natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the same time, however, the process of becoming a white nation inevitably meant complying with and reproducing racial hierarchies, rather than simply abolishing them.
Suomalaisten "valkaistuminen" ei kuitenkaan tarkoittanut yksinomaan vanhojen rodullisten luokitusten ja hierarkioiden kumoamista vaan myös erojen tekemistä ja juuri niiden valtahierarkioiden hyväksymistä ja hyväksikäyttöä, joiden nojalla suomalaisetkin saatettiin Euroopan keskuksen näkökulmasta esittää ei-aivan-valkoisina.
The Olympics were shadowed by a concern over Finnish women’s "undue friendliness" with the Olympic guests, and Armi Kuusela's world tour was cut short by her surprise marriage in Tokyo and subsequent emigration to the Philippines.
Mutta mitä merkitystä on sillä, että Armi Kuusela "katosi Kaukoitään" avioliittonsa myötä, ja myös Helsingin olympialaisia varjosti huoli "Suomen naisten suhtautumisesta miespuolisiin kisavieraihin"?
This study is an inquiry into the Helsinki Olympics and the public persona of Armi Kuusela from the point of view of transnational heterosexuality and the constitution of Finnish national identity.
Ylirajaisia suhteita : Helsingin olympialaiset, Armi Kuusela ja ylikansallinen historia
The analysis proceeds by way of contextual and intertextual readings of various sources.
Aineistojen intertekstuaalinen ja kontekstuaalinen luenta paikantaa olympialaiset ja Armi Kuuselan tarinan historiallisiin ja kulttuurisiin merkitysketjuihin.
Symptomatically, both events were marked by Finnish women’s sexual relationships with foreign men.
Millaisena olympialaisten ja Armi Kuuselan varaan rakentuva Suomi näyttäytyy, kun sitä tarkastellaan suomalaisten naisten ja ulkomaalaisten miesten välisten suhteiden näkökulmasta?
Part one, centering on the Olympics, involves a campaign mounted by certain women’s organizations before the Games in order to educate young women about the potential dangers of the forthcoming international event as well as magazine and newspaper articles published during and after the Games concerning the encounter between young Finnish women and foreign, especially "Southern," men.
Helsingin olympialaisten osalta tutkimuksen aineisto koostuu lehtikirjoituksista (pääkirjoituksia, uutisia, pakinoita, yleisönosastokirjoituksia) sekä Suomen Naisjärjestöjen Keskusliiton ja sen eräiden jäsenjärjestöjen olympialaisia varten organisoiman kampanjan arkistoaineistoista ja kampanjaan liittyneistä kahdesta elokuvasta.
In 1952 Helsinki hosted the Summer Olympic Games and Armi Kuusela, the current "Maiden of Finland", was at the same time crowned Miss Universe.
Helsingin olympialaiset ja Armi Kuusela on totuttu näkemään nykyaikaisen ja kansainvälisen Suomen airuina.
Methodologically the two main components of the study are intersectionality, defined here as a focus on the mutual histories and effects of discourses of gender, sexuality, race and nation; and transnational history as a way of exploring the ways that both nations and sexual subjects are embedded in global relations of power.
Näiden kysymysten avulla väitöstutkimus tarkastelee kansallisen ja kansainvälisen välistä rajanvetoa suhteessa sukupuolen, seksuaalisuuden ja "rodun" käsittämiseen.
Second, it claims that the national significance of both the Olympics and the persona of Armi Kuusela was due to the new points of comparison they both offered for national identity construction.
Ja miten olympialaiset ja Armi Kuuselan hahmo auttavat ymmärtämään tällaisten ylirajaisten suhteiden ja naisten seksuaalisuuden kansallisia merkityksiä?
The rhetoric of common good and particular interest is thus examined both in its consensual and theoretical contexts and in practical politics.
Yhteisen hyvän ja yksityisten intressien retoriikkaa tarkastellaan näin sekä konsensuaalisissa, teoreettisissa että käytännön poliittisissa konteksteissa.
Progress and common good in Swedish political language of the Age of Liberty
Edistys ja yhteinen hyvä vapaudenajan ruotsalaisessa poliittisessa kielessä
The progress of society was also presented as being linked to the progress of liberty, knowledge and wealth in a way that can be described as characteristic of the Age of Enlightenment but which also points at the appearance of early liberal thought.
Samaan aikaan yhteiskunnallinen edistys liitettiin vapauden, tiedon ja vaurauden kasvuun tavalla, jota voidaan luonnehtia tyypilliseksi valistukselle, mutta joka viittaa myös varhaisen liberalismin syntyyn.
This research shows that the modern Swedish word for progress (framsteg) was still only rarely used in the eighteenth century, while the notion of progress, growth and success existed in a variety of closely related terms and metaphorical expressions.
Väitöskirja osoittaa, että nykyistä ruotsin kielen edistystä tarkoittavaa sanaa (framsteg) käytettiin 1700-luvulla varsin harvoin, mutta käsitykset edistyksestä, kasvusta ja menestyksestä olivat silti voimakkaasti läsnä valikoimassa muita sanoja ja metaforisia ilmauksia.
This dissertation analyses the notions of progress and common good in Swedish political language during the Age of Liberty (1719 1772).
Tässä väitöskirjassa tarkastellaan käsityksiä edistyksestä ja yhteisestä hyvästä vapaudenajan (1719 1772) ruotsalaisessa poliittisessa kielessä.
The more traditional concept of common good (allmänna bästa) was used in several variants, some of which explicitly related to utility and interest.
Edistystä perinteisempi yhteisen hyvän käsite (allmänna bästa) oli laajassa käytössä useina eri sanavariantteina, joista jotkut liittyivät avoimesti hyötyyn ja intresseihin.
The combination of public utility and private interest in political discourse challenged traditional ideals of political morality, where virtue had been the fundament of common good.
Julkisen hyödyn ja yksityisten erillisetujen yhdistelmä haastoi perinteiset politiikan moraalia koskeneet käsitykset, joiden lähtökohta oli ollut hyveen asema yhteisen hyvän perustana.
Central political issues addressed include the extent of economic liberties, the question of freedom to print, the meaning of privilege, the position of particular estates or social groups and the economic interests of particular areas or persons.
Esille otettuihin poliittisiin kiistakysymyksiin kuuluvat taloudellisten vapauksien laajuus, painovapauskiistat, sääty- ja elinkeinoprivilegioiden yhteiskunnallinen merkitys, yksittäisten säätyjen ja muiden sosiaaliryhmien asema sekä yksittäisten alueiden tai henkilöiden taloudelliset erillisedut.
The method used is conceptual analysis, but this study is also a contribution to the history of political ideas and political culture, aiming at a broader understanding of how the bounds of political community were conceptualised and represented in eighteenth-century Sweden.
Teos on käsitehistoriallinen, mutta päämääränä on samalla ollut 1700-luvun Ruotsin poliittisen yhteisön ja sitä määrittäneiden rajojen laajempi ymmärtäminen.
The research is based on the official documents of the regime, such as the fundamental laws and the solemn speeches made at the opening and closing of the Diet, on normative or alternative descriptions of society such as history works and economic literature, and on practical political writings by the Diet and its members.
Niistä ensimmäisen muodostavat viralliset ja juhlavat hallinnolliset tekstit, kuten perustuslait ja säätyvaltiopäivien avajaisissa ja päättäjäisissä pidetyt juhlapuheet.
Geographical Information Systems were used to analyze the data.
Paikkatietojärjestelmiä käytettiin analyyseissa.
A visible villa served the social and political aspirations of the owner, whereas being in the villa created a sense of privacy.
Näkyvä villa vahvisti omistajansa sosiaalista ja poliittista asemaa, kun taas villassa oleskelu antoi tunteen yksityisyydestä.
Six aspects of location were examined: geology, soils, water resources, terrain, visibility/viewability and relationship to roads and habitation centers.
Tutkittavana oli kuusi paikan ominaisuutta: geologia, maaperä, vesi, maanpinnan muodot, näkyvyys sekä suhteet teihin ja asutuskeskuksiin.
Manuals of Roman agriculture give instructions on how to select a location for an estate.
Roomalaiset maatalousoppaat antavat ohjeita maatilan paikan valitsemiseen.
Locus Bonus : The Relationship of the Roman Villa to its Environment in the Vicinity of Rome
Locus Bonus : Roomalaisen villan suhde ympäristöönsä Roomaa ympäröivällä maaseudulla
The aim of this study is to examine the relationship of the Roman villa to its environment.
Tutkimuksen tavoitteena on analysoida roomalaisen villan suhdetta ympäristöönsä.
The materials used consist of archaeological settlement sites, literary and epigraphical evidence as well as environmental data.
Aineisto koostuu arkeologisista asuinpaikoista, antiikin kirjallisuudesta ja piirtokirjoituksista sekä ympäristöä käsittelevästä tiedosta.
The area has a very dense road network ensuring good connectivity from almost anywhere in the region.
Alueen tieverkko oli hyvin tiheä ja varmisti hyvät yhteydet joka puolelle.
The ideal location was based on centuries of practical experience and rationalized by the literary tradition.
Ihanteellisen paikan käsite perustui vuosisatojen käytännölliseen kokemukseen, joka kiteytettiin maatalousoppaiden ohjeisiin.
The ideal location was a moderate slope facing east or south in a healthy area and good neighborhood, near good water resources and fertile soils.
Ihanteellinen paikka oli loiva etelän- tai idänpuoleinen rinne terveellisellä alueella, hyvässä naapurustossa.
The research area is the surroundings of the city of Rome, a key area for the development of the villa.
Tutkimusalue sijaitsee Rooman ympäristössä, joka oli keskeinen alue villan kehityksen kannalta.
The villa was an important feature of the countryside intended both for agricultural production and for leisure.
Villa oli roomalaisen maaseutuelämän keskiössä sekä maatalouden että virkistäytymisen kannalta.
Geology was important for finding building materials and the large villas from the 2nd century BC onwards are close to sources of building stones.
Geologia oli merkittävä rakennusmateriaalien hankkimisen sekä rakennuksen vakauden kannalta ja suuret, 100-luvulla eKr. perustetut villat sijaitsevat usein lähellä rakennuskivien hankinta-alueita.
The best visibility/viewability, dense settlement and most burials by roads coincide, creating a good neighborhood.
Paras näkyvyys, tihein asutus sekä suurin määrä teiden varsille tehtyjä hautoja osuvat kaikki samalle alueelle, joka muodostaa keskeisen hyvän naapuruston.
A road or a navigable river or the sea was needed for transportation of produce.
Tie, purjehduskelpoinen joki tai meri tarvittiin tuotteiden kuljettamiseen ja maatilan tuli sijaita kaupungin tai kylän lähellä, jotta tuotteita voitiin myydä.
The locations featuring the most qualities cover nearly a quarter of the area and more than half of the settlement sites are located in them.
Yli puolet kaikista asuinpaikoista sijaitsee näillä alueilla.
The most popular villa resorts are located on the slopes visible from almost the entire Roman region.
Suosituimmat villa-alueet sijaitsivat suurimpaan osaan muuta Rooman aluetta näkyvillä rinteillä.
The sites include all settlement sites from the 7th century BC to 5th century AD to examine changes in the tradition of site selection.
Paikanvalinnan ajallisien muutosten hahmottamiseksi kaikki mahdolliset asuinpaikat 600-luvulta eKr. 400-luvulle jKr. otettiin huomioon.
A certain kind of terrain was sought over very long periods: a small spur or ridge shoulder facing preferably south with an open area in front of the site.
Tietyt maanpinnan muodot, etelänpuoleiset harjanteiden reunat ja niiltä ulkonevat niemekkeet, olivat suosittuja hyvin pitkän aikaa.
The area is rich in water, both rainfall and groundwater, and finding a water supply was fairly easy.
Maatila pyrittiin hankkimaan hyvältä viljelyalueelta jopa suurimman asutustiheyden aikana 1. vuosisadalla jKr. Veden saanti on alueella kohtuullisen helppoa, sillä sademäärä on melko korkea ja pohjavettä on saatavilla.
In the European academies, new empirical methods had lead to a need for direct observations on different phenomena and circumstances.
Aikakauden kiinnostusta muun muassa lapintutkimukseen selittää tiedeakatemioita innoittanut uusi empiirinen tiedonkäsitys, joka oli johtanut tarpeeseen kerätä suoria havaintoja eri ilmiöistä ja vaihtelevissa olosuhteissa.
In the eighteenth century, the birth of scientific societies in Europe created a new framework for scientific cooperation.
Niiden välille syntyneet yhteydenpidon verkostot loivat uuden perustan rajat ylittävälle yhteistyölle.
Through a new contextualist study of the contacts between the first scientific societies in Sweden and the most important science academy in Europe at the time, l Académie des Sciences in Paris, this dissertation aims to shed light on the role taken by the Swedish learned men in the new networks.
Tutkimus tarkastelee Ruotsin valtakunnan tiedeseurojen suhteita aikakauden tärkeään tiedekeskukseen, Pariisin l Académie des Sciences iin.
The effects of these developments are studied and explained in connection to the Montesquieuan climate theories and the emerging pre-romantic ideas of man and society.
Tutkimus tarkastelee tieteellisen toiminnan yhteyksiä pohjoisen muuttuvaan kuvaan, hyötyideologiaan ja esiromanttisten luontokäsitysten nousuun.
In the course of the eighteenth century, it is argued, the study of the northern phenomena and regions offered the Swedes an important field of speciality with regard to their foreign colleagues.
Pohjoisen erilaisuutta olikin aiemmin pyritty vähättelemään tarkoituksessa vakuuttaa ulkomaalaiset kollegat maan tieteellisestä potentiaalista.
Although historical studies have often underlined the economic, practical undertone of eighteenth-century Swedish science, participation in fashionable scientific pursuits had also become an important scene for representation.
1700-luvun Ruotsin tiedettä on usein kuvattu hyödyn ideologian valossa, eli keinona uuteen taloudelliseen nousuun suurvaltasotien jälkimainingeissa.
Whereas the idea of accumulating knowledge through cooperation was most manifest in joint astronomical projects, the idea of gathering and comparing data from differing places of observation appears also in other fields, from experimental philosophy to natural studies or medicine.
Pohjoinen luonto näyttäytyi luonnonlaboratoriona, joka tarjosi parhaat puitteet kylmän ilmiöiden tutkimiseen ja jossa monia yleisteorioita aina fysiikasta ihmistieteisiin voitiin havainnoida ja testata äärioloissa.
The image of the scientific North, as well as the Swedish strategies to polish the image of the North as a place for science, are analysed as seen from France.
Tiedettä Pohjantähden alla : Pohjoisen tutkimus ja Ruotsin tiedeseurojen suhteet Ranskaan 1700-luvulla
However, the views prevailing in Europe tied civilisation and learning closely to the sunnier, southern climates, which had lead to the difficulty of portraying Sweden as a learned country.
Ruotsin kannalta haasteita asettivat vallitsevat klassistiset ajattelumallit, joiden mukaan sivilisaation ja oppineisuuden nousu oli mahdollista vain etelän suotuisissa olosuhteissa.
An explanation is sought by analysing how information about northern phenomena was used in France.
Pian kuitenkin juuri pohjoisen ilmiöistä löydettiin erikoisala, jolla saatettiin varata paikka eurooppalaisissa tiedekeskusteluissa.
It seeks to show that the academy model was related to a new idea of specialisation in science.
Baconilaiseen malliin perustuvien akatemioiden verkostojen odotettiin mahdollistavan maailmanlaajuisen tiedonkeruun, samaan aikaan kun tiedemiehet alkoivat erikoistua työssään.
While sixteenth-century historians had preferred to put down the effects of the cold and claim a similarity of northern conditions to the others, the scientific exchange between Swedish and French researchers shows a new tendency to underline the difference of the North and its harsh climate.
Se tarjoaa perspektiivin myöhemminkin tiedemiehiämme innoittaneisiin erityisaloihin 1800-luvun halla- ja revontulitutkimuksesta 2000-luvun kylmälaboratorioihin.
My main objective, however, is to find ways in which the anachronisms and inauthenticities are overcome in a positive way.
Tutkimuksessani etsin tarkastelutapoja, joilla voidaan päästä eteenpäin aikaisempaa kulttuuriperintökeskustelua hallinneista aitouden ja epäaitouden kysymyksistä.
Combining the theoretical starting points of space and narrative , I am approaching the castle as if it were an evolving set of narratives, narrated in space but also through space.
Kartoitan prosesseja, joissa Turun linnasta on tullut ja tulee se, mikä se on nykypäivänä: rakennusmuistomerkki ja museo, mutta myös juhlapaikka ja kulttuurimatkailun kohde.
The Turku castle, founded c. 1300, has changed over the centuries from a medieval defensive structure into a Renaissance palace and from a derelict jailhouse in the late 19th century into a prime example of the Medieval built heritage in Finland.
Katson, että Turun linna on koko olemassaolonsa ajan ollut monumentaalista tilaa, mutta muistomerkki siitä kuitenkin tuli varsinaisesti vasta 1900-luvun puoleenväliin mennessä, avautumisen ja määrätietoisen restauroinnin tuloksena.
The narratives convey images of the past that may be contested by other images, and the power to narrate in the first place can be challenged and re-distributed.
Loistoa seurasi unohdus, jonka takaa muistaminen, monumentum , oli kaivettava esiin ja rakennettava uudestaan.
Today, it is first and foremost a monument to the Medieval and Renaissance heyday of the castle.
Muun muassa Keskiaikainen kuninkaansali rakennettiin uudelleen.
Second, I am approaching the numerous narrative aspects of the castle following Paul Ricoeur s analysis of narrative as a threefold mimetic process (Ricoeur 1990).
Jos Turun linnan rakennushistoriaa ajatellaan kronologisena kertomuksena, kronikka on jaettavissa neljään ajalliseen pääjaksoon: rakentumisen, raunioitumisen, unohduksen ja monumentaalistumisen aikaan.
What transpires is an inter-connected web of texts and spaces, tangible and intangible narratives.
Opastetuilla kierroksilla arkkitehtuurin aineellinen kerronta yhdistyy suulliseen kerrontaan.
The Turku Castle: Cultural Heritage as Narrative Space
Turun linnaa voidaan pitää aineellisen kulttuuriperinnön lippulaivana Suomessa.
From these two theoretical settings I have summoned the concept of narrative space.
Tässä erityisesti kerronnan tutkimuksen näkökulmien soveltaminen tilan tutkimiseen osoittautui hedelmälliseksi.
For the first time in the architectural history of the Turku castle, the Medieval, the Renaissance, the Modern, and the Present as architecturally constructed or reconstructed spaces can all be visited within the same hour.
Menneisyyteen katsotaan arkkitehtonisen nykytodellisuuden läpi, joka taas ilmentää käsityksiä siitä, mitä rakennuskompleksin 700-vuotisessa historiassa on pidetty erityisen arvokkaana ja mielenkiintoisena.
The life and work at the castle are based on expectations and understandings of the historical surroundings.
Kulttuuriperintö on aktiivisen toiminnan tulosta, sitä kootaan ja vaalitaan valikoiden.
It also becomes clear in all kinds of narratives, both visual (like the set of miniatures about the different stages of the construction of the castle) and textual (as during the guided tours).
Opastetut kierrokset tilan juonentamisen välineenä antavat myös mahdollisuuden valita menneisyydestä toisenlaisia tarinoita kerrottavaksi kuin kiveen on kirjoitettu.
Seeing e.g. the restoration teams of the mid-20th century and the present day tour guides as creative narrators, I am looking beyond the dilemma of the anachronistic spaces.
Oppaat tulkitsevat arkkitehtonista tilaa kävijöille ja luovat siltoja eri aikakausien välille.
First, I am studying the castle as space, described by Michel de Certeau as a practiced place (de Certeau 2002).
Hahmottelen tutkimuksessani linnarakennusta, joka restauroituna ja osin rekonstruoituna on itsessänkin eräänlainen kertomus menneisyydestä.
The analysis concentrates on Count Carl von Fersen (1716 1786) and his brother Count Axel von Fersen (1719 1794), their spouses and children.
Tutkimus keskittyy kreivi Carl von Ferseniin (1716 1786) ja hänen veljeensä kreivi Axel von Ferseniin (1719 1795) sekä heidän puolisoihinsa ja lapsiinsa.
The research is based upon the Fersen family s private archives, the Counts personal account books, probate inventories, letters and diaries.
Tutkimus perustuu Fersenien suvun yksityisarkistoihin, kreivien henkilökohtaisiin tilikirjoihin, perukirjoihin, kirjeisiin ja päiväkirjoihin.
Carl von Fersen was a courtier whilst Axel von Fersen was an officer and one of the leaders of the Francophile Hat party.
Carl von Fersen oli hovimies, Axel von Fersen oli puolestaan upseeri, valtiomies ja yksi ranskalaismielisen hattupuolueen johtohahmoista.
The Fersen family represents the leading political, economic and cultural elite in eighteenth-century Sweden.
Fersenit edustivat Ruotsin valtakunnan johtavaa poliittista, taloudellista ja yhteiskunnallista eliittiä 1700-luvulla.
Key words: nobility, Fersen, lifestyle, consumption, private finances, Sweden, eighteenth century
Asiasanat: aateli, Fersen, elämäntapa, kulutus, Ruotsi, 1700-luku
Central themes are inheritance, children s education, marriages and ladies preparing their trousseaux, the nobility ordering luxury goods from France, the consumption of Counts and Countesses before and after marrying and having children, the pleasures of a noble life as well as the criticism of luxury and sumptuousness.
Keskeisiä teemoja ovat perintö ja lasten kasvatus sekä avioliitot; aatelisnaisten kapiot, aatelin Ranskasta tilaamat ylellisyysesineet, kreivien ja kreivittärien kuluttaminen ennen ja jälkeen avioliiton solmimisen ja lasten syntymisen sekä aatelisen elämän nautinnot, samoin kuin laaja yleiseurooppalainen ylellisyyskritiikkikin.
His son, Axel von Fersen the younger, was in his time an officer and a favourite of Gustavus III, King of Sweden, as well as a favourite and trusted confidant of Marie-Antoinette, Queen of France.
Hänen poikansa Axel von Fersen nuoremmasta (1755 1810) tuli aikanaan upseeri sekä Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n suosikki ja Ranskan kuningattaren Marie-Antoinetten suosikki ja henkilökohtainen uskottu.
Consumption and the lifestyle of the high nobility in eighteenth-century Sweden
Kuluttaminen ja ylhäisaatelin elämäntapa 1700-luvun Ruotsissa
The study discusses the Fersens landed property and investments in ironworks and manufacturing, the indebtedness of the high nobility, high offices in civil administration, the militia and at court, as well as marriages as the foundations of noble wealth and power.
Työssä syvennytään Fersenien tuloihin eli maaomaisuuden, ruukkien ja manufaktuurien tuottoon, ylhäisaatelin velkaantumiseen, korkeisiin virkoihin hovissa, siviilihallinnossa ja armeijassa sekä avioliittoihin aatelisen vaurauden ja vallan perustana.
Consumption and the lifestyle of the high nobility in eighteenth-century Sweden This monograph is an analysis of the lifestyle, consumption and private finances of the Swedish high nobility during the eighteenth century (ca 1730 1795).
Teoksessa analysoidaan ylhäisaatelin elämäntapaa, kulutustottumuksia ja yksityistaloutta Ruotsissa 1700-luvulla (noin 1730 1795).
It analyses the Count von Fersens revenue and expenditure, their career options and personal expenses, their involvement in the building and decorating of palaces, and the servants in service of the Fersen family as well as the ideal nobleman and his consumption.
Analyysi kohdistuu Fersenien tuloihin ja menoihin, kreivien uramahdollisuuksiin ja henkilökohtaisiin menoihin, samoin kuin heidän rakennuttamiinsa ja sisustamiinsa linnoihin ja palatseihin sekä Fersenien palveluksessa olleisiin palvelijoihin.
It describes the lifestyle of one noble house, the House of Fersen.
Työ paneutuu yhden aatelissuvun, kreivillisen von Fersen -suvun, elämäntapaan.