natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The purpose is also to examine in which way the children recognize their life stories within the documents and do they feel that their story has been treated the right way.
Tutkimuksen tavoitteena on lisäksi selvittää, millä tavoin nuoret tunnistavat oman elämäntarinansa dokumenttien sisältä ja kokevatko he tarinansa tulleen oikein kohdelluksi.
Theoretical framework of the study deals with the child welfare ja foster care in general and the documentation made in social care.
Tutkielman teoreettinen viitekehys käsittelee lastensuojelua ja sijaishuoltoa yleisesti sekä sosiaalihuollossa tehtävää asiakirjadokumentointia.
Therefore it is important to think different kind of practice to sharing out documents and providing sufficient support also for those clients, whose involvement in child welfare has already ended.
Tärkeää on myös pohtia uudenlaisia käytänteitä asiakirjojen luovuttamiseen ja riittävän tuen tarjoamiseen myös asiakkuuden jo päättäneiden nuorten ja aikuisten kohdalla.
Results of the study indicate that Finnish child welfare lacks guidance and legislation about sharing out the documents for those clients, whose involvement in child welfare has ended.
Tutkimustulosten perusteella suomalaisesta lastensuojelusta puuttuvat ohjeistukset ja lainsäädäntö liittyen asiakirjojen luovuttamiseen asiakkuuden päättymisen jälkeen.
Theoretical framework also concludes with life stories and reading them from institutional case files.
Lisäksi teoreettisena viitekehyksenä nähdään elämäntarinat ja niiden lukeminen hallinnollisten dokumenttien sisällä.
Child welfare documents can be seen as a part of children´s personal lives because of their history in child welfare.
Lastensuojelun asiakirjat sisältyvät osaksi tutkimukseen osallistuneiden nuorten henkilökohtaista elämää institutionaalisen asiakkuuden myötä.
The interviews reflect the interviewees´descriptions of their involvement in the child welfare system and the documents about them as lived experience, narrated in the present moment.
Haastatteluilla tavoitetaan tutkimukseen osallistuneiden nuorten kuvauksia omasta lastensuojelun asiakkuudestaan ja asiakirjoistaan elettynä, koettuna ja nykyhetkessä kerrottuna.
The purpose of this master´s thesis is to examine how children who have received child welfare services regard documents written about themselves and which kind of meanings the documents have had in their lives.
Tämän pro gradu- tutkielman tarkoituksena on selvittää, millä tavoin lastensuojelun asiakkuudessa olleet lapset ja nuoret kokevat oman elämänsä tulleen dokumentoiduksi ja minkälaista merkitystä lastensuojelussa tuotetuilla dokumenteilla on ollut heidän elämänpolullaan.
That is part of why life stories of the participants in this study has been documented from institutional purposes and that way makes the children readers of their own life stories.
Tuohon tarinaan kuuluvat myös lastensuojelun interventiot ja lastensuojelun asiakkuus, joka osaltaan on ollut johtamassa siihen, että tutkimukseen osallistuneiden nuorten elämäntarinaa on dokumentoitu institutionaalisista tarkoitusperistä käsin ja nuoret ovat näin ollen olleet lukijoina oman elämäntarinansa äärellä.
Case files are always workers written descriptions and climpses of the incidents and moments of children´s lives.
Asiakirjat ovat kirjoittajansa kuvauksia ja välähdyksiä tapahtumista ja hetkistä, joita tutkimukseen osallistuneiden nuorten elämässä on tapahtunut.
In the cohort of treated women statistically fewer cervical cancers and more skin cancers other than melanoma were diagnosed.
Sen sijaan lapsettomuushoidoissa olleilla naisilla oli tilastollisesti merkitsevästi vähemmän kohdunkaulansyöpää ja keuhkosyöpää ja enemmän muita ihosyöpiä kuin melanoomaa.
Infertility treatment seeking was more common among urban, highly educated and affluent women.
Lapsettomuushoitoihin hakeutuminen on yleisempää kaupungeissa sekä korkeammin koulutetuilla ja varakkaimmilla naisilla.
During infertility treatments exogenous drugs affecting hormone balance are administered.
Lapsettomuushoidoissa myös käytetään elimistön omaan hormonitasapainoon vaikuttavia lääkkeitä.
Success rates of IVF, ICSI and FET treatments have remained stable in spite of a significant increase of single embryo transfers.
IVF-, ICSI ja FET-hoitojen tulokset ovat pysyneet vakaina ajan saatossa vaikka hoitoprotokollissa on samanaikaisesti tapahtunut huomattava muutos siirrettyjen alkioiden määrän vähentyessä.
For some couples the cause of infertility remains unexplained but many females with reduced fertility have gynaecological disease such as endometriosis or polycystic ovary syndrome causing significant alterations to the body s hormonal or inflammatory balance.
Heikentyneen hedelmällisyyden takana voi olla hormonaalisia tai inflammatorisia muutoksia aiheuttava sairaus kuten munasarjojen monirakkulaoireyhtymä tai endometrioosi.
After treatments during the 8 to 10-year follow-up differences were mainly similar but the women in the cohort had statistically significantly more hospitalizations due to adjustment disorders and statistically significantly fewer hospitalizations due to alcohol and other intoxicant abuse.
Lapsettomuushoitoihin osallistumisen jälkeen ero oli muuten vastaavanlainen, mutta hoidoissa olleilla naisilla oli tilastollisesti merkitsevästi enemmän sairaalahoitojaksoja sopeutumishäiriöiden vuoksi kuin kontrollinaisilla.
Prevalence of infertility differed significantly by age and education: among the youngest women it was more often reported among the least educated, but in older age groups among the more educated.
Nuoremmissa ikäryhmissä lapsettomuus on yleisempää vähemmän koulutetuilla naisilla, mutta kaikissa ikäryhmissä analysoituna ja vanhemmissa ikäryhmissä taas korkeammin koulutetuilla naisilla.
The general incidence of cancer was similar among the women treated with IVF, ICSI or FET and controls.
Kokonaissyöpäriski ei 6-8 vuoden seurannassa ollut IVF-, ICSI- tai FET-hoitoja saaneilla lisääntynyt.
Among many patients participating in infertility treatments diagnostic criteria of psychiatric disorders, usually anxiety disorder or depression are also fulfilled.
Myös varsinaisen psykiatrisen diagnoosin kriteerit täyttyvät usein lapsettomuushoitoihin hakeutuneilla.
Number of IVF, ICSI and FET treatments provided more than tripled 1992-2004 and the causes of infertility changed significantly as tubal infertility became less frequent and male infertility more common.
IVF-, ICSI- ja FET-hoitojen määrä on 1990-luvun alusta moninkertaistunut ja syyt hoitojen tarpeelle ovat merkittävästi muuttuneet.
Thus it is important to know whether these infertility-causing conditions or hormonal infertility treatments predispose women to increased risk for cancer.
Lapsettomuudelle altistavat sairaudet samoin kuin lapsettomuushoidoissa käytettävät lääkkeet saattavatkin lisätä riskiä syövän kehittymiselle.
Those infertile women who gave birth after infertility treatments had fewer hospitalizations for all psychiatric diagnoses than those infertile women who did not have a baby.
Ennen lapsettomuushoitoihin osallistumista lapsettomilla naisilla oli vähemmän sairaalahoitojaksoja kaikkien psykiatristen sairauksien luokkien suhteen.
The proportions of term singletons and singletons weighting at least 2500 grams increased from 9% to 14%.
Tämä on johtanut myös selvään lisäykseen täysaikaisten ja yli 2500 grammaa painavien lasten syntymään johtaneiden raskauksien määrässä hoitojen tuloksena.
Background: Reduced fertility is a common and multifaceted medical and social problem affecting about 10-15% of couples in Western countries.
Lapsettomuus on yleinen lääketieteellinen ja sosiaalinen ongelma.
Objective: The purpose of this study was to investigate the prevalence of infertility and use of infertility treatments by socio-demographic determinants in Finland.
Tämä tutkimus osoitti, että Suomessa on sosioekonomisia eroja lapsettomuuden yleisyyden ja lapsettomuushoitoihin hakeutumisen suhteen.
The health of a cohort of women who received IVF, ICSI or FET was also studied from two perspectives: psychiatric disorders leading to hospitalizations were studied both before and after infertility treatments and incidence of cancer was studied after treatments.
Tukittaessa syöpien ilmaantuvuutta 6-8 vuotta IVF-, ICSI- tai FET-hoitojen jälkeen havaittiin, että kokonaisilmaantuvuudessa ei hoidossa olleiden naisten kohortissa ja kontrolliryhmässä ollut eroa.
Women who received IVF, ICSI or FET treatments had in general fewer hospitalizations due to psychiatric diagnoses than did the controls.
Verrattaessa lapsettomuushoidoissa olleita naisia riippuen siitä, saivatko he lapsen, havaittiin selvästi, että sairaalahoitojaksot olivat merkitsevästi yleisempiä kaikkien psykiatristen diagnoosien takia niillä naisilla, jotka eivät lasta saaneet.
Success of infertility treatments was calculated over time using different indicators and success rates by numbers of embryos transferred and by care site were compared.
Hoitojen onnistuminen mitatessa kliinisten raskauksien tai elävän lapsen syntymään johtaneiden raskauksien määrässä on pysynyt vakaana, vaikka hoidoissa siirrettyjen alkioiden määrä on vähentynyt merkittävästi.
Differences in prevalence of infertility have previously been published by age and socio-demographic factors.
Länsimaissa lapsettomuushoidot ovat yleisesti käytössä, mutta niihin hakeutuminen kuitenkin vaihtelee erilaisten sosioekonomisten tekijöiden suhteen.
Hospitalizations after treatments were also significantly fewer among those infertile women who had a baby.
Nuorempien naisten kohdalla havaittiin myös selvästi korkeammin koulutettujen naisten taipumus lykätä raskaaksi tulon yrittämistä.
However, the use of infertility treatments also varies by age, education, household income and in some countries ethnicity.
Väitöskirjatyössä on tutkittu lapsettomuutta sekä lapsettomuushoitoihin hakeutumista useista näkökulmista.
Cognitive dysfunction was the most frequent single manifestation followed by headache and mood disorder.
Kognitiivinen häiriö oli yleisin yksittäinen syndrooma, seuraavina tulivat päänsärky ja masennus.
This study was done to describe the prevalence of NP syndromes in a Finnish population of patients with SLE and classify them according to the American College of Rheumatology (ACR) nomenclature and case definitions for NPSLE; to assess the validity of the ACR nomenclature system; to evaluate whether serum matrix metalloproteinase-9 (MMP-9) levels are associated with NP manifestations and to evaluate the volumetric brain magnetic resonance imaging (MRI) findings in SLE patients.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää neuropsykiatrisen sairastavuuden esiintymistä suomalaisilla SLE-potilailla väestöpohjaisessa otannassa ja luokitella neuropsykiatriset syndroomat ACR:n laatiman luokittelujärjestelmän perusteella; arvioida ACR:n luokittelujärjestelmän käyttökelpoisuutta; selvittää, onko seerumin MMP-9:llä yhteys SLE-taudin neuropsykiatrisiin ilmenemismuotoihin; tutkia aivojen magneettikuvalöydöksiä SLE-potilailla.
Systemic lupus erythematosus (SLE) is an autoimmune disease affecting multiple organ systems.
Systeeminen lupus erythematosus (SLE) on erityisesti nuorilla naisilla esiintyvä, useisiin elinjärjestelmiin vaikuttava autoimmuunisairaus.
The prevalence of NPSLE ranges widely reflecting variable diagnostic criteria and differences in selection of patients for study.
Neuropsykiatristen ilmentymien esiintyvyys on vaihdellut suuresti eri tutkimuksissa riippuen mm. potilasotannasta ja käytetyistä diagnostisista kriteereistä.
The pathogenesis of NPSLE is still unclear.
MMP:en merkitystä NPSLE:ssa ei tunneta.
At least one NP syndrome was identified in 91% of SLE patients in this population-based study.
ACR:n luokittelujärjestelmää käyttäen ainakin yksi neuropsykiatrinen ilmenemismuoto todettiin 91 %:lla SLE-potilaista.
Elevated levels of serum MMP-9 in patients with SLE may indicate NP involvement, especially cognitive dysfunction.
SLE-potilaan korkea MMP-9-pitoisuus voi olla merkki neuropsykiatrisesta sairaudesta.
A battery of standardized neuropsychological tests and a clinical interview by the psychologist were performed in order to detect a possible cognitive deficit, depression or anxiety disorder.
Monimuotoiseen taudinkuvaan voi liittyä myös neurologista ja psykiatrista oireilua, kuten aivoverenkiertohäiriö, epilepsia, psykoosi tai kognitiivinen eli tiedonkäsittelyn häiriö.
When mild NP syndromes (mild cognitive deficit, headache, mild depression, anxiety and polyneuropathy with normal ENMG findings) were excluded, the prevalence of NPSLE dropped to 46%.
Kun luokittelua muokattiin jättämällä pois lievät neuropsykiatriset ilmentymät, joissa ei ole todettavissa objektiivisia löydöksiä, neuropsykiatrisen sairastavuuden esiintyvyys laski 46 %:iin SLE-potilailla ja 7 %:iin verrokeilla.
No significant difference was found in serum MMP-9 levels between the overall group of SLE patients and controls.
Seerumin MMP-9-pitoisuuksissa ei ollut eroa SLE-potilaiden ja verrokeiden välillä, mutta potilasryhmän sisällä pitoisuudet olivat korkeammat niillä potilailla, joilla oli todettavissa neuropsykiatrinen sairaus, erityisesti kognitiivinen häiriö.
In cerebral MRI, brain atrophy, cerebrovascular and demyelinating lesions were more common in patients with SLE than in general population, and associated with certain NP manifestations.
Uuden luokittelun perusteella kognitiivinen häiriö, aivoverenkiertohäiriö ja epilepsia olivat yleisimmät neuropsykiatriset ilmenemismuodot SLE-potilailla.
Neuropsychiatric (NP) manifestations are a major cause of morbidity and mortality in patients with SLE.
Kognitiivinen häiriö on yleisin neuropsykiatrinen syndrooma SLE-potilailla.
Cerebral atrophy was associated with cognitive dysfunction, epileptic seizures and cerebrovascular disease; T1-weighted lesions with epileptic seizures and T2-weighted lesions with cognitive dysfunction.
Muutokset olivat yhteydessä kognitiiviseen häiriöön, epilepsiaan ja sairastettuun aivoverenkiertohäiriöön.
As a summary, the prevalence of NPSLE in a population-based sample of SLE patients was 91% by using ACR nomenclature and case definitions, and 46% when our revised criteria based on neurologic injury and exclucion of mild NP syndromes, was used.
Väitöskirjatyön perusteella neuropsykiatrisia ilmenemismuotoja on noin puolella SLE-tautia sairastavista silloin kun arvion pohjana käytetään omaa ACR:n luokittelujärjestelmästä kehitettyä luokittelua, jonka spesifisyys on parempi kuin alkuperäisen luokittelun.
However, patients with at least one NP manifestation had significantly higher MMP-9 concentrations than SLE patients without NP syndromes.
Toisaalta myös 54 %:lla terveistä verrokeista oli todettavissa ainakin yksi neuropsykiatrinen syndrooma.
Compared with controls, SLE patients had increased volumes of both T1- and T2-weighted lesions and increased cerebral atrophy in brain MRI.
SLE-potilaiden aivojen magneettikuvauksissa oli todettavissa enemmän paikallismuutoksia ja kudoskatoa kuin verrokeilla.
To improve the criteria we constructed revised criteria based on objective findings only.
Analyysin pohjalta luotiin uusi luokittelukriteeristö, jonka spesifisyys on selvästi parempi, 93 %.
In addition to medical and social problems, excessive drinking causes considerable strains on the national economy.
Lääketieteellisten ja sosiaalisten ongelmien lisäksi alkoholin suurkulutus on muodostunut kansantaloudelliseksi rasitteeksi.
Excessive alcohol consumption and consequent medical disorders create a major burden for modern health care.
Alkoholin suurkulutus ja siitä aiheutuvat terveydelliset ongelmat kuormittavat merkittävästi terveydenhuoltoa.
Currently, excessive drinkers tend to escape detection, which may lead to delays in intervention.
Nykyään liian moni alkoholin suurkuluttaja jää tunnistamatta terveydenhuollossa, mikä voi johtaa viivästyksiin hoidossa.
The results also indicate that the antibody responses and alterations in cytokine balance may contribute to the pathogenesis and progression of alcoholic liver disease in humans.
Tutkimuksessa havaittiin myös, että alkoholin aiheuttamille proteiinimuunnoksille spesifisten vasta-aineiden ja immuunivastetta säätelevien sytokiinien määrät muuttuvat verenkierrossa alkoholinkäytön seurauksena ja tämä saattaa vaikuttaa myös alkoholimaksasairauden muodostumiseen ja etenemiseen.
Acetaldehyde adducts are formed when acetaldehyde reacts with proteins and cellular constituents.
Lisäksi tutkimuksessa kehitettiin menetelmä, jolla voidaan määrittää vasta-aineita asetaldehydiaddukteille, jotka muodostuvat, kun etanolin aineenvaihduntatuote asetaldehydi reagoi elimistön proteiinien kanssa.
In order to improve the diagnosis and treatment of patients suffering from ethanol-related health problems, reliable and accurate methods for recognizing excessive alcohol consumption in its early phase need to be developed.
Luotettavien laboratoriokokeiden löytäminen olisi tärkeää alkoholin suurkuluttajien mahdollisimman aikaisen tunnistamisen kannalta.
Conventional laboratory markers of excessive drinking (GGT, CDT, MCV, AST, ALT), a mathematically formulated combination of GGT and CDT, and autoimmune responses to proteins modified with acetaldehyde, the first metabolite of ethanol, were measured in alcoholics with or without liver disease, moderate drinkers and abstainers.
Tutkimuksessa yhdistettiin kaksi alkoholinkäytön tunnistamisessa yleisesti käytettyä laboratoriokoetta, gammaglutamyylitransferaasi (GGT) ja desialotransferriini (CDT) ja tämän yhdistelmän todettiin toimivan alkoholistien tunnistamisessa paremmin kuin minkään yksittäisen laboratoriokokeen.
An association between cytokine levels and alcohol use was observed, with most evident alterations in alcoholics with liver disease.
Väitöstutkimuksessa selvitettiin eri laboratoriokokeiden ja niiden yhdistelmien käyttökelpoisuutta alkoholin suurkulutuksen tunnistamisessa sekä alkoholinkäytön aiheuttamia muutoksia immuunivasteessa.
The possible usefulness of anti-adduct IgA as a marker of excessive drinking was subsequently studied in alcoholics without liver disease, and the mean anti-adduct IgA levels were significantly higher than those in the moderate drinkers or abstainers (p In the light of these results, it may be suggested that GGT, CDT and IgAs against acetaldehyde-derived epitopes either alone or combined by means of mathematical equations can serve as useful markers of alcohol consumption.
IgA-luokan vasta-aineiden määrän todettiin olevan suurempi alkoholisteilla kuin kohtuujuojilla tai täysraittiilla ja ero vasta-aineiden määrässä oli merkitsevä myös kohtuujuojien ja täysraittiiden välillä.
The highest anti-adduct IgA and IgG titres occurred in patients with alcoholic liver disease, while specific class IgM antibodies were most abundant in alcoholics without liver disease.
Vuonna 2005 alkoholisyyt nousivat työikäisten miesten suurimmaksi kuolinsyyksi ja naisillakin alkoholisyyt ovat toiseksi yleisin kuolinsyy heti rintasyövän jälkeen.
Novel use of biomarkers and their combinations for detecting excessive drinking
Tutkimuksessa kehitettyjen määritysmenetelmien ja erilaisten laboratoriokokeiden yhdistelmillä voitiin parantaa alkoholin suurkuluttajien tunnistamista.
Currently, most traditional systems use haptic feedback as a secondary support mechanism to auditory and visual modalities.
Tällä hetkellä useimmat perinteiset järjestelmät käyttävät haptista palautetta toissijaisena palautteena auditiivisten ja visuaalisten modaliteettien tukena.
In this thesis I focused on understanding the possible limitations of the current approach in developing effective vibrotactile environments for mobile devices.
Tässä työssä keskityin ymmärtämään nykyisen lähestymistavan mahdollisia rajoitteita tehokkaiden haptisten ympäristöjen kehittämiselle mobiililaitteisiin.
Until now, most haptic communication systems only focused on signal generation and actuation, ignoring key issues, such as signal transmission, and the integrity of the generated signal at the point of contact.
Tähän asti useimmat haptiset järjestelmät ovat keskittyneet vain signaalin tuottamiseen ja käyttöön, jättäen huomiotta avainkysymykset, kuten signaalinsiirron, ja muodostetun signaalin eheyden kosketuskohdassa.
By analyzing the results of these studies, I was able to find possible solutions for limiting the degradation of haptic signals and developed proof of concept systems validating my assumptions.
Analysoimalla näiden tutkimusten tuloksia pystyin löytämään ratkaisuja haptisten signaalien heikentymisen rajoittamiseksi ja kehitin konseptien toimivuuden todistavia järjestelmiä oletusteni validoimiseksi.
Interaction using touch, as with any form of communication, requires end to end verification.
Vuorovaikutus kosketusnäytöllä, kuten missä tahansa viestintämuossa, tarvitsee palautetta käyttäjälle.
Developing technologies to provide haptic feedback for surface based interaction in mobile devices
Haptista palautetta tuottavien teknologioiden kehittäminen pintojen kautta tapahtuvaan vuorovaikutukseen mobiililaitteissa
The goal of this thesis was to understand the issues in providing vibrotactile signals during interaction with mobile devices and smart surfaces, and to resolve these challenges by improving methods of actuation and mediation.
Tämän väitöskirjan tavoitteena oli ymmärtää mobiililaitteiden ja älykkäiden pintojen vuorovaikutuksen aikana toimivat haptiset signaalit ja ratkaista nämä haasteet parantamalla aktuointimenetelmiä ja haptisen signaalin välittämistä.
However, it can be argued that with minor redesigning of current interaction systems, the role of haptics can be greatly enhanced to unlock the true potential of haptic communication.
Kuitenkin nykyisten vuorovaikutusjärjestelmien pienellä uudelleensuunnittelulla haptiikan roolia kommunikaatiossa voidaan suuresti laajentaa.
By conducting research in signal transmission and mediation from the source to the point(s) of contact, I determined the possible degree of attenuation of the intended signal in current mobile touchscreen devices.
Tutkimalla signaalin lähetystä ja välittämistä lähteestä kosketuskohtaan selvitin mahdollisen signaalin vaimenemisen määrän nykyisissä mobiileissa kosketusnäytössä.
One of the methods of achieving this is to provide a kinesthetic component to the haptic feedback alongside the vibrotactile signals currently observed in today’s mobile and hand held devices.
Yksi menetelmä tämän saavuttamiseksi on tuottaa kinesteettinen palaute värinäpalautteen rinnalla mobiileissa kädessä pidettävissä laitteissa.
This thesis illustrates how it may be possible to generate kinesthetic afferentation without the need for cumbersome high-powered manipulators, generating not only confirmation feedback but the ability to supplement virtual object manipulation in real-time, linkage free, opening up a wide range of interaction scenarios and implementation techniques.
Tämä tuottaa paitsi toiminnon vahvistavan palautteen myös kyvyn täydentää virtuaaliobjektin käsittelyä reaaliaikaisesti, ilman laitteen kiinnittämistä ympäristöönsä, avaamalla laajan joukon vuorovaikutusskenaarioita ja vaihtoehtoisia toteutustapoja.
The grinding samples were all same size and produced from 20MnCrS5 steel.
Hiontanäytteet olivat samankokoisia ja valmistettu 20MnCrS5 teräksestä.
Differences were detected in the intentionally caused grinding burn samples.
Eroja kuitenkin syntyi, kun näytteisiin tuotettiin tahallisesti hiontapalamista.
Grinding wheel types used in grinding were Aluminium oxide (Al2O3) and cubic boron nitrade (CBN), CBN was further divided to B126 and B181 wheels based on the grit size.
Työssä käytössä olevat hiontalaikat ovat alumiinioksidipohjainen hintalaikka (Al2O3) ja kuutiollinen boorinitridi-hiontalaikka (CBN), joista CBN on jaoteltu vielä hiontalaikan abrasiivisten kiteiden koon mukaan B126 ja B181 hiontalaikkoihin.
Based on the results it is hard to define, did the issues noticed with the wheel have influence to the results.
Tulosten perusteella on siis hankalaa todeta, oliko havaituilla ongelmilla vaikutusta tuloksiin.