natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The inverse association between PTH and vitamin D and the common age-related elevation of the PTH concentration are well known phenomena.
PTH:n ja D-vitamiinin välinen käänteinen yhteys sekä ikääntymiseen liittyvä PTH-pitoisuuksien nousu ovat hyvin tunnettuja ilmiöitä.
The data of this thesis are based on three samples: a meta-analysis of published vitamin D supplementation trials, a randomized placebo controlled six-month vitamin D supplementation trial, and a longitudinal prospective cohort study on a general aged population.
Väitöskirja perustuu kolmeen eri aineistoon; julkaistujen D-vitamiinikorvaushoito-tutkimusten meta-analyysiin, satunnaistettuun lumekontrolloituun kuuden kuukauden D-vitamiinikorvaushoitotutkimukseen ja helsinkiläisen ikääntyneiden väestökohortin pitkittäisseurantaan.
Finally, data from the Helsinki Aging Study, which followed three random age cohorts (75, 80 and 85 years) until death in almost all subjects, was used to evaluate the predictive value of PTH for long-term survival and cognitive decline.
PTH:n pitkäaikaisen ennustevaikutuksen arvioimiseksi väitöskirjassa hyödynnettiin Helsingin Vanhustutkimuksen aineistoa, jossa kolmea ikäkohorttia (75-vuotiaat, 80-vuotiaat ja 85-vuotiaat) seurattiin kuolemaan saakka miltei kaikkien osallistujien kohdalla.
A total of 218 chronically immobile, very old inpatients were also enrolled into a vitamin D supplementation trial.
Yhteensä 218 kroonisesti liikuntakyvytöntä ikääntynyttä potilasta rekrytoitiin kuuden kuukauden mittaiseen lumekontrolloituun D-vitamiinikorvaushoitotutkimukseen.
This association was also independent of serum ionized calcium (Ca2+) and the estimated glomerular filtration rate (GFR).
Tämä yhteys osoittautui myös olevan seerumin ionisoituneesta kalsiumpitoisuudesta ja laskennallisesta munuaisten glomerulusten suodatusnopeudesta riippumaton.
Furthermore, the predictive value of PTH for long-term survival and cognitive decline was addressed in an unselected population of older people.
Myös PTH:n ennustevaikutus lisääntyneen kuolleisuuden ja kognition heikentymisen riskille selvitettiin valikoimattomassa ikääntyneiden ihmisten aineistossa.
The interplay between PTH and vitamin D in the regulation of calcium homeostasis is more complex than has been generally considered.
Väitöskirjan havaintojen perusteella näyttää siltä, että lisäkilpirauhashormonin ja D-vitamiinin välinen vuorovaikutus on monimutkaisempaa kuin mitä yleisesti on tähän asti ajateltu.
Serum parathyroid hormone (PTH) and vitamin D are the major regulators of extracellular calcium homeostasis.
Parathormoni (PTH) eli lisäkilpirauhashormoni ja D-vitamiini ovat keskeisiä solun ulkoisen kalsiumtasapainon säätelijöitä.
Based on a PubMed search, a meta-analysis of 52 clinical trials with 6 290 adult participants was performed to evaluate the impact of age and immobility on the responses of PTH to 25-OHD levels and vitamin D supplementation.
PubMed hakuun perustuen meta-analyysiin valittiin 52 kliinistä D-vitamiinikorvaushoitotutkimuksen interventioryhmää, joihin osallistui yhteensä 6290 potilasta.
The studies presented in this thesis investigated the impact of age and mobility on the responses of PTH levels to vitamin D deficiency and supplementation.
Tämän väitöskirjan osatutkimukset tarkastelivat iän ja liikuntakyvyn vaikutusta ikääntyneiden PTH-vasteeseen sekä D-vitamiinin puutteen että D-vitamiinikorvaushoidon aikana.
However, the frank elevation of PTH concentration seen in advanced PHPT and in end-stage renal failure have also been suggested to be at least partly causally related to an increased risk of death as well as cognitive dysfunction.
Vaikeaan PHPT:iin ja munuaisten vajaatoimintaan liittyvän voimakkaan PTH-pitoisuuden nousun itsessään on ajateltu ainakin osittain lisäävän kuoleman riskiä ja heikentävän kognitiota.
It was also further hypothesized that a slightly elevated or even high-normal PTH concentration is an independent indicator of an increased risk of death and cognitive decline in the general aged population.
Lievästi kohonnut tai jopa vain viitealueen ylärajoilla oleva PTH-pitoisuus on yhteydessä lisääntyneeseen kuoleman ja kognition heikentymisen riskiin ikääntyneessä väestössä.
Higher PTH concentrations, even within conventional laboratory reference ranges, seem to be an independent indicator of an increased risk of all-cause and of cardiovascular mortality, independently of established cardiovascular risk factors, disturbances in mineral metabolism, and renal failure.
Nykyisen tutkimuksen valossa tämä ennustevaikutus on riippumaton niin perinteisistä kardiovaskulaarisista riskitekijöistä, mineraalimetabolian häiriöistä kuin munuaistoiminnastakin.
This series of studies demonstrated that in older people without overt renal failure or severe hypercalcaemia, serum 25-OHD and PTH were closely associated, but this relationship was also affected by age and immobility.
Tämä tutkimusten sarja osoittaa, että PTH ja D-vitamiinin varastomuodon (25-OHD) pitoisuudet ovat läheisessä yhteydessä keskenään ikääntyneillä, joilla ei ole todettu selkeää munuiasten vajaatoimintaa tai vaikeaa hyperkalsemiaa.
In chronic kidney disease the systemic vascular disease has been proposed to have the most important impact on general health.
Munuaisten vajaatoiminnassa taas koko verisuoniston inflammatorisen prosessin on ajateltu johtavan yleiseen terveyden heikentymiseen.
In PHPT it has also been commonly held that hypercalcaemia, the other hallmark of the disease, is the key mediator of the adverse health outcomes.
PHPT-potilaiden hyperkalsemiaa on pidetty keskeisenä välittävänä tekijänä näiden terveyshaittojen patofysiologiassa.
Curative treatments for these conditions have also been shown to decreases PTH concentration and attenuate some of the adverse health effects.
PTH-pitoisuuden laskuun johtavien interventioiden on myös osoitettu ainakin osittain lieventävän näitä sairauksia.
Limited and inconsistent evidence supports the role of vitamin D deficiency-related lack of neuroprotective effects over the causal association between PTH and impaired cognitive functions.
Rajallisen ja osin ristiriitaisen nykyisen näytön perusteella D-vitamiinin hermostoa suojaavat vaikutukset näyttävät merkittävimmiltä kuin PTH:n mahdolliset suorat vaikutukset.
Furthermore, a substantial proportion of old chronically bedridden patients did not respond to vitamin D deficiency by elevating PTH, and the effect of a high-dose (1200 IU/d) six-month cholecalciferol supplementation on the PTH concentration was minor.
Kuuden kuukauden korkea-annoksisen (1200 IU/vrk) D-vitamiinikorvaushoidon vaikutus PTH-pitoisuuteen on myös näillä potilailla vähäinen.
The hypothesis was that age and chronic immobility are related to a persistently blunted elevation of PTH concentration, even in the presence of chronic vitamin D deficiency, and to attenuated responses of PTH to vitamin D supplementation.
Ikääntyminen ja krooninen liikuntakyvyttömyys ovat yhteydessä PTH-pitoisuuden nousun pysyvään vaimentumiseen D-vitamiinin puutteessa.
The clinical implications of the observed relationships remain to be elucidated by future studies interfering with PTH concentrations, especially by long-term interventions to reduce PTH.
Lisääntyvästi kirjallisuudesta huolimatta näiden yhteyksien kausaalisuus on edelleen epäselvää ja niiden kliinisen merkityksen arvioimiseksi tarvittaisiin jatkotutkimuksia, jotka tähtäävät vaikuttamaan PTH pitoisuuksiin hoidollisin keinoin.
Some evidence also indicates that vitamin D may have significant extraskeletal actions.
Näyttöä on myös jonkin verran D¬-vitamiinin yhteyksistä luuston ja lihaksiston ulkopuoliseen terveyteen.
Slightly elevated PTH concentrations indicated an increased risk of clinically significant cognitive decline and death during the last years of life in a general aged population.
Toinen tämän tutkimuksen merkittävä havainto on vain lievästi kohonneen tai jopa vain viitealueen ylärajoilla olevan PTH-pitoisuuden yhteys lisääntyneeseen kuoleman ja kognition heikentymisen riskiin vanhusväestössä viimeisten elinvuosien aikana.
Furthermore, the predictive value of elevated PTH in unselected older populations has been less well studied.
Huomionarvoista on myös, että etenkin vanhuksilla yleisesti esiintyvän lievästi kohonneen PTH-pitoisuuden merkitys terveydelle on tunnettu huonommin.
A slightly elevated PTH also indicated impaired two-year survival during the terminal years of frail elderly subjects independently of Ca2+, GFR, and of 25-OHD levels.
Lievästi kohonnut PTH-pitoisuus oli myös yhteydessä hauraiden terminaalivaiheen potilaiden lisääntyneeseen kuolleisuuteen kahden vuoden seurannassa.
Clinical conditions such as primary hyperparathyroidism (PHPT), renal failure and vitamin D deficiency, characterized by an elevation of the PTH concentration, have been associated with impaired long-term health outcomes.
Korkean PTH-pitoisuuden syynä on yleensä primaarinen hyperparatyreoosi (PHPT), munuaisten vajaatoiminta tai D-vitamiinin puutos.
In addition to muskuloskeletal health parathyroid hormone is also related to the maintenance of other important domains of health in old age.
Myös muiden tutkijaryhmien viimeaikaiset tulokset sopivat hyvin yhteen tämän väitöskirjan havaintojen kanssa, jotka tukevat myös näkemystä, jonka mukaan tunnettujen luustovaikutusten lisäksi PTH:lla näyttäisi olevan merkitystä myös muiden keskeisten terveyden osa-alueiden ylläpidossa ikäännyttäessä.
These quantitative results contribute to making more precise models of driver behaviour, that can help advance autonomous car designs and driver-vehicle interaction models.
Nämä kvantitatiiviset tulokset auttavat muodostamaan tarkempia malleja ajokäyttäytymisestä, mikä auttaa kehittämään itseajavia autoja ja ajoneuvo-ajaja-malleja.
The results can be clearly observed even on individual level.
Ilmiö näkyy selkeästi myös yksittäisillä koehenkilöillä.
Methods used in many previous curve driving studies have not been sufficiently precise to differentiate between possible gaze strategies drivers use during cornering (Lappi, 2013, Itkonen et al. 2015).
Monien aiempien kaarreajotutkimusten käyttämät metodit eivät ole riittäneet erottelemaan mitä katsestrategiaa ajaja käyttää kääntyessään ajoneuvolla (Lappi, 2013, Itkonen et al. 2015).
As predicted by the WP hypothesis, the results show a very strong linear negative correlation between car’s half yaw rate and horizontal gaze velocity in simulator (-0.91) and strong linear negative correlation in test track (-0.75) and regression analysis shows slopes close to -1:1 ratio between the variables (simulator: -0.96 and test track: -0.79).
Puolikkaan auton pystykiertymänopeuden ja katseen horisontaalisen nopeuden välillä simulaattorissa löydettiin erittäin vahva (-0.91) ja ajoradalla vahva lineaarinen negatiivinen korrelaatio (-0.75) ja regressioanalyysin kulmakerroin molemmissa ympäristöissä lähestyi -1:1-suhdetta (-0.96 simulaattorissa ja -0.79 ajoradalla), kuten WP-hypoteesi ennusti.
Tangent point hypothesis (TP) and other travel point gaze strategies predict no correlation.
Tangenttipisteeseen (TP) ja muihin ajajan katsesuunnasta paikallaan pysyviin pisteisiin kohdistuvat katsestrategiat eivät ennusta mitään korrelaatiota.
The slight differences in results between simulator and test track experiment are discussed.
Simulaattorin ja ajoradan tulosten pieniä eroavaisuuksia pohditaan lopuksi.
The methods in this thesis make it possible to differentiate between different gaze strategy predictions by comparing driver’s horizontal gaze velocity and half of car’s yaw rate.
Tämän tutkielman metodit pystyvät eriyttämään eri strategioiden tuottamat tulosennusteet toisistaan horisontaaliseen katsenopeuden ja puolikkaan auton pystykiertymänopeuden avulla.
This master’s thesis studies spontaneous gaze strategies when driving on a curved path.
Tämän tutkielman aiheena ovat spontaanit katsekäyttäytymisstrategiat kaarreajossa.
The results also help to make gaze strategies and visuomotor process theories more measurable and comparable in different environments.
Käytetyt tarkat metodit ja mittaustulokset auttavat tekemään katsestrategioiden ja visuo-motoristen teorioiden mittaamisen ja vertaamisen helpommaksi eri ympäristöissä.
Gaze and car telemetry data was collected during a slow acceleration on a circular path in similar simulated (n=15) and real environment (n=4).
Koetta ajettiin toisiaan muistuttavissa simulaattori- (n=15) ja ajorataympäristöissä (n=4).
In addition to previous study by Itkonen et al. (2015), the yaw rate is varied for quantitative analysis of the gaze behaviour and the experiment is conducted in two different environments, simulator and real test track, for reliability and validity.
Pystykiertymänopeutta säädetään määrällisen analyysin mahdollistamiseksi ja kokeet suoritetaan niin simulaattorissa kuin oikealla ajoradalla reliabiliteetin ja validiteetin varmistamiseksi.
This suggests that primary gaze strategy when cornering in a curve is to pursue local flow on waypoints on the future path.
Tulokset viittaavat siihen, että ajajien ensisijainen katsestrategia kohdistuisi kohteisiin suunnitellulla reitillä.
Waypoint hypothesis (WP), where gaze follows targets on the future path, predicts negative linear correlation and specific -1:1 ratio between horizontal gaze velocity and half of car’s yaw rate.
Tämä ennustaa, että katsenopeus ja puolikas auton pystykiertymänopeus korreloivat lineaarisesti ja niiden välinen suhde on -1:1.
Altogether 287 men and women aged 60-70 and 299 boys and girls aged 7-9 underwent Trier Social Stress Test. Several indices of HPAA and CV were measured and birth size and gestational age were obtained from birth records.
287 aikuista iältään 60-70 vuotta ja 299 lasta iältään 7-9 vuotta kävivät läpi Trierin Sosiaalisen Stressikokeen (TSST).
Given that CV stress responses and HPAA activity are markers of CV disease vulnerability, our results may partly explain the associations between early environment and later CV disease.
Koska HPAA ja kardiovaskulaarinen aktivaatio stressin aikana ja stressin jälkeen ovat sydän- ja verisuonitaudin riskitekijöitä, tulokset voivat osittain selittää varhaisen kasvuympäristön vaikutusta riskiin sairastua sydän- ja verisuonitauteihin.
Results showed that low birth weight was associated with low HPAA activity during psychosocial stress, and rapid gain in BMI during years 7-11 was related to heightened stress reactivity to psychosocial stress.
Tulokset osoittivat, että 60-70 -vuotiailla miehillä ja naisilla matala syntymäpaino oli yhteydessä matalaan HPA -aktiivisuuteen ja nopea painoindeksin nousu vuosien 7 ja 11 välillä korkeaan verenpainereaktiivisuuteen psykososiaalisen stressin aikana.
The aim of this thesis was to investigate whether pre- and postnatal growth and gestational age are associated with CV and HPAA activity before, during and after stress in childhood and in late adulthood.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää eri ikäryhmiin kuuluvilla henkilöillä syntymäkoon, raskauden keston ja varhaislapsuuden painoindeksin ja pituuden muutosten yhteys yksilön fysiologiseen aktiivisuuteen ennen stressiä, stressin aikana ja stressin jälkeen.
A large body of epidemiological research has found that low birth weight, a marker of intrauterine conditions, is associated with cardiovascular (CV) disease.
Pieni syntymäkoko, jota käytetään usein kuvaamaan kohdunsisäisiä olosuhteita, on epidemiologisissa tutkimuksissa havaittu olevan yhteydessä aikuisiän korkeampaan riskiin sairastua sydän- ja verisuonitauteihin.
Size at birth in children and gestational age and early postnatal (0-2 years) gain in height in adults were associated with CV stress responses; however, in a sex-specific manner.
Tulokset osoittivat myös, että syntymäkoko lapsilla ja sekä raskauden kesto että pituuden kasvu kahden ensimmäisen elinvuoden aikana aikuisilla olivat yhteydessä useisiin kardiovaskulaarisiin ja autonomisiin vasteisiin stressin aikana tai stressistä palauduttaessa, mutta näissä tuloksissa oli eroavaisuuksia sukupuolten välillä.
Since the reported associations of birth weight with normal variation in the resting blood pressure (BP), a major predictor of CV disease risk, have been modest, a key candidate mediating the link has been CV and hypothalamus-pituitary-adrenal axes (HPAA) reactivity to stress.
Koska syntymäkoon yhteys lepoverenpaineeseen on kuitenkin melko heikko, onkin ehdotettu että varhainen kasvuympäristö muokkaakin enemmän sekä kardiovaskulaarijärjestelmän että hypothalamus-aivolisäke-lisämunuais akselin (HPAA) stressireaktiivisuutta, joka voi myös altistaa yksilön sydän- ja verisuonitaudeille.
The model of developmental origins of health and disease proposes that organisms during fetal period utilize cues that enable their adaptation in the postnatal environment they are likely to live, having short-term advantages when trying to survive in environment but simultaneously in the long run have costs for health.
Elinkaarinäkökulman mukaan kohdun sisäinen kasvuympäristö muokkaa sikiön elinten rakennetta ja toimintaa niin, että yksilö valmistautuu kohtaamaan syntymän jälkeisen ympäristön haasteet.
The youngest two cohorts were measured again after 1.5 years for the longitudinal study.
Kaksi nuorinta kohorttia mitattiin uudelleen 1,5 vuoden jälkeen pitkittäistutkimusta varten.
In general, the effects were very subtle, possibly due to a short measurement interval and relatively small cohort sizes.
Yleisesti efektit olivat kuitenkin varsin pieniä johtuen mahdollisesti lyhyestä mittausvälistä ja pienehköstä otoskoosta.
Brain activity was measured from 103 participants aged 13–22 who were divided into three age cohorts.
Aivojen aktivaatiota tehtävän aikana mitattiin 103:lta 13–22-vuotiaalta koehenkilöltä, jotka oli jaettu kolmeen kohorttiin.
From age 16–17 to 18– 19, increased activity in motor regions and precuneus was found in both tasks.
16–17-vuotiaasta 18–19-vuotiaaksi aktivaatio lisääntyi kummassakin tehtävässä motorisilla alueilla sekä etukiilassa (precuneus), jotka on liitetty toiminnanohjaukseen.
The aim of this study is to examine the development of selective and divided attention in adolescence using functional magnetic resonance imaging (fMRI) and behavioral measures.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää valikoivan ja jaetun tarkkaavaisuuden kehitystä nuoruusiässä aivojen toiminnallisen magneettikuvantamisen (fMRI) sekä behavioraalisten mittareiden avulla.
According to the longitudinal fMRI results from age 13–14 to 15–16, in the selective attention task brain activity decreased mainly in the medial prefrontal area and activity increased slightly in parietal regions.
Pitkittäisten fMRI-tulosten mukaan aivojen aktivaatio väheni valikoivassa tarkkaavaisuudessa erityisesti etuotsalohkon sisäpinnalla 13–14-vuotiaasta 15–16 vuoden ikään, ja aktivaatio lisääntyi hieman päälaenlohkon alueella.
No fMRI studies have been conducted on the development of divided attention.
Jaetun tarkkaavaisuuden kehitystä ei ole tutkittu aiemmin fMRI:llä.
In the divided attention task, the decreased prefrontal activity was more lateral.
Jaetussa tarkkaavaisuudessa taas aktivaatio väheni pääasiassa etuotsalohkon ulkopinnalla.
While in the scanner, participants performed a sentence congruence task where they were instructed either to attend to only the speech or text stimulus or divide their attention between both modalities simultaneously.
Heitä ohjeistettiin tarkkailemaan joko puhe- tai tekstiärsykkeitä tai jakamaan tarkkaavaisuutensa näiden kesken.
The current results suggest that some fine-tuning of the attention and cognitive control-related network still occurs from adolescence to early adulthood, as the prefrontal cortex and its connections mature.
Tämän tutkimuksen tulokset viittaavat siihen, että joitain muutoksia toiminnanohjaukseen liittyvässä verkostossa tapahtuu vielä nuoruusiästä varhaisaikuisuuteen, kun etuotsalohko ja sen yhteydet kypsyvät.
Although the prefrontal cortex, a key area for attention and cognitive control, is thought to mature well into adulthood, few studies have examined the development of attention in adolescents and young adults.
Tarkkaavaisuudelle ja toiminnanohjaukselle tärkeä etuotsalohko kehittyy vielä aikuisiän saavuttamisen jälkeen, mutta nuoruusiässä tapahtuvasta kehityksestä on hyvin vähän tutkimuksia.
Although the effects were not large, the longitudinal fMRI results were in line with some previous findings that prefrontal areas are recruited less with age, so that activity in more posterior task-related areas increases.
Vaikka aktivaation muutokset olivat pieniä, pitkittäistulokset olivat silti linjassa aiempien toiminnanohjauksen tutkimusten kanssa, joiden mukaan iän myötä aktivaatio vähenee etuotsalohkolla ja lisääntyy muilla tehtävälle keskeisillä alueilla.
This difference in results emphasizes the importance of conducting longitudinal developmental studies in the future.
Erot asetelmien tuloksissa korostavat pitkittäistutkimusten tärkeyttä kehityksen tutkimuksessa, erityisesti käytettäessä fMRI:tä.
The cross-sectional results indicated quite a different pattern of change in brain activity, concentrated on temporal areas.
Poikittaistuloksissa taas kehitys näytti hyvin erilaiselta ja aktivaatio keskittyi niissä enemmän temporaalialueille.
No difference was found between the older two cohorts (16–17y.
Poikittaistulosten mukaan tehtäväsuoriutuminen oli parempaa vanhemmissa kohorteissa (16–17v.
However, the longitudinal results did not indicate clear performance improvement with age in either task type.
Pitkittäistutkimuksessa ei kuitenkaan havaittu selkeää kehitystä valikoivan tai jaetun tarkkaavaisuuden tehtävätilanteissa.
In this study, development was examined both cross-sectionally and longitudinally to also assess the possible differences in the results they produced, as nearly all previous studies have been cross-sectional.
Lähes kaikki aiemmat tutkimukset aiheesta ovat poikittaistutkimuksia, joten on kiinnostavaa selvittää myös mahdollisia eroja tutkimusasetelmien tuottamissa tuloksissa.
Quantitative and qualitative methods were used in the study.
Tutkimuksessa käytettiin kvantitatiivisia ja kvalitatiivisia menetelmiä.
There were various statements about enhanced support and one open question about evaluation.
Kyselyssä oli erilaisia väittämiä tehostetusta tuesta ja yksi avoin kysymys arvioinnista.
Previous studies by teachers have shown that they experience inclusive education as negative.
Aiemmat opettajille tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että opettajat ovat kokeneet inklusiivisen opetuksen kielteiseksi.
Responses were categorized qualitatively with content analysis and a variety of assessment methods were used.
Vastaukset luokiteltiin kvalitatiivisesti sisällönanalyysiä käyttäen ja niistä tehtiin erilaiset arviointitavat -ryhmittely.
The lessons from the "Learning Lesson" questionnaire about the principles of enhanced support and the effectiveness of support used the Likert scale, and these claims were compared using the SPSS software.
"Oppimaan oppimisen" -kyselyn väittämät tehostetun tuen periaatteista ja tuen toimivuudesta olivat likertinasteikolla, ja näitä väittämiä vertailtiin SPSS-ohjelmalla.
Three-tiered support Intensified support : assessment of student support activities, learning progress and learning
Kolmiportaisen tuen tehostettu tuki : oppilaan tukitoimien sekä oppimisen edistymisen ja oppimisen arviointi
The new Curriculum for Basic Education (2016) suggests that all stages of three-tiered support (general, intensified and special support) are based on the need for additional student support as well as learning and progress assessments.
Uuden perusopetuksen opetussuunnitelman perusteissa (2016) kolmiportaisen tuen kaikki vaiheet (yleinen, tehostettu ja erityinen tuki) perustuvat oppilaan tuen tarpeen sekä oppimisen ja edistymisen arvioimiseen.