natgillin/translations-raw huggingface dataset:
We show that MERS coronavirus does not replicate productively in these leucocytes, but a significant innate immune response is generated.
Osoitamme, että MERS-koronavirusinfektio ei johda merkittävään virusreplikaatioon näissä soluissa, mutta huomattava immuunivaste syntyy siitä huolimatta.
We also show that NS1 is not exported through the classical CRM1-dependent pathway and we establish the nucleolar proteins that bind NS1 and thus guide its nucleolar localization.
Osoitamme myös, että NS1-proteiinin kulkeutuminen tumasta solulimaan ei ole CRM1-välitteinen, sekä tunnistamme NS1-proteiinin kanssa vuorovaikuttavat tumajyväsproteiinit.
Novel emerging viruses form an additional challenge, which can only be overcome by proper preparation and quick response against these unexpected infectious threats.
Erilaisista eläinperäisistä lähteistä ilmaantuvat uudenlaiset virukset muodostavat erityisen uhkan, johon varautuminen edellyttää valmistautumista sekä valmiutta nopeisiin vastatoimiin.
While the SARS outbreak was efficiently contained, MERS coronavirus continues to circulate in camels and causes repeated introductions into the human population in the Middle East.
SARS-koronavirus ilmaantui vuonna 2002 ja saatiin nopeasti taltutettua, mutta vuonna 2012 havaittu MERS-koronavirus kiertää yhä kameleissa aiheuttaen toistuvia ihmisinfektioita Lähi-Idässä.
Understanding virus-host interactions is critical for elucidating aspects of viral pathogenesis and devising better treatment strategies against viral pathogens.
Viruksen ja isäntäsolun välisten vuorovaikutusten ymmärtäminen on keskeisessä asemassa kehitettäessä uusia parempia hoitomenetelmiä sekä valmistauduttaessa uusiin virusuhkiin.
Our research has focused on the virus-host interactions of two major respiratory pathogens with a recent history of outbreaks by a novel viral agent, the influenza A virus and coronavirus.
Viruksen ja isäntäsolun vuorovaikutuksiin keskittyvä tutkimuksemme käsittelee kahta merkittävää hengitystievirusta, influenssa A -virusta sekä MERS-koronavirusta.
Human coronaviruses are a major cause of the common cold. For a long time coronaviruses were thought to cause only mild upper respiratory tract infections in humans.
Koronavirukset tunnetaan merkittävinä flunssan aiheuttajina ja niitä pidettiin pitkään lähinnä lievien hengitystieinfektioiden aiheuttajina ihmisissä, mutta tämä näkemys on muuttunut merkittävää kuolleisuutta aiheuttaneiden SARS- ja MERS-epidemioiden myötä.
Our MERS coronavirus research concentrated on characterizing MERS infection of human macrophages and dendritic cells, two important cell types of the innate immune system.
MERS-koronavirusta käsittelevä osa työstämme keskittyi analysoimaan MERS-koronaviruksen vuorovaikutusta ihmisen makrofagien ja dendriittisolujen kanssa.
In this work we provide a detailed description of the NS1 nuclear export signal (NES), showing that the NES region is well conserved within different influenza A strains and that certain mutations within the region cause attenuation of virus replication.
Näytämme että kyseinen paikantumissignaali on hyvin säilynyt eri viruskantojen välillä ja osoitamme, että tietyt signaaliin kohdistuvat mutaatiot aiheuttavat viruksen replikaatiokyvyn huomattavan heikentymisen.
While the critical impact of nuclear localization signal 1 is well known, the other two localization signals have remained poorly characterized.
NS1-proteiinista on tunnistettu kolme solunsisäistä paikantumista ohjaavaa signaalia, joista yhden tiedetään olevan tärkeä virusinfektiolle, mutta kahden muun merkitys on jäänyt epäselväksi.
These interactions are located both in the host cell nucleus and the cytoplasm, and three signals regulating the intracellular localization of NS1 protein have been identified.
Tässä työssä luomme seikkaperäisen kuvauksen NS1-proteiinin tumasta solulimaan kulkeutumisen välittävän signaalin toiminnasta.
The two main topics of this thesis are (1) determining the abundance and diversity of ARGs and mobile elements in sediments impacted by fish farming and (2) investigating the major source of ARGs in the farm sediments in the Northern Baltic Sea.
Tämän väitöskirjan kaksi aihetta ovat (1) antibioottiresistenssigeenien sekä liikkuvien geneettisten elementtien määrien ja monimuotoisuuden selvittäminen Itämerellä sijaitsevien kalankasvatuslaitosten pohjasedimenteissä sekä (2) resistenssigeenien alkuperän selvittäminen.
However, the enriched ARGs persist in the farm sediments during the 6-year observations even when the selection pressure of the antibiotics is negligible.
Toisaalta resistenssigeenit säilyvät sedimenteissä kuuden vuoden seurantajakson ajan, vaikka antibioottien aiheuttama valintapaine on ollut heikko.
This study employed a high-throughput qPCR array, which permits quantifying hundreds of ARGs and genes associated with mobile elements in the environmental resistome in a single experiment.
Tutkimuksissa käytettiin uudenlaista qPCR-pohjaista analyysimenetelmää, joka mahdollistaa satojen resistenssigeenien ja liikkuvien geneettisten elementtien samanaikaisen mittaamisen näytteistä.
Antibiotic resistance has become a serious threat to the efficacy of antibiotics used in human and veterinary medicine.
Bakteerien vastustuskyky antibiooteille eli antibioottiresistenssi uhkaa heikentää ihmisten ja eläinten lääkinnässä käytettävien antibioottien tehoa.
We provide indirect evidence suggesting that certain ARGs are being constantly introduced by feces of the farmed fish into the sediments below the fish farms.
Tutkimus antaa epäsuoraa näyttöä siitä, että tietyt resistenssigeenit saapuvat kasvattamoille kasvatettavan kalan ulosteen mukana.
Further studies could focus on investigating the development of ARGs in juvenile fish before they are introduced into the Baltic Sea open-cage farms.
Jatkotutkimuksissa olisi syytä mitata nuorten kalojen kantamia antibioottiresistenssigeenejä ennen kalojen saapumista kasvattamoille.
Fish farming impacts the composition of ARGs in sediments below fish farms in the Northern Baltic Sea.
Kalankasvatus vaikuttaa paikallisesti antibioottiresistenssigeenien määriin ja monimuotoisuuteen kalankasvattamoiden pohjasedimenteissä Itämerellä.
The persistence of ARGs at the farm facilities is a threat to the efficacy of the antibiotics against fish diseases, potentially leading to fish production losses.
Tämä on uhka kalankasvatuksessa käytettävien antibioottien teholle ja saattaa johtaa kasvaneisiin kustannuksiin tuotannon laskun vuoksi.
In the current conditions, the risk of ARG spread from the farm sediments to the surrounding sediments is low in the Northern Baltic Sea.
Tulostemme perusteella resistenssigeenien leviäminen kasvattamoiden lähiympäristöön on melko vähäistä.
Understanding the abundance and prevalence of antibiotic resistance genes (ARGs) in the environmental resistome is important for maintaining the efficacy of antibiotics and predicting a risk of the ARGs spreading in the environment and moving into previously non-resistant bacteria, including human pathogens.
Antibioottiresistenssigeenien määrien seuraaminen on keskeistä antibioottien tehon säilyttämiseksi sekä riskien ymmärtämiseksi.
Fish farms are an environmental reservoir of ARGs due to the treatment of fish with antibiotics that also are important for human medicine.
Kalankasvattamoilla käytetään antibiootteja kalojen sairauksien hoitamiseksi, minkä seurauksena kasvattamoiden ympäristössä havaitaan resistenssigeenejä keskimääräistä enemmän.
Impact of Fish Farming on Antibiotic Resistome and Mobile Elements in Baltic Sea Sediment
Bakteerien vastustuskyky aiheutuu antibioottiresistenssigeeneistä, joita bakteerit kantavat perimässään.
Understanding the details of the viral lifecycle is therefore essential from the point of view of basic research.
Virusten elinkaaren tarkastelu on siis tärkeää perustutkimusta.
DNA ejection is a method of infection employed by many double-stranded DNA (dsDNA) bacteriophages.
DNA-ejektio on tyypillinen kaksoisjuoste-DNA-genomillisten (dsDNA) bakteerivirusten infektiomekanismi.
Results obtained with total internal reflection fluorescence microscopy indicate that DNA ejection from His1 is modulated by external salt concentration and osmotic pressure as is common to many bacteriophages.
Fluoresenssimikroskopialla tehdyt kokeet osoittavat, että ulkoisen osmoottisen paineen ja suolakonsentraation kasvatus vähentävät DNA-ejektiota His1:stä.
Furthermore, single molecule methods reveal heterogeneity and process variability which are unresolvable in bulk studies.
Yksittäismolekyylitasolla on mahdollista havaita prosessien dynamiikkaa tavalla, joka ei ole mahdollista suurilla ainemäärillä tehtävillä kokeilla.
They cause serious disease, significant suffering, and economic losses, but viruses are also important to the general balance of the ecosystem.
Virukset ovat maailman runsaslukuisimpia elämänmuotoja, jotka tartuntatautien aiheuttamisen lisäksi ovat tärkeitä ekosysteemin tasapainon kannalta.
Their viral genome is packaged under high pressure within a small volume comparable in linear dimension to the persistence length of dsDNA.
DNA-molekyyli on pakattu tiheästi pieneen viruskapsidiin, jonne muodostuu korkea paine sähköstaattisen vuorovaikutuksen aiheuttamana.
In contrast to DNA ejection, genome packaging is essential to the assembly of virus particles.
Genomin pakkaus on osa viruspartikkelin kokoamista.
The results show that packaging alternates between fast and slow sections suggesting that the secondary structure of the ssRNA segment is opened as the RNA is packaged.
Havaittu nopeuden muutos tulkittiin liittyväksi RNA:n sekundaarisen rakenteen aukaisemiseen pakkauksen aikana.
This thesis work employs single molecule biophysical experiments to study two aspects of the viral lifecycle: genome packaging and ejection.
Työssä tutkitaan virusten elinkaaren kahta vaihetta käyttäen yksittäisten molekyylien biofysiikan menetelmiä; arkeoniviruksen DNA-ejektiota ja bakteeriviruksen genomin pakkausta.
This thesis presents the first optical tweezers experiment of single-stranded RNA (ssRNA) packaging by phi6.
Phi6:n kapsidiin pakataan vain kuitenkin vastaavat yksöisjuosteiset RNA-molekyylit (ssRNA).
These findings qualitatively agree with the predictions given by the continuum theory of dsDNA packaging.
Tulokset ovat yhtäpitäviä sekä bakteeriviruksilla tehtyjen kokeiden että dsDNA-molekyylien pakkausta käsittelevän matemaattisen mallin kanssa.
Viruses infecting archaea are a new and emerging field of study, which benefits from the single-molecule perspective.
Arkeoneja tartuttavia viruksia on tutkittu suhteellisen vähän ja työn tarkoitus on laajentaa tätä alaa yksittäisten molekyylien biofysiikan keinoin.
Single molecule biophysics techniques open a unique perspective into the inner workings of viruses.
Väitöskirjan tarkoituksena on syventää tätä ymmärrystä käyttämällä virusten elinkaaren tutkimiseen yksittäisten molekyylien biofysiikan menetelmiä.
Single molecule-level results obtained using the two model systems reveal previously unseen heterogeneity in the ejection and packaging processes.
Työn tulokset osoittavat, että yksittäismolekyylitason kokeilla on virusten elinkaaren mekanismeista havaittavissa piirteitä, joita ei ole mahdollista nähdä perinteisin menetelmin.
Here the focus is on Pseudomonas phage phi6 which has a three-part dsRNA genome, of which only positive sense ssRNA-segments are packaged into the preformed procapsid.
Työssä tarkasteltiin bakteerivirus phi6:n genomipakkausta optisilla pinseteillä.
Single molecule biophysics of viral genome translocation
Työssä mitattiin optisilla pinseteillä yksittäisten ssRNA-molekyylien pakkausta.
However, the EU's normative ambitions face challenges; other actors are not necessarily willing to accept the EU's role claims and deliver competing human right positions.
EU:n normatiiviset pyrkimykset on kuitenkin haastettu globaalissa toimintaympäristössä; muut toimijat eivät välttämättä ole halukkaita hyväksymään EU:n normeja.
The Role of the European Union at the United Nations Human Rights Council
Väitöskirja tarkastelee Euroopan unionin roolia YK:n ihmisoikeusneuvostossa.
Furthermore, the EU' s role has remained rather unchanged since the establishment of the HRC (2006).
Tutkimuksen mukaan EU:n näkemys omasta roolistaan ei ole muuttunut ihmisoikeusneuvoston perustamisen jälkeen.
The findings demonstrate that the official image underlines the EU role as a defender of universal human rights principles, a supporter and contributor to the UN, and a partner for others.
EU näkee itsensä ihmisoikeuksien edistäjänä ja puolustajana, YK:n tukijana ja kumppanina toisille toimijoille.
Studied external others include other UN member states, human rights organizations, and HRC Secretary Staff.
Kolmantena näkökulmana tarkastellaan muiden toimijoiden, kuten kolmansien maiden, ihmisoikeusjärjestöjen ja YK:n sihteeristön, näkemyksiä EU:n roolista 40 tutkimushaastattelun avulla.
According to this self-perception, the EU claims to act as a force for good in global politics by promoting universal norms and standards through non-coercive measures.
Normatiivinen valtarooli edellyttää, että EU:n ajamat normit ovat luonteeltaan universaaleja ja niitä edistetään ei-pakottavin keinoin.
Role theory enables a more critical approach to the normative power role by also directing attention to the EU's role performance and external perceptions of this role among different others.
Rooliteorian viitekehystä hyödyntäen väitöskirja tutkii EU:n roolia kolmesta eri näkökulmasta.
This normative power self-perception is also shared among different EU actors.
Tämä omakuva heijastuu myös EU:n toiminnassa.
In this respect the EU faces challenges, which become evident in the UN human rights machinery.
Nämä haasteet tulevat esiin erityisesti kansainvälisissä järjestöissä, kuten YK:n ihmisoikeusneuvostossa.
Effectiveness reflects the outcomes the EU has been able to achieve and can be studied through different measures.
Erityisesti huomiota kiinnitetään siihen, miten merkittävänä toimijana EU:ta pidetään, miten tehokas EU on ja kuinka se kykenee hyödyntämään erilaisia resursseja.
As a consequence, the normative power role is seen as being closely related to the EU's own role conception or self-image.
Tämän jälkeen tarkastellaan, miten EU:n omakuva heijastuu toiminnassa eli niin sanottuna roolisuorituksena.
The EU is also seen to differ from other actors.
EU:n tulisi myös kyetä suostuttelemaan muita toimijoita omaksumaan sen edistämiä normeja.
The EU has proclaimed an active and visible role in the HRC as an important part of its external human rights agenda.
EU on yhtenäinen, tehokas ja näkyvä toimija ihmisoikeusneuvostossa, vaikkei se kykene parhaalla mahdollisella tavalla edistämään ihmisoikeusneuvoston toimintaa ja hyödyntämään omia resurssejaan.
The EU is seen as an important example that supports universal principles and the UN.
EU:n nähdään myös edistävän ihmisoikeuksia pääosin pehmein keinoin ja YK:n toimia tukien.
Chapter 5 examines the self-perception of the EU at the HRC through official EU documents and statements.
EU:n omakuvaa tutkitaan erilaisten EU-asiakirjojen ja 23 tutkimushaastattelun avulla.
The findings point to variable recognition of the EU's normative power role.
EU:n omakuva on normatiivisen valtaroolin mukainen.
The EU's performance at the HRC has a key role in legitimizing its role claims as a normative power.
EU tavoittelee kasvavaa globaalia roolia ihmisoikeuksien edistäjänä ja suojelijana niin sanotun normatiivisen valtaroolin mukaisesti.
This dissertation provides an alternative approach to the EU's role as a normative power.
Toisaalta epäjohdonmukaisuus EU:n toiminnassa rapauttaa sen normatiivista valtaroolia.
This dissertation studies the EU's normative power role at the Human Rights Council (HRC), which is the key UN body in the field of human rights.
Ensimmäisenä tarkastellaan EU:n omaa käsitystä sen mahdollisesta roolista ihmisoikeusneuvostossa.
According to HRC participants, the EU has high relevance internally and externally, which provides legitimacy for EU participation.
Toiset toimijat myös näkevät EU:n tärkeänä ihmisoikeustoimijana, jolla itsellään on korkeat periaatteet ja tehokkaat instituutiot ihmisoikeuksien suojelemiseksi.
However, the competitiveness and effectiveness of the crop- and PGPB-assisted bioremediation system need to be evaluated in field conditions.
Kasvien ja bakteerien käyttöön perustuvan bioremediaatiomenetelmän kilpailukyky ja tehokkuus on arvioitava kenttäolosuhteissa.
Soil samples were taken from the top 20 cm layer at six time points (July 2009, May 2010, November 2010, May 2011, May 2012 and October 2012).
Koekentältä otettiin maanäytteet kuutena ajankohtana (heinäkuu 2009-lokakuu 2012).
Oil degradation was rather slow in the boreal climate.
Öljyn hajoaminen boreaalisessa ilmastossa oli hidasta.
The oil degradation was incomplete 40 months after the oil spike, with a dissipation of 73% - 92% of oil concentration (Paper I).
Neljäkymmentä kuukautta kokeen aloittamisen jälkeen öljystä oli hajonnut 73 - 92 % (Julkaisu 1).
The main goal of most bioremediation designs should be an optimization of environmental conditions for microbial growth and metabolic activities.
Bioremediaatiossa pitäisi pyrkiä optimoimaan olosuhteita suotuisiksi mikrobien kasvulle ja metaboliselle aktiivisuudelle.
To reach these aims, we established a multi-year bioremediation field experiment at the Viikki Experimental Farm, University of Helsinki, Finland (60°14'N, 25°01'E, 8 m AMSL) with crop treatments (brome grass, fodder galega, their mixture and bare fallow) as the main plots in four replicated blocks, and used motor oil treatments (7000 ppm +/-) and PGPB (+/-) treatments as the sub-plot factors.
Tavoitteen saavuttamiseksi Helsingin yliopiston Viikin koetilalle perusteettiin kenttäkoe, jossa oli neljä kasvikäsittelyä (rehukattara, rehuvuohenherne, edellisten sekaviljelmä ja avokesanto), kaksi öljykäsittelyä (0 ppm, 7000 ppm) ja PGPB-käsittely (+/-).
Crop cultivation had a small impact on the composition of bacterial community (Paper III).
Kasvien vaikutus bakteeriyhteisöihin oli pieni (Julkaisu III).
The operational taxonomic units (OTUs) with significantly different oil-specific abundance changes over time were all favored by oil; therefore, these oil-specific taxa were suggested as suitable bio-indicators to monitor the ecological impact of oil contamination (Paper III).
Kaikki bakteeritaksonit (OTU), joiden runsaus muuttui merkittävästi öljykontaminaation ja ajan funktiona, olivat runsaampia saastuneessa maassa; näiden taksonien voi olettaa olevan sopivia bioindikaattoreita, joiden avulla öljykontaminaation ekologisia vaikutuksia voi seurata (Julkaisu III).
In particular, used motor oil that contains high concentrations of aliphatics, polycyclic aromatic hydrocarbons (PAHs) and heavy metals (e.g. lead, zinc, chromium, barium and arsenic) contribute to chronic hazards including carcinogenicity.
Erityisesti moottoriöljyjäte aiheuttaa suuria riskejä, sillä se sisältää alifaattisten ja polyaromaattisten öljyhiilivetyjen lisäksi raskasmetalleja, kuten lyijyä, sinkkiä, kromia, bariumia ja arseenia.
Long-term stimulation and monitoring of soil chemical properties, oil concentration, crop growth and microbial community are still needed for risk control.
Maan kemiallisten ominaisuuksien, öljyn pitoisuuden, kasvien kasvun ja bakteeriyhteisöjen pitkäaikainen seuranta ovat tarpeellisia saastumisen riskejä arvioidessa.
For instance, the unfertilized galega-brome grass mixture out-yielded the Nfertilized pure grass swards over years by an average of 32% (Paper I), suggesting that the inoculated galega could fully replace N-fertilizer for brome grass.
Lannoittamattoman sekaviljelmän kuiva-ainesato oli keskimäärin 32 % suurempi kuin rehukattaran (Julkaisu 1), mistä voidaan päätellä, että ympätty rehuvuohenherne voi täysin korvata typpilannoitteen rehukattaran sekaviljelyssä.
The oil tolerance and oil-rhizoremediation potential of G. orientalis and its microsymbiont Neorhizobium galegae have been demonstrated at microcosm and mesocosm scales.
Rehuvuohenherneen ja sen ritsobisymbiontin Neorhizobium galegae öljynsietokykyä ja bioremediaatiopotentiaalia on tutkittu mikro- ja mesokosmeissa.
Plant growth promoting bacteria (PGPB) have potential to increase nodulation of galega, mitigate plant stress response and increase the bioavailability of soil contaminants, therefore enhancing the degradation of contaminants.
Lisäksi kasvien kasvua edistävien bakteerien (PGPB) käyttö saattaa lisätä palkokasvien ritsobinystyröiden määrää, vaimentaa kasvien stressivasteita ja lisätä saasteyhdisteiden saatavuutta, mikä edistää yhdisteiden hajoamista.
Soil pollution by petroleum hydrocarbons (PHCs) as a result of anthropogenic activities poses significant threats in the environment.
Maaperän saastuminen öljyhiilivedyillä aiheuttaa vakavia ympäristöongelmia.
This multidisciplinary research project was conducted to fill this knowledge gap by evaluating the sustainability of the legume-cropping bioremediation system economically in terms of crop yield, and environmentally in terms of oil degradation rate and the dynamics of bacterial communities.
Tämän monitieteisen työn tavoitteena oli arvioida palko- ja heinäkasvien sekä bakteerien käyttöön perustuvan bioremediaatiomenetelmän kestävyyttä sekä taloudellisin (sadon määrä) että ympäristöllisin (öljyn hajotusnopeus, bakteeriyhteisöjen dynamiikka) kriteerein.
To summarize, oil contamination affected soil chemical and biological properties (e.g. crop growth and bacterial community), but the impact of oil decreased with time.
Lyhyesti sanottunat öljykontaminaatio vaikutti maan kemiallisiin ja biologisiin ominaisuuksiin, mutta kontaminaation vaikutus pieneni ajan myötä.
Soil-borne bacterial communities were investigated using i) LH-PCR community fingerprinting technique (all samples) and ii) Illumina s MiSeq sequencing (spring-summer samples).
Bakteeriyhteisöjä tutkittiin käyttämällä sormenjälkitekniikkaa (LH-PCR) ja bakteerispesifisen markkerigeenin sekvensointia.
The effect of oil was initially negative on overall bacterial diversity (Papers II and III), but variable on the diversity of bacterial sub-communities (Paper III).
Öljykontaminaation jälkeen bakteeriyhteisön diversiteetti oli pienimmillään (Julkaisut II ja III), vaikkakin vaikutus eri alayhteisöihin oli vaihteleva (Julkaisu III).
Oil, surprisingly, increased crop dry matter and nitrogen yield, particularly in the fourth year (Paper I).
Yllättäen öljyllä saastuneessa maassa kasvien kuiva-ainesadot ja typpipitoisuus olivat suuremmat kuin saastumattomassa maassa (Julkaisu 1).
To date, there were no systematically described studies on bioremediation of oil-contaminated soil combined with crop biomass production in boreal regions.
Ennen tätä työtä öljyllä saastuneen maan ennallistamista kasvien ja bakteerien avulla yhdistettynä biomassan tuottoon ei ollut tutkittu boreaalisella vyöhykkeellä.
However, in boreal regions this process is limited by the cool climate.
Boreaalisella vyöhykkeellä, kuten esimerkiksi Suomessa, bioremediaatio on hidasta kylmän ilmaston vuoksi.
The planting of oil-tolerant perennial crops, especially legumes, in oil-contaminated soil holds promise for great economic benefits for bioenergy production while accelerating the oil degradation process.
Öljyä sietävien monivuotisten kasvien, erityisesti palkokasvien, käyttö bioremediaatiossa on lupaava menetelmä, missä saastuneen maan ennallistamista voidaan nopeuttaa ja samalla kasvattaa biomassaa bioenergian tuottoon.
All these suggestions can be applied to soil contaminated by PHC contaminants other than used motor oil, despite hydrocarbon compositional differences.
Nämä suositukset soveltuvat moottoriöljyjätteellä saastuneen maan lisäksi muilla öljypohjaisten saastumisten arviointiin.
These components can form a powerful combination to be used for bioremediation of oil-contaminated soil.
Kasvit ja bakteerit voivat muodostaa tehokkaan yhdistelmän öljyllä saastuneen bioremediaatioon.
However, the LH-PCR technique is still suggested as a cost-effective method to monitor microbial community dynamics for assessing the ecological impact of oil contamination.
Sormenjälkimenetelmä LH-PCR on silti suositeltava, kustannustehokas menetelmä, joka sopii yhteisöjen muutosten tiheään seurantaan.