natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The results showed that, according to the teachers’ perceptions, the activity areas curriculum needs to be sharpened and concretized.
Tulokset osoittivat, että opettajien käsitysten mukaan toiminta-alueittainen opetussuunnitelma kaipaa terävöittämistä ja konkreettisuutta.
The students’ goal-oriented learning is not secured through the current activity areas curriculum, as it is challenging to find goals from it because of its generality.
Oppilaiden tavoitteellinen opiskelu ei ole turvattu nykyisen toiminta-alueittaisen opetussuunnitelman kautta, sillä yleisluontoisuudellaan tavoitteiden löytäminen oppilaille on haastavaa ja opettajan harkinnan varassa.
The purpose of this study is to interpret, through the conceptions of the teachers who are working with the activity areas curriculum, how the activity areas curriculum embodies equality.
Tämän tutkimuksen tarkoitus on tulkita toiminta-alueittaisessa opetuksessa työskentelevien opettajien käsitysten kautta toiminta-alueittaista opetussuunnitelmaa tasa-arvon ilmentäjänä.
Students’ educa-tion can be arranged by activity areas if the pupil is unable to meet the subjects’ objectives.
Oppilaan opetus voi-daan järjestää toiminta-alueittain, jos hän ei pysty oppiaineiden tavoitteisiin.
It was possible to notice perspectives in teachers’ conceptions, which related to equality.
Opettajien käsityksistä oli selkeästi huomattavissa näkökulmia, jotka liittyivät tasa-arvoon ja yhdenvertaisuuteen.
I used phenomenography in the analysis of the data.
Tutkimukseni on laadullinen tutkimus, jonka aineiston analyysimenetelmänä käytin fenomenografista analyysia.
Equality has been examined via both teachers’ and pupils’ perspectives, reflecting it to activity areas curriculum.
Tasa-arvoa ja yhdenvertaisuutta on tarkasteltu niin opettajuuden kuin oppilaiden kautta, toiminta-alueittaiseen opetussuunnitelmaan peilaten.
Touching is vital for humans.
Koskettaminen on ihmiselle elintärkeää.
The study identified four different forms of touching: comforting, controlling, assisting and non-touching.
Tutkimuksella tunnistettiin neljä laadullisesti erilaista koskettamisen muotoa: lohduttava, kontrolloiva, avustava ja ei-koskettamista.
The research data were 30 hours of videofootage filmed at 1-4-years old child’s kindergarten groups.
Aineistona oli 30 tuntia videokuvaa 1-4-vuotiaiden lasten päiväkotiryhmistä.
This reasearch was a qualitative study of interaction.
Tutkimus oli laadullinen vuorovaikutustutkimus.
The research questions were: (1) what is the nature of touching between an adult and a child when a child is crying in kinder-garten, (2) how is a comforting touch organized between an adult and a child when a child is crying in kindergarten, and (3) what are the factors that affect the nature and the organization of touching?
Tutkimuskysymyksinä olivat: (1) minkälaista koskettaminen on luonteeltaan lapsen ja aikuisen välisessä vuorovaikutuksessa lapsen itkiessä päiväkodissa, (2) millä tavoin lohduttava koskettaminen rakentuu lapsen ja aikuisen välisessä vuorovaikutuksessa lapsen itkiessä päiväkodissa ja (3) mitkä tekijät vaikuttavat koskettamisen luonteeseen ja rakentumiseen?
Theoretically, the study draws upon conversational analysis approach of multimodal interaction and conception of corporeality.
Teoreettisena viitekehyksenä oli keskustelunanalyysiin pohjautuva käsitys multimodaalisesta vuorovaikutuksesta sekä ruumiillisuudesta.
Comforting and controlling touch : Interaction study of touching when child is crying in kindergarten
Lohduttavaa ja kontrolloivaa kosketusta : Vuorovaikutustutkimus kosketuksesta lapsen itkun hetkillä päiväkodissa
The findings also advance understanding on the temporal organization of touch.
Tutkimuksen tulos lisää ymmärrystä kosketuksen ajallisesta rakentumisesta.
In general this study provides the opportunity for increasing awareness of meanings and possibilities of touch and to improve quality of interaction in early childhood education.
Tämä avaa mahdollisuuden lisätä tietoisuutta ja ymmärrystä kosketuksen merkityksestä ja mahdollisuuksista varhaiskasvatuksena arjessa.
Touch was also used to control a crying child action.
Lisäksi todettiin, että kosketusta käytetään myös kontrolloimaan itke-vän lapsen toimintaa.
Comforting touch appeared directly or with a delay.
Lohduttava kosketus rakentui erilaisissa tilanteissa joko välittömästi ja viivytettynä.
Furthermore touch is a way of communicating in interaction.
Kosketus toimii myös tapana viestiä ja olla vuorovaikutuksessa toisten kanssa.
The aim of this study was to examine touching in kindergarten: what is the nature of touching and what is the interactional organization of touch between an adult and a child when a child is crying.
Tämän tutkimuksen tavoitteena olikin kuvata kosketusta päiväkodissa: minkälaista kosketus on ja miten se rakentuu aikuisen ja lapsen välisessä vuorovaikutuksessa lapsen itkiessä.
These episodes were analysed by multimodal interaction analysis.
Aineistosta paikannettiin yhteensä 21 itkuepisodia, jotka analysoitiin käyttämällä multimodaalista vuorovaikutusanalyysiä.
The reason of crying and how the child responsed to interaction by an adult were significant.
Lohduttavan kosketuksen rakentumi-sen osalta merkittävää oli, mistä syystä lapsi itki ja oliko lapsi suostuvainen vuorovaiku-tusyhteyteen aikuisen kanssa.
In conclusion, the study found that touch plays an important role in comforting when a child is cry-ing.
Johtopäätöksenä todettiin, että koskettaminen on tärkeä lohduttamisen tapa.
The results illuminate the foundational touching have a important role of touch when child is crying in kindergarten.
Kosketuksella oli merkittävä rooli osana vuorovaikutusta lapsen itkiessä päiväkodissa.
This study points a different forms and ways of organization of touching in kindergarten.
Tutkimus toi näkyväksi, minkälaisia erilaisia koskettamisen tapoja aikuinen käyttää lapsen itkun hetkillä päiväkodissa.
"We shouldn`t kill anything!"
"Ei me saada tappaa mitään!"
: Emancipatory compassion and the transformation of morality
: Emansipatorinen myötätunto ja moraalin transformaatio luontokouluretkellä
Acts of emancipatory compassion were also used to express several factors relating to the construction of morality; some of these interpreted as acts of oppression in themselves.
Tämän lisäksi emansipatorisilla myötätuntoteoilla ilmaistiin useita moraalin rakentumiseen liittyviä tekijöitä, joista osa voitiin määrittää itsessään sortavaksi toiminnaksi.
For this reason, compassion—inseparably related to both moral and values—should be studied in the context of practical education.
Tästä syystä moraaliin ja arvoihin sidoksissa olevaa myötätuntoa tulee tarkastella käytännön kasvatustoiminnan kontekstissa.
In relation to normative attempts to define the meaning of both violence and oppression, the teachers embodied moral authority over the students.
Näihin tekoihin liittyvissä väkivaltaa ja sortoa määrittävissä normatiivisissa prosesseissa opettajat ilmensivät moraalista valtaa suhteessa oppilaisiin.
The theoretical conceptualization of emancipatory compassion is based on both empirical observations and theoretical studies concerning compassion, constructional violence, and emancipatory action.
Emansipatorisen myötätuntoteon teoreettinen käsitteellistäminen perustuu empiiriseen havaintoon sekä myötätuntoon, rakenteelliseen väkivaltaan ja emansipatoriseen toimintaan liittyviin teoreettisiin tutkimuksiin.
Qualitative methodology in the general framework of social constructionism and approaches of grounded theory are utilized in order to analyze the video-ethnographic data using methods of critical discourse analysis and interaction analysis.
Tutkimuksen tulosten saavuttamiseksi on hyödynnetty sosiaaliseen konstruktionismiin pohjaavaa laadullista metodologiaa sekä grounded theory -lähestymistapaa, jonka pohjalta aineistoa on tarkasteltu kriittistä diskurssianalyysia ja vuorovaikutusanalyysia hyödyntäen.
The aim of this thesis is to analyze compassion as an empirically observable phenomenon that manifests as emancipatory action targeted against violence and oppression.
Tämä tutkimus käsittelee myötätuntoa empiirisesti havaittavana sortoa ja väkivaltaa vastustavana emansipatorisena toimintana.
As a conclusion, the meaning of compassion is discussed in the context of educating for holistic sustainability.
Tutkimuksen lopuksi määritellään myötätunnon merkitystä kokonaisvaltaista kestävyyttä tuottavalle kasvatustoiminnalle.
The phenomenon manifested as exceeding the limitations between human and non-human life, and served to construct the institutional circle of concern in relation to other forms of life.
Kyseiset teot esiintyivät aineistossa lajirajat ylittävänä ilmiönä ja niiden välityksellä rakennettiin institutionaalista huolenpidon piiriä suhteessa ei-ihmiselämään.
In the data, there were several occurrences of acts of emancipatory compassion.
Luontokouluretkellä esiintyi emansipatorisia myötätuntotekoja.
The promotion of care and compassion has been regarded as primary goals of education in order to achieve a more sustainable world.
Kestävän maailmantilan saavuttamiseksi huolenpidon ja myötätunnon edistämistä on pidetty ensisijaisena kasvatuksen tehtävänä.
It is concluded that education promoting holistic sustainability should acknowledge the essential meaning of compassion in the context of education in order to allow the questioning of established moral norms, encourage negotiating the limits of the circle of concern, and to recognize implicit manifestations of violence and oppression.
Jotta kasvatustoiminnalla voidaan edistää kokonaisvaltaista kestävyyttä, tulee sen kontekstissa voida kyseenalaistaa ja muuttaa väkivaltaa ja sortoa määrittäviä moraalinormeja ja huolenpidon piirin rajoja oppilaiden ja opettajien kestävyyttä edistävän myötätunnon perusteella.
The data, consisting of video re-cording of a nature school field trip among 10-11 year olds, is approached in the theoretical frameworks of sustainability- and environmental education as well as that of compassion re-search.
Tutkimuksessa tarkastellaan neljäsluokkalaisten luontokouluretken moraalin rakentumista emansipatorisen myötätuntoteon teoreettisen käsitteellistämisen pohjalta kestävyys- ja ympäristökasvatuksen sekä aikaisemman myötätuntotutkimuksen viitekehyksistä.
The hypothesis is that these acts are embodied in order to negotiate and criticize the institutional limits of compassion and the emerging circle of concern.
Tutkimuksen hypoteesina asetutaan olettamaan, että toimijoiden arvoja ja moraalikäsityksiä ilmentäviä emansipatorisia myötätuntotekoja esiintyy luontokouluretkellä ja niiden välityksellä rakennetaan moraalia ja myötätunnon suuntautumista ohjaavaa institutionaalista huolenpidon piiriä.
It is also stated, that by identifying the inherently violent nature of the human condition, it is possible to overcome the boundaries constructed by perceiving particular agents as either violent or non-violent—inhibiting inclusive promotion of compassion towards subjects interpreted as being in the wrong.
Myötätuntoa edistävän kasvatus- ja opetustoiminnan tulisi perustua ihmisen väkivaltaisuuden tunnistamiseen, jotta myötätunnon esiintyminen ei esty väkivallattomiksi ja väkivaltaisiksi miellettyjen toimijoiden keskinäisessä vuorovaikutuksessa.
I interpreted the first two discourses as the strongest ones.
Tulkitsin vahvimpina näistä diskurs-seista kaksi ensimmäisenä mainittua.
We are living a time of many kinds of diagnoses.
Elämme aikaa, jossa erilaisten diagnoosien määrä on kasvanut.
The research data consists of eight (8) newspaper articles that are published in Helsingin Sanomat newspaper.
Tutkimusaineisto koostui kahdeksasta (8) Helsingin Sanomien artikkelista.
The study showed that psychological and therapeutic ways of speaking were reflected in the arti-cles that were examined.
Tutkimuksessa havaittiin, että psyko- ja terapeuttiset puhe-tavat heijastuivat lehtiaineistossa.
Media representations of Adult ADHD in Helsingin Sanomat newspaper
Mediaesityksiä aikuisen ADHD:sta Helsingin Sanomissa
ADHD-diagnosis was a central part of the media representations.
ADHD-diagnoosi näyttäytyi hyvin keskeisenä osana media-esityksiä.
Four discourses were raised from the research data: "ADHD as a real medically valid and identifiable disorder", "Survival with the help of ADHD-diagnosis", "ADHD as a risk factor" and "Strengths and hopefulness".
Nostin aineistosta neljä (4) diskurssia: "ADHD todellisena lääketie-teellisesti perusteltavana ja tunnistettavana häiriönä", "Selviytymistä ADHD-diagnoosin avul-la", "ADHD riskitekijänä" ja "Vahvuuksia ja toiveikkuutta".
It is suggested by social scientists that in a modern world ADHD is a typical way of describing the ways of being and acting.
Yhteiskuntatieteilijät ovat ehdottaneet, että esimerkiksi ADHD on yksi ajallemme tavanomainen tapa tulkita olemista ja toimintaa.
The third discourse talked about ADHD through risks and it portrayed ADHD as a risk factor.
Kolmas diskurssi puolestaan puhui ADHD:sta riskien kautta ja ADHD:sta riskitekijänä.
ADHD has traditionally been linked to childhood, but in the fifth edition of Diagnostic and Statistical Man-ual of Mental Disorders (DSM-5), which was released in 2013, ADHD has been acknowl-edged also as a disorder of adults.
ADHD eli tarkkaavuus- ja ylivilkkaushäiriö on perinteisesti mielletty lapsuuden häiriöksi, mutta vuonna 2013 päivitetty DSM-5-tautiluokitus ottaa huomioon myös aikuiset.
In the study I applied the approach of discourse analysis.
Aineis-ton analysoinnissa sovellettiin diskursiivista lähestymistapaa.
The fourth discourse consisted of a more positive tone than the other discourses: the symp-toms of ADHD were portrayed as strengths and living with ADHD was described in a hopeful way.
Neljäs diskurssi puolestaan puhui ADHD:sta positiivisempien asioiden kautta: ADHD:n piirteitä esitettiin myös vahvuuksina ja eläminen ADHD:n kanssa esitettiin toiveikkaaseen sävyyn.
This may have an effect on the increasing public conver-sation about adult ADHD.
Tällä saattaa olla yhteys siihen, miksi ADHD:sta puhutaan julkisuudessa yhä enemmän myös aikuisuuden kontekstissa.
A popular feature in the media representations was that ADHD-diagnosis was presented as an important factor for the wellbeing of the adult.
Suosittu piirre mediaesityksissä oli se, että ADHD-diagnoosi esitettiin tärkeänä ai-kuisen hyvinvoinnin edistäjänä.
There is a decent amount of studies about media representations of ADHD but it seems that there are not many studies about representations of adult ADHD in media.
Tutkimusta ADHD:n esiintymisestä mediassa on tehty maailmalla kiitettävästi, mutta tutkimusta nimenomaan aikuisuuden ADHD:sta mediassa on vähän.
As another criterion I decided that the articles should be published between the years of 2007 and 2017.
Ai-neisto tuotettiin sillä kriteerillä, että artikkelit rakentavat henkilökuvaa aikuisesta, jolla kerro-taan olevan ADHD ja että artikkelien julkaisuajankohta sijoittuu aikavälille 2007–2017.
Often the conversation about ADHD has a psychological and med-ical tone.
Keskustelu ADHD:sta on usein melko psykologis-lääketieteellistä, minkä lisäksi kulttuurimme ja yhteiskuntamme ammentavat näkökulmia psyko- ja terapiakulttuurista.
In this discourse ADHD-diagnosis and medication were portrayed as very important factors for the individual as the adult survives from difficulties with the help of them.
Tässä ADHD-diagnoosi ja sen myötä myös lääki-tys näyttäytyivät erittäin tärkeinä tekijöinä yksilölle, sillä niiden avulla hänen esitettiin selvin-neen aiemmista elämän haasteista.
It offered adults the position of a risky person and the position of a person that is susceptible to risks.
Kyseisessä diskurssissa aikuiselle oli tarjolla sekä riskiyksi-lön että riskeille alttiin yksilön subjektipositiot.
In Finland media has portrayed some adults that have been given an ADHD-diagnosis.
Koska myös suomalainen media on tuonut esiin aikuisia, joille on annettu ADHD-diagnoosi, kiinnostuin tutkimaan sitä, miten aikuisen ADHD tulee esitetyksi mediassa.
The first discourse validated ADHD as a disorder that can be medically diagnosed and it highlight-ed ADHD as having an effect on life.
Ensimmäinen diskurssi esimerkiksi perusteli aikuisuuden ADHD:n todellisuutta lääketieteellisesti diagnosoitavana häiriönä ja elämään vaikuttavana asiana.
It offered the adult a position of a person who goes on in life with a positive attitude.
Tässä aikuiselle oli tarjolla positiivisen eteenpäin menijän subjektipositio.
I also ex-amined the positions the media offers to adults with ADHD.
Lisäksi tarkastelin sitä, millaisia subjektipositioita aikuiselle on tarjolla näissä mediaesityksissä.
The second discourse portrayed a narrative about survival with ADHD-diagnosis.
Toinen diskurssi esitti ikään kuin narratiivia selviytymisestä ADHD-diagnoosin avulla ja siinä aikuiselle oli tarjolla sekä uhrin että selviytyjän subjektipositiot.
It offered the position of a survivor and the position of a victim.
Siinä yksilölle tarjoutui potilaan ja väliinputoajan subjektipositiot.
I have interviewed five scouts with special needs.
Haastattelin tutkimukseeni viittä erityisen tuen tarpeessa olevaa partiolaista.
The vision of the Guides and Scouts of Finland for years 2019-2020 is "Everyone builds a better world - Guiding and Scouting is the most influential youth movement in Finland".
"Jokainen rakentaa parempaa maailmaa – partio on Suomen vaikuttavin nuorten liike" kuuluu Suomen Partiolaisten visio vuosille 2019–2020.
The Guides and Scouts of Finland is the biggest youth organization in Finland.
Suomen Partiolaiset – Finlands Scouter ry on Suomen suurin nuorisojärjestö, jolla on omat ar-vot ja ihanteet.
I used the theme interview as a method of in-terview.
Toteutin haastattelut käyttäen teemahaastattelun menetelmää.
The Scout Method is a way of reaching the Educational Goals of Scouting and the goal is to support children’s growth and also to notice that everyone has their own characteristics.
Partio on kasvatustoimintaa, jonka tavoitteena on tukea lasten ja nuorten kasvua heidän yksilölliset erityispiirteensä huomioiden.
In this study the focus is how scouts with special needs speak about their own place as scouts and how they are seeing their capabilities to be part of the Scouting.
Tässä tutkimuksessa tarkastelen sitä, miten erityistä tukea tarvitsevat partiolaiset pu-huvat omasta paikastaan partiolaisina ja millaisina heidän mahdollisuutensa toimia partiossa heille näyttäytyvät.
As an analytical concept I am using marginality and subjectification and also I rest my notions about disability to the social model of disability.
Analyyttisinä käsit-teinä käytin marginaalisuuden ja subjektifikaation käsitteitä.
In the study I was able to see that with the discursive field of Scouts, the scouts with special needs were able to build their own agency in their speak and in the light of this the procedures, ideals and practices of the guiding and scouting seemed to build the their agency as a constructive way.
Lisäksi partion diskursiivisen kentän avulla marginaaliin asetetulla partio-laisella on mahdollisuus omassa puheessaan rakentaa omaa toimijuuttaan ja tämän valossa par-tion toimintatavat, ihanteet ja käytännöt näyttäytyivät myös toimintaa mahdollistavina.
From "sisupartiolainen" to scout that has special needs : Experiences of disabled scouts about their own place and own capabilities in Scouts
Sisupartiolaisesta erityisen tuen tarpeessa olevaksi partiolaiseksi : Erityisen tuen tarpeessa olevien partiolaisten kokemuksia omasta paikastaan ja mahdollisuuksistaan partiossa
Also society´s physical boundaries and lack of re-courses seemed to be restrictive when it comes to the possibilities to be part as an equal mem-ber of the Scouts.
Lisäksi yhteiskunnan fyysiset rajoitteet ja resurssien niukkuus näyttäytyi näiden partiolaisten puheessa partiossa toimimista rajaavana ja heitä vammauttavana.
I suggested that the Guides and Scouts of Finland should draw at-tention what can be done to person when some group is named and categorized.
Ehdotan-kin, että partiossa tulisi kiinnittää huomiota siihen, mitä nimeäminen tuottaa nimeämisen koh-teena oleville henkilöille.
Nowadays disabled scouts are named as scouts that has special needs, but still "sisupar-tio" is the prevalent term to describe disabled people in the Guiding and Scouting.
Nykyään sisupartiolaisista puhutaan erityisen tuen tarpeessa olevina partiolaisina, mutta erityisen tuen tarpeessa olevien partiolaisten yhteinen kattotermi on kuitenkin edelleen si-supartio.
In this study I use discourse analysis as a method to analyze.
Aineiston analyysimenetelmänä käytin diskurssiana-lyysiä.
Limiting because it seemed that scouts with special need were understood as a common group because of the naming as "sisupartio" and that limited some of the scouts possibilities to act in the Scouts.
Myös se, että erityistä tukea tarvitsevat partiolaiset käsitettiin nimeämisen myötä yhdeksi yhtenäiseksi ryhmäksi, rajasi joidenkin erityistä tukea tarvitsevien partiolaisten toimintamahdol-lisuuksia partiossa.
On the other hand the scouts with special needs questioned the discourses that are related to disablement and their po-sitioning to the marginal group of the Scouts.
Toisaalta vammai-suuden vammauttavia diskursiivisia käytäntöjä ja asettumista partion marginaaliin kyseenalais-tettiin ja vastustettiin.
The discursive field of Scouts in my study seemed to be enabling and limiting factor.
Aineistossa partion diskursiivinen kenttä näyttäytyi niin toimintaa mahdollistavana kuin myös sitä rajaavanakin kenttänä.
It seemed that scouts with special need took the subjectification of a "sisupartiolainen" as a self-evident and took the category "sisupartio" as a given position.
Erityistä tukea tarvitsevien partiolaisten näytti olevan pakko omaksua sisupartiolaisen subjektifikaatio, jotta heidän olisi ylipäätään mahdollista toimia partiossa.
The Guides and Scouts of Finland have named disabled scouts as "sisupartio-laiset".
Suomen Partiolaiset määrittelevät sisupartiolaiset kuulo-, näkö-, liikunta- tai kehitysvammaisiksi partiolaisiksi.
To analyze the speak of the interviewee about their opinions of their place and capabilities in Scouts and to use dis-course analysis I can examine the dominant discourses that are affecting to the experiences of the disabled scouts about their own place and own capabilities.
Diskursiivisen luennan avulla pystyin tarkastelemaan niitä vallitsevia diskursseja, jotka vaikuttavat käytäntöjen sekä toiminta- ja puhetapojen kautta erityistä tukea tarvitsevien koke-muksiin omasta paikastaan ja omista mahdollisuuksistaan toimia partiossa.
The respondents were between 16 and 77 years old.
Vastaajat olivat iältään 16-77-vuotiaita.
337 people responded to the survey in four days.
Kyselyyn vastasi neljässä päivässä 337 henkilöä.
The survey was distributed through the social media platform Facebook, especially in Helsinki's most popular regional recycling groups.
Kyselyä jaettiin sosiaalisen median alustan Facebookin kautta, ennen kaikkea Helsingin suosituimmissa alueellisissa kierrätysryhmissä.
In addition to these, buying behaviour is influenced by both money and values of the consumer.
Ostokäyttäytymiseen vaikuttaa näiden lisäksi sekä raha että kuluttajan arvot.
The research framework is built around consumption and responsibility in the context of clothing.
Tutkimuksen viitekehys rakentuu kulutuksen ja vastuullisuuden ympärille vaatteiden kontekstissa.
Especially the quality and material of the clothing are strong factors in buying decisions.
Etenkin vaatteen laatu ja materiaali ovat vahvoja tekijöitä vaatteiden hankintaan liittyvissä ostopäätöksissä.
Based on the theory, a semi-structured electronic questionnaire was prepared, containing both qualitative and quantitative questions.
Teorian pohjalta valmistettiin puolistrukturoitu sähköinen kyselylomake, joka sisälsi sekä laadullisia että määrällisiä kysymyksiä.
The research results suggest that consumers are interested in responsible consumption, but this is not directly reflected in the buying behaviour.
Tutkimustulokset viittaavat siihen, että kuluttajat ovat kiinnostuneita vastuullisesta kuluttamisesta, mutta tämä ei näy suoraan ostokäyttäytymisessä.