natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The EAT-Lancet reference diet comprises mass-based food consumption targets (both point estimates and ranges) for different food groups.
Tämä EAT-Lancet -referenssiruokavalio sisältää ruoan massaan perustuvat kulutustavoitteet (sekä piste-estimaatit että liikkumavarat) eri ruokaryhmille.
Finally, the ingredients were manually classified into the reference diet’s food groups.
Lopuksi ainesosat luokiteltiin manuaalisesti referenssiruokavalion ruokaryhmiin.
Formulas were developed to calculate the consumption of added sugars.
Lisätyn sokerin kulutuksen arviointia varten luotiin laskentakaavat.
Detailed information on foods, such as ingredients of composite dishes and product names for packed foods were recorded.
Päiväkirjoista saatiin yksityiskohtaiset tiedot käytetyistä ruoista, esim. ainesosat ruokalajeille ja tuotteiden nimet pakatuille elintarvikkeille.
Food records, covering from one up to five complete days, were kept by parents and pre-school personnel.
Ruokapäiväkirjat täytettiin vanhempien ja päiväkotihenkilöstön toimesta ja ne kattoivat yhdestä viiteen kokonaista päivää kunkin lapsen kohdalla.
Discussion: To enable comparison with the EAT-Lancet reference diet’s food group level targets, an approach for disaggregating children’s food record data was developed.
Päätelmät: Jotta lasten ruoankulutusta voitiin verrata EAT-Lancet -referenssiruokavalion ruokaryhmille asetettuihin tavoitteisiin, kehitettiin uusi tapa hajottaa lasten ruokapäiväkirjoista saadut tiedot osiin.
Objectives: The present study aimed to assess the current state of Finnish pre-schoolers’ diet by comparison with the reference diet’s food group level targets.
Tavoitteet: Tämän tutkimuksen tavoitteena oli arvioida päiväkoti-ikäisten suomalaislasten nykyistä ruoankulutusta vertaamalla sitä referenssiruokavalion ruokaryhmille asetettuihin tavoitteisiin.
Food record data were decomposed into ingredients by AivoDiet dietary software.
Ruokapäiväkirjoissa raportoidut ruoat hajotettiin ainesosiksi AivoDiet-ravintolaskentaohjelmistolla.
Therefore, it is important to identify gaps between the targets and local food consumption.
Lähtötilanne on tarpeen arvioida kansallisen ruokajärjestelmän muutoksen suunnittelua varten, minkä vuoksi on tärkeää tunnistaa referenssiruokavalion tavoitteiden ja paikallisen ruoankulutuksen väliset erot.
The National Cancer Institute (NCI) method was used to calculate the daily average food consumption and the proportion of children who met targets in each food group.
Päivittäinen keskimääräinen ruoankulutus kussakin ruokaryhmässä samoin kuin niiden lasten osuus, jotka saavuttivat ruokaryhmälle asetetun tavoitteen, laskettiin National Cancer Institute (NCI) -menetelmää käyttäen.
Methods: Study consists of 9-14-year old pre-adolescents (N=104) living in a middle- or low-income area in Nairobi.
Menetelmät: Otanta koostuu 9-14-vuotiaasta lapsesta (N=104), jotka asuvat joko keski- tai matalatuloisella alueella Nairobissa.
Dietary patterns were formed through principal component analysis and Dietary Diversity Score created by counting the number of food groups that were used daily.
Ruokavaliomallit muodostettiin pääkomponenttianalyysillä ja ruokavalion monipuolisuusarvo laskemalla ruokaryhmät, joita käytettiin päivittäin.
Background: Majority of studies on the association of diet and physical activity are conducted in high-income countries and to date, none have been conducted in Kenya although unhealthy lifestyle behaviours are on the rise and may pose more severe risk in low-to-middle-income than in high-income countries.
Tausta: Ruokavalion ja fyysisen aktiivisuuden yhteyttä on pääosin tutkittu korkeatuloisissa maissa ja toistaiseksi yhtään tutkimusta ei ole tehty Keniassa, vaikka epäterveelliset elintavat ovat nousussa ja voivat aiheuttaa suuremman riskin matala- ja keskituloisissa maissa kuin korkeatuloisissa.
Results: Time spent in moderate-to-vigorous physical activity (MVPA) was weakly and negatively associated with the Snacks, fast food and meat dietary pattern alone and in combination with age and gender and significantly in combination with BMI (p=0.041), while time spent in sedentary behaviour showed no relation.
Tulokset: Keskiraskaan ja raskaan liikunnan (MVPA) määrä oli heikosti ja negatiivisesti yhteydessä Välipalat, pikaruoka ja liha -ruokavaliomalliin itsenäisesti sekä yhdessä iän ja sukupuolen kanssa ja merkitsevästi yhdessä painoindeksin kanssa (p=0.041), kun taas paikallaanolo ei ollut yhteydessä tähän ruokavaliomalliin.
Statistical analysis was conducted using linear regression analysis with wealth index, area, age, gender and BMI as confounding variables.
Tilastomenetelmänä käytettiin lineaarista regressioanalyysiä, jossa varallisuusindeksi, ikä, sukupuoli, asuinalue ja painoindeksi olivat sekoittavina tekijöinä.
Neither time spent in sedentary behaviour nor time spent in MVPA could explain variation in Dietary Diversity Score or adherence to the Dairy and plant protein pattern.
MVPA:n määrä tai paikallaanolo eivät pystyneet selittämään vaihtelua ruokavalioon monipuolisuudessa tai vaihtelua Maitotuotteet ja kasviproteiini -ruokavaliomallin noudattamisessa.
Time spent in MVPA could not explain the variation in adherence to the Traditional Kenyan pattern while time spent in sedentary behaviour showed weak, negative association with adherence to this diet pattern, although it did not reach significance.
MVPA:n määrä ei pystynyt selittämään vaihtelua Perinteisen kenialaisen ruokavaliomallin noudattamisessa, kun taas paikallaanolo oli heikosti ja negatiivisesti yhteydessä tähän ruokavaliomalliin.
Dietary data was collected using 7-day FFQ and physical activity data by accelerometer.
Ruokavaliodata kerättiin 7 päivän ruokavaliokyselyllä ja fyysinen aktiivisuus mitattiin kiihdytinanturilla.
Conclusions: Physical activity showed some association with diet, but the connections were mostly weak, and the socio-economic position and environment are possibly stronger determinants of lifestyle behaviour in urban Kenya.
Sosioekonominen asema ja elinympäristö saattavat olla vahvempia elintapojen määrittäjiä Kenian kaupunkialueella.
A VLP is a macromolecular complex that resembles the virus, especially with respect to its outer structure, but lacks the viral genome.
VLP on makromolekulaarinen kompleksi, joka muistuttaa virusta etenkin ulkokuorensa osalta, mutta ei sisällä sen perimää.
Safe and efficient human vaccines have not yet been developed, which underlines the importance of gaining a clear understanding of the viral antigenic surface.
Turvallisia ja tehokkaita ihmisrokotteita ei ole vielä kehitetty, mikä korostaa viruksen ja isännän vuorovaikutuksen sekä viruspartikkelin immunogeenisen pinnan tuntemisen tärkeyttä.
Rift Valley fever virus (RVFV) is a mosquito-borne virus of the order Bunyavirales with a tripartite (-)ssRNA genome.
Rift Valley Fever -virus (RVFV) on hyttyslevitteinen (-)ssRNA-virus (lahko Bunyavirales), jonka genomi koostuu kolmesta RNA-segmentistä.
The surface of RVFV, formed by the two viral envelope glycoproteins Gn and Gc, could also be studied with a non-pathogenic model, such as a virus-like particle (VLP).
RVFV:n ulkopinnan rakennetta, joka koostuu viruksen Gn- ja Gc-glykoproteiineista, on myös mahdollista tutkia käyttämällä vaaratonta mallia, kuten viruksen kaltaista partikkelia (VLP).
In this work, RVFV VLPs were produced by transient transfection of mammalian cells with genes encoding RVFV glycoproteins Gn and Gc.
Tässä työssä RVFV-viruksen kaltaisia partikkeleita tuotettiin viemällä nisäkässoluihin RVFV:n Gn- ja Gc-glykoproteiineja koodaavat geenit.
VLPs were successfully detected in the purified samples by immuno-electron microscopy.
VLP:itä havaittiin onnistuneesti immunoelektronimikroskopian avulla.
One significant challenge for RVFV research is posed by the costly and time-consuming biosafety precautions warranted by the pathogenicity of the virus.
RVFV:n taudinaiheuttamiskyky tekee sen tutkimisesta haastavaa, sillä viruksen käsittely edellyttää bioturvallisuusjärjestelyjä, jotka ovat usein kalliita ja aikaa vieviä.
Several methods were tested for VLP sample concentration and purification.
VLP:iden konsentroinissa ja puhdistuksessa vertailtiin useita eri menetelmiä.
The objective was to design an optimized production and purification pipeline for RVFV VLPs to elucidate their structure by cryo-electron microscopy.
Tavoitteena oli suunnitella tehokas protokolla Rift Valley Fever -viruksen kaltaisten partikkelien tuottoon ja puhdistukseen niiden rakenteen tutkimiseksi kryoelektronimikroskopian avulla.
To optimize the VLP production and purification, the effect of sample harvest times and DNA-to-cell ratios of transfection on RVFV glycoprotein expression was examined.
VLP:iden tuoton optimoimiseksi VLP-näytteiden keruuaikojen sekä nisäkässoluihin viedyn DNA-määrän vaikutuksia tuottoon testattiin.
Despite some challenges related to sample purity and scarcity of VLPs in samples, which prevented analyses by cryo-electron microscopy, the expression system described in this thesis has great potential to streamline RVFV VLP sample preparation for electron microscopy and to accelerate vital research into the structural properties of this emerging pathogen.
Tässä työssä kuvatuilla tuottomenetelmillä on kuitenkin potentiaalia yksinkertaistaa VLP-näytteiden tuottoa elektronimikroskopiaa varten, mikä edistäisi elintärkeää tutkimusta tämän uhkaavan taudinaiheuttajan rakenteellisista ominaisuuksista
It infects humans and cattle, causing a febrile disease with symptoms ranging from mild to severe.
RVFV aiheuttaa ihmisissä ja karjaeläimissä vakavuudeltaan vaihtelevaa kuumetautia.
Interviews (n=8) were performed as thematic interviews.
Tutkimushaastattelut (n=8) toteutettiin teemahaastatteluina.
Mealtime observations were recorded using a form developed based on the Environment and Policy Assessment and Observation (EPAO) -tool.
Ruokailutilanteiden havainnoinnissa käytettiin lomaketta, joka oli kehitetty mukaillen Environment and Policy Assessment and Observation (EPAO) –työkalua.
The kitchen was considered a place that interested children but remained a somewhat unfamiliar and forbidden place for them.
Keittiötä kuvattiin lapsia kiinnostavaksi mutta myös melko vieraaksi ja lapsilta kielletyksi paikaksi.
Data analysis from both observation and interviews revealed "the symbols of cooperation" as a common theme, which was divided into four categories: 1) flexible interpretation of the service contract, 2) staff parties, 3) a shared break room, and 4) an open kitchen door.
Haastattelu- ja havainnointiaineistojen yhteistarkastelussa muodostui yhteistyön symbolit -teema, joka jakaantui edelleen neljään alakategoriaan: 1) joustava palvelusopimuksen tulkinta, 2) henkilöstön yhteiset juhlat, 3) taukohuone ja 4) keittiön avoin ovi.
The children in the mealtime observation groups were mainly 2-5 -years old, though one group of 1-3 -years old was also studied.
Tutkittavissa ryhmissä lapset olivat iältään pääosin 2-5-vuotiaita ja lisäksi mukana oli yksi 1-3-vuotiaiden ryhmä.
The analysis was data-based content analysis.
Aineisto analysoitiin aineistolähtöisellä sisällönanalyysilla.
Staff interactions were subject to constant change and cooperation was unique to each day-care centre.
Vuorovaikutussuhteille oli tyypillistä jatkuva muutos ja yhteistyö oli kontekstisidonnaista.
Besides observations, two interviews were conducted in each day-care centre: one with a catering worker and the other with an early childhood educator.
Havainnoinnin lisäksi jokaisessa päiväkodissa tehtiin kaksi tutkimushaastattelua, ensimmäinen ruokapalvelutyöntekijälle ja toinen havainnoitavan lapsiryhmän varhaiskasvattajalle.
Catering workers and early childhood educators experienced their cooperation to be rather good, though perceptions on what good collaboration included differed.
Varhaiskasvattajat ja ruokapalveluhenkilöstö kokivat keskinäisen yhteistyönsä melko toimivaksi, mutta heidän käsityksensä toimivasta yhteistyöstä erosivat jokseenkin toisistaan.
Interview and observation data were combined in the analysis phase.
Haastatteluaineistoa ja havainnointiaineistoa käsiteltiin pääosin itsenäisesti, mutta ne yhdistettiin analyysivaiheen lopussa.
Background and the aim of the study: Based on previous literature, the cooperation between catering workers and early childhood educators is essential for providing special diets and food education activities in day-care centres.
Tausta ja tavoitteet: Aiemman kirjallisuuden perusteella ruokapalvelun ja varhaiskasvatuksen yhteistyöllä on tärkeä rooli erityisesti päiväkodin ruokakasvatustoiminnassa ja lasten erityisruokavalioiden toteuttamisessa.
In each day-care centre, data was collected for two days by observing a group mealtime and interaction moments between catering workers and early childhood educators.
Kussakin tutkimuspäiväkodissa aineistoa kerättiin kahden päivän ajan ja siten, että havainnointiaineistoa kerättiin kussakin päiväkodissa yhden lapsiryhmän ruokailutilanteista sekä henkilöstön vuorovaikutustilanteista päivän aikana.
Material and methods: The study was qualitative by design with an ethnographic emphasis.
Menetelmät: Pro gradu -tutkimus toteutettiin laadullisena etnografisesti painottuneena tutkimuksena neljässä päiväkodissa.
Catering workers and early childhood educators considered children to perceive catering workers divergent from other adults but not unfamiliar.
Varhaiskasvattajien mukaan ruokapalvelutyöntekijät olivat lapsille selkeästi erillisiä muista päiväkodin aikuisista.
Additionally, the aim was to explore what perceptions catering workers and early childhood educators have on food education, their role as food educators, and the relationship that children have with catering workers and the kitchen.
Tämän pro gradu -tutkielman tarkoituksena oli selvittää laadullisin menetelmin, miltä ruokapalveluhenkilökunnan ja varhaiskasvatuksen henkilökunnan yhteistyö arjessa näyttää ja millaisia käsityksiä heillä itsellään on yhteistyöstä, ruokakasvatuksesta, omasta ruokakasvatusroolista sekä lasten suhteesta keittiöön ja sen työntekijöihin.
Results and conclusion: Early childhood educators strongly emphasised mealtime related topics and the children’s role in food education during interviews.
Tulokset ja johtopäätökset: Varhaiskasvatushenkilöstön ruokakasvatusmääritelmissä painottuivat ruokailutilanteet ja ruokakasvatuksen lapsilähtöisyys.
There were slight differences between early childhood educators´ descriptions of food education, which were similarly reflected in mealtime observations.
Kukin varhaiskasvatuksen työntekijä kuvasi ruokakasvatusta hieman eri tavoin ja nämä painotuserot haastattelupuheessa heijastelivat ruokailutilanteissa tehtyjä havaintoja.
Symbolic interaction theory was used as a guide in data collection and as a reflection point for the results.
Aineistonkeruussa ja tulosten pohdinnassa hyödynnettiin symbolisen interaktionismin teoriaa.
Despite the potential for cooperation and food education, childrens’ relationship with catering workers was described to be distant and, therefore, provides opportunity for further studies.
Lasten suhde keittiöön ja sen henkilökuntaan koettiin tässä tutkimuksessa jäävän etäiseksi ja aihetta olisi syytä tutkia tarkemmin.
Catering workers emphasised the properties of food and food appreciation more often than early childhood educators.
Ruokapalveluhenkilöstö painotti ruokakasvatusmääritelmissään varhaiskasvattajia vahvemmin ruoan ominaisuuksia ja arvostamista.
Furthermore, while some research has been conducted in the school environment, the perceptions and roles of catering workers on food education have not been previously studied in the early education environment.
Myöskään päiväkodissa työskentelevien ruokapalvelutyöntekijöiden käsityksiä ruokakasvatuksesta tai heidän omasta ruokakasvatusroolistaan ei juuri ole kartoitettu, vaikka koulupuolella aihetta on tutkittu jonkun verran.
Results provide new insight for the perceived and observed cooperation between catering workers and early childhood educators and their perceptions about food education.
Tulokset antavat uutta näkökulmaa päiväkodin henkilöstön kokemukseen yhteistyöstä ja ruokakasvatuksesta.
The time frame between release and sequestration is however many decades.
Aikaväli päästöjen ja uudelleen sitomisen välillä on kuitenkin useita kymmeniä vuosia.
It’s necessary to include economics to the studies because they give more realistic results and guidelines to politics.
Taloustieteellisen näkökulman sisällyttäminen tutkimuksiin on välttämätöntä, koska niistä saadaan realistisemmat tulokset ja suuntaviivat politiikkaan.
Without economic aspect it’s hard to make plausible statements to political decisions.
Ilman taloustieteellistä näkökulmaa on vaikeaa ottaa uskottavaa kantaa poliittisiin päätöksiin.
The studies of natural science are yet beneficial although they wont alone help for making political decisions.
Luonnontieteelliset tutkimukset ovat kuitenkin hyödyllisiä, vaikka niihin ei voi yksistään nojata poliittisia päätöksiä tehdessä.
Also using forest biomass in energy production decreases forest carbon stock.
Lisäksi puunkäyttö energiantuotannossa pienentää metsän hiilivarastoa.
In economics the studies focused for example political management instruments like tax and subsidies.
Taloustieteellisissä tutkimuksissa keskityttiin erilaisiin taloudellisen ohjauksen instrumentteihin, mm. veroon ja tukiaisiin.
In the studies there were wide consenus that use of forest resources can’t be considered as a carbon neutral activity.
Tutkimuksissa oli laaja yksimielisyys siitä, ettei metsävarojen käyttöä voida pitää hiilineutraalina.
It is based to the assumption that after harvest grows new forest that sequester the carbon that was released earlier.
Tämä perustuu oletukseen, että metsänhakkuiden jälkeen kasvaa uusi metsikkö, joka sitoo hakkuista vapautuneen hiilen.
Both economic and natural scientific studies can use information over the branch of science.
luonnontieteellisissä että taloustieteellisissä tutkimuksissa tietoa voidaan hyödyntää yli tieteenalojen.
That’s why it is important to adapt analysis and information to support studies in own branch of science.
Onkin tärkeää osata soveltaa analyysin keinoja ja tietoa yli tieteenalojen, tukemaan oman tieteenalan tutkimusta.
The studies of natural science was focused among other things for payback times and climate warming.
Luonnontieteellisissä tutkimuksissa keskityttiin mm. hiilidioksidipäästöjen takaisinmaksuaikaan ja ilmaston lämpenemistä kuvaaviin tekijöihin.
Also there were solid consensus that carbon sequestration increases as forests grow, thus longer rotation period increases carbon sequestration.
Samoin yksimielistä oli, että metsänkasvu lisää hiilensidontaa ja näin ollen kiertoajan lisäys kasvattaa hiilivarastoa.
The method is literature survey and comparison of practices in economics and natural science to study carbon neutrality in the use of forest resources.
Menetelmänä on kirjallisuuskatsaus ja vertailu eri tiedesuuntien (ekologia, biologia, ekonomia) tavoista tutkia metsävarojen käyttöä ja sen hiilineutraaliutta.
The use of biofuels has been considered as a carbon neutral activity.
Biopolttoaineiden käyttöä pidetään hiilineutraalina, eli haitattomana toimintana hiilidioksidipäästöjen (CO2) suhteen.
There are numerous researches done of this subject that are natural science that haven’t taken in account the economic side.
Aiheesta on tehty useita tutkimuksia, joissa käytetään pääosin luonnontieteellisiä malleja, ilman taloustieteellistä näkökulmaa.
The literature of this subject are multidisclipinary and I have tried to separate economic studies from others according to most relevant analyses and theoretical framework.
Pyrin tekemään jaon taloustiedettä sisältävien tutkimusten ja muiden tutkimusten osalta niiden olennaisimpien analyysien ja teoreettisen viitekehyksen mukaan.
In that case the new forest should grow very fast.
Vapautuneen hiilen uudelleen sitominen edellyttäisi kuitenkin, että uusi metsä kasvaisi nopeasti.
My aim is to examine and compare the studies with and without the economic point of view.
Työn tavoitteena on tarkastella ja vertailla metsävarojen hiilineutraaliudesta tehtyjä tutkimuksia sekä luonnontieteellisestä- että taloustieteellisestä näkökulmasta.
During the intervention weight loss occurred in both study groups.
Intervention aikana paino putosi molemmissa tutkimusryhmissä.
In conclusion, being overweight and obesity may be risk factors for cognitive decline even among older adults.
Yhteenvetona voidaan todeta, että ylipaino ja lihavuus voivat olla kognitiivisen heikentymisen riskitekijöitä myös iäkkäämmillä.
Hence, maintaining a healthy BMI is recommendable also for older adults, but weight loss may not have additional benefits.
Tulokset viittaavat siihen, että terveen BMI:n ylläpitäminen on suositeltavaa myös iäkkäillä, mutta painonpudotuksesta ei välttämättä saada lisähyötyjä.
It is likely that weight loss during the intervention was intentional, but it was not associated with cognitive changes.
Tässä tutkimuksessa painonpudotus tapahtui intervention aikana, ja oli mahdollisesti tahallista, mutta ei ollut kuitenkaan yhteydessä kognitiivisiin muutoksiin.
Changes in BMI were not associated with changes in cognitive performance.
Muutokset BMI:ssä eivät olleet yhteydessä muutoksiin kognitiivisissa toiminnoissa.
However, obesity is probably not beneficial.
Lihavuus ei ole todennäköisesti eduksi myöhemmälläkään iällä.
The data used in this study was from The Finnish Geriatric Intervention Study to Prevent Cognitive Impairment and Disability (FINGER), which aimed to prevent cognitive decline among older adults at elevated risk for dementia.
Tutkielman aineisto oli suomalaisesta The Finnish Geriatric Intervention Study to Prevent Cognitive Impairment and Disability (FINGER) -tutkimuksesta, joka pyrki ehkäisemään kognitiivisten toimintojen heikentymistä iäkkäämmillä aikuisilla, joilla oli kohonnut riski sairastua muistisairauteen.
Cognitive performance was assessed with modified Neuropsychological Test Battery (NTB) at baseline, and 12 and 24 months after randomization.
Kognitiivisia toimintoja mitattiin neuropsykologisella testistöllä (modified Neuropsychological Test Battery, NTB) lähtötilanteessa sekä 12 kk ja 24 kk kohdalla.
Higher BMI at baseline was not associated with changes in total cognitive performance, executive function or processing speed, but it predicted less improvement in memory functioning among under-69-year-olds.
Korkeampi lähtötilanteen BMI ei ennustanut muutoksia kokonaiskognitiossa, toiminnanohjauksessa tai prosessoimisnopeudessa, mutta se ennusti vähäisempää muistin parantumista alle 69-vuotiailla tutkittavilla.
It also examined if changes in BMI are associated with changes in cognitive performance.
Lisäksi tarkasteltiin, ennustaako BMI:n muutos muutoksia kognitiivisissa toiminnoissa.
Higher BMI was associated with worse total cognitive performance, executive function and processing speed, but not memory, at baseline.
Korkeampi BMI oli tutkimuksen alussa yhteydessä huonompaan kokonaiskognitioon, toiminnanohjaukseen ja prosessoimisnopeuteen, mutta ei muistiin.
The recommended BMI is higher for older adults.
Iäkkäille suositellaan hieman korkeampaa painoindeksiä (BMI) kuin muulle väestölle.
Obesity in mid-life has been shown to increase the risk of developing dementia later in life, whereas among older adults, being overweight has been associated with reduced risk of dementia.
Keski-iän lihavuuden on osoitettu lisäävän muistisairauden todennäköisyyttä myöhemmässä elämässä, mutta Iäkkäämmillä lievä ylipaino on näyttänyt jopa suojaavan muistisairaudelta.
The 1260 participants recruited (mean age 69 years) were randomly assigned into a two-year multidomain intervention (n=631), including dietary guidance, exercise, cognitive training and management of cardiovascular risk factors, or control (n=629), receiving general health advice.
Tutkimukseen valitut (n=1260, keski-ikä 69 v.) jaettiin satunnaistamalla interventio- ja kontrolliryhmään suhteessa 1:1.