natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The approach draws on early 1900s German art historian Aby Waburg’s image research and media archaeology, that are connected to film studies inspired by the phenomenology of the body and Gilles Deleuze’s film-philosophy.
Lähestymistapa rakentuu 1900-luvun alussa vaikuttaneen saksalaisen taidehistorioisijan Aby Warburgin kuvatutkimuksen kautta yhdistämällä media-arkeologiaa ja ruumiinfenomenologista, Gilles Deleuzen elokuvafilosofiasta vaikutteita saanutta elokuvatutkimusta.
Images are cut and classified by editing software and algorithmic sorting.
Tutkimuksessa kerätään, leikataan ja luokitellaan addiktion kuvaamisen kuvatyyppejä editointiohjelmistojen ja algoritmisen analyysin keinoin.
Would multifaceted and multisensory cinematic images work better in making addiction understandable?
Pystyykö elokuvan moniulotteinen kuvallinen ilmaisu tähän paremmin?
The experience of being addicted is visualized through montages of images characterized by dark and earthy colors, horizontal compositions and downward- directed movements.
Vaikeasti sanallistettavaa kokemusta kuvaavat tummat ja maanläheiset värit, vaakasommitelmat ja alaspäin suuntautuvat liikkeet.
The basic data consists of circa 50 mainly North American and European fiction films from the early 1900s to the early 2000s that deal with addictive disorders as defined in the psychiatric DSM-V classification (substance dependence- and gambling disorders).
Pääasiallinen aineisto muodostuu noin 50:stä yhdysvaltalaisesta ja eurooppalaisesta fiktioelokuvasta 1900-luvun alusta 2000-luvun alkuun.
The study develops an approach for analyzing and interpreting a large volume of digital film data: digital cinematic iconography is a framework to study the multifaceted cinematic images by processing and viewing them in the "digital image-laboratory" of the computer.
Tutkimus kehittää elokuvan digitaaliseksi ikonografiaksi nimetyn menetelmän, joka mahdollistaa suuren kuvadatan käsittelyn ja tulkinnan elokuvan estetiikan näkökulmasta.
This study enquires how cinematic expression can render visible the experience of being addicted which is invisible as such.
Väitöstutkimus kysyy, kuinka elokuvallisen ilmaisun tekniikoita on käytetty kuvaamaan addiktion kokemusmaailmaa, joka ei ole suoraan nähtävissä.
This is very profane and secular imagery that, however, circulates image-historical traces of Christian iconography, such as that of being in the grip of an unknown power.
Sekulaari ja maanläheinen kuvasto kierrättää myös kristillisestä ikonografiasta tuttuja asetelmia.
There is a particular, historically transmitted cinematic iconography of addiction that is profane, material, thing-centered, abject, and repetitive.
Addiktion elokuvallinen ikonografia on profaania, materiaalista, esinekeskeistä ja abjektista (eli likaan ja moraaliseseti tuomittavaan liittyvää inhoa herättävää).
The second main chapter, "Thingness", focuses on the close-ups of material objects and faces, and their relation to the theme of spirituality in cinema and art history, The study argues that the cinema engages the spectator to "feel" what addiction is through everyday experience and art historical imagery.
Tutkimuksen perusteella elokuvallinen ilmaisu pyrkii tekemään addiktion kokemusmaailmaa ymmärrettäväksi ammentamalla arkisesta kokemusmaailmasta ja voimakkaiden tunnekokemusten kuvaamisen historiasta.
The first main chapter, "Montage", analyses montage, gestural and postural images, and colors in addiction films.
Tutkimuksessa on kaksi päälukua, joista ensimmäinen käsittelee montaasia ja toinen esineisyyttä.
The annual seed yield varied greatly across the globe from 26 to 11,150 kg ha-1; the global mean annual seed yield was 2,220 kg ha-1.
Vuotuinen siemensato vaihteli levinneisyysalueen eri osissa suuresti välillä 26-11,150 kg ha-1 keskisadon ollessa 2,220 kg ha-1.
The thesis is composed of two parts, the first one based on experimental research, and the second one on literature reviews.
Väitöskirjani koostuu kahdesta osasta, kokeellisesta ja kirjallisuuteen perustuvasta.
Jatropha curcas (L.) is a multipurpose oil bearing shrub assumed to be able to survive in a wide range of ecological conditions across the tropical regions of the world.
Jatropha curcas (L.) on monikäyttöinen öljykasvi, joka menestyy hyvin vaihtelevissa ekologisissa olosuhteissa maapallon trooppisilla alueilla.
Flower and fruit feeders were more common than foliage feeders (III).
Kukkien ja hedelmien syöjät olivat lehtibiomassan syöjiä yleisempiä (III).
Experimental results showed that the highest concentration of flavonoids was found in the leaves of J. curcas seedlings exposed to 50 % herbivory stress and grown in 200 mm y-1 rainfall, whereas the lowest growth and biomass was produced by J. curcas seedlings exposed to 25 % herbivory stress and grown in 200 mm y-1 rainfall (I and II).
Kokeissa havaittiin korkeimmat flavonoidipitoisuudet niiden kasvien lehdissä, joiden lehtipinta-alasta oli poistettu 50 % ja joiden saama sademäärä oli 200 mm v-1, kun taas kasvu oli hitainta ja biomassa pienin niillä kasveilla, joiden lehtipinta-alasta oli poistettu 25 % ja joiden saama sademäärä oli 200 mm v-1 (I ja II).
The highest average genetic diversity was observed, as expected, within the native range of J. curcas (IV) with record levels observed in populations sampled in the State of Chiapas of Mexico.
Odotusten mukaisesti geneettinen monimuotoisuus oli suurin lajin alkuperäis alueilla (IV); korkein monimuotoisuus aste havaittiin Meksikossa Chiapasin osavaltion populaatioissa.
In the experimental part, I assessed the effects of simulated herbivory and drought stress on defence, physiology and compensatory growth of J. curcas seedlings (I and II).
Kokeellisessa osassa tutkin simuloidun herbivorian ja kuivuus käsittelyjen vaikutusta Jatropha curcaksen siementaimien fysiologiaan, puolustukseen ja kompensaatiokasvuun (I ja II).
Differences in seed yields of J. curcas across the globe might be due to differences in site-specific agro-climatic, soil fertility and genetic factors as well as agronomic practices applied to achieve a high seed yield (IV).
Jatrophan siemensadon vaihtelu eri alueiden välillä voi johtua paikallisista ilmasto- ja maaperä olosuhteista, geneettisistä tekijöistä tai sadon lisäykseen käytetyistä viljely tekniikoista (IV).
My results contribute to promote commercial production of J. curcas by providing more information on the ecological requirements of the species.
Työni tulokset hyödyttävät Jatrophan viljely hankkeita tuottamalla tarvittavaa tietoa lajin ekologisista kasvupaikka vaatimuksista.
Age had a linear whereas rainfall and plant density had a significant quadratic effect on seed yield.
Kasvin ikä vaikutti satoon lineaarisesti mutta sademäärä ja kasvitiheys kvadraattisesti.
J. curcas seedlings exhibited an undercompensatory growth response to herbivory stress in all the drought stress levels (II).
Jatropha curcaksen kasvuvaste herbivoriaan oli alikompensoiva kaikissa kuivuus käsittelyissä (II).
Our literature review showed that arthropod herbivore load associated with J. curcas was relatively low (78 species) across the globe.
Kirjallisuuskatsaus osoitti niveljalkais herbivorian olevan melko vähäistä (kokonaislajimäärä 78 lajia) levinneisyysalueen eri osissa.
In the latter part I reviewed arthropod herbivores, seed yield and genetic variability of J. curcas across the globe (III and IV).
Työni jälkimmäisessä osassa tarkastelen kirjallisuuteen perustuen lajilla tavattavia niveljalkaisherbivoreja sekä siemensadon ja geneettisen monimuotoisuuden vaihtelua levinneisyysalueen eri osissa (III ja IV).
Further genetic improvements will be required to produce cultivars which can provide consistently high seed and oil yields.
Siemen- ja öljysadon lisääminen vaatii geneettisesti parempien lajikkeiden käyttöönottoa.
Upstream stimulatory factor 1 (USF1) is a transcription factor that plays multiple roles in biological systems.
’Upstream stimulatory factor 1 (USF1)’ on transkriptiotekijä, jolla on useita tehtäviä eri kudoksissa.
Retinoblastoma protein (RB) and its associated E2F3 transcription factor are the regulators of various cellular events, such as mitosis, apoptosis, meiosis, and differentiation.
Retinoblastoomaproteiini (RB) ja siihen liittyvä transkriptiotekijä E2F3 säätelevät useita solun tapahtumia, kuten jakautumista, solukuolemaa, meioosia ja erilaistumista.
With the increase observed in male fertility disorders worldwide, it is important to understand the origin of these conditions to be able to develop therapeutic strategies to alleviate or cure them in the future.
Miesten hedelmällisyyden häiriöt ovat lisääntyneet maailmanlaajuisesti, minkä vuoksi on tärkeää ymmärtää niiden syntyyn vaikuttavia molekulaarisia ja solutason mekanismeja, jotta tulevaisuudessa voidaan kehittää hoitoja niiden lievittämiseksi ja parantamiseksi.
Plasmalemma vesicle-associated protein is an endothelial-cell-specific membrane protein that is expressed in stomatal and fenestral diaphragms of a subset of endothelial cells.
‘Plasmalemma vesicle-associated protein’ (PLVAP) on soluspesifinen endoteliaalinen kalvoproteiini, joka ilmentyy aukkoisissa ja ikkunallisissa kalvoissa osassa endoteelisoluja.
In the second study, USF1 was shown to be expressed in spermatogonial stem cells, where it regulates the balance between spermatogonial stem cell self-renewal and differentiation.
Toisessa osatyössä osoitettiin USF1:n ilmentyvän myös ituradan kantasoluissa, joissa se säätelee kantasolujen uusiutumisen ja erilaistumisen välistä tasapainoa.
This protein regulates vascular permeability, leukocyte migration, and angiogenesis in different tissues; however, its role in the function of the testis has not yet been elucidated.
Se säätelee verisuonten läpäisevyyttä, valkosolujen läpäisyä ja verisuonten muodostusta eri kudoksissa, mutta kiveksessä sen tehtävää ei ole vielä tutkittu.
We have previously shown that RB and E2F3 regulate adult SC function in the testis; however, the mechanism underlying this regulatory process is still unclear.
Olemme aiemmin osoittaneet, että kiveksessä RB yhdessä E2F3:n kanssa säätelee Sertolin solujen toimintaa, mutta taustalla vaikuttavaa säätelymekanismia ei tunneta.
However, it remains elusive whether USF1 plays a role during spermatogenesis.
On kuitenkin epäselvää, mikä on USF1:n merkitys hiiren siittiötuotannossa.
In the third study, the role of E2F3 during testicular development and the interaction between E2F3 and RB to maintain adult SC function were investigated.
Kolmannessa osatyössä tutkittiin E2F3:n merkitystä kiveksen kehityksessä ja sen vuorovaikutusta RB:n kanssa aikuisen hiiren Sertoli solujen toiminnan ylläpitämiseksi.
In the first study, a flow-cytometrybased method is developed to allow the rapid cell composition screening of fresh and cultured testicular tissues.
Virtaussytometrinen menetelmä mahdollistaa nopean solukoostumuksen selvityksen tuoreesta tai viljellystä kiveskudoksesta.
Old acquaintances and new perspectives into testicular development and function
Vanhaa ja koettua sekä uusia näköaloja kiveksen kehitykseen ja toimintaan Kiveksen kehitys ja siittiötuotanto ovat monimutkaisia ja tarkoin säädeltyjä prosesseja.
Testicular development and function are complex processes that involve synchronization of the proliferation, apoptosis, and differentiation of specific somatic and germ cells to ensure lifelong fertility.
Somaattisten solujen ja itusolujen oikea-aikainen jakautuminen, solukuolema ja erilaistuminen ovat edellytyksenä miesten elinikäiselle hedelmällisyydelle.
In the testis, USF1 is reported to be expressed in Sertoli cells (SCs) and to bind specific genes during the differentiation of SCs.
Kiveksessä sitä tiedetään tuotettavan Sertolin soluissa, joissa se niiden erilaistuessa sitoutuu useiden geenien säätelyalueille.
The aim of this thesis is to describe the function of specific proteins in testicular development and function.
Väitöskirjan viimeinen osatyö osoitti PLVAP:n osallistuvan kiveksen kehityksen ja toiminnan hormonaaliseen säätelyyn.
The subjects comprised adolescents who participated in a longitudinal atherosclerosis prevention study (STRIP) at age 13 years and provided data on their leisure-time physical activity (n=560).
Tutkittavat koostuivat nuorista, jotka osallistuivat pitkäaikaisen sepelvaltimotaudin ehkäisytutkimuksen (STRIP) 13-vuotistutkimuskäynnille ja jotka raportoivat vapaa-ajan liikuntatottumuksensa (n=560).
This is an important finding since vascular endothelial function may indicate cardiovascular health before structural changes occur.
Tämä on tärkeä löydös, koska valtimon laajentumiskyky kuvannee sydän- ja verisuoniterveyttä jo ennen rakenteellisten muutosten ilmaantumista.
The aim of this study was to investigate physical activity and its association with cardiovascular health among adolescents.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia nuorten liikuntaa ja sen yhteyttä sydän- ja verisuoniterveyteen.
Girls with little leisure-time physical activity were already since age two years more often overweight than their physically more active peers.
Vähän liikkuvat tytöt olivat olleet jo kahden vuoden iästä saakka useammin ylipainoisia kuin runsaammin liikkuvat ikätoverinsa.
Lack of leisure-time physical activity was common in adolescents, especially girls.
Vähäinen vapaa-ajan liikunta oli yleistä etenkin tytöillä.
Maternal, but not paternal, leisure-time physical activity and body weight were associated with the child’s leisure-time physical activity.
Äidin, toisin kuin isän, vapaa-ajan liikunta ja paino olivat yhteydessä lapsen vapaa-ajan liikuntaan.
Clustering of cardiovascular disease risk factors was more prevalent among the adolescents with low rather than high leisure-time physical activity.
Sydän- ja verisuonisairauksien riskitekijöiden kasautuminen oli tavallisempaa vähän kuin paljon liikkuvilla nuorilla.
Lack of physical activity has a detrimental effect on cardiovascular disease and its risk factors throughout life.
Vähäinen liikunta lisää vaaraa sairastua sydän- ja verisuonisairauksiin sekä vaikuttaa haitallisesti näiden sairauksien riskitekijöihin läpi elämän.
A lack of leisure-time physical activity was adversely associated with cardiovascular disease risk factors and vascular endothelial function.
Vähäisellä vapaa-ajan liikunnalla oli haitallinen yhteys sydän- ja verisuonisairauksien riskitekijöihin sekä valtimon laajentumiskykyyn.
To support cardiovascular health, active efforts are needed to promote a physically active lifestyle in adolescents.
Nuorten kannustaminen liikunnalliseen elämäntapaan on erittäin tärkeää sydän- ja verisuoniterveyden edistämiseksi sekä nuoren että kansanterveyden kannalta.
The development of atherosclerotic cardiovascular disease is a long process that begins in childhood.
<b>Liikunta ja sydän- ja verisuoniterveys nuorilla</b> Aikuisiällä ilmenevien sydän- ja verisuonisairauksien kehitys alkaa lapsuudessa.
Low leisure-time physical activity was associated with higher screen time among boys, but not girls.
Vapaa-ajallaan vähän liikkuvat pojat viettivät enemmän aikaa televisio- ja tietokoneruudun ääressä kuin vapaa-ajallaan paljon liikkuvat pojat.
Boys who do little leisure-time physical activity had impaired endothelial function compared to their physically more active peers.
Vähän liikkuvilla pojilla oli lisäksi huonompi olkavaltimon laajentumiskyky kuin paljon liikkuvilla pojilla.
Data on anthropometric and laboratory measures, vascular endothelial function and diet were assessed.
Liikunnan lisäksi nuorten pituus, paino, verenpaine ja olkavaltimon laajentumiskyky mitattiin sekä analysoitiin laboratorionäytteitä (otettiin verinäyte) ja selvitettiin ruoankäyttöä.
Patients were older at the time of surgery, but the mortality rate has decreased over time.
Leikkaushetkellä potilaiden ikä oli aiempaa korkeampi, mutta alkuvaiheen kuolleisuus vähentyi ajan myötä.
The results after ascending aortic surgeries have significantly improved over time.
Hoitotulokset nousevan aortan leikkauksen jälkeen olivat selkeästi parantuneet ajan kuluessa.
Study I researched the evolution and outcome of ascending aortic surgeries from a single centre with 47 years’ experience.
Ensimmäisessä osatyössä esitetään erään keskuksen nousevan aortan kirurgian kehitys ja pitkäaikaistulokset 47 vuoden ajalta.
Survival of patients with ATAAD and preoperative cardiac arrest was 50% at 3 years.
Puolet potilaista, joilla oli sydänpysähdys ennen ATAAD-leikkausta, olivat elossa kolmen vuoden kohdalla.
Freedom from reoperations was 95.0% after ATAAD surgery at 5 years.
Viiden vuoden kohdalla 95,0 % potilaista ei ollut tarvetta ATAAD-leikkauksen jälkeiselle uusintaoperaatiolle.
The reoperation rate in Nordic countries was found to be low, and a less extensive repair at the initial presentation of ATAAD is sufficient to ensure freedom from reinterventions with comparable mortality rates.
Uusintaoperaatioiden määrä Pohjoismaissa oli matala, ja suppeampi aortan rekonstruktio akuutissa tilanteessa oli riittävä takaamaan hyvät keskipitkän ajan tulokset ilman kuolleisuuden nousua.
These studies showed that the numbers of ascending aortic surgeries were steadily increasing.
Nousevan aortan leikkausten määrät olivat tasaisessa nousussa.
ATAAD is highly lethal, and the appropriate extent of surgery at acute setting is an ongoing debate.
ATAAD:ssa on hyvin korkea kuolleisuus akuutissa vaiheessa, ja siitä, mikä on sopiva leikkaustekniikka hätätilanteessa, väitellään jatkuvasti.
Studies II and III utilized one of the world’s largest ATAAD databases to investigate the outcome in surgically treated ATAAD patients, with a special interest in reoperations and patients that had preoperative cardiac arrest requiring cardiopulmonary resuscitation.
Näissä osatöissä tutkittiin Pohjoismaiden kirurgisia hoitotuloksia ATAAD-leikkausten jälkeen, keskittyen erityisesti uusintaoperaatiota vaatineisiin potilaisiin sekä potilaisiin, joilla oli elvytystä vaativa sydänpysähdys ennen leikkausta.
In ATAAD patients, isolated ascending aortic replacement without aortic arch involvement did not increase the incidence for a late reoperation, and the midterm survival did not differ between the two groups of ascending aortic replacement and aortic arch repair.
Nousevan aortan rekonstruktio ilman aortan kaaren korjausta primaarissa ATAAD-leikkauksessa ei lisännyt uusintaoperaatioiden määrää aortan kaaren korjauksiin verrattuna.
Surgical repair for ascending aorta regarding an aneurysm or an acute type A aortic dissection (ATAAD) share similar principals in techniques.
Nousevan aortan kirurgian hoitotulokset rekisteritutkimuksia aiheesta, mielenkiinnon kohteena erityisesti uusintaoperaatiot sekä sydänpysähdyksen saaneet potilaat Leikkausmenetelmät nousevan aortan kirurgiassa sekä aneurysmalle että akuutille tyypin A dissekaatiolle (ATAAD) ovat pitkälti samanlaisia.
In patients with preoperative cardiac arrest, the mid-term outcome was acceptable, suggesting this group of patients should not be contraindicated for surgery.
Näin ollen näiltä potilaita ei tulisi evätä kirurgisen hoidon mahdollisuutta.
The decrease was the most prevalent in Southeast Asia.
Lasku oli voimakkainta Kaakkois-Aasiasta tuoduissa kannoissa.
enterica</i> is concentrated so far, in Southeast Asia, the novel phenotype is readily transferable and therefore treatment problems will occur also in the other parts of the world.
enterican qnr</i>-fenotyyppi on toistaiseksi levinnyt pääasiassa Kaakkois-Aasiaan, se siirtyy helposti bakteerista toiseen ja tulee todennäköisesti aiheuttamaan hoito-ongelmia myös muualla maailmassa.
Before 2002, all isolates with reduced fluoroquinolone susceptibility were highly resistant to nalidixic acid, a first generation quinolone which is no longer used in the treatment of infections.
Vuoteen 2002 asti kaikki matalan tason fluorokinoloniresistenssiä ilmentävät salmonellakannat olivat resistenttejä nalidiksiinihapolle, joka on vanha ensimmäisen polven kinoloniantibiootti jota ei enää käytetä infektioiden hoidossa.
<b><i>Salmonella enterica</i> – Mechanisms of fluoroquinolone and macrolide resistance</b> Severe <i>Salmonella</i> infections are usually treated with fluoroquinolones, like ciprofloxacin.
<b><i>Salmonella enterica</i> – Fluorokinoloni- ja makrolidiresistenssimekanisimit</b> Vakavia salmonellainfektioita on pitkään hoidettu fluorokinoloniantibiooteilla, kuten siprofloksasiinilla.
The <i>qnr</i> phenotype isolates might be hard to identify with conventional screening tests.
Uudentyyppinen <i>qnr</i>-fenotyyppi voi olla vaikea havaita perinteisellä herkkyysmäärityksellä.
These non-classical quinolone resistance phenotype isolates showed reduced susceptibility to ciprofloxacin (MIC ≥0.125 mg/L), but were susceptible or only low-level resistant to nalidixic acid (MIC ≤32 mg/L).
Kaikki uuden fenotyypin kannat osoittivat matalaa fluorokinoloniresistenssiä (MIC ≥0.125 mg/L), mutta useat kannat olivat yllättäen aikaisempaa herkempiä nalidiksiinihapolle (MIC ≤32 mg/L).
These results indicate that although the <i>qnr</i> phenotype in <i>S.
Nämä tulokset osoittavat, että vaikka <i>S.
Thus, laboratories should examine both ciprofloxacin and nalidixic acid susceptibility.
Siksi laboratorioissa tulisi aina määrittää sekä siprofloksasiiniettä nalidiksiinihappoherkkyydet.
In 2003, a new quinolone resistance phenotype of <i>S.
Vuonna 2003 havaitsimme aivan uudentyyppisen resistenssifenotyypin salmonelloissa.
This phenomenon has a great significance in fluoroquinolone susceptibility testing, since previously all <i>Salmonella</i> strains that were susceptible to nalidixic acid, were considered to be susceptible to ciprofloxacin as well.
Ilmiöllä on suuri merkitys salmonellan antibioottiherkkyyksien määrittämisessä, sillä jos kanta on ollut nalidiksiinihapolle herkkä, sitä on pidetty herkkänä myös fluorokinoloneille.
A transformation assay revealed that the <i>qnr</i> plasmids were transferable and the novel phenotype reproducible <i>in vitro</i>.
Transformaatiolla osoitettiin <i>qnr</i>-plasmidien olevan siirtyviä ja uusi resistenssifenotyyppi saatiin ilmennettyä myös herkässä vastaanottajakannassa.
Along with the extensive use of fluoroquinolones both in humans and veterinary medicine, there has been a reduction in the fluoroquinolone susceptibility among the <i>Salmonella enterica</i> isolates.
Fluorokinolonien runsas käyttö niin ihmisillä kuin eläimilläkin on kuitenkin johtanut fluorokinoloniresistenttien salmonellakantojen lisääntymiseen.
No other plasmid-mediated quinolone resistance (PMQR) determinants were found and the isolates were also negative for all fluoroquinolone resistance causing mutations in the QRDR of the chromosomal <i>gyrA, gyrB</i> and <i>pare</i> genes.
Myöskään kromosomaalisten <i>gyrA, gyrB</i> ja <i>parE</i> -geenien QRDR-alueelta ei löydetty fluorokinoloniresistenssiä aiheuttavia mutaatioita.
enterica</i> isolates collected during 2003–2007 was determined and the epidemiology and resistance mechanisms of the non-classical quinolone resistance phenotype were investigated.
enterica</i> -kantojen fluorokinoloniresistenssiä sekä tutkittiin uuden salmonellafenotyypin epidemiologiaa ja resistenssimekanismeja.
The non-classical quinolone resistance phenotype was shown to be plasmid-mediated and all isolates belonging to this phenotype were <i>qnr</i>positive.
Uusi resistenssifenotyyppi on plasmidivälitteinen ja <i>qnr</i>-geenit olivat ainoa plasmidivälitteinen kinoloniresistenssimekanismi, joka kannoista löydettiin.
The results of this study show that reduced fluoroquinolone susceptibility among foreign <i>S.
Tutkimuksessa havaittiin, että matalaa fluorokinoloniresistenssiä osoittavien salmonellakantojen määrä vähenee.
enterica</i> isolates including those with reduced fluoroquinolone susceptibility, suggesting that it may be a useful alternative for the treatment of multiresistant <i>Salmonella</i> isolates.
Atsitromysiinin osoitettiin olevan herkkyysmääritysten mukaan tehokas salmonelloja kohtaan mukaanlukien matala-asteista fluorokinoloniresistenssiä ilmentävät bakteerikannat.
It has been estimated that elderly people today consume nearly 40% of all drugs.
Nykypäivänä vanhukset kuluttavat 40% kaikista lääkkeistä.
The proportion of total body water decreases and the relative fat percentage increases.
Veden määrä elimistössä laskee ja rasvan suhteellinen osuus lisääntyy.