natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Contrary to previous belief, flounders on the coast of Finland in the northern Baltic Sea were shown to be a mixed assemblage of this cryptic species pair.
Toisin kuin aiemmin uskottiin, Suomen rannikon kampelakanta osoitettiin koostuvan tämän lajinparin sekoituksesta, jossa kahden lajin suhteelliset osuudet ovat ajallisesti vaihdelleet.
The results are likely important for future management and conservation of these fishes in the changing environment of the Baltic Sea.
Tulokset ovat todennäköisesti tärkeitä Itämeren kampelakantojen kalastuksensäätelyssä sekä kantojen hoito- ja suojelutoimissa.
Genetics revealed well-defined genetic structure and evidence for far gone speciation among Baltic Sea flounders, leading to the recognition of two instead of one flounder species, one of which was recently described as the only endemic fish species known to the region.
Tulokset siis osoittivat, että Itämeressä elää yhden kampelalajin sijaan kaksi, joista toinen, niin kutsuttu Itämerenkampela, on Itämeren tähän mennessä ainoa kotoperäinen kalalaji.
The knowledge obtained has great value for how we understand and investigate stock composition and population dynamics of Baltic Sea flounders, and relates to issues of source-sink mechanisms, population connectivity, biological traits, resilience to exploitation and environmental change, among others.
Tämä väitöskirja antaa tärkeää paikallista tietoa kampelakannoista ja niiden vaihteluista, mutta myös yleisekologisesti kiinnostavaa ja laajemmin sovellettavissa olevaa tietoa marginaalipopulaation ekologiasta ja säätelymekanismeista.
Initiated by signs of drastic declines of once abundant flounders in the northern Baltic Sea, this thesis characterised/quantified these declines and studied their potential reasons.
Tämän väitöskirjatyön tavoitteena oli todentaa tämä käsitys ja selvittää vähentymisen taustalla olevat syyt, hyödyntäen eri lähestymistapoja sekä useita menetelmiä.
Population dynamics of flounders in the northern Baltic Sea : declines, cryptic species and environmental drivers
Kampeloita tavataan koko Itämeren alueella, lukuun ottamatta Suomenlahden itäosia sekä Pohjanlahden pohjoisosia.
Multiple approaches were used to describe population trends, reveal intricacies in stock structure, and assess links to key environmental drivers.
Kampelakantojen pienentymiseen on esitetty eri teorioita, mutta kokonaisvaltaista tutkimusta kampelan menestymiseen vaikuttavista tekijöistä ei tähän mennessä ole tehty pohjoisen Itämeren alueella.
Keywords: digital technology, differentiation, inclusion, learning difficulties, science
Asiasanat: digitaalinen teknologia, erilaiset oppijat, eriyttäminen, inkluusio, luonnontieteet
The EDR project took place during two years in a medium-sized primary school in the capital region of Finland, where inclusive education was employed as part of teacher collaboration.
Tutkimus toteutettiin kahden lukuvuoden aikana keskikokoisessa alakoulussa pääkaupunkiseudulla, jossa inklusiivista opetusta toteutettiin opettajayhteistyön keinoin.
The data was collected through video recordings of ideating sessions, questionnaires, students’ notes from the e-learning environment, the teacher’s memo and interviews; it was analysed via quantitative analysis of frequencies, qualitative content analysis and co-occurrence network analysis.
Tutkimuksen aineisto kerättiin ideointivideoilla, oppilaille suunnatuilla kyselyillä, oppilaiden muistiinpanoilla oppimisympäristöstä, tutkijaopettajan muistiinpanoilla sekä haastatteluaineistolla ja analysoitiin tilastollisten tunnuslukujen, laadullisen sisällön analyysin ja yhteistapausten verkostoanalyysin (co-occurrence network analysis) keinoin.
First, the digitally supported inclusive science learning supports a student’s personal learning through the differentiation of content, process and product through the use of multimodality.
Ensiksi digitaalisesti tuetussa inklusiivisessa luonnontieteiden opetuksessa oppilaiden henkilökohtaista oppimista tuetaan eriyttämällä opetusta sisällön, prosessin ja tuotoksen tasoilla hyödyntämällä multimodaalisuutta.
From inclusive practices to personal strategies : Teachers and students designing together digitally supported science learning
Inklusiivisista opetuskäytänteistä henkilökohtaisiin opiskelutapoihin : Oppilaat ja opettajat yhteiskehittämässä digitaalisesti tuettua luonnontieteiden opiskelua
The thesis is comprised of four publications that form a holistic picture of the possibilities of digital technology when considering the adaptation, use and benefits for the student both at the personal and group level.
Väitöskirja koostuu neljästä artikkelista, jotka muodostavat yhtenäisen kuvan digitaalisen teknologian käyttöönotosta, käytöstä ja hyödyistä niin yksilön kuin ryhmän tasoilla.
The thesis emphasises that a long-term co-designing project can both develop teaching practices and engage students to develop their personal learning, and hence, promote inclusive education at the grassroots level.
Tutkimus vahvistaa näkökulmaa siitä, että pitkäkestoisella yhteiskehittämisellä voidaan kehittää opettajan inkluusioon pyrkiviä opetuskäytänteitä ja sitouttaa oppilaat oman oppimisensa kehittämiseen sekä näin ollen edistää inkluusion toteutumista käytännön tasolla.
The EDR consisted of four macro-cycles, which intended to increase understanding of co-designing and implementing inclusive practices in science learning.
EDR-projekti rakentui neljästä iteratiivisesta makro-syklistä, joiden kautta pyrittiin lisäämään ymmärrystä inklusiivisten opetuskäytäntöjen kehittämisestä ja toteuttamisesta luonnontieteiden opetuksessa.
In light of the objective of inclusion, the teacher’s support during the process should aim at giving intensified support and structured guidance in collaborative activities where students require various competences.
Inkluusion kannalta keskeistä on, että opettaja tarjoaa intensiivistä tukea ja strukturoitua ohjausta ryhmätyöskentelytilanteissa, jossa oppilailta vaaditaan moninaisia taitoja.
Inclusive practices are characterised by process-oriented development that takes into account a student’s personal abilities and needs concerning both knowledge and competencies as well as the classroom context.
Inklusiivisille opetuskäytänteille on ominaista prosessimainen kehittyminen, jossa huomioidaan oppilaat, heidän tiedolliset ja taidolliset tarpeensa sekä luokkakonteksti.
As its theoretical contribution, this thesis weaves together the two frameworks of inclusive practices in science learning.
Teoreettisena kontribuutionaan tutkimus nivoo yhteen kaksi inklusiiviseen luonnontieteiden opetukseen liittyvää mallia.
The participating class (44 students; 10 students with learning difficulties [LD]) had two primary teachers and one special education teacher, the defender of this thesis.
EDR-projektiin osallistuvaa luokkaa (44 oppilasta, 10 erityisen tuen oppilastaa) ohjasi opettajatiimi, jonka muodostivat kaksi luokanopettajaa ja erityisluokanopettaja, väittelijä.
Second, such a long-term, reflective, co-designing project supports both the use of digital technology and the development of inclusive practices.
Toiseksi pitkäkestoinen reflektiivinen oppimisen yhteiskehittäminen tukee niin teknologian käyttöä kuin inkluusioon pyrkivien opetuskäytänteiden kehittymistä luokassa.
Inclusive practices aim to provide quality education and quality learning opportunities for all students.
Inkluusioon pyrkivien opetuskäytänteiden tavoitteena on tarjota luokan jokaiselle oppilaalle laadukasta opetusta.
Publication III describes the EDR project’s final macro-cycle, electricity project, in which students utilised personal strategies that were supported by the teacher through respectful grouping, differentiated learning tasks and a reflective discussion after lessons.
Kolmannessa artikkelissa puolestaan raportoitiin EDR-projektin viimeisen makro-syklin sähköprojekti, jossa hyödynnettiin EDR-projektin aikana opittuja taitoja, joita opettaja tuki ryhmittelyn, eriytettyjen tehtävien ja oppituntien jälkeen pidettyjen reflektiivisten keskustelujen avulla.
Since there are very few research-based models for inclusive practices, the longitudinal educational design research (EDR) project aimed to co-design digitally supported inclusive practices at the grassroots level with researchers, teachers and students.
Koska tutkimusperustaisia malleja inkluusiivisestä opetuksesta on varsin vähän, tutkimuksessa kehitettiin digitaalisella teknologialla tuettua inklusiivista opiskelua yhdessä tutkijoiden, opettajien ja oppilaiden kanssa educational design research:n (EDR) periaatteiden mukaisesti.
Differences between students’ digital competencies bring a new element to the classroom alongside academic knowledge, both of which affirm LD students’ social status in the classroom.
Oppilaiden digitaalisen teknologian käyttöön liittyvät osaamiserot tuovat luokkaan uuden osaamisen elementin akateemisen osaamisen rinnalle, joka vahvistaa erityisen tuen oppilaan sosiaalista asemaa luokassa.
LD students benefit from a process-oriented, comprehensive, structured and reflective use of technology in their learning.
Oppimisessaan tukea tarvitsevat oppilaat hyötyvät monipuolisesta, prosessinomaisesta, strukturoidusta ja reflektiivisestä teknologian mahdollistamasta opiskelusta.
The teacher employs a student’s personal strategies when preparing a collaborative learning project, especially at the levels of process and product.
Näitä oppilaan henkilökohtaisia opiskelutapoja opettaja hyödyntää yhteisöllisen oppimisen suunnittelussa prosessin ja tuotoksen tasoilla.
The main purpose of this doctoral thesis is to co-design and examine digitally supported inclusive practices in science learning.
Väitöstutkimuksen päätavoitteena on kehittää ja tutkia digitaalisella teknologialla tuettuja inkluusioon pyrkiviä opetuskäytänteitä luonnontieteiden opetuksessa.
In the second macro-cycle, students used the developed personal solutions and designed collaborative solutions while studying the following science-related themes: forest, human, motions and forces, and space.
Toisessa makro-syklissä inkluusioon pyrkiviä opetuskäytänteitä kehitettiin oppimisen ja yhteistoiminnallisen oppimisen tilanteissa, kun opiskeltiin ympäristöopin teemoja metsä, ihminen, liike ja energia sekä avaruus.
The first macro-cycle focused on exploring possibilities for using smartphone technology in a water project.
Ensimmäisessä makro-syklissä tutustuttiin käytettävään teknologiaan, älypuhelimiin, joita testattiin vesiprojektissa.
Finally, Publication IV evaluates the development and implementation of the inclusive practises throughout the EDR project from the perspective of the LD students.
Neljännessä artikkelissa arvioitiin inkluusioon pyrkivien opetuskäytänteiden kehittymistä ja toteutumista erityisen tuen oppilaan näkökulmasta koko EDR -projektin aikana.
Finally, the fourth macro-cycle focused on one science theme, electricity, where solutions were designed for collaborative learning and especially for active participation.
Viimeisessä, neljännessä makro-syklissä keskityttiin yhteen aiheeseen, sähköön, jossa syvennettiin kehitettyjä inklusiivisia käytänteitä erityisesti tukemalla oppilaiden aktiivista osallistumista yhteistoiminnallisessa projektissa.
Publication II discusses the benefits of using a smartphone in science learning from a student’s personal learning perspective, reflecting all four macro-cycles.
Toisessa artikkelissa muodostettiin ymmärrys älypuhelimen hyödyistä luonnontieteiden oppimisessa oppilaan oman oppimisen näkökulmasta.
Objectives: The objective of this thesis is to illustrate the advantages of Bayesian hierarchical models in housing price modeling.
Tässä tutkielmassa esitellään bayesläisten hierarkisten mallien käyttöä asuntojen hintojen mallintamiseen.
The results are also consistent with the existence of a submarket in central Helsinki where the price mechanism differs markedly from the rest of the Helsinki-Espoo-Vantaa region.
Tulokset viittaavat siihen, että hintamekanismi eroaa oleellisesti Helsingin keskustassa verrattuna muihin tutkittuihin alueisiin.
Model stacking is also used to produce an ensemble model.
Malleista tuotetaan myös yhdistelmämalli käyttäen n.k.
Four of the models are hierarchical such that the apartments’ neighborhoods are used as a grouping.
Neljässä mallissa on hierarkinen rakenne, joka perustuu myytyjen asuntojen kaupunginosiin.
The predictive distributions are also evaluated in terms of calibration and sharpness and using the logarithmic score with leave-one-out cross validation.
Lisäksi malleille lasketaan logaritmiset pisteet käyttäen leave-one-out ristiinvalidointia.
Additionally, the models tend to underpredict the prices of expensive apartments.
Mallit kärsivät kuitenkin huonosta kalibroinnista sekä siitä, että kalliiden asuntojen hintaennusteet ovat valtaosin liian alhaisia.
Results: The results from the models are broadly reasonable as, for the most part, the coefficients of the explanatory variables and the predictive distributions behave as expected.
Malleissa käytetyt selittävät muuttujat käyttäytyvät pääosin etukäteen odotetulla tavalla ja mallien ennusteet ovat järkeviä valtaosalle havainnoista.
Methods: Five Bayesian regression models are estimated for the housing prices.
Tutkielmassa estimoidaan yhteensä viisi robustia regressiomallia.
The R^2-statistics from the point predictions averaged from the predictive distributions are also presented.
Ennustejakaumista tuotetaan myös piste-estimaatit käyttäen otoskeskiarvoja.
The models use a robust Student’s t-distribution likelihood and are estimated with Hamiltonian Monte Carlo.
Malleissa käytetään Studentin t-jakaumaa likelihood-jakaumana, sillä aineistotarkastelut antavat viitteitä tietojen kirjausvirheistä.
Bayesian hierarchical models for housing prices in the Helsinki-Espoo-Vantaa region
Tutkielmassa käytetään aineistoa, jossa kuvataan tapahtuneita asuntokauppoja Helsingistä, Espoosta ja Vantaalta.
All the imaging studies and medical records were reviewed for relevant features in relation to aneurysms, complications and patient outcomes.
Kaikki kuvantamistutkimukset sekä potilastiedot analysoitiin aneurysmiin, hoitotuloksiin ja hoidon komplikaatioihin liittyvien olennaisten tietojen osalta.
In this retrospective study, we aimed to provide a comprehensive description of the anatomical features of giant aneurysms in the internal carotid artery (ICA).
Tässä retrospektiivisessä tutkimuksessa tavoitteemme oli seikkaperäisesti kuvailla sisemmän kaulavaltimon alueella sijainneiden jättianeurysmien anatomisia ominaisuuksia.
Major treatment-related complications are rare, but minor complications occur at a non-negligible rate.
Vakavat hoitoon liittyvät komplikaatiot olivat harvinaisia, mutta vähäisempiä tai ohittuvia oireita aiheuttaneita komplikaatioita todettiin useammin.
Complex intracranial aneurysms represent vascular lesions with attributes complicating their treatment.
Komplekseilla kallonsisäisillä aivovaltimopullistumilla eli aneurysmilla on ominaisuuksia, jotka tekevät aneurysmien hoidosta erityisen vaikeaa.
For the series of flow diversions, 62 patients with 76 ICA aneurysms were included from 2014 to 2019.
Kaikki tutkimukseen sisällytetyt potilaat olivat olleet hoidossa HUS Helsingin yliopistollisessa sairaalassa, ja potilastiedot haettiin sarjoittain aneurysmarekisteristä vuosien 1989 ja 2019 väliseltä ajalta.
Lately, flow diverters have taken over the treatment of many complex ICA aneurysms, but the best treatment strategy should be assessed on a case-by-case basis, taking into consideration the burden of complex features of these aneurysms.
Paras hoitomenetelmä tulisi valita tapauskohtaisesti ja punniten erilaisten aneurysman kompleksien ominaisuuksien aiheuttamaa kokonaishaastetta.
Due to their large size, giant aneurysms often present with cranial nerve dysfunctions.
Kokonsa takia jättianeurysmat voivat tulla diagnosoiduksi myös esimerkiksi viereisten hermorakenteiden toimintahäiriöitä aiheuttaessaan.
Giant intracranial aneurysms (GIA; ≥25 mm) are a rare subgroup of complex aneurysms with a particularly poor natural history.
Yhden alaryhmän muodostavat jättianeurysmat (≥25 mm), joilla on hoitamattomana erityisen korkea riski aiheuttaa aneurysmille tyypillinen hengenvaarallinen lukinkalvonalainen aivoverenvuoto.
Complex aneurysms are often difficult to approach directly, necessitating indirect treatment strategies.
Toisaalta kompleksien aneurysmien hoitamiseksi tarvitaan usein epäsuoria menetelmiä aneurysman sulkemiseksi verenkierrosta.
The ICA is the most common location for GIAs and patients often present with symptoms of mass effect.
Tutkimuksessamme totesimme, että sisempi kaulavaltimo on yleisin sijainti aivovaltimoiden jättianeurysmille ja tässä sijainnissa potilailla on usein aneurysman aiheuttamia aivohermo-oireita näkökyvyn häiriön muodossa.
We therefore analysed a case series of bypass surgery and flow diversion in relation to the execution and outcomes in different segments of the ICA.
Tämän takia analysoimme myös aivovaltimo-ohitusleikkausten sekä suonensisäisten virtausohjureiden (flow diverter) hoidolliset tulokset sisemmän kaulavaltimon aneurysmien osalta.
With flow diversion of the ICA aneurysms, 61% of aneurysms were occluded at 6-month follow-up and 69% at the latest follow-up.
Epäsuora kompleksien aneurysmien hoito aivovaltimo-ohitteilla tai virtausohjureilla on toteuttamiskelpoista ja suurin osa aneurysmista sulkeutui seurannan aikana, mutta parhaimmillaan vain noin puolessa tapauksista aivohermo-oireet lievittyivät.
In general, wall calcification and intraluminal thrombosis were more seldom diagnosed in ruptured than in unruptured GIAs.
Kaikkiaan kompleksit aneurysmat, kuten jättianeurysmat, ovat harvinaisia ja siten niistä julkaistut aiemmat sarjat ovat olleet pääasiallisesti pieniä.
Plants take up and metabolize Se in the same pathway as sulfur (S) because these elements have similar chemical and physical properties.
Kasvit ottavat ja metaboloivat seleeniä samalla reitillä kuin rikki (S), koska näillä alkuaineilla on samanlaiset kemialliset ja fysikaaliset ominaisuudet.
Selenium (Se) is an essential element in the nutrition of humans and animals due to its core function in important enzymes and as a component of some proteins.
Seleenillä (Se) on tärkeä rooli ihmisten ja eläinten ravitsemuksessa, sillä sen toimii tärkeissä entsyymeissä ja joidenkin proteiinien ainesosana.
Moreover, the recovery of fertilizer Se is low (5-35%) and most applied Se probably remains in soils.
Lannoite-Se saanto on alhainen (5-35 %) ja suurin osa lisätystä seleenistä jää todennäköisesti maaperään.
The aims of the present study were to identify the bottlenecks in the Se biofortification pathway and to assess the potential of Se-enriched plant residues in soil as Se sources for plants.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tunnistaa seleenin biofortifikaatioreitillä olevat pullonkaulat eri viljelykasveissa ja arvioida maaperään kertyneiden Se-rikastettujen kasvijäämien potentiaalia kasvien Se-lähteinä.
Eventually, SeMet was the most accumulated Se species (54 - 96%) in the seeds and meal.
Lisäksi havaittiin, että rapsin siemeniin Se-spesieksistä eniten kertyi SeMetia (54 - 96%).
In Finland, soils are naturally low in bioavailable Se, so some fertilizers have been amended since 1984 with selenate to counteract the negative impact of low Se intake on the health of humans and animals.
Sen vuoksi vuodesta 1984 lähtien joihinkin lannoitteisiin on lisätty selenaattia ehkäisemään seleenin puutosta ihmisillä ja eläimillä.
The bottlenecks in Se biofortification pathways are not fully understood, so further studies are needed to investigate these bottlenecks and the fate of applied Se in the agroecosystem.
Seleenin biofortifikaatioreittien pullonkauloja ei täysin tunneta, minkä vuoksi niiden selvittäminen on tärkeää.
At 14 days after treatment, the two most accumulated Se species in the leaves were selenate (64%) and SeMet (29%).
Lisäksi timotei-puna-apilaseoksessa Se-lannoitteiden saanto oli korkeampi (korkeimmillaan 64 % ensimmäisessä sadossa ja 19 % toisessa sadossa) verrattuna vehnään ja rapsiin.
In agronomic biofortification via Se fertilizer, plants play an important role in providing the food chain with Se. As compared with inorganic Se, organic Se compounds in plants are less toxic even at higher concentration in human and animal tissues.
Rapsilla sub-boreaalisessa agroekosysteemissä saadut tuloksemme osoittivat, että optimaalisissa ilmasto-olosuhteissa kasvit ottivat alle 50% levitetystä epäorgaanisesta seleenistä ja yli puolet jäi joko maaperään tai haihtui ilmakehään.
The homology of the amino acid sequences of the SMT enzyme in oilseed rape with B. oleracea and Astragalus, indicated its similarity with non-accumulator B. oleracea plants with dual HMT/SMT activity and this probably resulted in the transience of SeMSeCys accumulation.
Pitkäaikaiset maaperän epäorgaanisten ja orgaanisten Se-poolien seuranta-analyysit osoittivat, että selenaatilla rikastetun 160 kg ha-1 NPK-lannoitteen levittäminen suositellulla määrällä Suomessa ei johda seleenin kerääntymiseen maaperään.
Furthermore, other important crops (wheat and forage grasses) were studied to compare their efficiency (ratio of Se in harvested parts into its application) of Se fertilizer recovery and biofortification under field conditions.
Yleisesti voidaan päätellä, että Suomen agroekosysteemeissä epäorgaanisen Se: n käyttö suositellulla määrällä ja rehukasveilla ovat tehokkaimpia tapoja parantaa ihmisten (epäsuorasti) ja eläinten (suoraan) seleenin saantia.
Further study on the application of various Se forms (selenate and Se-enriched plant residues) illustrated that Se-enriched plant residues in the
Havaitsimme myös, että Se-rikastetut kasvien jäänteet eivät olleet tehokkaita Se-kierrätyksessä.
Six hours after Se treatment only 4% of Se accumulated in the leaves was in the labile form of SeMSeCys.
Vain pieni osa (14 %) seleenistä korjattiin sadon mukana ja loppu palautui maaperään kasvijäämiin sitoutuneena.
At low dosage, Se is a beneficial element for the growth and development of plants, especially under stress conditions.
Maan korkea vesipitoisuus voi aiheuttaa selenaatin huuhtoutumista tai sen pelkistymistä voimakkaammin pidättyvään muotoon.
An additional aim was to investigate the assimilation pathways of Se and its speciation in a biofortified oilseed rape crop.
Tulosten perusteella tunnistettiin Se-biofortifikaatioreitillä kaksi pullonkaulaa.
Selenium biofortification in crops and its cycling in the agroecosystem
Ensimmäinen on Se:n biologinen saatavuus maaperästä ja toinen sen rajoitettu siirtyminen siemeniin.
The additive treatments were untreated control (CON), formic acid (FA, 4 L t-1 fresh matter), mixtures of sodium nitrite and hexamethylenetetramine (NaHe), and sodium nitrite alone (SN).
Käytetyt säilöntäaineet olivat muurahaishappo (annostus 4 l/t tuoretta rehua), natriumnitriitin ja heksamiinin seokset, pelkkä natriumnitriitti sekä maitohappobakteerit.
The objectives of this research were to investigate the ensilability of legume bi-crops and the effect of additives on silage fermentation quality.
Kahdeksassa osakokeessa tutkittiin palkokasveja sisältävien seoskasvustojen säilöntäominaisuuksia ja erilaisten säilöntäaineiden vaikutusta rehun käymislaatuun.
Nitrite-based additives were more suitable than formic acid when ensiling legume bi-crops that are prone to clostridial contamination.
Nitriittipohjaiset säilöntäaineet ovat tehokkaampia kuin muurahaishappo (annostus 4 l/t) ja maitohappobakteerit, kun kasvusto on säilöttäessä altistunut Clostridium-kontaminaatiolle.
In conclusion, legume bi-crops are difficult to ensile due to low DM, high buffering capacity, low nitrate concentration and being prone to clostridial activity and butyric acid fermentation.
Säilöntään liittyy kuitenkin usein ongelmia, joita aiheuttavat palkokasvien epäedulliset säilöntäominaisuudet, suuri kosteuspitoisuus ja puskurikapasiteetti sekä pieni sokeri- ja nitraattipitoisuus.
Increasing hexamine concentration in a sodium nitrite solution showed no effect on clostridial activity compared to sodium nitrite alone.
Natriumnitriitin ja heksamiinin seokset sekä pelkkä natriumnitriitti estivät tehokkaimmin Clostridium-bakteereiden toiminnan.