natgillin/translations-raw huggingface dataset:
While Eritrea secured internationally recognized right to self-determination in the form of retroactive independence in 1993, international recognition of distinct Western Sahara and Southern Sudan entities is contingent on complex and problematic conditions being satisfied.
Siinä missä Eritrea saavutti kansainvälisesti tunustetun oikeuden itsemääräämiseen itsenäistymällä jälkikäteisesti vuonna 1993, kahden muun tapauksen tunnustaminen on yhä monimutkaisten tekijöiden ja olosuhteiden summa.
It is considered that the right to self-determination cannot be perceived only as an inter-state issue as it is also very much an intra-state issue, including the possibility of different sub-state arrangements exercised under the right, for example, in the form of autonomy.
Tutkimus katsoo, ettei itsemääräämisoikeutta voida käsittää vain valtioiden välisenä asiana vaan paljolti myös valtioiden sisäisenä, ml. itsemääräämisoikeuden puitteissa mahdolliset valtiorakenteen alle rakennetut järjestelyt, kuten esimerkiksi autonomia.
In international practice, however, the main focus in applying the right has been in the context of decolonization as set by the United Nations in its early decades.
Kansainvälisessä käytännössä oikeuden soveltamisen painomiste on kuitenkin ajoittunut kolonisaation purkamisen kontekstiin, joka määriytyi YK:n ensimmäisten vuosikymmenien aikana.Täten Afrikassa itsemääräämisoikeus on perinteisesti tarkoittanut sitä, että kolonialismin määrittämät alueet ja niiden sisällä olleet väestöt muodostivat kansan , jolle itsemääräämisoikeus kuului.
The study asks what these cases say about the right to self-determination in Africa and what their lessons learnt could contribute to the understanding and relevance of the right in today s Africa.
Itsemääräämisoikeutta Afrikan kontekstissa tarkastellaan Länsi-Saharaa, Etelä-Sudania ja Eritreaa koskevien tapaustutkimusten kautta.Tutkimuksessa kysytään, mitä nämä tapaukset kertovat itsemääräämisoikeudesta Afrikassa ja mitä niistä opittu voi tarjota oikeuden ymmärtämiseksi ja soveltamiseksi tänään.
Small State Cultures of Consensus : State Traditions and Consensus-Seeking in the Neo-Corporatist and Neutrality Policies in Post-1945 Austria and Finland
Poliittisen konsensuksen kulttuurit.Valtiotraditiot ja konsensuksen etsintä Itävallan ja Suomen talous- ja puolueettomuuspolitiikassa toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymmeninä
The fourth and fifth chapter present case studies on the two policy fields, the "pillars", upon which the post-1945 Austrian and Finnish cultures of consensus are argued to have rested.
Nämä politiikkasektorit tutkimus identifioi sekä suomalaisen että itävaltalaisen konsensuspolitiikan pilareiksi, joiden varaan kertomus uudenlaisesta kotimaisesta konsensuksesta toisen maailmansodan jälkeen rakennettiin.
Chapter two also introduces the comparative historical and cross-national research angles.
Metodologisesti tutkimus pyrkii kehittelemään vertailevia ja poikkikansallisia historiankirjoituksen menetelmiä tapana lähestyä Eurooppalaista historiaa.
At the same time, the ways of understanding the role of the state and its relation to society remained profoundly different in Austria and Finland and this basic difference was in many ways reflected in the concepts and procedures deployed in the search for consensus and management of domestic conflicts.
Samaan aikaan suomalaiset ja itävaltalaiset tulkinnat tästä pienen demokraattisen ja puolueettoman maan mallista heijastelivat paikallisia erityispiirteitä, perittyjä tekemisen ja ajattelemisen tapoja.
The new conceptions concerning a small state’s position in the Cold War world also prompted cross-nationally perceivable willingness to reconsider inherited concepts and procedures of the state and the nation.
Tutkimus osoittaa monin eri tavoin kuinka poikkikansallisesti tunnistettavissa oleva käsitys pienestä, demokraattisesta ja puolueettomasta valtiosta kylmän sodan maailmassa motivoi konsensuksen rakentajia sekä Suomessa että Itävallassa.
Given that the two domestic contexts as such only share few direct links with one another and are more obviously different than similar in terms of their geographical location, historical experiences and politico-cultural traditions, the analogies and variations in the anatomies of the post-1945 "cultures of consensus" provide an interesting topic for a historical comparative and cross-national examination.
Rainio-Niemen tutkimus liikkuu kotimaisen konsensuksen luomisen käsitteiden sekä käytäntöjen tasoilla, ja se tarjoaa analyyttisesti jäsentyneen ja historiallisesti perustellun puheenvuoron keskusteluun, jota käydään yhtäältä valtiokeskeisyydestä sekä toisaalta niin sanotuista konsensus-hakuisista poliittisista kulttuureista.
Chapter four deals with neo-corporatist features in the economic policy making and chapter five discusses the building up of domestic consensus regarding the key concepts of neutrality policies in the 1950s and 1960s.
Nykypäivän näkökulmasta kaksi 1950-lukulaista vahvan valtion rakennusprojektia tarjoaa pohdittavaa suhteessa tämän päivän integraatio- ja globalisaatiokeskusteluihin.
Chapter three grounds the key concepts of the state and consensus in the historical contexts of Austria and Finland by discussing the state, the nation and democracy in a longer term comparative perspective.
State Traditions and Consensus-Seeking tutkii kotimaisen konsensuksen rakennusprojektia toisen maailmansodan jälkeisessä Suomessa ja Itävallassa.
After the introduction, the second chapter presents the theoretical framework in more detail by focusing on the key concepts of the study – the state and consensus.
Rainio-Niemi osoittaa tutkimuksessaan, että valtion käsitteen ja roolin uudelleenmuotoilulla ja uudelleenymmärtämisellä – eri tavoin kahdessa eri kontekstissa – oli keskeinen merkitys uudenlaisessa konsensus-ajattelussa.
The study concludes that it was not consensus as such but the strikingly intense preoccupation with the theme of domestic consensus that cross-cut, in a curiously analogous manner, the policy-making processes studied.
Se avaa näkymän demokraattisen moniäänisyyden sekä konsensuksen ajatukseen liittyvän yhteisyyden ideaalin välisiin jännitteisiin kylmän sodan vastakkainasettelun aikakaudella.
The main challenge for the post-1945 architects of Austrian and Finnish cultures of consensus was to find strategies and concepts for consensus-building which would be compatible with the principles of democracy.
Uutta oli ennen kaikkea vaatimus konsensuksen luomisen keinojen yhteensovittamisesta demokratian käytäntöjen kanssa.
The birth of the Modern Consumer Society in Finnish short films 1920-1969
Ett' varttuisi Suomenmaa : Suomalaisten kasvattaminen kulutusyhteiskuntaan kotimaisissa lyhytelokuvissa 1920-1969
During the war period short films were an important means of propaganda.
Sotavuosina valtiovalta käytti lyhytelokuvaa yhtenä kotirintaman valistuksen välineenä.
The evolution of short films on consumer affairs was greatly influenced by a special tax reduction system that was introduced in 1933 and lasted until 1964.
Erityisen runsaasti valistuselokuvia tehtiin vuosina 1933-1964 valtiovallan myöntämien veronalennusten ansiosta.
This study covers 342 Finnish short films, more than any other study in the field before this.
Valtaosaa näistä elokuvista ei ole ennen tutkittu, eikä näin suurta määrää suomalaisia lyhytelokuvia ole aiemmin käsitelty yhdessä tutkimuksessa.
Consumer society was still in its infancy, and the prevalent attitude to industrially produced goods was that of suspicion.
Kulutusyhteiskunnan alkutaipaleella kansalaiset suhtautuivat epäillen niin tehdastuotteisiin kuin kaupan valmispakkauksiinkin.
New household apparati and the way in which daily chores were taken care of were presented not as luxury consumption but as a way of rationalization and saving money and effort.
Hyviä hankintatavoitteita olivat asunnon lisäksi muun muassa kodinkoneet, joilla kotitalouksien työtä haluttiin tehostaa.
The birth of the Modern Consumer Society in Finnish short films 1920-1969 The main subject of this research is Finnish short films in 1920-1969.
Väitöstutkimus käsittelee yli kolmeasataa suomalaista lyhytelokuvaa vuosilta 1920-1969.
Short films were use to help the public to acceps industrial goods and the notions of planning and saving.
Kulutusvalinnoilla oli myös yhteiskunnallista merkitystä, joten monet tahot valistusjärjestöistä elinkeinoelämään halusivat neuvoa ja ohjata suomalaisia halutunlaiseen kulutukseen ja säästäväisyyteen.
In the 1920's Finns were still living in rural areas and agriculture was the dominant industry.
1920- ja 1930-lukujen lyhytelokuvat esittelivät tehdastuotantoa ja kertoivat ihmisille, että teollisesti tehty tuote voi olla luotettava ja hyvä.
This made Finnish consumer society to value durable consumer goods and own homes.
Suomalaisia kannustettiin ennen kaikkea tavoitesäästämiseen ja kotimaisten tuotteiden suosimiseen.
Initial traces of modern hedonism can be seen in the films, but they were only marginal paths in the bigger.
Näitä valistuselokuvia esitettiin elokuvateattereissa "alkukuvina" ennen illan pääelokuvaa.
The public was also encouraged to consider their own decisions in the national context - especially after the second world war Finland laced capital, and personal savings were strongly presented as a way to help the whole nation.
Alkoi myös työ kansakunnan vaurastuttamiseksi, johon liittyi yhteisön ja suomalaisuuden edun korostaminen.
They guided people how to survive shortages caused by the war.
Sota katkaisi modernisoitumiskehityksen ja siirsi kansakunnan ajatukset kehityksestä selviytymiseen.
These short films were produced by film studios for private enterprises, banks, advisory organizations, communities and the state.
Jälleenrakennuskauden elokuvissa synnytettiin laatutietoista, osaavaa ja taloudellista kuluttajaa.
Even though the idea of rationalization was presented in short films somewhat in the 1920's and 1930's it became a national virtue during the war period.
Lyhytelokuvissa suomalaisia neuvottiin ja opetettiin hyviksi kuluttajiksi aina 1920-luvulta lähtien.
From the cultural and ideological point of view the evolution of trust was one of the first steps towards the birth of the consumer society.
Teollisen tuotannon tehokkuutta esiteltäessä voitiin samalla vakuuttaa katsojille, että se on avain entistä suurempaan hyvinvointiin.
Banks and the advisory organizations guided the public to save their money for a specific target.
Suomalaisia opetettiin kulutuksen tavoille valistuksen keinoin.
The ideological change from an agrarian society to consumer society was based on old acricultural ideas and self-sufficiency was evolved into rational and economizing consumerism.
(Paasivaara, Suomen ensimmäinen margariinikirnuumo 1929, Aho, Soldan) "Tämän kaiken voi perheenemäntä hankkia mukavasti ja valmistaa vaivattomasti käyttämällä hyväkseen nykyaikaisen säilyketeollisuuden tarjoamia palveluksia.
The second article explores the relationship between value and reasons.
Toinen artikkeli tutkii perusteiden ja arvon suhdetta.
The last three articles defend Scanlon s views about moral wrongness.
Viimeiset kolme artikkelia puolustavat Scanlonin näkemyksiä moraalisesta vääryydestä.
Scanlon also used reasons to account for moral wrongness.
Scanlon käytti perusteita myös moraalisen vääryyden selittämiseksi.
Gert argues that rationality is a more basic notion than reasons and that reasons can be analysed in terms of their rationally requiring and justifying dimensions.
Joshua Gertin mukaan rationaalisuus on perusteita perustavampi käsite ja perusteet ovat analysoitavissa rationaalisesti vaaditun ja oikeutetun avulla.
My thesis consists of five previously published articles which attempt to clarify Scanlon s theory and to defend it against its critics.
Väitöskirjani koostuu viidestä julkaistusta artikkelista, jotka selventävät, puolustavat ja korjaavat Scanlonin teorioita.
His contractualism claims that an act is morally wrong if it is forbidden by any set of moral principles that no one could reasonably reject.
Hänen sopimusteoriansa väittää, että teon tekeminen on väärin silloin kun teon kieltäisivät ne periaatteet, joita kukaan ei voi perustellusti olla hyväksymättä.
Scanlon formulated a new version of the ethical theory called contractualism.
Scanlon esitteli uuden version sopimusteoriana tunnetusta etiikan teoriasta kirjassaan What we owe to each other.
The fourth article explores the distinctive reasons which contractualists claim there are for avoiding the wrong actions.
Neljäs artikkeli tarkastelee niitä erityisiä moraalisia perusteita, joita meillä sopimusteorian mukaan on olla tekemättä vääriä tekoja.
The first one of them discusses a classic objection to contractualist theories.
Ensimmäinen näistä tarkastelee perinteistä sopimusteorioiden ongelmaa.
This theory took reasons considerations that count in favour of judgment-sensitive attitudes to be the fundamental normative notion.
Teorian mukaan perusteet ovat seikkoja, jotka puhuvat arvostelma-herkkien asenteiden puolesta.
This is because we need a prior notion of wrongness to select those principles and because such principles are not required to make actions wrong or to provide reasons against wrong actions.
Lisäksi nämä periaatteet ovat turhia tekojen vääryyden selittämiseksi, eikä niitä tarvita edes vääriä tekoja vastaan puhuvien perusteiden ymmärtämisessä.
The last article argues against the critics of contractualism who claim that contractualism has implausible normative consequences for situations related to the treatment of different-sized groups of people.
Viides artikkeli yrittää selittää sitä miksi sopimusteoriasta ei seuraa epäuskottavia moraalisia ohjeita tilanteisiin, joissa kysymyksessä on erikokoisten ryhmien kohteleminen.
For an object to be valuable, on this view, is for it to have properties that provide reasons to have favourable attitudes towards the bearer of value.
Objektin arvolla tarkoitetaan sitä, että objektilla on ominaisuuksia, jotka puhuvat objektin arvostamisen puolesta.
This objection is that principles which no one could reasonably reject are redundant in accounting for wrongness.
Kyseisen vastalauseen mukaan vääryyden selittämiseen ei tarvita periaatteita, joita kukaan ei voi perustellusti olla hyväksymättä.
It defends Scanlon s view according to which reasons are the more basic than value against those who think that reasons are based on the evaluative realm.
Artikkeli puolustaa perusteiden ensisijaisuutta muun muassa niitä kriitikkoja vastaan, joiden mielestä perusteet pohjautuvat objektien arvolle.
The first article defends the idea that normative reason-relations are fundamental against Joshua Gert.
Ensimmäinen artikkeli puolustaa sitä väitettä, että normatiiviset perustesuhteet ovat perustavia.
Four major conclusions are drawn from the research findings.
Tutkimustulosten mukaan voidaan tehdä seuraavat neljä johtopäätöstä.
In contrast, international events play a minor role.
Toisaalta kansainvälisten tekijöiden vaikutus on jäänyt vain vähäiseksi.
Furthermore, to what extent were they determined by cross-national influences from abroad, and especially from countries with which Finland has a special relationship, such as Sweden?
Missä määrin kantoja ovat muovanneet kansalliset ja kansainväliset tekijät ulkomailta sekä erityisesti maista kuten Ruotsista, johon Suomella on ollut läheinen suhde?
The theoretical background of the study is in the area of party politics and approaches to EU policies, and party change, developed mainly by Kevin Featherstone, Peter Mair and Richard Katz.
Viitekehys pohjautuu puolueorganisaatioiden integraatiopolitiikkaa ja puoluemuutosta selittäviin teoreettisiin tekijöihin, joita ovat kehittäneet muun muassa Kevin Featherstone, Peter Mair ja Richard Katz.
However, it is important to note that the factors manifest differences between economic, democratic and international issues across the three major parties.
Suurimmat erot puolueiden välillä heijastuvat taloudellisista, demokraattisista ja kansanvälisistä tekijöistä.
Secondly, it seems that the parties have transformed into centralised and professional organisations in terms of their EMU policy-making.
Toiseksi, puolueet ovat muodostaneet EMU-kantojaan keskittyneellä ja ammattimaisella politiikan tekotavalla.
Consequently, this study makes a substantive contribution to understanding the factors that shaped EMU party policies, and eventually, the national EMU policy during the 1990s.
Tästä syystä tämä tutkimus tuo merkittävästi esiin niitä keskeisiä tekijöitä, jotka ovat muovanneet puolueorganisaatioiden EMU-poliittisia kantoja ja myös Suomen EMU-politiikkaa 1990-luvulla.
To what extent did the policy debate and themes change in the political parties?
Missä määrin painotukset ovat muuttuneet näiden vuosien varrella?
It incorporates a large quantity of classified new material based on primary research through content analysis and interviews.
Tutkimusaineisto sisältää suurissa määrin primäärilähteenä erittäin salaisena pidettävää asiakirjamateriaalia, joka on analysoitu kvantitatiivista sisällönerittelymenetelmää käyttäen ja hyödynnetty haastatteluaineiston rinnalla.
The coding frame is based on the salience theory of party competition.
Siksi on luotu luokitusrunko, joka pohjautuu puoluekilpailuteorian salience-lähestymistapaan.
This study explores the EMU stand taken by the major Finnish political parties from 1994 to 1999.
Tämä tutkimus tarkastelee Suomen kolmen suurimman puolueorganisaation EMU-kantojen painotuseroja vuosina 1994–1999.
The weight and direction of party EMU strategy rests within the leadership and a few administrative elites.
Puoluejohto ja sen ympärillä olevat asiantuntijat sekä muutamat hallinnolliset eliittihenkilöt ovat päättäneet puolueen EMU-strategian suunnasta.
Interviews with eight party leaders and one independent expert civil servant provided additional insights and improve the validity of the data.
Tutkimuksessa on haastateltu kahdeksaa puoluejohtajaa ja yhtä riippumatonta valtiovarainministeriön korkeaa virkamiestä.
Public-opinion surveys and media coverage are also used to complete the research path.
Aineistoa täydentävät myös mielipidemittaukset ja lehdistömateriaali.
Thirdly, the case of the Social Democratic Party shows that traditional organisational links continue to exist between the left and the trade unions in terms of their EMU policy-making.
Kolmanneksi, tiivis yhteys näkyy erityisen merkittävästi sosialidemokraattien ja ammattiyhdistysliikkeen EMU-kantojen muodostumisessa.
They seem to give more attention to the demands of political competition (party-party relationships) than to public attitudes (party-voter relationships), which would imply that they have had to learn to be more flexible and responsive.
Puolueet ovat keskittyneet enemmän puoluepoliittiseen kilpailuun kuin kannattajien asenteiden seuraamiseen.
First, the quantitative and the interview data reveal the importance of the internal influences within the parties that most noticeably shaped their EMU policies during the 1990s.
Ensimmäiseksi, kansalliset tekijät puolueorganisaatioissa ovat muokanneet merkittävimmin EMU-poliittisia kantoja 1990-luvulla.
The starting point is the empirical evidence showing that party responses to European integration are shaped by a mix of national and cross-national factors, with national factors having more explanatory value.
Viitekehys pohjautuu aiempaan tutkimuskirjallisuuteen, jonka mukaan paradoksaalisia puolueorganisaatioiden integraatiopoliittisia kantoja ovat muovanneet sekä kansalliset että kansainväliset tekijät.
The study is the first to produce evidence that classified party documents such as protocols, manifestos and authoritative policy summaries may describe the EMU policy emphasis.
Valtio-opillisessa tutkimusperinteessä tämä on ensimmäinen tutkimus, joka tutkii suomalaisten puolueorganisaatioiden EMU-kantojen painotuksia julkisten kannanottojen, erittäin salaisina pidettyjen pöytäkirjojen ja puoluejohtajien yhteenvedonomaisten tiivistelmien avulla.
Evidence of Partisan Emphasis on EMU during 1994–1999 : Comparing Finnish Parties
Suomen kolmen suurimman puolueen EMU-kantojen painotuserot vuosina 1994–1999
How far were the policies of the Social Democratic Party, the Centre Party and the National Coalition Party shaped by factors unique to their own national contexts?
Mitkä ovat olleet ne päätekijät, jotka ovat muovanneet Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen, Suomen Keskustan ja Kansallisen Kokoomuksen EMU-poliittisia kantoja vuosina 1994–1999?
The most striking feature turned out to be the strong emphasis by all of the parties on economic goals.
Eniten puolueet ovat painottaneet taloudellisia tavoitetekijöitä EMU-kantaa muodostettaessa.
Fourthly, parties tend to neglect citizen opinion and demands with regard to EMU, which could imply conflict between the changes in their strategic environment.
Neljänneksi, puolueet ovat suhtautuneet välinpitämättömästi yleisen EMU-mielipiteen kehitykseen.
Hence, it could be that the parties have not yet moved beyond their conventional affiliate organisations.
Lisäksi haastattelut ovat tavoittaneet sen aineiston, joka on mahdollisesti jäänyt asiakirja-analyysin ulottumattomiin.
Established content-analysis techniques improve the reliability of the data.
Validiteetin parantamiseksi tutkimus hyödyntää myös haastatteluaineistoa, joka on kerätty kvantitatiivisen analyysin jälkeen.
Quantitative and qualitative methods are used sequentially in order to overcome possible limitations.
Näiden teoreettisten tekijöiden ja empiiristen tulosten avulla tutkimuksessa on asetettu työn analysointia ohjaavat hypoteesit.
Eventually, parties may appear generally less differentiated and more standardised in their policy-making.
Estääkseen tämän kehityksen puolueiden on opittava joustavimmiksi ja huomioitava paremmin kannattajansa.
These developments do not necessarily result in the empowering of the local level.
Tämä kehitys ei välttämättä johda paikallistason vahvistumiseen.
I also examined intra-institutional relations within those groups, in order to find out who are the most influential and powerful actors within them.
Sen lisäksi tutkin myös ryhmien sisäisiä suhteita löytääkseni niiden tärkeimmät ja vaikutusvaltaisimmat vaikuttajat.
EU integration scholars shifted their attention to the local level only at the beginning of the 1990s with the concept of multi-level governance (MLG).
Euroopan integraation tutkijat kohdistivat huomionsa paikkallistasolle vasta 1990-luvun alussa luodessaan monitasohallinnan käsitteen (multi-level governace, MLG).
After theoretical and institutional contextualisation, I present the results of my empirical study of the EU s Community Initiative LEADER+.
Teoreettisen ja institutionaalisen taustoitusten jälkeen esitän empiirisen tutkimuksen tulokset aiheesta EU: yhteisöaloite LEADER+ .
In order to fully understand the process of European integration it is of paramount importance to consider developments at the sub-national and local level.
Euroopan integraatio-prosessin ymmärtämiseksi on tärkeää pohtia kehitystä alue- ja paikallistasoilla.
EU integration changed the formal and informal inter-institutional relations linking the different levels of government.
EU integraatio on muuttanut sekä virallisia että epävirallisia instituutioiden välisiä suhteita ja lisäksi yhdistänyt erilaisia hallintotasoja.
I was interested in how different actors construct and shape EU financed rural development, especially in how local actors organised in so-called local action groups (LAGs) cooperate with other administrative units within the LEADER+ administrative chain.
Olin kiinnostunut siitä, miten erilaiset toimijat luovat ja muovaavat EU:n rahoittamaa maaseudun kehittämisohjelmaa, ja erityisesti siitä, miten paikalliset aktorit, jotka ovat organisoituneet paikallisessa toimintaryhmässä (LAG), tekevät yhteistyötä muiden hallinnollisten yksikköjen kanssa LEADER+:ssa.