natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since TG2 has a role in vascular biology, the possible effects of coeliac autoantibodies on angiogenesis were studied in vitro with vascular endothelial and mesenchymal cells.
Lisäksi tutkittiin keliakian autovasta-aineiden vaikutuksia angiogeneesiin ja endoteelisolujen toimintaan soluviljelyolosuhteissa.
However, collecting and analysing information alone is not enough; special attention has to be paid to presenting information intended for the general public in an easily understandable form.
Pelkkä tiedon kerääminen ja sen analysointi eivät vielä riitä, vaan erityistä huomioita on kiinnitettävä tiedon raportointiin helposti ymmärrettävässä muodossa.
It can be said that different kinds of challenges are encountered in collecting information from different stakeholders.
Voidaan kuitenkin todeta, että tiedon keräämiseen hoidon eri osapuolilta liittyy monenlaisia haasteita.
Out of 1,366 residents, over half could not be interviewed due to impaired functional ability.
Tutkimusjoukkoon kuuluneista asukkaista (N=1366) yli puolet ei pystynyt osallistumaan haastatteluun heikon toimintakykynsä vuoksi.
A questionnaire was sent to one significant other even if the resident himself or herself was not interviewed.
Kaikkien asukkaiden yhdelle läheiselle toimitettiin kyselylomake, vaikka asukasta itseään ei olisikaan voitu haastatella.
The data were collected through structured interviews with residents (n=489) and by means of a survey for significant others (n=794) and staff members (n=1,267) as part of the Stakes’ multidisciplinary research.
Aineisto on koottu asukkaiden strukturoiduilla haastatteluilla (n=489) sekä läheisille (n=794) ja omahoitajille (n=1267) suunnatuilla kyselyillä osana laajaa Stakesin monitieteistä tutkimuskokonaisuutta.
The greatest consistency was found in those sections where both respondents had assessed the quality of care according to the best response option (good).
Suurin yhtenevien arviointien osuus havaittiin niissä väittämissä, joissa molemmat vastaajista olivat arvioineet hoidon laadun parhaimman vastausvaihtoehdon (hyvä) mukaan.
On the other hand, at the level of cognition, there was no connection with any of the three quality dimensions.
Sitä vastoin asukkaan kognition tasolla ei ollut yhteyttä mitattuihin koetun laadun ulottuvuuksiin.
From the comprehensive Resident Assessment Instrument (RAI) scales on the units, four indicators were used to assess residents’ functional ability: physical, psychological, cognitive and social.
Yksiköissä tehdyistä asukkaiden RAI-kokonaisarvioinneista valittiin neljä mittaria kuvaamaan asukkaan toimintakyvyn fyysistä, kognitiivista, sosiaalista ja psyykkistä osa-aluetta.
Particular attention should be paid to giving cognitively impaired residents a voice.
Erityisesti huomiota on kiinnitettävä vaikeasti muistisairaiden asukkaiden oman ääneen kuuluviin saamiseen.
Further, the better the workforce support was assessed, the better the staff assessment of the quality of care provided in the unit.
Edelleen mitä paremmaksi työnjohdon tuki arvioitiin, sitä parempi oli myös henkilöstön arviointi asukkaiden hoidon laadusta yksikössä.
In the same context, it was observed that resident’s self-assessment had a positive relationship with assessments made by other respondent groups.
Samassa yhteydessä havaittiin, että asukkaan tekemällä itsearvioinnilla oli positiivinen yhteys läheisten ja omahoitajien arviointeihin.
Residents and different stakeholders must have access to up-to-date and research based evidence-based information about perceived quality of care provided by units to support decision-making.
Asukkailla ja eri sidosryhmillä on oltava mahdollisuus saada päätöksentekonsa tueksi ajantasaista ja tutkittua tietoa yksiköiden koetun hoidon laadusta.
At the same time, it is possible to obtain multiple perspectives on the quality of care provided to residents of units.
Samalla saadaan myös moninäkökulmaista tietoa yksiköiden asukkaiden hoidon laadusta.
The starting point for the research was to find a way to measure perceived quality of care of older residents in permanent 24-hour long-term care for older people.
Tutkimuksen lähtökohtana oli selvittää koetun hoidon laadun mittaamista iäkkäiden ympärivuorokautisessa pitkäaikaishoidossa.
The finding also shows that support measures from management, such as giving feedback and an opportunity to develop one’s own work were connected to the staff’s perception of the quality of care provided in the unit.
Tulokset osoittavat myös, että voimavaraistavilla työnjohdon tukitoimilla, kuten palautteen annolla ja mahdollisuudella kehittää omaa työtään, oli yhteys henkilöstön näkemykseen yksikön hoidon laadusta.
The data used were collected in 2002 in units providing 24-hour care in sheltered accommodation, residential care homes and on primary health centre wards.
Tutkimusaineistoina käytettiin vuonna 2002 koottua tietoa ympärivuorokautisen hoidon yksiköistä palvelutaloista, vanhainkodeista ja terveyskeskuksen vuodeosastoilta.
The staff assessments of quality of care in the unit were examined in the separate nursing staff survey (n=1,262).
Työntekijöiden näkemyksiä yksiköiden hoidon laadusta selvitettiin erillisellä henkilöstökyselyllä (n=1262).
Staff members evaluating the adequacy of staffing as excellent assessed the quality of care to be better.
Työntekijät, jotka arvioivat henkilöstön riittävyyden hyväksi tai erinomaiseksi, arvioivat myös hoidon laadun paremmaksi.
Social performance was the only area of functional ability where better functional ability of the resident had a statistically x significant relationship with more positive assessment of quality of care.
Sosiaalinen toimintakyky oli ainoa toimintakyvyn osa-alue, jossa asukkaan paremmalla toimintakyvyllä oli yhteys asukkaan paremmaksi arvioimaan hoidon laatuun.
Severe depressive symptoms of the resident and greater dependence in activities of daily living correlated with lower perceived and quality of care although there were differences between the respondent groups.
Asukkaan vakavat masennusoireet ja suurempi riippuvuus avusta päivittäisissä toiminnoissa olivat yhteydessä heikompaan asukkaiden kokemaan sekä läheisten ja omahoitajien havainnoimaan hoidon laatuun, vaikka näkökulmien välillä esiintyi myös eroja.
By developing data gathering methods suitable for older people with memory problems deficits and including residents with cognitive impairments in the surveys, it is possible to expand the population of people who evaluate their care.
Kehittämällä muistisairaille soveltuvia tiedonkeruumenetelmiä ja mahdollistamalla siten myös vaikeasti muistisairaiden osallistuminen hoidon laadun arviointiin voidaan laajentaa koetun hoidon laatua arvioivien asukkaiden joukkoa.
According to the results of the study, the proportion of resident-specific response pairs (resident- significant other, resident-named nurse, significant other-named nurse) showed a low level of consistency (kappa <0.2).
Tutkimuksen tulosten mukaan asukaskohtaisten vastaajaparien (asukas–läheinen, asukas–omahoitaja, läheinen–omahoitaja) hoidon laadun arviointien yhteneväisyys oli useimmissa väittämissä pääosin heikko (kappa < 0,2).
The focus was on consistency in assessments between residents, their significant others and named nurses and how residents’ functional ability relates to the assessments of the various stakeholders.
Tarkastelun kohteena oli asukkaan, hänen läheisensä ja omahoitajan arviointien yhteneväisyys asukkaan hoidon laadusta, sekä miten asukkaan toimintakyky on yhteydessä eri osapuolten arviointeihin.
However, looking at the cognition of the resident is separate from other functional capacity; the cognition of a resident was related to lower estimates of the quality of care of a resident as reported by family and staff.
Tarkasteltaessa kuitenkin asukkaan kognitiota erillään muusta toimintakyvystä kognition heikkeneminen oli yhteydessä alhaisempiin hoidon laadun arviointeihin sekä läheisten että omahoitajien raportoimana.
The relationship between the conditions prevailing in units conditions of care – support for work from management, staffing adequacy, and quality of care assessments by staff were also investigated.
Lisäksi selvitettiin hoidon edellytysten, eli esimieheltä saadun tuen sekä henkilöstön riittävyyden, yhteyttä henkilökunnan laatuarviointeihin.
According to this study the consistency of quality of care provided to residents in permanent long-term care units for older people among respondent groups differed according to stakeholder and resident’s functional ability.
Tutkimuksen tulosten mukaan ikääntyneen ympärivuorokautisessa hoidossa olevan asukkaan koetun hoidon laadun arviointien yhteneväisyys vastaajaryhmien välillä vaihteli sen mukaan, tarkasteltiinko laatua asukkaan, hänen läheisensä vai omahoitajan näkökulmasta, sekä sen mukaan, mikä on asukkaan toimintakyky.
For those unable to participate, proxy reports by family or staff are particularly important.
Läheisten ja henkilökunnan tekemät sijaisarvioinnit ovat erityisen tärkeitä, mikäli asukas ei itse pysty osallistumaan.
The residents’ named nurses were asked to complete an assessment questionnaire on quality of residents’ care.
Omahoitajan arvioinnin asukkaan hoidosta täytti omahoitaja tai muu asukkaan tunteva hoitaja.
According to it, emotions can be defined as three dimensions, which are valence (negative-positive), arousal (calm­highly aroused), and dominance (controlled­in control).
Tutkimuksessa käytettiin dimensionaalista viitekehystä, jossa tunnekokemukset määritellään seuraavilla ulottuvuuksilla: valenssi (negatiivinen-positiivinen), kiihtyneisyys (rauhallinen-kiihtynyt) ja hallitsevuus (ei hallitse-hallitsee tilanteen).
As a whole, the results suggest that pupil size variation and facial expressions can give the computer information about the user s affective responses, and they could be potential input signals for human-computer interaction in the future.
Kokonaisuutena väitöskirjan tulokset antoivat viitteitä siitä, että pupillin koon vaihtelut ja kasvonilmeet antavat tietoa käyttäjän affektiivisista reaktioista, ja niitä voidaan mahdollisesti käyttää menestyksekkäästi syötesignaaleina tulevaisuuden ihminen-tietokone vuorovaikutuksessa.
The results concerning pupil size variation showed generally that pupil size was bigger in response to positive and negative highly arousing stimuli, as compared to neutral stimuli.
Tutkimuksen tulokset osoittivat, että pupilliresponssin suuruudella on yhteys affektiiviseen kiihtyneisyyteen siten, että responssit negatiivisiin ja positiivisiin ärsykkeisiin näkyvät suurempana pupillin koon kasvuna verrattuna neutraaleihin responsseihin.
The first goal was to study, whether pupil size variation can be used in computer input to give the computer information about the user s affective responses.
Tavoitteena oli toisaalta tutkia, voidaanko tiettyjä fysiologisia mittasuureita, tässä tapauksessa pupillin koon vaihteluja ja kasvonilmeitä, käyttää tietokoneen syötteenä antamaan tietoa käyttäjän tunnepitoisista vasteista (responsseista).
In addition, the results suggest that the wording of synthetic speech interventions and messages can be effectively used in computer output to influence the user s affective physiological responses, behavior, and experienced valence.
Synteettisessa puheessa käytettävien erilaisten sanamuotojen avulla voidaan myös systemaattisesti vaikuttaa käyttäjien fysiologisiin vasteisiin, käyttäytymiseen ja tunnekokemuksiin.
The aim of this thesis was to study the possibilities of utilizing affective information in human-computer interaction.
Väitöstutkimuksen tavoitteena oli tutkia mahdollisuuksia käyttää tunnepitoista (affektiivista) informaatiota systemaattisesti hyväksi ihminen-tietokone vuorovaikutuksen laadun parantamisessa.
The best estimation accuracies, discriminating between positive and negative responses at the accuracy of over 80%, were obtained by measuring frowning activity, and a difference score of the activations of the two muscles, when the subjects watched emotionally arousing videos.
Pelkästään zygomaticus major (aktivoituu hymyillessä) ja corrugator supercilii (vetää kulmakarvat yhteen) -lihasten aktivaatiota mittaamalla päästiin yksinkertaisilla analyysimenetelmilläkin parhaimmillaan yli 80% tarkkuuteen positiivisten ja negatiivisten kokemusten erottelussa.
By varying the simulated proximity of a conversational agent, the users experienced affective dominance can also be influenced.
Lisäksi osoitettiin, että ihmisenkaltaisen hahmon näyttäminen simuloidusti eri etäisyyksillä käyttäjästä vaikuttaa merkitsevästi käyttäjän hallitsevuuden kokemuksiin.
The second goal was to study the effects of affective speech interventions to the user s subjective experiences, physiology, and behavior.
Toisaalta tavoitteena oli tutkia affektiivisen tiedon systeemattista käyttöä tietokoneen antamissa palautteissa: voidaanko synteettistä puhetta käyttäen ja ihmisenkaltaisen hahmon avulla vaikuttaa systemaattisesti käyttäjään kokemuksellisella, fysiologisella ja käyttäytymisen tasolla.
Third, we studied, whether experienced affective valence can be estimated reliably in real time by measuring the activations of the facial muscles associated with smiling and frowning.
Tulokset osoittivat myös, että tietokone voi automaattisesti analysoida reaaliajassa käyttäjän tunnekokemusten valenssia kasvonilmeiden perusteella suhteellisen hyvällä tarkkuudella.
The research indicates that as an approach outcomes-based commissioning is holistic (e.g. Leat & Setzler 2002) and it challenges the organization, its culture and leadership, but also its operational environment.
Tutkimus toi esille, että tulosperusteinen palvelujen järjestäminen on lähestymistapana holistinen (esim. Leat & Setzler 2002) ja se haastaa organisaatiota, sen kulttuuria ja johtamista, mutta myös toimintaympäristöään.
Commissioning of services means that the services can be produced by the public organization itself or in collaboration with other public actors or they can be purchased from outside providers.
Palvelujen järjestäminen merkitsee sitä, että palveluja voidaan tuottaa itse, yhdessä muiden julkisten toimijoiden kanssa tai ostaen niitä ulkoisilta tuottajilta.
This is a change of paradigm in service commissioning and it has had a notable effect on administration and leadership.
Kyseessä on palvelujen järjestämisen paradigman muutos, jolla on huomattava vaikutus hallintoon ja johtamiseen.
The study focused on the commissioning of services from outside service providers.
Tutkimus painottui palvelujen hankintaan ulkoisilta palveluntuottajilta.
The concept of public value became a meaningful part of the research and thus both the new public governance (NPG) and public value act as the background theories of the study.
Julkisen hyödyn käsite tuli merkitykselliseksi osaksi tutkimusta, ja siten sekä new public governance (NPG) että public value toimivat tutkimuksen taustateorioina.
Nevertheless, this requires know-how, involvement, resources − and with leadership the appliance of OBC can either be weakened or supported substantially.
Kuitenkin tämä vaatii osaamista, sitoutumista ja resursseja, ja johtamisella voidaan merkittävästi joko heikentää tai tukea tulosperusteisuuden soveltamista.
The vision of and desire for commissioning outcomes instead of outputs, such as calls or hours, has strengthened.
Näkemys siitä, ettei julkisella sektorilla haluta hankkia tai tuottaa vain suoritteita, kuten käyntejä tai tunteja, on vahvistunut.
Outcomes- based commissioning gained strength in Finland in the 2010s and it focuses on increasing the wellbeing of the citizens through different quarters of the society.
Tulosperusteinen palvelujen järjestäminen on vahvistunut Suomessa 2010-luvulla, ja se tavoittelee kansalaisten hyvinvoinnin lisäämistä yhteiskunnan eri tahojen avulla.
Outcomes-based commissioning can also be applied alongside the traditional way of purchasing services.
Tulosperusteisuutta voidaan myös hyödyntää rinnakkain perinteisemmän suoriteperusteisen palvelujen järjestämistavan rinnalla.
The target of the study was to examine the connections between the simultaneous phenomena, the strengthened governance thinking and outcomes-based commissioning.
Tutkimuksen tavoitteena oli löytää yhteyksiä samanaikaisille ilmiöille, vahvistuneelle hallinta-ajattelulle ja tulosperusteiselle palvelujen järjestämiselle.
As a process outcomes-based commissioning is burdensome.
Tulosperusteinen palvelujen hankinta on prosessina raskas.
Measuring, evaluation and partnership are in the center of outcomes-based commissioning.
Mittaaminen, arviointi ja kumppanuus ovat keskeisessä asemassa tulosperusteisessa palvelujen järjestämisessä.
In this study outcomes-based commissioning (OBC) was investigated concentrating on welfare services in the public sector, especially in municipalities.
Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin tulosperusteista palvelujen järjestämistä rajoittuen hyvinvointipalvelujen järjestämiseen julkisella, erityisesti kuntasektorilla.
OBC calls for a new kind of commissioning know-how, and into this discussion the research brought new information on applying outcomes-based commissioning, applicability of it and on the different elements of outcomes-based commissioning.
Tulosperusteinen palvelujen järjestäminen edellyttää uudenlaista järjestäjäosaamista, ja tähän keskusteluun tutkimus toi uutta tietoa tulosperusteisuuden soveltamisesta, soveltuvuudesta ja sen eri elementeistä.
Total success or successfulness, in other words, economy, efficiency, effectiveness and equity, is striven for in commissioning of services in order to meet the challenges of complex and changing operational environments, meagre resources and growing service needs.
Monimutkaisen ja muuttuvan toimintaympäristön, niukkojen resurssien ja kasvavien palvelutarpeiden haasteisiin vastaamiseksi tavoitellaan palvelujen järjestämisessä kokonaisonnistumista eli tuloksellisuutta, taloudellisuutta, tehokkuutta, vaikuttavuutta ja oikeudenmukaisuutta.
It is possible consciously to choose the NPG-connected outcomes-based commissioning as a mechanism of renewal instead of output-based commissioning which has its roots in new public management (NPM).
Uuteen julkiseen hallintaan kytkeytyvä tulosperusteinen palvelujen järjestäminen on mahdollista valita tietoisesti uudistamisen mekanismiksi uutta julkista johtamista heijastelevan suoriteperusteisen palvelujen järjestämisen sijasta.
The aim of the study was also to examine the interaction between the theory and practice, and therefore, in this research, a model of outcomes-based commissioning was built.
Tutkimuksen tavoitteena oli myös vuorovaikutus teorian ja käytännön välillä, ja siten tutkimuksessa rakennettiin tulosperusteisen palvelujen järjestämisen malli, jonka liimana ja mahdollistajana toimii yhteiskehittävä johtaminen.
Wellbeing-seeking has become an important part of commissioning services.
Hyvinvoinnin tavoittelu on noussut palvelujen järjestämisen keskiöön.
With outcomes-based commissioning, trust can be increased between the commissioner, producers and the service users and more inventive solutions are enabled compared to output-based commissioning.
Kyse on kokonaisvaltaisesta hankintastrategiasta, jolla vastataan muun muassa tietojohtamisen tarpeeseen, yhteiskehitetään ja -tuotetaan palveluja, lisätään luottamusta järjestäjän, tuottajien ja palvelunkäyttäjien välillä ja mahdollistetaan paremmin kekseliäät ratkaisut verrattuna suoriteperusteiseen hankintaan.
The size of cohorts varied from 884 to 6 005, depending on the research problem.
Tutkimusongelmasta riippuen kohorttien koot vaihtelivat 884:sta 6005:een, ja pisimmillään seuranta kesti vuoden 1999 loppuun.
Occupational noise, physical workload, shift work and metabolic syndrome: independent and joint effects on the risk of CHD
Melu, työn fyysinen rasittavuus ja vuorotyö sekä metabolinen oireyhtymä: erillis- ja yhteisvaikutukset sepelvaltimotaudin vaaraan
The research material consisted of industrial male workers who participated in the Helsinki Heart Study (HHS), primary prevention trial of a lipid-lowering drug, gem-fibrozil.
Aineisto koostui Helsinki Heart Study (HHS) -kolesterolilääketutkimukseen osallistuneista teollisuuden parissa työskennelleistä miehistä, jotka olivat tutkimuksen alkaessa 1980-luvun alkupuolella 40–55-vuotiaita.
The fourth objective was to study the joint effect of occupational exposures and the components of metabolic syndrome (MetS) – weight index, blood pressure, glu-cose levels, triglycerides and high-density lipoprotein cholesterol (HDL-C) – to the risk of CHD.
Metabolinen oireyhtymä määriteltiin painoindeksin, verenpaineen, triglyseridien, HDL-kolesterolin ja glukoosin avulla tutkimushenkilön lähtötason tiedoista.
Subjects with many exposures had an increased risk of coronary heart disease, but all joint effects were antagonistic.
Vaikka usealle tekijälle altistuneilla miehillä jotkin sepelvaltimotaudin riskisuhteet olivat suuria, yhteisvaikutukset olivat yleensä antagonistisia, eli yhteisvaikutus oli pienempi kuin yksittäisvaikutuksista olisi voinut päätellä.
If the baseline blood pressure was high (90/140 mmHg), the CHD risk adjusted for leisure-time physical activity and noise was 2.85 times higher compared to workers with light physical workload and low baseline blood pressure.
Jos MBO:n kriteerinä pidettiin korkeaa painoindeksiä, verenpainetta ja glukoosia, MBO-positiivisten iällä ja elintapamuuttujilla vakioitu riskisuhde raskaan työn kanssa oli korkeimmillaan 4,22 (2,18-8,19) ja melun kanssa 2,69 (1,42-5,07) verrattuna terveisiin altistumattomiin työntekijöihin.
When MetS was defined by high weight index, high blood pressure and glucose, the adjusted RR of subjects with MetS and heavy physical workload was 4.22 at its highest.
Yksittäisistä MBO:n osatekijöistä korkea glukoosi ja verenpaine yhdessä raskaan työn tai melun kanssa aiheuttivat korkeimmat sepelvaltimotaudin riskin kohoamiset.
These risk relations were compatible with the additive joint effect model.
Jotkin altistuskombinaatiot liittyivät jopa pienempään riskiin kuin oli yksittäisen altistuksen aiheuttama riski.
The risk estimates decreased as the follow-up proceeded, i.e. the risk caused by shift work was at its highest during the period of employment.
Vuorotyöhön liittyvä sairastumisen riski näyttäisi häviävän vuorotyön loputtua, kun taas melun ja raskaan työn vaikutukset seuraavat jonkun aikaa vielä eläköitymisen jälkeenkin.
For subjects who were exposed to both continuous and impulse noise, the relative risks (RR) of CHD – adjusted for age and life style fac-tors (smoking, alcohol consumption and leisure-time physical activity) – at the dif-ferent follow-ups were 1.21–1.42 compared to subjects who were not exposed to noise.
Kaikille kolmelle riskitekijälle altistuneen työntekijän iällä ja elintapamuuttujilla vakioitu suhteellinen riskisuhde oli neljän vuoden seurannassa 1,88 (95%:n lv: 1,07-3,31) ja 12 vuoden seurannassa 1,61 (1,18-2,19) verrattuna ko. riskitekijöille altistumattomiin.
In the 1999 follow-up the three-factor effect RR in the model adjusted for age and life style variables was 1.61 compared to the unexposed group.
Kun työperäisiä altistuksia oli samanaikaisesti kaksi, oli pisimmän seurantajakson iällä vakioitu sairastumisen riski kaikille eri altistuskombinaatioille noin 1,7-kertainen verrattuna altistumattomiin työntekijöihin.
The third objective was to evaluate the pathway from occupational exposures to blood pressure and further to the risk of CHD.
Raskasta työtä tekevien sepelvaltimotaudin riski näytti johtuvan korkeasta verenpaineesta, sillä matalapaineisilla raskas työ ei merkitsevästi riskiä nostanut.
Noise, physical workload (later workload) and shift work are nowadays common in the work places.
Melu, työn fyysinen rasittavuus ja vuorotyö sekä metabolinen oireyhtymä: erillis- ja yhteisvaikutukset sepelvaltimotaudin vaaraan Tämän väitöskirjatyön tarkoituksena oli arvioida työperäisen melun, työn fyysisen rasittavuuden (myöh.
By using the more traditional definition of MetS that includes any three components of the five above-mentioned, all joint effects of MetS and occupational exposures were antagonistic i.e. they di-minished each other.
Työperäisten altistusten haittoja on perinteisesti arvioitu yksitellen, vaikka usein työntekijät altistuvat monille tekijöille samanaikaisesti ts. usein mitään altistusta ei ole ilman toista.