksia arkea jäsentävät tilat mahdollistavat.
Even though there are some overlapping qualities in spatial and aesthetic experiences, they cannot thus be equated, as has more or less been done in different branches studying the topics of art and architectural experiences, for example.
Myös väliaikaiseksi tarkoitetut tai uudenlaisin käyttötavoin arjen toimintoihin liittyvät perinteikkäät tilat edustavat tila-ajattelua, jonka puitteissa on helpompi ottaa huomioon erilaisten esteettisten kokemusten muuttuvat edellytykset.
In the final part of the study, some possible directions for future research are pointed out and the application possibilities of these new developments in aesthetic theory are presented by short case studies, in which a closer look is taken into a chosen set of urban everyday spaces.
Näiden avulla hahmottuu uudentyyppinen käsitys esteettisen ja tilallisen kokemisen mahdollisuuksista kaupunkitilassa arjen käyttötilana.
Different experiential layers that can be distinguished within the space which is closest experienced are explored.
Niiksi voidaan määritellä laaja kirjo erityyppisiä ympäristöjä yksityisestä kodista jaettuun ja yhteisesti käytettyyn kaupunkitilaan.
Different notions of space and spatiality and a more comprehensive articulation of the relation of perception to spatial experience, sensory perception, and how senses contribute to spatial experience are in the focus of attention at the beginning of the study.
Tutkimuksessa käydään läpi tilakokemuksen eri osia aistien välittämästä tiedosta kompleksisempiin tilasuhdetta rakentaviin tekijöihin, kuten suhde muihin tilan käyttäjiin.
It is argued that spatial experience specifically in the context of everyday spaces makes it possible to experience them aesthetically as well.
Onnistuneimmillaan, kun ympäristön erityyppiset kokemukseen vaikuttavat osatekijät ovat tasapainossa, tilakokemus liittyy saumattomasti esteettiseen kokemukseen.
However, doubts on sustainability impede the acceptance of bioenergy.
Bioenergian käytön yleistymistä haittaavat kuitenkin epäilyt tämän energiamuodon ekologisesta kestävyydestä.
The annual cumulative emissions of N2O from mixtures were marginally lower than those from fertilized RCG soils.
Vuotuiset N2O-päästöt olivat sekakasvustossa hieman pienemmät kuin lannoitetun puhdaskasvuston päästöt.
The general aim of the study was to develop farming methods that would provide biomass feedstock of RCG in a sustainable manner.
Pyrkimyksenä oli kehittää kestäviä viljelymenetelmiä ruokohelpibiomassan tuottamiseksi energiantuotantoa varten.
Field and glasshouse experiments were carried out at the University of Helsinki, Finland, during 2008 to 2013.
Helsingin yliopistossa vuosina 2008-2013 järjestetyissä kenttä- ja kasvihuonekokeissa tutkittiin ruokohelven viljelyä happamilla sulfaattimailla.
In the field experiment, RCG galega mixtures produced equally good biomass yields and of better energy quality than the fertilized RCG counterpart.
Kenttäkokeessa ruokohelven ja vuohenherneen seoskasvusto tuotti yhtä suuren määrän ja bioenergiantuotannon kannalta laadultaan parempaa biomassaa kuin väkilannoitettu puhdasviljelmä.
Bioenergy or biomass energy remains today s important renewable energy source that can contribute to reducing the overall consumption of fossil fuel and can move energy systems towards sustainability and supply security.
Ruokohelpin viljely bioenergian lähteeksi ekologisesti kestävällä tavalla Bioenergia on tärkeä uusiutuva energialähde, joka voi johtaa uusiutumattoman (fossiilisen) energian kokonaiskäytön vähenemiseen.
Carbon was also sequestered into the soil by RCG root biomass.
Ruokohelven suuri juurimassa johti myös hiilen sitoutumiseen maahan.
Gases were collected from these fields using closed chambers and greenhouse gas N2O emissions were analysed by gas chromatography.
Kokeissa seurattiin kasvihuoneilmiötä aiheuttavan dityppioksidin (N2O) päästöjä sekä tutkittiin puhdaskasvustojen ja seosviljelmien vaikutuksia lierojen esiintymiseen.
Reed canary grass grew well in acid sulphate soils and even performed better by producing more biomass with better quality when the water table was raised to reduce acidity and to avoid environmental hazards.
Ruokohelpi kasvoi hyvin happamalla sulfaattimaalla, ja lähellä maan pintaa pidetty pohjavesi jopa lisäsi sadon määrää ja laatua.
The crop and crop mixture effects on earthworm communities were determined by the extraction of earthworms using mustard oil and manual separation from soil.
Kasvihuonekokeissa tutkittiin happamien sulfaattimaiden soveltuvuutta ruokohelven viljelyyn, kun pohjaveden pintaa pidettiin lähellä maan pintaa säätösalaojituksen ja kastelun avulla.
In field conditions with soils classified as Gleyic Stagnosol, RCG was supplied with N from inorganic fertilizer and N fixed into soil by intercropped legume galega (Galega orientalis Lam.) and its biomass yields and mineral element composition and other energy qualities were determined.
Kenttäkokeissa ruokohelpeä lannoitettiin väkilannoitetypellä, tai ruokohelpeä ja typpeä sitovaa vuohenhernettä kasvatettiin seosviljelmänä.
Mixtures also enhanced earthworm abundance and species numbers compared to pure RCG stands.
Sekakasvuston maaperässä oli myös enemmän lieroyksilöitä ja erilaisia lierolajeja.
Growth parameters were measured and biomass yield and energy qualities were determined.
Ruokohelpi on asemansa vakiinnuttanut monivuotinen energiakasvi, jonka tuotannon kestävyyttä tässä työssä tutkittiin.
During the next 25 years, the number of Finnish people over age 75 will double.
Seuraavan 25 vuoden aikana 75 vuotta täyttäneiden määrä kaksinkertaistuu.
However, the work has no legitimate role in the Finnish welfare-mix, where current trends mark a diminishing public sector and the rise marketization and familialism.
Työllä ei kuitenkaan ole oikeutettua asemaa suomalaisessa hyvinvoinnin sekataloudessa, jossa julkinen sektori supistuu ja hoivavastuu siirtyy markkinoille ja perheille.
The viewpoint stems from my own experiences in voluntary-based, semi-formal care work.
Tutkimuksen näkökulma pohjautuu omiin kokemuksiini vapaaehtoisuuteen perustuvassa puolivirallisessa hoivatyössä niin kutsutulla vanhalla kolmannella sektorilla.
Labour market, however, does not see care as work; rather, care duties prevent people from working.
Työmarkkinoiden näkökulmasta hoiva ei ole työtä vaan nähdään ennemminkin esteenä työn tekemiselle.
This contradiction is seen in the concept of voluntary work, the oxymoron that offers an unsatisfactory community-based solution to care problems, leaving the care-needers depending on other peoples voluntariness, and the care-workers lacking status or subsistence.
Taloudellisen työn ja välttämättömän työn välinen ristiriita näkyy sisäisesti ristiriitaisessa vapaaehtoistyön käsitteessä ja vapaaehtoisuuteen perustuvissa yhteisöllisissä hoivaratkaisuissa, jotka jättävät hoivantarpeiset ihmiset riippuvaisiksi toisten vapaaehtoisuudesta ja tekijät ilman työmarkkina-asemaa tai riittävää toimeentuloa.
On the contrary, from a necessary labor point of view, care-work is biology-based work that maintains life and is therefore one of the few tasks that necessarily needs to be done: Care is work par excellence.
Sen sijaan välttämättömän työn näkökulmasta hoiva on ruumiillisiin tarpeisiin perustuvaa, elämää ylläpitävää työtä, ja töiden kentässä ainoaa työtä, jonka on välttämättä tultava tehdyksi.
It can also offer people with caring skills a way to use them for meaningful work and receive some benefit for it.
Hoivataitoisille tekijöille se tarjoaa tavan hyödyntää arkisia taitoja merkityksellisessä työssä, josta saa tuloja.
The old third sector can offer no status in the labour market for the caretaker, and the small benefits do not offer sufficient subsistence.
Auttamistyö ei tarjoa puolivirallisen hoivatyön tekijälle työmarkkina-asemaa eikä kulukorvaus riitä toimeentuloksi.
All care-needers do not have access to market-based or family care.
Kaupallinen hoiva ei ole kaikkien ulottuvilla, kuten ei perhehoivakaan.
They receive a small benefit for their work, directly from the customers.
Tekijät ovat pääasiassa naisia, ja he saavat työstään pienen korvauksen, jonka maksavat vanhukset itse.
Semi-formal care-work can offer accessible, affordable and attractive domestic help.
Puolivirallisella hoivatyöllä voidaan tarjota aidosti asiakaslähtöistä arkista apua, johon monella vanhuksella on varaa.
Civil society work paid with civil salary, other benefits and the right to a pension, would offer semi-formal care-work a legitimate status in the labour market.
Ehdotan ratkaisuksi kansalaispalkattua kansalaistyötä, joka oikeuttaisi oheisetuihin ja eläkkeeseen, tarjoaisi työlle oikeutetun aseman työmarkkinoilla, hoivan tarvitsijoille varman avun ja hoivan tekijöille tarvittavaa opetusta, tukea ja toimeentulon.
In an ageing society it is urgent that care-work for the elderly be organized in a new way.
Ikääntyvän yhteiskunnan kasvavaan hoivantarpeeseen on vastattava tavalla, joka täyttää sekä hyvän hoivan että hyvän työn ehdot.
Such work is organized in the so-called old third sector , helping the elderly in their domestic everyday chores, wherein the elderly themselves specify the chores needed.
Arkisessa auttamistyössä työtehtävät perustuvat vanhusten määrittelemiin tarpeisiin, tekijän työtaidot maallikkotaitoihin.
In this new work, everyday skills would be given a new value, taught and utilized to offer everyday care for the elderly and other people who need care.
Kansalaistyö nostaisi arkiset hoivatyöt ja -taidot uuden arvostuksen kohteeksi ja palkan arvoiseksi työksi.
The unloaders of the carebom is a study about carework for the home-dwelling elderly, using a method I call institutional autoethnography.
Hoivapommin purkajat tarkastelee vanhusten kotona tehtävää hoivatyötä.
The Finnish-Hungarian literature contacts are examined in their early stages from the Finnish viewpoint, during the so-called translation period of the Finnish literature.
Ikkuna suomentamisen varhaisvaiheisiin tutkin unkarilaisen kirjallisuuden suomalaisia käännöksiä ja niiden syntyhistoriaa aikana, jolloin vieraskielisen kirjallisuuden suomentaminen oli alkuvaiheessaan.
The translated works were chosen, based on the expertise of Hungarian scholars.
Kääntäjät, joiden toimintaa siivitti fennomaaninen aate, ottivat näet tehtäväkseen opiskella unkaria, mikä heijastui myös käännösten laatuun.
The analysis combines several theories and methods used in the field of Translations Studies the Polysystem theory introduced by Itamar Even-Zohar, the method in translation history of Anthony Pym, with particular attention to the so-called translation archeology, the analysis of paratexts of Gérard Genette, and the reception theory of literary texts introduced originally by Hans Robert Jauss, applied to the 19th century Finnish literature by Leeni Tiirakari.
Päähuomioni keskittyy kahteen aikakauden merkittävään unkarilaiskirjailijaan, runoilija Sándor Petőfiin ja proosakirjailija Mór Jókaihin, heidän teostensa suomalaisiin käännöksiin, niiden kääntäjiin ja käännösten vastaanottoon, jota lähestytään ns. paratekstien, kuten esipuheiden ja lehtikirjoitusten kautta.
Hungarian works were translated mainly by linguistic or literature experts and the translations were made directly from Hungarian to Finnish, not usual in the case with other European languages.
Tutkimuksesta käy ilmi, että Unkarin-kääntäjät suomensivat yleensä suoraan alkukielestä, ilman ruotsin tai saksan apua.
The aim of the study is, hence, to produce a wide overview of the period examined.
Käännökset saivat tutkimukseni perusteella yleisesti ottaen hyvin myönteisen vastaanoton, mikä tukee aikaisempia käsityksiä.
The aim of the dissertation is to produce an overview on how the Hungarian literature was introduced in the 19th century Finland.
Väitöskirjani pyrkii täydentämään suomennoshistorian varhaisvaiheessa, ns. suomen kirjallisuuden käännöskaudella syntyneiden käännösten tutkimusta yhdellä esimerkillä, unkarilaisella kirjallisuudella.
Therefore, translations from other languages into Finnish had a crucial role in this development.
Käännöksillä oli tärkeä merkitys suomenkielisen kulttuurin kehittämisessä, ja kirjallisuutta haluttiin rikastuttaa niiden avulla.
The translation of Hungarian works was strongly influenced by non-literary factors, most important of them being the theory of the common origin of the Finno-Ugric languages.
Menneen ajan kääntäjän toimintaa on usein hankala tutkia, sillä kaikki eivät ole jättäneet jälkeensä kirjallisia dokumentteja.
The data, collected for this study, consist of literary translations and, on the other hand, of paratexts, connected to the translations.
Kirjeissään monitoiminen suomalaisuusmies ja Unkarin tuntija Jalava valottaa mm. juuri kääntäjän työhönsä liittyviä kysymyksiä; niiden avulla pääsee tutustumaan tuon aikakauden suomentajan kohtaamiin pulmiin ja niiden ratkaisuihin, joilla on monia yhtymäkohtia nykypäivänkin kääntäjien toimintaan.
The present study focuses on the translation of Hungarian literature into Finnish between 1850 and 1899.
Väitöskirjassani Unkarin kirjallisuus 1800-luvun Suomessa Petőfin ja Jókain teosten valossa.
Thinking style was measured using CRT-, REIm- and AOT -scales.
Ajattelutyyliä arvioitiin CRT-, REIm- ja AOT -menetelmien avulla.
In cognitive reflection there was no such sex-differences.
Reflektiivisyyden kohdalla vastaavia sukupuolieroja ei havaittu.
Religious and paranormal beliefs were assessed by questionnaires.
Uskonnollisia ja muita paranormaaleja uskomuksia kartoitettiin kyselylomakkeiden avulla.
In case of actively open-minded thinking the situation was opposite.
Avoimen, joustavan ajattelun kohdalla tilanne oli päinvastainen.
Participants (n=3084) were recruited via internet discussion forums and electronic students mailing lists.
Tutkittavat (n=3084) rekrytoitiin internetin avoimien keskustelufoorumeiden ja opiskelijoiden sähköpostilistojen, sekä muuta kautta osallistumishalukkuutensa ilmaisseiden henkilöiden joukosta.
People have had supernatural beliefs through the ages.
Ihmisillä on kautta aikojen ollut yliluonnollisia uskomuksia.
This connection didn't occur anymore with men in elder age group but with women it existed.
Miehillä yhteys katosi vanhimmassa ikäryhmässä, toisin kuin naisilla.
With men intuitive thinking was more strongly associated to religious beliefs, than with women.
Miehillä intuitiivinen ajattelu oli naisia vahvemmin yhteydessä uskonnollisiin uskomuksiin ikäryhmästä riippumatta.
Association between thinking styles and supernatural beliefs, and moderating role of sex and age in those associations
Ajattelutyylin yhteys yliluonnollisiin uskomuksiin, sekä sukupuolen ja iän moderoiva vaikutus tuohon yhteyteen
Results showed that subject's sex and/or age moderated partially connections between thinking styles and supernatural beliefs: With men need for cognition was more strongly connected to paranormal beliefs, than with women.
Sukupuolen ja iän havaittiin moderoivan osittain ajattelutyylien ja yliluonnollisten uskomusten välistä suhdetta: Pohdinnasta nauttiminen oli vahvemmin käänteisessä yhteydessä paranormaaleihin uskomuksiin miehillä, kuin naisilla.
This study replicated previous results in order that analytical thinking was inversely related, and intuitive thinking positively related to supernatural beliefs.
Tulokset osoittivat analyyttisen ajattelun osatekijöiden olevan käänteisessä, ja intuitiivisen ajattelutyylin suorassa yhteydessä yliluonnollisiin uskomuksiin.
Recruitment message provided a link to the online questionnaire.
Tutkittavat vastasivat sähköisesti tutkimuskyselyyn.
Ability to reflect and actively open-minded thinking, as well as need for cognition and actively open-minded thinking were connected to each other only quite weakly.
Sen sijaan reflektointikyky ja avoin, joustava ajattelu olivat yhteydessä toisiinsa vain heikosti.
Regarding sub dimensions of analytical thinking and their mutual connections, only need for cognition and ability to reflect were related to each other moderately.
Analyyttisen ajattelun osa-alueista pohdinnasta nauttiminen ja reflektointikyky olivat vahvimmin yhteydessä toisiinsa.
Explanation for supernatural beliefs is sought in the thinking styles.
Ajattelutyylin ajatellaan olevan eräs yliluonnollisia uskomuksia selittävä tekijä.
Studies in this area have systematically reported that intuitive thinking style is positively related to supernatural beliefs, while findings about connections between analytical thinking and supernatural beliefs are more controversial.
Intuitiivisen ajattelutyylin on systemaattisesti todettu olevan yhteydessä runsaampiin yliluonnollisiin uskomuksiin, kun taas analyyttisen ajattelutyylin kohdalla tilanne ei ole näyttäytynyt näin yksiselitteisenä.
Connection between intuitive thinking and paranormal beliefs was also moderated by subject's sex and age.
Naisilla intuitiivisen ajattelutyylin suora yhteys paranormaaleihin uskomuksiin vahvistui lineaarisesti iän karttuessa.
What is the role of participant's sex and age in moderating the association between thinking styles and supernatural beliefs?
Nämä havainnot sukupuolen ja iän moderoivasta vaikutuksesta ajattelutyylien ja yliluonnollisten uskomusten väliselle suhteelle ovat ensimmäisiä lajissaan.
When all the other sub dimensions of different thinking styles were controlled, it appeared that only actively open-minded thinking and intuitive thinking (when assessed by self-report questionnaire) showed unique effects on supernatural beliefs.
Ainoastaan avoimella, joustavalla ajattelulla, sekä itsearvioidulla intuitiivisuudella oli omaa yhteyttä yliluonnollisiin uskomuksiin.
These results remained after controlling demographic variables.
Tulokset säilyivät merkitsevinä myös demografisten muuttujien konrtolloinnin jälkeen.
Methods: This study is part of the Arvo Ylppö Longitudinal Study (AYLS).
Menetelmät: Tämä tutkimus on osa laajaa AYLS-tutkimusta.
The current 25-year-old follow-up study consisted of 902 participants who completed a self-report questionnaire for optimism (LOT-R) and a retrospective self-report for traumatic experiences (TEC).
25-vuotisseurannassa oli mukana 902 tutkittavaa, jotka täyttivät itsearvioidun optimismikyselyn (LOT-R) sekä itsearvioidun retrospektiivisen traumakyselyn (TEC).