natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Particularly, I studied the factors determining the occurrence of the globally vulnerable shining guest ant (Formicoxenus nitidulus), an obligate social parasite of moundbuilding wood ants.
Erityisesti tutkin maailmanlaajuisesti vaarantuneen norkomuurahaisen (Formicoxenus nitidulus), kekomuurahaispesissä elävän sosiaalisen loisen, esiintymistä sääteleviä tekijöitä.
Furthermore, total species richness and abundance as well as myrmecophile abundance decreased with decreasing moisture content.
Lisäksi kokonaislaji- ja yksilömäärä sekä myrmekofiilien yksilömäärä pienenivät kosteuspitoisuuden pienentyessä.
Also, local spreading along the connecting trails between nests in polydomous host colonies seems to be important to F. nitidulus.
Paikallinen leviäminen monipesäisten yhdyskuntien pesiä yhdistäviä polkuja pitkin vaikuttaisi olevan tärkeää norkomuurahaiselle.
The occurring probability of the guest ant F. nitidulus increased with decreasing isolation and increasing nest mound size.
Norkomuurahaisen esiintymistodennäköisyys kasvoi kekojen eristyneisyyden pienentyessä sekä keon koon kasvaessa.
I examined the underlying factors shaping the community composition and species richness of associates.
Tarkastelin pesävieraslajistoa ja -lajimäärää muokkaavia tekijöitä.
I also studied the effects of clear felling on ant nest mounds as well as on the ant-associated beetle community.
Tutkin myös metsähakkuiden vaikutuksia kekoihin sekä niissä pesävieraina eläviin kovakuoriaisiin.
In 1980, 3,596 children and adolescents aged 3-18 years participated in the study.
Vuonna 1980 tutkimukseen osallistui 3596, iältään 3-18 vuotta lasta ja nuorta.
Carotid artery ultrasounds were examined in 2001 and 2007.
Kaulavaltimoiden ultraäänitutkimukset tehtiin vuosina 2001 ja 2007.
Self-reported leisure time physical activity including commuting activity was assessed by a questionnaire and blood samples were analyzed in 1986, 2001, 2007 and 2011.
Liikuntatottumukset selvitettiin kyselykaavakkeella ja verinäytteet analysoitiin vuosina 1986, 2001, 2007 ja 2011.
Participants and methods: This thesis is part of the Cardiovascular Risk in Young Finns Study.
Menetelmät: Tämä väitöskirja on osa Lasten Sepelvaltimotaudin Riskitekijät –tutkimusta.
Conclusions: Physical activity and cardiorespiratory fitness are favorably and independently associated with several cardiometabolic risk markers.
Päätelmät: Fyysinen aktiivisuus ja hengitys- ja verenkiertoelimistön kunto ovat itsenäisesti ja suotuisasti yhteydessä useisiin kardiometabolisiin riskitekijöihin.
Results: Physical activity and cardiorespiratory fitness were inversely associated with adiposity, heart rate, smoking, serum insulin, insulin resistance and Creactive protein levels in adults.
Tulokset: Fyysinen aktiivisuus oli käänteisesti yhteydessä lihavuusmuuttujiin, sydämen leposykkeeseen, tupakointiin, seerumin insuliinitasoon, insuliiniresistenssiin ja tulehdusmuuttujaan aikuisilla.
Background: High physical activity and cardiorespiratory fitness may protect from the development of cardiometabolic disease outcomes but the mechanisms involved are not fully understood.
Tausta: Runsas fyysinen aktiivisuus ja hyvä hengitys- ja verenkiertoelimistön kunto voivat suojella sydän- ja verisuonisairauksilta, mutta mekanismeja ei vielä täysin tunneta.
Aims: The aims of this study were to examine the associations of physical activity and cardiorespiratory fitness with traditional and novel cardiometabolic biomarkers, fatty liver and carotid artery elasticity and intima media thickness in a longitudinal population-based cohort study.
Tavoitteet: Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tutkia fyysisen aktiivisuuden ja hengitys- ja verenkiertoelimistön kunnon yhteyttä perinteisiin ja uusiin kardiometabolisiin riskitekijöihin, rasvamaksaan ja kaulasuonen venyvyyteen sekä seinämäpaksuuteen pitkittäisessä seurantatutkimuksessa.
A cardiopulmonary exercise test was undertaken in 2008-2009 and liver ultrasounds were performed in 2011.
Kliininen rasituskoe hengityskaasumittauksin tehtiin vuosina 2008-2009.
These observations offer novel mechanistic insights into the beneficial effects of high physical activity and cardiorespiratory fitness on cardiometabolic disease outcomes.
Nämä havainnot lisäävät mekanistista ymmärrystä fyysisen aktiivisuuden ja hengitys- ja verenkiertoelimistön kunnon suotuisista vaikutteista kardiometabolisiin sairauksiin.
Leisure-time physical activity in boys and young adults was associated with better carotid artery elasticity later in life.
Vapaa-ajan liikunta oli yhteydessä myöhemmin elämässä mitattuun parempaan kaulasuonen venyvyyteen pojilla ja nuorilla aikuisilla.
Cardiorespiratory fitness was inversely and independently related with the risk of fatty liver regardless of adiposity.
Maksimaalinen hapenottokyky oli yhteydessä pienempään rasvamaksan riskiin lihavuudesta riippumatta.
Physical activity, cardiorespiratory fitness and cardiovascular health : the cardiovascular risk in young Finns study
Lasten Sepelvaltimotaudin Riskitekijät (LASERI) -tutkimus.
In addition to Finland, data has been gathered from Norway, Sweden, Scotland and New Zealand.
Aineistoja on kerätty Suomen lisäksi Norjasta, Ruotsista, Skotlannista ja Uudesta-Seelannista.
These sources have been primarily analysed with qualitative methods, although sub-study IV also included quantitative analysis.
Aineistoja on analysoitu pääasiassa laadullisin menetelmin, vaikka neljäs osatutkimus sisältää myös kvantitatiivista analyysiä.
Nonetheless, the findings indicate that marketized funding arrangements may jeopardize those possibilities to some extent.
Tästä huolimatta tulokset osoittavat myös, että markkinoistuneet rahoitusjärjestelyt voivat jossain määrin vaarantaa nuo mahdollisuudet.
The dissertation consists of this summary and four sub-studies.
Väitöskirja koostuu yhteenvetoluvusta ja neljästä osatutkimuksesta.
The findings of this dissertation also raise questions about the ‘alternativeness’ and autonomous position of certain Finnish CSOs in relation to the public sector.
Tutkimuksen havainnot herättävät myös kysymyksiä joidenkin suomalaisten kansalaisjärjestöjen ‘vaihtoehtoisuudesta’ ja itsenäisestä asemasta suhteessa julkiseen sektoriin.
Although the findings of sub-study III also reveal some similarities between the approaches of the Finnish and Norwegian CSOs, the findings nonetheless illustrate the differences between victim movements in Finland and in other Nordic countries.
Vaikka kolmannen osatutkimuksen tulokset paljastavat joitakin samankaltaisuuksia suomalaisten ja norjalaisten järjestöjen lähestymistavoissa, ne tuovat ilmi tärkeitä eroavaisuuksia suomalaisessa uhriliikkeessä verrattuna muihin Pohjoismaihin.
This study is particularly focused on CSOs working with offenders and victims of crime.
Tutkimuksen erityisenä tarkastelukohteena ovat lainrikkojien ja rikosten uhrien parissa työskentelevät kansalaisjärjestöt.
The positions of these CSOs have been chiefly explored from the perspectives of marketization of public service delivery and institutionalization of victim support services.
Näiden kansalaisjärjestöjen asemaa tarkastellaan pääasiassa julkisen palveluntuotannon markkinoistumisen ja rikosten uhrien palvelujen institutionaalisoitumisen näkökulmista.
The data include interviews with CSO representatives, CSOs’ annual reports as well as documentation created in lawdrafting processes.
Tutkimuksen aineistona on käytetty kansalaisjärjestöjen edustajien haastatteluja, järjestöjen vuosikertomuksia sekä lainvalmistelun yhteydessä tuotettua asiakirja-aineistoa.
The fourth sub-study reveals that CSOs are widely included in law-drafting in the area of criminal policy in Finland.
Neljäs osatutkimus osoittaa, että kansalaisjärjestöjä osallistetaan laajasti lainvalmisteluun kriminaalipolitiikan alueella Suomessa.
Overall, the results of this dissertation indicate that CSOs have experienced difficulty in fulfilling their value-bases within the framework of marketized public service delivery.
Kokonaisuudessaan tutkimuksen tulokset osoittavat, että kansalaisjärjestöissä on koettu hankalana toteuttaa järjestöjen arvopohjaa markkinoistuneen palveluntuotannon kontekstissa.
However, apart from CSOs composed of ‘legal professionals’, CSOs are included in these decision-making processes in those stages when it is more difficult to introduce significant changes to what has already been proposed.
Pois lukien eräät juridiikan ammattilaisten järjestöt, kansalaisjärjestöjen osallistaminen kohdistuu kuitenkin lähinnä niihin lainvalmistelun vaiheisiin, joissa merkittävien muutosten tekeminen ehdotettuihin lakiesityksiin on vaikeaa.
In addition, this dissertation has examined the possibilities for various types of CSOs to pursue their value-bases in decision-making in criminal policy in the context of law-drafting.
Tässä väitöskirjassa on myös tutkittu erityyppisten kansalaisjärjestöjen mahdollisuuksia ajaa omia arvojaan kriminaalipoliittisessa päätöksenteossa lainvalmistelun kontekstissa.
Finally, this dissertation suggests that civil society models created in comparative civil society research fail to capture the nature of CSOs working in the area of criminal justice.
Lopuksi väitöskirjassa esitetään, että vertailevassa kansalaisyhteiskunnan tutkimuksessa luodut teoreettiset mallit eivät sovellu luonnehtimaan rikosoikeuden alueella toimivia kansalaisjärjestöjä.
Nevertheless, the findings illustrate that certain structural arrangements in Finland can enhance the possibilities for CSOs to integrate their values and perspectives into the criminal justice system.
Toisaalta tutkimuksen tulokset tuovat ilmi, että Suomessa on myös sellaisia rakenteellisia ratkaisuja, jotka edistävät järjestöjen mahdollisuuksia integroida niiden arvoja ja näkökulmia rikosoikeusjärjestelmän toimintaan.
The findings of the third sub-study show that unlike in Norway, where CSOs working with victims of crime have had a stronger position than those working in Finland, the Finnish CSOs working with victims did not feel that the advancing institutionalization of victim support services would threaten their autonomy.
Kolmannen osatutkimuksen tulosten mukaan suomalaisten rikosten uhrien parissa toimivien kansalaisjärjestöjen edustajat eivät kokeneet rikosuhripalvelujen institutionaalisoitumisen uhkaavan järjestöjen autonomiaa toisin kuin Norjassa, jossa rikosten uhrien parissa toimivilla kansalaisjärjestöillä on ollut verrattain vahva asema.
This emerges especially from the critique of service-delivery arrangements that municipalities use to purchase services from CSOs.
Tämä käy ilmi etenkin kuntien ostopalvelusopimuksiin kohdistetusta kritiikistä.
This doctoral dissertation explores, from a comparative perspective, what kinds of possibilities there are for Finnish civil society organizations (CSOs) working in the area of criminal justice to fulfil their value-based missions and maintain their autonomy.
Tämä väitöskirja tarkastelee vertailevasta näkökulmasta, millaiset mahdollisuudet suomalaisilla rikosoikeusjärjestelmän alueella työskentelevillä kansalaisjärjestöillä on toteuttaa omia arvojaan ja säilyttää autonomisuutensa.
Future research should therefore aim to formulate specific theoretical models for CSOs in criminal justice that explain how these organizations operate in different countries.
Jatkotutkimuksessa tulisikin kehittää teorioita, jotka pyrkivät kuvaamaan ja selittämään juuri rikosoikeuden alueella toimivia kansalaisjärjestöjä eri maissa.
The findings of the first and second sub-studies indicate that although marketization appears to have had more radical consequences in Anglophone CSOs working with offenders, marketization is nonetheless manifested in the possibilities for Finnish CSOs to work according to their value-bases.
Ensimmäisen ja toisen osatutkimuksen tulokset osoittavat, että markkinoistumisen vaikutukset näyttäytyvät radikaaleimmin kansalaisjärjestöissä, jotka työskentelevät lainrikkojien parissa englanninkielisissä maissa.
In contrast, the developments in which the public sector has taken more responsibility for arranging victim support services is perceived to improve their possibilities to pursue causes important to them in society.
Suomalaisten rikosten uhrien parissa työskentelevien kansalaisjärjestöjen edustajien näkemysten mukaan nykyinen trendi, jossa julkinen valta ottaa yhä enemmän vastuuta rikosuhrien palvelujen järjestämisestä edesauttaa myös järjestöjen mahdollisuuksia ajaa niille tärkeitä asioita yhteiskunnassa.
These results are in line with existing knowledge on criminal policy making in Finland and the participation of CSOs in law-drafting.
Tutkimuksen tulokset ovat linjassa aiempien tutkimusten kanssa, joissa on selvitetty kansalaisjärjestöjen osallistumista lainvalmisteluun Suomessa.
Based on the findings of this research, Finnish CSOs working in the areas of criminal justice and criminal policy have several opportunities to use their autonomy and pursue their values.
Väitöskirjan tulosten perusteella suomalaisilla kansalaisjärjestöillä on useita mahdollisuuksia ajaa niille tärkeitä arvoja rikosoikeusjärjestelmän alueella.
Bioactive glasses (BAGs) are synthetic, biocompatible, osteoconductive and osteostimulative materials with angiogenic and antibacterial properties, able to bond to bone.
Bioaktiiviset lasit ovat synteettisiä, bioyhteensopivia, osteokonduktiivisia ja osteostimulatiivisia materiaaleja, joilla on angiogeenisiä ja antibakteerisia ominaisuuksia, ja ne voivat sitoutua suoraan luuhun.
Inaccurate placement of pedicle screws may cause neurological symptoms, and result in early hardware failure and return of spinal instability symptoms.
Epätarkka pedikkeliruuvien asettaminen voi aiheuttaa neurologisia oireita ja johtaa nopeaan kiinnitysosien irtoamiseen ja rangan epätukevuusoireiden palaamiseen.
New neurological symptoms corresponding to the breach were observed in 25.9 % of patients with pedicle breach, and 89.2 % of the symptomatic breaches were either medially or inferiorly.
25.9 %:lla potilaista, joilla ruuvi läpäisi pedikkelin seinämän, ilmeni uusia neurologisia oireita, ja 89.2 %:lla oireisista potilaista pedikkeliruuvi läpäisi pedikkelin seinämän mediaalisesti tai inferiorisesti.
In a study of 147 patients and 837 pedicle screws placed due to degenerative lumbosacral spine disorder, 14.3 % breached the pedicle.
147 potilaalle lannerangan rappeumasairauden vuoksi asetetut 837 pedikkeliruuvia käsittävän tutkimuksen mukaan 14.3 % ruuveista rikkoi luisen pedikkelin seinämän.
Lumbosacral fusion surgery is indicated in symptomatic degenerative lumbosacral disorder, when the origin of pain is demonstrated to lie within the restricted number of functional spinal units and when the pain is refractory to the conservative treatment, to eliminate painful motion of the spinal units.
Lannerangan luudutusleikkausten tarkkuuteen ja luutumiseen vaikuttavat tekijät Lannerangan luudutusleikkaus voidaan tehdä oireisessa lannerangan rappeumasairaudessa, kun kivun syyn on osoitettu sijaitsevan rajallisessa määrässä selkärangan toiminnallisia yksikköjä ja kun kipu ei vähene leikkauksettomilla hoidoilla.
A preclinical controlled study of novel BAG S53P4 putty showed good biocompatibility, slightly higher intramedullary ossification of putty group compared to the control group, and that the binder agent did not disturb formation of new bone in vivo.
Prekliinisessä kontrolloidussa tutkimuksessa uudenlainen bioaktiivisesta lasista valmistettu S53P4 luunkorviketahna todettiin bioyhteensopivaksi, ja sen avulla saavutettiin hieman vertailuryhmää parempi luutuminen luuydinontelossa.
The interbody fusion rate was 95.8 % with BAG S53P4 putty as bone graft expander with autograft in clinical lumbosacral interbody fusion, indicating at least as good interbody fusion results as the presently used materials.
Siten yhdessä oman luun kanssa käytettäessä S53P4 biolasitahnalla saadaan aikaan vähintään yhtä hyvä nikamasolmujen välinen luutuminen kuin nykyisin käytettävillä synteettisillä luunkorvikkeilla.
All spinal instrumentation eventually fails without solid bony fusion, and the presence of symptomatic bony non-union at least a year after fusion surgery is defined as pseudoarthrosis.
Vuoden kuluttua luudutusleikkauksesta oireista luutumatonta kiinnityskohtaa nimitetään pseudoartroosiksi.
One early operative subsidence remaining unchanged over the study period was observed with putty.
Tutkimuksessa todettiin yksi leikkauksen yhteydessä tapahtunut nikamasolmujen välisen implantin päätelevyyn painuminen, jonka suuruus ei muuttunut seurantakuvantamisissa.
In Finland, more than 5000 prostate cancer and 1200 new melanoma cases are diagnosed each year.
Suomessa todetaan yli 5000 uutta eturauhassyöpä- ja 1200 melanoomatapausta vuosittain.
Due to the properties mentioned above, integrins and CT antigens can function as target molecules for the development of cancer diagnostics and drugs.
Edellä mainittujen ominaisuuksien perusteella integriinit ja CT-antigeenit soveltuvat mahdollisesti kohdemolekyyleiksi syövän diagnostiikkaan ja lääkekehitykseen.
The incidence of melanoma, in turn, is increasing faster than any other cancer incidences.
Melanoomatapausten lukumäärä lisääntyy muita syöpiä nopeammin.
Integrin α2β1 decreased gradually during disease progression while α11 was elevated in prostate carcinoma compared to healthy tissues.
Integriini α2β1-ilmentymistaso väheni taudin etenemisen aikana ja integriini α11β1 määrä puolestaan havaittiin kohonneen eturauhassyövässä normaaliin kudokseen verrattuna.
In this thesis, the expression levels of α2β1 and α11β1 were found to be significantly altered in prostate cancer tissues.
Tutkimuksessa α2β1 ja α11β1 integriinien ilmentymisen todettiin muuttuvan merkittävästi eturauhassyöpäkudoksissa.
CT antigens are also highly immunogenic proteins.
CT antigeenit ovat immunogeenisiä proteiineja, jotka ilmentyvät eri syöpätyypeissä.
This thesis is focused on expression studies in two gene families; integrins and cancer testis antigens (CT antigens), in human prostate adenocarcinoma and advanced human melanoma.
Tämän väitöskirjan tavoitteena oli selvittää integriinien ja syöpä/kives antigeenien (CT antigeenit, eng. Cancer Testis antigens) ilmentymistasoja eturauhassyövässä ja melanoomassa.
Additional aims included studies on the biological role of CT16 and the abundance of CT16 in sera of advanced melanoma patients.
Tavoitteena oli myös tutkia CT16 antigeenin biologista tehtävää ja sen ilmentymistasoa melanoomapotilaiden seerumeissa.
The empirical data comes from two consecutive Finland State of Logistics surveys in 2012 and 2014, combined with financial reporting data from external databases.
Aineistolähteinä käytetään kahden kansallisen Logistiikkaselvityksen aineistoa vuosilta 2012 ja 2014, johon yhdistetään tilinpäätösaineistoa ulkoisista tietokannoista.
The data is analysed with multiple statistical methods.
Aineiston analyysiin käytetään monimuuttujamenetelmiä.
The research questions are addressed by analysing firm-level data from manufacturing, trading and logistics firms operating in Finland.
Tutkimuskysymyksiä tarkastellaan analysoimalla yritystason empiiristä aineistoa Suomessa toimivista valmistavan teollisuuden, kaupan ja logistiikan alan yrityksistä.
Firms can respond to this customer pressure by passing environmental requirements on to their suppliers, either through environmental collaboration or environmental monitoring.
Yritykset voivat vastata tähän asiakkailta tulevaan paineeseen siirtämällä vaatimukset omille toimittajilleen joko ympäristöyhteistyön tai -valvonnan keinoin.
The theoretical background arises from the literature on competitive strategy, firm performance and green supply chain management.
Väitöskirja pohjaa kilpailustrategia-, suorituskyky- ja vihreän toimitusketjun johtamisen kirjallisuuteen.
The findings suggest that firms pursuing marketing differentiation are more likely to be able to compete by having only small environmental effects and by adopting a more advanced form of external green supply chain management, such as a combination of strong environmental collaboration and the increased environmental monitoring of suppliers.
Tulosten perusteella näyttäisi siltä, että markkinointidifferointia kilpailustrategianaan käyttävät yritykset kilpailevat todennäköisemmin pienillä ympäristövaikutuksilla ja käyttävät muita yrityksiä todennäköisemmin monimutkaisempia vihreän toimitusketjun johtamisen käytäntöjä, kuten laajaa ympäristöyhteistyötä ja -valvontaa toimittajasuhteissaan.
To enhance the understanding of the relationship between competitive strategy and GSCM practices, a conceptual tool to describe generic competitive strategy approaches was developed.
Tutkimus lisää ymmärrystä yrityksen kilpailustrategian ja vihreän toimitusketjun johtamisen käytäntöjen välisestä yhteydestä kehittämällä työkalun yleisten kilpailustrategioiden kuvaamiseen.
This thesis is also one of the first attempts to empirically analyse the relationship between GSCM practices and performance among logistics service providers.
Väitöskirja on myös yksi ensimmäisistä tutkimuksista, jossa tarkastellaan vihreän toimitusketjun johtamisen ja suorituskyvyn välistä yhteyttä logistiikkapalveluntarjoajien näkökulmasta.
Furthermore, customer requirements for environmental sustainability are found to be an important driver in the implementation of internal GSCM practices.
Tutkimuksen tulokset osoittavat myös, että asiakkaan ympäristövaatimukset ovat merkittävä vaikutin yritysten sisäisessä toiminnassa.
The empirical results suggest that while internal GSCM practices have the strongest effect on environmentalperformance, environmental collaboration with customers seems to be the most effective way to improve financial performance.
Tulokset osoittavat, että yrityksen ympäristösuorituskykyyn voidaan vaikuttaa eniten yrityksen sisäisillä toimilla, kun taas taloudellinen suorituskyky on eniten yhteydessä asiakkaiden kanssa tapahtuvaan ympäristöyhteistyöhön.
This thesis also has implications for policy-makers and regulators regarding how to promote environmentally friendly activities among 1) manufacturing; 2) trading; and 3) logistics firms.
Tutkimuksessa tarkastellaan, miten erilaiset vihreän toimitusketjun johtamisen käytännöt vaikuttavat valmistavan teollisuuden ja logistiikkayritysten 1) taloudelliseen, 2) operationaaliseen ja 3) ympäristösuorituskykyyn.
The overall purpose of this dissertation is to contribute to the discussion on green supply chain management practices from the perspective of their drivers and performance implications.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on osallistua keskusteluun vihreän toimitusketjun johtamisen syistä ja yrityksen suorituskykyyn liittyvistä seurauksista.
In order to address the increasing stakeholder requirements for environmentally sustainable products and processes, firms often need the participation of their supply chain partners.
Vihreä toimitusketjun johtaminen ja yrityksen suorituskyky: tuloksia suomalaisesta yritysaineistosta Yritykset tarvitsevat usein toimitusketjukumppaneitaan vastatakseen eri sidosryhmien kasvaneisiin vaatimuksiin ottaa huomioon tuotteiden ja toimintojen ympäristövaikutukset.
In terms of operational performance, the findings were more mixed, suggesting that the operational performance of firms is more likely to be affected by firm characteristics than by the choices they make regarding their environmental collaboration.
Operationaaliseen suorituskykyyn, kuten logistiikkakustannuksiin, palvelutasoon ja käyttöpääoman tehokkuuteen, liittyvät tulokset olivat ristiriitaisempia, ja aineiston perusteella vaikuttaisikin siltä, että operationaaliseen suorituskykyyn vaikuttavat ennemmin yrityksen erityispiirteet kuin sen tekemät vihreään toimitusketjuun liittyvät päätökset.
Management, especially in manufacturing and logistics industries, may benefit by gaining knowledge about which types of GSCM practice could provide the largest benefits in terms of different performance dimensions.
Erityisesti valmistavan teollisuuden ja logistiikan alalla toimivien yritysten johto voi hyötyä väitöstyössä saaduista tuloksista erilaisten vihreän toimitusketjun johtamisen käytäntöjen yhteyksistä taloudelliseen, operationaaliseen ja ympäristösuorituskykyyn.