natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It was also hypothesised that patients with type 1 diabetes may develop autoantibodies against novel beta cell molecules comparably to the formation of autoantibodies to GAD, IA-2 and insulin.
Hypotetisoimme myös, että nämä kiertävät autovasta-aineet voisivat lopulta päätyä haiman lisäksi munuaiskudokseen osallistuen diabeettisen munuaissairauden syntyyn ja/tai kehittymiseen.
The possible association of such novel autoantibodies with the pathogenesis of diabetic nephropathy was also assessed.
Näiden autovasta-aineiden mittausta käytetään yleisesti hyväksi ennustettaessa diabeteksen kehitystä.
However, no association of these autoantibodies with the pathogenesis of diabetic nephropathy was detected.
Emme löytäneet nefriini-, densiini- ja filtriiniautovasta-aineita potilailta, joilla diabetes oli ollut pidempään kuin 10 vuotta, emmekä pystyneet osoittamaan näiden uusien autovasta-aineiden yhteyttä diabeettisen munuaistautiin.
Recently, nephrin was found from the beta cells of the pancreas as well, which makes this molecule interesting in the context of type 1 diabetes and especially in diabetic nephropathy.
Nefriini oli ensimmäisiä valkuaisaineita, jotka löydettiin munuaisen suodatuskalvostosta, ja sen on todettu olevan elintärkeä munuaisen suodatustoiminnalle.
Case fatality associated with invasive S. pyogenes infections peaked in 2005 (12%) but remained at a reasonably low level (8% overall during 2004-2007) compared to that of other developed countries (mostly exceeding 10%).
Keskimääräinen tapauskuolleisuus 7 päivän kohdalla nousi huippuunsa vuonna 2005 (12%), mutta pysytteli silti suhteellisen matalalla tasolla (8 % vuosina 2004 2007) verrattuna muihin kehittyneisiin maihin (yleensä yli 10%).
Despite several efforts aimed at developing an effective and safe vaccine against S. pyogenes infections, no vaccine is yet available.
Vaikka tutkimustyöhön on panostettu tavoitteena kehittää tehokas ja turvallinen rokote S. pyogenes tauteja vastaan, rokotetta ei ole vielä saatavilla.
The incidence of invasive S. pyogenes disease has had an increasing trend during the past ten years in Finland, especially from 2006 onwards.
Vakavien S. pyogenes infektioiden ilmaantuvuudessa on ollut nouseva suuntaus viimeisten kymmenen vuoden aikana Suomessa, etenkin vuodesta 2006 lähtien.
Age- and sex-specific differences in the incidence rate were identified, with men having a higher incidence than women, especially among persons aged 45-64 years.
Ilmaantuvuudessa havaittiin ikä- ja sukupuolispesifisiä eroja siten, että miehillä oli korkeampi taudin ilmaantuvuus kuin naisilla, etenkin 45 64-vuotiaiden ikäryhmässä.
Differences in the predisposing factors and underlying conditions of patients may contribute to these distinctions.
Erot potilaiden altistavissa tekijöissä ja perussairauksissa olivat todennäköisesti vaikuttavina tekijöinä näihin havaittuihin eroihin.
In contrast, more infections occurred in women aged 25-34 years than men.
Naisilla taas 25 34-vuotiailla oli korkeampi ilmaantuvuus kuin miehillä.
Certain streptococcal types are associated with a more severe disease and higher mortality.
Tietyt streptokokkityypit liittyvät vakavampaan taudinkuvaan ja tavallista korkeampaan kuolleisuuteen.
equisimilis, instead of S. pyogenes.
equisimilis-bakteerin aiheuttamia, S. pyogenes -bakteerin sijaan.
This study adds to our understanding of S. pyogenes infections in Finland and provides a basis for comparison to other countries and future trends.
Tutkimus lisää tietoutta S. pyogenes bakteerin aiheuttamista infektioista Suomessa ja luo pohjan vertailulle muiden maiden tilanteeseen ja tuleviin suuntauksiin.
Changes in the prevalent emm types were associated with the observed increases in incidence and case fatality.
Muutokset bakteerien vallitsevissa emm-tyypeissä liittyivät havaittuihin ilmaantuvuuden ja tapauskuolleisuuden nousuun.
Streptococcus pyogenes (group A streptococcus) is an important human pathogen, causing a wide array of infections ranging in severity.
Streptococcus pyogenes (A-ryhmän streptokokki) on tärkeä ihmisen taudinaiheuttaja, joka aiheuttaa vakavuusasteeltaan erilaisia infektioita.
Severe, invasive infections, such as bacteraemia, are relatively rare, but constitute a major global burden with a high mortality.
Vakavat streptokokki-infektiot, kuten bakteremia eli verenmyrkytys, taas ovat suhteellisen harvinaisia, mutta niihin liittyy korkea kuolleisuus ja ne aiheuttavat maailmanlaajuisesti suuria kansantaloudellisia menetyksiä.
emm type surveillance and outcome analyses remain important for detecting such changes in type distribution that might lead to increases in incidence and case fatality.
Vallitsevien bakteerityyppien seuranta ja kuolleisuustutkimukset ovat tärkeitä, jotta voidaan havaita sellaisia muutoksia tyyppijakaumassa, jotka voivat johtaa ilmaantuvuuden ja kuolleisuuden kasvuun.
In the case-control study, acute bacterial non-necrotizing cellulitis was caused predominantly by Streptococcus dysgalactiae subsp.
Tapaus-verrokki-tutkimuksessa havaittiin, että selluliitti- ja erysipelasinfektiot olivat etupäässä Streptococcus dysgalactiae subsp.
Molecular and epidemiological aspects of Streptococcus pyogenes disease in Finland : Severe infections and bacterial, non-necrotizing cellulitis
Streptococcus pyogenes -bakteerin aiheuttamien tautien molekyyliepidemiologiaa ja epidemiologiaa Suomessa : vakavat infektiot ja selluliitit
Bacterial isolates were characterised using both conventional and molecular typing methods, such as the emm typing, which is the most widely used typing method for beta-haemolytic streptococci.
Näistä tutkimuksista eristettyjä streptokokkibakteerikantoja tutkittiin erilaisilla perinteisillä ja moderneilla menetelmillä, kuten emm-tyypityksellä, joka on yleisimmin käytössä oleva streptokokkibakteerien tyypitysmenetelmä.
Seasonal patterns with occasional peaks during the midsummer and midwinter were observed.
Tapausmäärissä havaittiin satunnaisia huippuja keskikesällä ja keskitalvella.
The majority of S. pyogenes infections are mild upper respiratory tract or skin infections.
Suurin osa tämän bakteerin aiheuttamista taudeista on lieviä ylähengitystie- tai ihoinfektioita.
The recurrent nature of cellulitis became evident.
Tutkimus vahvisti käsitystä selluliitti-infektioiden toistuvasta luonteesta.
In this study, the epidemiology of invasive S. pyogenes infections in Finland was described over a decade of national, population-based surveillance.
Tutkimus pohjautuu kansalliseen ja väestöpohjaiseen streptokokkitautien seurantaan ja siinä kuvataan vakavien S. pyogenes infektioiden (bakteremioiden) epidemiologiaa Suomessa viimeisen kymmenen vuoden aikana.
Bacterial, non-necrotizing cellulitis and erysipelas are localised infections of the skin, and although they are usually not life-threatening, they have a tendency to recur and therefore cause substantial morbidity.
Ne eivät yleensä ole hengenvaarallisia infektioita, mutta niillä on taipumus uusiutua, ja siksi ne huonontavat oleellisesti potilaan elämänlaatua ja aiheuttavat merkittäviä kustannuksia.
The beta-haemolytic streptococci causing cellulitis and erysipelas infections in Finland were studied in a case-control study.
Erillisessä tapaus-verrokkitutkimuksessa tutkittiin selluliitti- ja erysipelasinfektioita aiheuttavia streptokokkeja Suomessa.
Recent trends in incidence, outcome and bacterial types were investigated.
Työssä tutkittiin vakavien S. pyogenes -infektioiden ilmaantuvuutta, tapauskuolleisuutta ja vallitsevia bakteerityyppejä.
Inherited factors have been suggested to be involved in 35% of CRCs.
Perintötekijoillä arvellaan olevan vaikutusta noin 35 %:ssa paksusuolisyövistä.
The variants 3020insC, R702W and G908R in NOD2 predispose to Crohn s disease.
NOD2-geenissä olevat variaatiot 3020insC, R702W and G908R altistavat Crohnin taudille.
We have previously shown that 3020insC does not predispose to CRC in Finnish CRC patients.
Olemme aiemmin osoittaneet, että variaatio 3020insC ei lisää riskiä sairastua paksusuolisyöpään suomalaisessa populaatiossa.
Colorectal cancer (CRC) is one of the most frequent malignancies in Western countries.
Paksusuolisyöpä kuuluu kolmen yleisimmän syövän joukkoon maailmassa.
To expand our previous study the variants R702W and G908R were genotyped in a population-based series of 1042 Finnish CRC patients and 508 healthy controls.
Tässä työssä genotyyppasimme variaatiot R702W ja G908R 1042 syöpätapauksen ja 508 terveen väestökontrollien aineistossa.
Single nucleotide polymorphism (SNP) rs6983267 at chromosome 8q24 was the first CRC susceptibility variant identified through genome-wide association studies.
Kromosomissa 8q24 sijaitseva yhden nukleotidin variaatio (Single nucleotide polymorphism, SNP) rs6983267 on ensimmäinen koko genomin kattavien assosiaatioanalyysien tuloksena löytynyt paksusuolisyöpäalttiutta lisäävä SNP.
MLH1 and MSH2, that underlie Hereditary non-polyposis colorectal cancer (HNPCC) are considered to be tumor suppressor genes; the first hit is inherited in the germline and somatic inactivation of the wild type allele is required for tumor initiation.
Perityvä ei-polypoottinen paksusuolisyöpä (Hereditary non-polyposis colorectal cancer, HNPCC) johtuu ituradan virheistä ns. mismatch repair geeneissä (esim. MLH1 ja MSH2).
The hereditary CRC syndromes explain only ~6% of all CRCs, indicating that a large proportion of the inherited susceptibility is still unexplained.
Paksusuolisyövälle altistavat, dominantisti periytyvät syndroomat kattavat vain noin 6 % kaikista paksusuolisyöpätapauksista.
This study was conducted to identify germline and somatic changes that contribute to CRC predisposition and tumorigenesis.
Väitöskirjatutkimukseni tarkoituksena oli tunnistaa uusia paksusuolisyövälle altistavia geenimuutoksia sekä tutkia somaattisia mekanismeja, jotka johtavat kasvaimen syntyyn.
The preferential binding of TCF4 to the risk allele G was showed in vitro and in vivo.
Havaitsimme in vitro ja in vivo kokein, että riskialleeli G lisää TCF4 sitoutumista, joka puolestaan johtaa kohdegeenin lisääntyneeseen ekspressioon.
Much of the remaining genetic predisposition for CRC is probably due to undiscovered low-penetrance variations.
Näin ollen suuri osa alttiusgeeneistä on vielä tunnistamatta ja tällä hetkellä uskotaan, että niin sanotut alhaisen riskin geenimuutokset voisivat selittää suuren osan perinnöllisestä paksusuolisyöpäalttiudesta.
These results suggest that rs6983267 at 8q24 exerts its effect in CRC predisposition by regulating gene expression.
EEL:n ennustuksen mukaan rs6983267 sijaitsee konservoituneessa säätelyelementissa, jossa se muuttaa Wnt signaloinnissa toimivan transkriptiofaktorin TCF4 sitoutumispaikan.
We tested this hypothesis by conducting LOH analysis on 25 colorectal HNPCC tumors with a known germline mutation in the MLH1 or MSH2 genes.
Ensimmäisessä osatyössä tutkimme mekanismeja, joilla MLH1- ja MSH2-geenit inaktivoidaan HNPCC-potilaiden kasvaimissa.
By utilizing a computer algorithm, Enhancer Element Locator (EEL), an evolutionary conserved regulatory motif containing rs6983267 was identified.
Tutkimme variaation rs6983267 roolia geenien säätelyssä käyttäen hyväksi geenien säätelyelementtejä ennustavaa tietokoneohjelmaa, Enhancer Element Locator (EEL).
In a recent study, frequent loss of the mutant allele in HNPCC tumors was detected and a new model, arguing against the two-hit hypothesis, was proposed for somatic HNPCC tumorigenesis.
Emme löytäneet vahvistusta hiljattain esitetylle teorialle, jonka mukaan heterotsygotian häviäminen voisi kohdistua mutanttialleeliin.
The element drove lacZ marker gene expression in mouse embryos in a pattern that is consistent with genes regulated by the Wnt signaling pathway.
Näytimme myös, että SNP:in sisältävä säätelyelementti toimii kudosspesifisessä kohdegeenin säätelyssä.
Contribution of NOD2 to CRC predisposition has been examined in several case-control series, with conflicting results.
Havaitsimme, että suomalaisilla NOD2-geenin variaatioiden kantajilla ei ole kohonnutta syöpäriskiä.
Examination of allelic imbalance in the tumors heterozygous for rs6983267 revealed that copy number increase affected 22% of the tumors and interestingly, it favored the G allele.
Tuloksemme osoittavat, että paksusuolisyövälle altistava SNP rs6983267 lisää Wnt signalointia solussa.
All the losses targeted the wild type allele supporting the classical two-hit model for HNPCC tumorigenesis.
Kasvaimen syntyminen edellyttää villityypin alleelin somaattista inaktivoimista kohdekudoksessa.
The study focused on analysis of three separate sets of families consisting of: 1) 1,417 individuals from 277 Finnish families (FinnHeight), 2) 8,450 individuals from 3,817 families from Australia and Europe (EUHeight) and 3) 9,306 individuals from 3,302 families from the United States (USHeight).
Väitöskirjatyö koostui kolmesta osatyöstä, joissa kussakin hyödynnettiin suurta perheaineistoa: 1) FinnHeight, joka käsitti 1417 henkilöä 277 suomalaisesta perheestä, 2) EUHeight, joka sisälsi yhteensä 8450 henkilöä 3817 australialaisesta, tanskalaisesta, suomalaisesta, ruotsalaisesta ja englantilaisesta kaksosperheestä sekä 3) USHeight joka koostui yhteensä 9371 henkilöä 3032 yhdysvaltalaisesta perheestä.
The region on 1p21 was followed up with further studies and we were able to show that the collagen 11-alpha-1 gene (COL11A1) residing at this location was associated with adult height.
Kromosomialueen 1p21 jatkotutkimukset osoittivat alueella sijaitsevan kollageeni 11-alfa-1 (COL11A1) geenin assosioituvan pituuteen.
In this thesis work we identified a gene variant in the COL11A1 gene that influences human height, although this variant alone explains only 0.1% of height variation in the Finnish population.
Tässä tutkimuksessa paikannettiin ja tunnistettiin pituuteen vaikuttavan geenimuoto COL11A1-geenissä, joka selittää 0,1 % pituuden kokonaisvaihtelusta suomalaisväestössä.
The most significant finding in this study was found in the Finnish family sample where we a locus in the chromosomal region 1p21 was linked to adult height.
Tutkimuksen merkittävin tulos havaittiin ensimmäisessä osatyössä, jossa osoitettiin tilastollisesti merkitsevä kytkentä kromosomialueelle 1p21.
This thesis work aimed to identify the genetic variants that influence height in the general population by genome-wide linkage analysis utilizing large family samples.
Tässä väitöskirjatyössä pyrittiin paikantamaan pituuteen vaikuttavia kromosomialueita perimänlaajuisen kytkentäanalyysin avulla hyödyntäen poikkeuksellisen laajoja perheaineistoja.
We also demonstrated in this study that special stratification strategies such as performing sex-limited analyses, focusing on dizygous twin pairs, analyzing ethnic groups within a population separately and utilizing homogenous populations such as the Finns can improve the statistical power of finding QTL significantly.
Lisäksi tutkimuksessa osoitettiin, että erityiset aineiston valikointitavat kuten sukupuolten, kaksosparien ja etnisten ryhmien erillisanalyysit voivat lisätä kytkentäanalyysin voimaa merkittävästi.
Several regions showed evidence for linkage in the Australian, European and US families with 8q21 and 15q25 being the most significant.
Toisessa ja kolmannessa osatyössä puolestaan havaittiin usean kromosomialueen kytkeytyvän pituuteen, joista merkittävimmät olivat 8q21 ja 15q25.
Height is a fundamental human trait that is associated with many socioeconomic and psychosocial factors and health measures, however little is known of the identity of the specific genes that influence height variation in the general population.
Aikuisiän pituudella on havaittu olevan yhteys lukuisiin sairauksiin sekä sosioekonomisiin, psykososiaalisiin ja terveydentilaa kuvaaviin muuttujiin, mutta pituuden määräytymiseen vaikuttavat geenit ovat pitkälti tuntemattomia toistaiseksi.
This association was also confirmed in an independent Finnish population cohort (Health 2000) consisting of 6,542 individuals.
Tämä assosiaatio toistettiin laajassa, 6542 yksilön suomalaisessa väestöaineistossa (Terveys 2000), jossa kyseisen geenimuodon suhteen samanperintäiset miehet olivat 1,1 cm ja naiset 0,6 cm pidempiä verrokkeihin nähden.
Also, we concluded from the results of this study that even though genetic effects explain a great proportion of height variance, it is likely that there are tens or even hundreds of genes with small individual effects underlying the genetic architecture of height.
Tutkimuksen merkittävin geenilöydös COL11A1-geenissä antaa myös viitteitä siitä, että vaikka suurin osa pituuden vaihtelusta on geneettisten tekijöiden määräämää, on todennäköistä, että tällaisia tekijöitä on hyvin suuri määrä ja kunkin yksittäinen geenimuodon vaikutus yksilön pituuteen on erittäin pieni.
Human growth and attained height are determined by a combination of genetic and environmental effects and in modern Western societies > 80% of the observed variation in height is determined by genetic factors.
Geneettisten tekijöiden merkitys pituuden määräytymisessä on huomattava ja on arvioitu, että kehittyneissä maissa nämä selittävät yli 80 % ihmisten välisistä pituuseroista.
Owing to our study design, we were also able to estimate the risks at the population level.
Käytetyn tutkimusasetelman ansiosta pystyimme myös laskemaan aikaisemmista tutkimuksista usein puuttuneet väestötason riskit.
Although the approach seems to be well suited for traditional case-control studies, it is difficult to apply if any kind of stratification based on environmental factors is needed.
Vaikka sovellus toimii hyvin perinteisessä tapaus-verrokki -asetelmassa, sitä on vaikea soveltaa tutkimukseen, jossa myös ympäristötekijöiden vaikutus huomioidaan.
Therefore we chose to continue with individual genotyping in the following association studies.
Siksi seuraavissa assosiaatiotutkimuksissa käytimme yksittäisiä DNA-näytteitä.
The second epidemiological cohort was the Helsinki Birth Cohort of men and women who were born during 1924-1933 in Helsinki.
Kliinisiin tutkimuksiin osallistui 500 naista ja miestä, jotka olivat syntyneet vuosina 1924 1933 Helsingissä, ja joiden tarkat syntymämitat olivat tiedossa.
Interestingly, the ACE insertion allele was also associated with higher indices of insulin secretion (p=0.0004) in adult life, but only among individuals who were born small (those among the lowest third of birth weight).
Lisäksi insertio-alleeli assosioitui mm. lisääntyneeseen insuliinin eritykseen aikuisiällä, ainoastaan kuitenkin yksilöillä jotka olivat syntyneet pienikokoisina.
The aim was to identify genetic factors that might modify the well known link between small birth size and adult metabolic diseases, such as type 2 diabetes and impaired glucose tolerance.
Tavoitteenamme oli tutkia tämän ilmiön mekanismeja etsimällä geenimuotoja jotka muokkaavat pienen syntymäkoon merkitsemää alttiutta sairastua mm. tyypin 2 diabetekseen ja heikentyneeseen glukoosinsietoon.
In this thesis, two separate single nucleotide polymorphism (SNP) genotyping techniques were set up at the Finnish Genome Center, pooled genotyping was evaluated as a screening method for large-scale association studies, and finally, the former approaches were used to identify genetic factors predisposing to two distinct complex diseases by utilizing large epidemiological cohorts and also taking environmental factors into account.
Lopuksi menetelmiä käytettiin monitekijäisille taudeille altistavien geneettisten tekijöiden tunnistamiseksi kahdessa erillisessä tutkimuksessa, joissa myös ympäristötekijöiden vaikutus huomioitiin.
We also demonstrated that it would have been possible to narrow down the genetic locus underlying congenital chloride diarrhea (CLD), an autosomal recessive disorder, by using the pooling technique instead of genotyping individual samples.
Kloridiripuliin assosioituva alue perimässä olisi näin ollen saatu rajattua hyvin kapeaksi käyttämällä yksittäisten näytteiden sijaan yhdistettyjä näytteitä.
Among ~500 individuals with detailed birth measurements and current metabolic profile, we found that an insertion/deletion polymorphism of the angiotensin converting enzyme (ACE) gene was associated with the duration of gestation, and weight and length at birth.
Osoitimme ACE-geenin insertio/deleetio-polymorfismin assosioituvan raskauden kestoon sekä syntymäpainoon ja -pituuteen.
The association with birth measurements was also found with a common haplotype of the glucocorticoid receptor (GR) gene.
Syntymämittoihin assosioitui myös yleinen GR-haplotyyppi, joka lisäksi assosioitui kohonneeseen paastokortisoli- ja glukoosipitoisuuteen sekä heikentyneeseen glukoosinsietoon, jälleen ainoastaan pienikokoisina syntyneillä.
Samples in the two separate large epidemiological cohorts were genotyped with the PCR-RFLP and SNuPeTM techniques.
Käytetyt genotyyppausmenetelmät perustuivat PCR:ään ja minisekvensointiin.
In this thesis, the analysis of a sub-study of pregnancy-related venous thromboses was included.
Tutkimus on osa suurempaa kokonaisuutta, jossa tarkastellaan 100 000 perättäistä raskautta ja niiden aikana tapahtuneita raskauskomplikaatioita.
We used MassArray mainly as a point of comparison, because it is known to be well suited for pooled genotyping.
Esimerkkitautina käytimme kloridiripulia, jonka geenivirhe on tunnettu.
These associations exemplify the interaction between environmental factors and genotype, which, possibly due to altered gene expression, predisposes to complex metabolic diseases.
Monitekijäisten tautien alttiusgeenien tunnistaminen on kuitenkin osoittautunut vaikeaksi, koska yhden geenin sijaan taustalla saattaa olla useampi geeni sekä geenien ja ympäristötekijöiden yhteisvaikutukset.
Pooled genotyping (genotyping of pooled instead of individual DNA samples) was evaluated with Sequenom s MassArray MALDI-TOF, in addition to SNuPeTM and PCR-RFLP techniques.
Näiden menetelmien toimivuutta arvioitiin sovelluksessa, jossa alleelien esiintyvyys määritetään yhdistetyistä DNA-näytteistä yksittäisten DNA-näytteiden sijaan.
We participated in the development of the second genotyping method, based on single nucleotide primer extension (SNuPeTM by Amersham Biosciences), by carrying out the alpha- and beta tests for the chemistry and the allele-calling software.
Restriktioentsyymipilkontaan perustuvaa menetelmää käytimme osatyössä, jonka tavoitteena oli selvittää sekä geneettisten että hankinnaisten altistavien tekijöiden aiheuttaman laskimotukosvaaran suuruus raskauden ja lapsivuoteuden aikana.
Genotyping for genetic association studies : methods and applications
Totesimme testattujen genotyyppausmenetelmien toimivan tarkasti tässä sovelluksessa.
We showed that the impact of factor V Leiden polymorphism on pregnancy-related venous thrombosis, but not the other tested polymorphisms, was fairly large (odds ratio 11.6; 95% CI 3.6-33.6), and increased multiplicatively when combined with other risk factors such as obesity or advanced age.
FV Leiden yhdessä muiden altistavien tekijöiden, kuten korkean iän ja ylipainon kanssa, nosti raskauden aikaisen laskimotukosriskin hälyttävän korkeaksi.
The first genotyping platform was based on traditional but improved restriction-fragment-length-polymorphism (RFLP) utilizing 384-microtiter well plates, multiplexing, small reaction volumes (5 µl), and automated genotype calling.
Tässä väitöskirjatyössä pystytettiin sekä restriktioentsyymipilkontaan että minisekvensointiin perustuvat SNP-genotyyppausmenetelmät Suomen genomikeskukseen, jotta suuren mittakaavan genotyyppaus olisi mahdollista.
Indeed, we showed that the common GR gene haplotype associated with reduced mRNA expression in thymus of three individuals (p=0.0002).
Osoitimme kyseisen haplotyypin assosioituvan alentuneeseen GR-geenin ilmentymiseen.
The largest source of error in the process of pooled genotyping was shown to be the volumetric error, i.e., the preparation of pools.
Alleelifrekvenssien määrittäminen yhdistetyistä DNA-näytteistä voi säästää merkittävästi genotyyppauskuluja sekä työhön käytettyä aikaa.
Human herpesvirus 6 (HHV-6) was identified from patients with HIV and lymphoproliferative diseases in 1986.
Ihmisen herpesvirus 6 (HHV-6) eristettiin HIV-positiivisen lymfoproliferatiivisista sairauksista kärsivien potilaiden verestä vuonna 1986.