natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The journalist does not need to give in to the machinery that produces propaganda and PR: On the contrary, the Israeli-Palestinian conflict offers a chance to learn strategies to counter the influence attempts that journalists face.
Journalistin ei tarvitse alistua propaganda- ja PR-koneiston vietäväksi, vaan voimme oppia Israelin ja palestiinalaisten konfliktista vastastrategioita journalismin painostusyrityksiin.
Correspondents, freelancers and so-called parachute journalists working both in Israel and in the Palestinian territories were also interviewed.
Kenttätutkimuksen haastateltuihin asiantuntijoihin kuuluivat israelilaiset ja palestiinalaiset toimittajat, tiedottajat ja viestinnän tutkijat, samoin Israelissa ja Palestiinalaisalueilla työskentelevät kirjeenvaihtajat, freelance-avustajat ja ns. laskuvarjokirjeenvaihtajat.
Resistance of influence attempts is seen as a part of professional journalistic skills that should not concern the audience.
Journalistien ammattitaitoon kuuluu vaikutusyritysten torjuminen, eikä niillä ole tarpeen vaivata yleisöä.
Ethnographic observation has been focused on the activities of spokespersons and journalists in the field, even during battle.
Etnografinen havainnointi on kohdistunut tiedottajien ja toimittajien toimintaan kenttätilanteissa, eli havainnoinnin pääpaino on toimitusten sijaan tiedotustilaisuuksissa ja jopa taistelukentillä.
thus also on the opinion of the international media audience and in the end even on the decisions made by the international community.
Identifikaatiot ja vastaidentifikaatiot voivat vaikuttaa toimittajan välittämiin juttuihin alueelta ja jos puhumme alueella olevista ulkomaalaisista toimittajista sitä kautta myös kansainvälisen mediayleisön mielipiteisiin ja lopulta myös kansainvälisen yhteisön päätöksentekoon.
The Palestinians are aiming for the same result, but without the support of professional PR. Data triangulation method is applied in the study: the research subject is represented through interviews, the writer's own personal observations and journalistic case studies.
Tutkimus kuvaa kohdettaan usean eri aineiston avulla: haastattelujen, kirjoittajan oman havainnoinnin ja journalististen tapausaineistojen kautta.
Plus-size women have been marginalized in the field of fashion for several decades.
Pluskokoiset naiset ovat olleet marginalisoituja muodin kentällä useiden vuosikymmenten ajan.
As digital communication has become a part of modern everyday life, communities that are formed on the internet no longer necessarily stay within the online realm, separate from our offline relationships.
Koska digitaalinen viestintä on nykyään osa jokapäiväistä elämäämme, verkossa muodostuneet yhteisöt eivät välttämättä enää pysy erillään internetin ulkopuolisista suhteista.
For many of the plus-size women investigated in this dissertation, blogging has functioned as a steppingstone to psychological, societal and financial empowerment.
Useille tutkimukseni kohteena olleille pluskokoisille naisille blogin kirjoittaminen toimi eräänlaisena ponnahduslautana psykologiseen, sosiaaliseen ja taloudelliseen voimaantumiseen.
In addition to an in-depth investigation of one specific community of bloggers, the four articles included in this dissertation contribute to building a theoretical and methodological model for studying online interaction within other groups.
Yhden blogiyhteisön syvällisen tarkastelun lisäksi tähän väitöskirjaan sisällytetyt neljä tutkimusartikkelia muodostavat pohjan uudelle teoreettiselle ja menetelmälliselle mallille, jota voidaan tulevaisuudessa käyttää muiden verkkoviestintään pohjautuvien yhteisöjen tutkimiseen.
This dissertation also illustrates that when researching marginalized groups, researchers should not focus merely on the relationship between a specific group and the societal structures and hierarchies that marginalize this group – the inner dynamics of the community of marginalized people also need to be investigated in detail.
Väitöskirjani toimii myös esimerkkinä siitä, että marginalisoitujen ryhmien tutkimuksen ei tulisi keskittyä ainoastaan marginalisoidun ryhmän ja valtavirran välisiin suhteisiin, vaan kiinnittää erityistä huomiota myös ryhmän sisäisiin eroavaisuuksiin ja hierarkioihin.
In addition to textual blog material, questionnaire responses collected from the bloggers on two occasions (in 2015 and 2017) were studied using methods of thematic analysis.
Blogitekstien tarkastelun lisäksi analysoin bloggaajien vastauksia kahteen kyselytutkimukseen, jotka lähetettiin heille vuosina 2015 ja 2017.
The results reveal that there is more variation within the plus-size fashion blogging genre than previous studies have indicated.
Tutkimustulokseni osoittavat, että pluskokoisten muotiblogien genren sisällä on enemmän vaihtelua kuin aiemmat tutkimukset aiheesta ovat esittäneet.
This type of community development may benefit marginalized individuals both online and offline.
Erityisesti marginalisoiduille yksilöille tämänkaltainen verkostoituminen voi olla voimavara sekä internetissä että sen ulkopuolella.
Methodologically, the dissertation combines the qualitative discourse analysis of blog texts and comments with a quantitative, corpus-based investigation of a larger blog corpus of roughly 4.2 million words.
Menetelmällisesti väitöskirja yhdistää blogitekstien ja -kommenttien laadullisen diskurssianalyysin määrälliseen, korpuslingvistiseen lähestymistapaan.
The findings presented in this dissertation illustrate how a community that starts out as an aggregate of people interacting on a particular digital platform can evolve into a complex, layered and multi-faceted network where individuals communicate through a variety of media, using a variety of shared resources.
Tämä väitöstutkimus osoittaa, kuinka blogien kirjoittamisesta alkunsa saanut yhteisö voi kehittyä moniulotteiseksi verkostoksi, joka hyödyntää useita viestinnän kanavia ja jaettuja resursseja.
At the same time, linguistic and discursive means are also used for maintaining the boundaries of the community by highlighting the differences between group members and outsiders.
Ryhmäspesifejä kielellisiä ja diskursiivisia käytäntöjä hyödynnetään myös yhteisön rajojen määrittelyyn ja ryhmään kuulumattomien rajaamiseen sen ulkopuolelle.
They are offered less clothing options than smaller women and ostracized in fashion imagery.
Valtavirtamuodin kuvastossa he ovat näkymättömiä, eikä vaateteollisuus tarjoa heille samaa vaihtoehtojen kirjoa kuin pienempikokoisille naisille.
Specifically, it focuses on the linguistic and discursive practices that these bloggers use to build community, to construct identities and to establish a sense of empowerment.
Tutkimuksen fokuksessa ovat ne kielelliset ja diskursiiviset käytännöt, joita blogiyhteisön sisällä käytetään yhteisöllisyyden, identiteettien ja voimaantumisen kokemuksen rakentamiseen.
Fashion blogs, however, have enabled people who have not had a voice in traditional fashion media to express their sense of fashion and to build relationships with similar others.
Muotiblogien kautta valtavirtamuodin ulkopuolelle jääneet ryhmät, kuten juuri pluskokoiset naiset, ovat kuitenkin päässeet ilmaisemaan itseään ja tyylitajuaan uusin tavoin, muodostaen samalla sosiaalisia suhteita muiden samassa tilanteessa olevien ihmisten kanssa.
However, despite these in-group differences, normative practices and behaviors can be observed within the community of plus-size fashion bloggers, and these practices are constructed through and reflected in the language the bloggers use.
Yhteisön sisäisistä eroavaisuuksista huolimatta sen sisälle on muodostunut normatiivisia käytäntöjä, jotka ilmenevät myös ryhmän jäsenten käyttämässä kielessä.
This doctoral dissertation explores the interactions that take place within an online community of plus-size fashion bloggers.
plus-size) muotibloggaajien verkkoyhteisössä tapahtuvaa vuorovaikutusta.
For example, using specific terms to describe plus-size women’s bodies functions as a way of constructing social identity within the blogging x community.
Esimerkiksi ryhmän sisäistä, sosiaalista identiteettiä rakennetaan käyttämällä tiettyä sanastoa pluskokoisten naisten vartaloiden kuvaamiseen.
The results show that when it comes to the study of such communities, combinations of different types of data (qualitative and quantitative), as well as several methodological approaches, are needed.
Tutkimustulokseni osoittavat, että kyseisten yhteisöjen kohdalla erilaisten aineistojen ja menetelmien yhdistäminen on erityisen tärkeää kokonaiskuvan muodostamiseksi tutkimuksen kohteena olevasta yhteisöstä.
The group of bloggers under investigation in the dissertation consists of 20 UK-based women who identify as plus-size and author fashion-focused blogs.
Tutkimuksen kohteena on kahdestakymmenestä naisesta koostuva ryhmä, jonka kaikki jäsenet identifioituvat pluskokoisiksi, kirjoittavat muotiblogeja ja asuvat Iso-Britanniassa.
While earlier research has highlighted the activist aspects of plus-size fashion blogging, the results of this dissertation show that even though some bloggers identify strongly with the fat acceptance movement and have adopted a fat-activism-driven approach to blogging, others focus on more general fashion-related content, or blog about a wider variety of topics.
Toisille bloggaajille aktivismi on blogin keskiössä, kun taas toiset identifioituvat ennen kaikkea muotibloggaajiksi ja haluavat tulla nähdyksi samassa valossa, kuin ne hoikat naiset, jotka kirjoittavat samankaltaisia blogeja.
In particular, the dissertation provides a new framework for studying the online interaction of groups that are marginalized in the mainstream media and society.
Erityisesti väitöstutkimukseni tuloksia voidaan hyödyntää sosiaalisesti marginalisoitujen ryhmien yhteisöllisyyden tutkimuksessa.
This dissertation adds an important linguistic perspective to the existing literature on plus-size fashion blogging by addressing the variation within this sub-genre of fashion blogs through detailed linguistic and discursive analyses.
Väitöstutkimukseni tarjoaa tähän mennessä puuttuneen kielitieteellisen näkökulman tähän ajankohtaiseen ilmiöön.
The tutor facilitates the learning of both the group and its individual members.
Tutor ohjaa sekä ryhmän että sen jäsenten oppimista.
Tutors succeeded in moving from a culture of working alone to a culture of cooperation, shared responsibility and genuine trust.
Tutkitut tutorit onnistuivat suunnistamaan yksin työskentelyn kulttuurista kollegiaaliseen vastuun jakamiseen ja aitoon, luottamusta edellyttävään yhteistyön kulttuuriin.
The results of the study show that tutors process complex information which is influenced by actions of individuals, the work community and the whole organization.
Tulokset osoittivat tutoreiden prosessoivan työssään moniulotteista tietoa, jossa liikutaan yksilöiden, työyhteisön ja koko organisaation toimintojen vaikuttamana.
The tutor-teacher is also a learner him/herself in the process of problem-based learning, continuously having to check and adjust his/her own values and pedagogical ideas.
Tutor-opettaja on myös itse oppija, joka joutuu tarkistamaan omia arvojaan ja pedagogisia käsityksiään sekä suuntaamaan niitä uudelleen.
The guarantee for effective learning is the teachers /tutors individual and commonly-shared professional knowledge.
Hyvän oppimisen tae on juuri opettajan, eli tässä yhteydessä tutorin henkilökohtainen ja yhteisöllinen, jaettu ammatillinen osaaminen.
This is the reason why it is more appropriate to use the term problem-based pedagogy to emphasise the perspective of the tutor s work.
Opettajan työn näkökulmasta on osuvaa käyttää termiä ongelmaperustainen pedagogiikka.
The tutor s knowledge involves adequate expertise regarding the content studied and also the ability to adopt the roles of facilitator, expert and designer of learning.
Tutorin osaamiseen liittyy vuorottelu erilaisissa tehtävissä oppimisen ohjaajana, asiantuntijana ja suunnittelijana.
Set alongside the tradition of working in isolation, problem-based pedagogy offers a new framework for professional growth, knowing and competence in which teachers learn at work in a radically different way.
Ongelmaperustainen pedagogiikka luo ammatillisen kasvun ja osaamisen uuden kehyksen, jossa opettajat oppivat työssään ja työyhteisössään aivan eri tavalla verrattuna aikaisempaan yksintyöskentelyn traditioon.
This study considers the development of the tutor s knowledge and expertise in the context of problem based pedagogy.
Miten tutorin osaaminen kehittyy ongelmaperustaisen oppimisen kontekstissa?
However, the comparison of these models has been done only a little.
Opettajuuden muutosta on tutkittu kansainvälisestikin huomattavasti vähemmän.
Problem-Based Learning (PBL) is a pedagogical and curricular innovation used globally in various fields of higher education and it is based on the premise that learning starts with authentic problems created from professional practice.
Ongelmaperustainen oppiminen, problem-based learning (PBL), on maailmanlaajuisesti, erityisesti ammatillisessa korkeakoulutuksessa sovellettu opetussuunnitelmallinen lähestymistapa, jonka suomalaiset sovellukset käynnistyivät ensimmäisenä Tampereella lääkärien ja fysioterapeuttien koulutuksessa 1990-luvun puolivälissä.
During the year 2001, I interviewed six tutors who had been implementing PBL for several years.
Empiirinen aineisto on kerätty kahdessa vaiheessa vuosina 1996-1997 ja 2001.
Constructive and experiential ideas about learning form the basis of PBL theory.
Tutkimusraportin alku jäsentää ongelmaperustaisen oppimisen teoreettista taustaa.
So far, problem-based learning has been studied mainly from point of view of students and their experiences, while the changing nature of teachership, the special nature of tutors work and tutors own experiences have received much less attention.
Tutkimus erittelee ongelmaperustaisen oppimisen soveltamisen käynnistymistä kohdeorganisaatioissa sekä tutorien osaamisen kehittymistä ja heidän työtään tieto- ja oppimisympäristönä.
Because problem-solving and its facilitation are complex processes, understanding them requires both recognition of the epistemological basis of knowledge and awareness of the different phases of learning process.
Ongelmaperustaisen oppimisen perusidea on oppimisen käynnistyminen autenttisten, ammatillisesta käytännöstä nousevien ongelmien kautta ja sen myötä työn ja koulutuksen maailmojen lähentäminen.
However, the case specific analysis of actions of students and tutors at tutorial sessions begins with the implementation of PBL in both organizations.
Tutkimustuloksia sovelletaan parhaillaan välittömästi käytäntöön Tampereen yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan Eduta-instituutin toteuttamassa 40 opintoviikon laajuisessa opettajien täydennyskoulutusohjelmassa Ongelmaperustaisen oppimisen PD-opinnot , jota osarahoittavat EU ja Etelä-Suomen lääninhallitus.
The cross-case analysis of the data from both organizations is focused on the application of PBL curriculum and on the development of tutors knowing.
Se on etnografinen tapaustutkimus, joka tarkastelee opettajan työn, opetussuunnitelman ja organisaation oppimiskulttuurin muutosta lääkärien ja fysioterapeuttien opettajien kokemusten kautta.
This study is an ethnographic case study conducted within two educational organizations.
Tutkimus on ensimmäinen suomalainen aihetta käsittelevä kasvatusalan väitöskirja.
It is essential to learn to recognise the way expertise is linked both to content and process where experiential and tacit knowledge play an important role.
Siten tuloksilla on merkitystä myös yleisemmin tarkasteltaessa työssä ja organisaatiossa oppimista.
The thesis consists of four articles.
Väitöstutkimus koostuu neljästä artikkelista.
A central point was to cross existing cultural, professional and institutional boundaries in order to create new knowledge.
Keskeinen asia oli ylittää olemassa olevia kulttuurisia, ammatillisia ja institutionaalisia rajoja, jotta voidaan luoda uutta tietoa.
The professionals succeeded in creating new practices in their discussions.
Ammattilaisten onnistui rakentaa uusia käytäntöjä keskusteluissaan.
The clarification of the purpose of the work by combining curricula was a crucial starting point for successful collaboration.
Toiminnan tavoitteiden selkiinnyttäminen opetussuunnitelmia yhdistäen oli erittäin tärkeä lähtökohta onnistuneelle yhteistyölle.
It is important to recognise that favorable circumstances for constructing relational expertise require time to develop.
On tärkeää tunnistaa, että suotuisat olosuhteet, joissa relationaalinen asiantuntijuus voi rakentua, vaativat kehittyäkseen aikaa.
The findings provided an understanding of how to support professionals in building successful transition practices.
Tutkimustulokset tuottivat ymmärrystä siitä, miten ammattilaisia voidaan tukea rakentamaan onnistuneita siirtymäkäytäntöjä.
A successful transition from preschool to school requires a continuity between the institutions of preschool and school: a continuity in values, pedagogy, and institutional structures.
Onnistunut siirtymä esiopetuksesta kouluun edellyttää jatkumoa esiopetuksen ja koulun instituutioiden välillä: jatkumoa arvoissa, pedagogiikassa sekä institutionaalisissa rakenteissa.
Different cultural manuscripts are not an obstacle for collaboration, if the manuscripts interact and do not prevent the emergence of professionalism or the knowledge of others.
Erilaiset kulttuuriset käsikirjoitukset eivät ole este yhteistyölle, jos käsikirjoitukset ovat vuorovaikutuksessa eivätkä estä asiantuntijuuden tai toisten tiedon nousua esiin.
The videos depicted the joint work processes and encounters of the professionals in weekly meetings and seminar days.
Videoissa kuvattiin ammattilaisten yhteisiä työprosesseja ja kohtaamisia viikkopalavereissa sekä seminaaripäivissä.
Based on this study it may be concluded that circumstances and dynamics enabling relational expertise could be constructed within one year of activity.
Tämän tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että relationaalista asiantuntijuutta mahdollistavia olosuhteita ja dynamiikkaa oli kuitenkin mahdollista rakentaa yhden toimintavuoden aikana.
It is a qualitative study where the data consists of video-recorded (22.5 h) interprofessional meetings, the individual diaries written by professionals and an initial questionnaire.
Kyseessä on laadullinen tutkimus, jonka aineisto koostuu videokuvatuista (22,5h) moniammatillisista suunnittelutapaamisista, tutkittavien päiväkirjoista ja alkukartoituskyselystä.
A shared space of interaction provides an opportunity for learning and building shared knowledge.
Jaettu vuorovaikutuksen tila luo mahdollisuuden uuden oppimiselle ja yhteisen tiedon rakentumiselle.
Strengthening collaboration practices supports a successful transition from preschool to school, as well as the circumstances in which professionals may build relational expertise.
Vahvistamalla yhteistyökäytänteitä on mahdollista tukea onnistunutta siirtymää esiopetuksesta kouluun, mutta myös olosuhteita, joissa ammattilaisten on mahdollista rakentaa relationaalista asiantuntijuutta.
The study examined how professionals create new practices in interprofessional discussions and what kinds of cultural ways of thinking appear in them.
Tutkimuksessa tarkasteltiin, miten ammattilaiset luovat uusia käytäntöjä moniammatillisissa keskusteluissa ja millaisia kulttuurisia ajattelutapoja niissä ilmenee.
It is important that professionals identify their cultural ways of thinking and reflect which tendencies arise from the cultures of the institutions.
Ammattilaisten on tärkeää tunnistaa kulttuurisia ajattelutapojaan ja pohtia, mitkä omat tavat toimia nousevat instituutioiden kulttuureista.
This became evident in both decisionmaking situations and in how the pedagogical practices and the physical spaces of the school building were valued.
Tämä tuli esiin sekä päätöksentekotilanteissa että pedagogisten käytänteiden ja koulun fyysisten tilojen arvostuksessa.
The strong cultural manuscript of school proved to be a challenge for circumstances where relational expertise could be built.
Koulun vahva kulttuurinen käsikirjoitus tuotti haasteita olosuhteille, joissa relationaalinen asiantuntijuus voi rakentua.
The aim of the analysis from the recorded situations were shared knowledge and cultural practices.
Videoiduista tilanteista analyysin kohteena olivat yhteinen tieto ja kulttuuriset käytännöt.
The results of the study revealed how the historically constructed institutional practices and cultural ways of thinking differ between preschool and school and that collaboration in an institutional boundary space is challenging for professionals.
Väitöstutkimuksen tulokset osoittivat, että esiopetuksen ja koulun historiallisesti rakentuneet institutionaaliset käytännöt ja kulttuuriset ajattelutavat ovat erilaisia ja yhteistyö institutionaalisella rajavyöhykkeellä on ammattilaisille haastavaa.
Nevertheless, the dominating cultural script of school was the frame for the construction of transition practices.
Tästä huolimatta koulun dominoiva kulttuurinen käsikirjoitus kehysti tutkimuksen siirtymäkäytäntöjen rakentamista.
The dynamics and construction of relational expertise is analysed from multiple viewpoints, considering the communicative nature of language, culturality and the construction of meanings.
Tässä väitöstutkimuksessa relationaalisen asiantuntijuuden dynamiikkaa ja rakentumista analysoidaan monipuolisista näkökulmista huomioiden kielenkäytön kommunikatiivisuus, kulttuurisuus ja merkitysten rakentuminen.
The diaries of the professionals contained the professionals’ own depictions of the everyday collaboration practices and were used to analyse their reflection upon cultural practices and everyday situations of collaboration.
Ammattilaisten päiväkirjat sisälsivät ammattilaisten omia kuvauksia arjen yhteistyökäytännöistä, ja niistä analysoitiin ammattilaisten reflektointia kulttuurisista käytännöistä ja arjen yhteistyötilanteista.
Partially the collaboration failed to make use of the resources (i.e. the knowledge and expertise) of the preschool teachers.
Esiopettajien resurssit eli esiopettajien tieto ja asiantuntijuus jäivät yhteistyössä osittain hyödyntämättä.
These included joint weekly meetings, coteaching across institutional boundaries and learning situations built for children in flexible preschool and primary school groupings and varied learning environments.
Uudet käytänteet olivat viikoittaiset yhteiset suunnittelutapaamiset, yhteisopettajuus yli institutionaalisten rajojen sekä oppilaille rakennetut oppimistilanteet joustavissa esi- ja alkuopetuksen ryhmittelyissä ja vaihtelevissa oppimisympäristöissä.
These challenges were especially visible in decision-making situations, in the construction of shared knowledge and in the tendency to value the pedagogical practices of school over those of preschool.
Haasteet näkyivät erityisesti päätöksentekotilanteissa, yhteisen tiedon rakentumisessa ja siinä, että koulun pedagogisia käytäntöjä arvostettiin enemmän kuin esiopetuksen käytäntöjä.
The inequality of the manuscripts instigated conflicts of power in the discussions, because the knowledge of some professionals was not given a voice.
Eriarvoiset käsikirjoitukset tuottivat keskusteluissa valta-asetelmia, sillä kaikkien ammattilaisten tietoa ei kuultu tai se hiljennettiin.
In the discussions, signs emerged of preschool teachers and nursery nurses resenting the cultural manuscripts of school and attempting to replace them with new tendencies familiar from preschool teaching.
Keskusteluissa oli merkkejä siitä, että esiopettajat ja lastenhoitajat vastustivat koulun kulttuurista käsikirjoitusta ja koulun käsikirjoitusta pyrittiin murtamaan uusilla, esiopetuksesta tutuilla toimintatavoilla.
The aim was to understand what kinds of possibilities and obstacles were associated with the construction of relational expertise.
Väitöstutkimuksen tavoitteena oli ymmärtää, millaisia mahdollisuuksia ja esteitä liittyi relationaalisen asiantuntijuuden rakentumiseen joustavassa esi- ja alkuopetuksessa.
The dominance of the cultural manuscript of school placed school in the position of the primary institution.
Koska koulun kulttuurinen käsikirjoitus oli yhteisissä tapaamisissa dominoiva, se tuotti koululle ensisijaisen instituution position.