natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Five different methods to improve them are proposed and tested experimentally in simulated environments.
Kaikkia esiteltyjä keinoja testattiin simuloidussa ympäristössä ja niitä verrattiin muihin yleisesti käytössä oleviin menetelmiin.
One proposed method tries to build a roadmap in such a way that it works well in changing environments where all obstacles are not known in advance.
Lisäksi yhdessä artikkelissa tarkastellaan menetelmää, jolla reittikartta voidaan rakentaa sellaiseksi, että se toimii hyvin myös muuttuvissa ympäristöissä.
Motion planning is a difficult problem and exact algorithms are rarely useful in practice.
Tarkat menetelmät sen ratkaisemiseksi ovat yleensä liian hitaita, jotta niitä olisi mielekästä käyttää.
Results from the experiments show that the suggested methods work well and can indeed lead to better planners.
Tulokset osoittavat, että reittikarttojen rakentamista on mahdollista parantaa merkittävästi väitöskirjassa esiteltyjen menetelmien avulla.
Therefore, many approximate algorithms have been proposed to solve it. One promising approach is to use probabilistic roadmap planners that work by constructing a roadmap for a robot.
Reitinsuunnittelun nopeuttaminen reittikarttamenetelmiä parantamalla Tutkimuksessa tarkastellaan reitinsuunnittelua, joka on erityisesti robotiikassa keskeinen ongelma.
Probabilistic roadmap planners can work remarkably well even in complex environments with robots that have many degrees of freedom but still there are cases where their performance can be poor.
Valmiin reittikartan käyttö on helppoa, mutta sellaisen rakentaminen voi kuitenkin usein olla hidasta ja hankalaa.
This thesis investigates these planners and tries to find ways to enhance their performance.
Ongelman ratkaisemiseksi on kuitenkin esitetty myös likimääräisiä menetelmiä, joiden avulla tehtävän ratkaiseminen onnistuu nopeammin.
This roadmap uses information from static obstacles and it contains simple, collision-free path segments that are combined together.
Reittikarttamenetelmien toiminta perustuu reittikarttaan, jota hyödyntämällä robotti voi turvallisesti kulkea törmäämättä esteisiin.
The problem originates from robotics where it is a fundamental part of autonomous robots.
Robotiikan lisäksi reitinsuunnittelulla on myös muita tärkeitä sovelluskohteita.
Moreover, two- and three-year survivals were highest in the high volume group.
Lisäksi todettiin, että kahden ja kolmen vuoden elossaolot olivat korkeimmat suuren leikkausmäärän ryhmässä.
The Effect of Operation Volume on the Management and Prognosis of Pancreatic Cancer Patients in Finland
Leikkausmäärän vaikutus haimasyöpäpotilaiden hoitoon ja ennusteeseen Suomessa
Pancreatic cancer (PC) is known for poor overall prognosis.
Haimasyöpä on tunnetusti huonoennusteinen syöpä.
The study showed that a high operation volume was associated with lower 30 and 90- day mortality and lower overall costs.
Tutkimuksessa todettiin, että korkeat leikkausmäärät johtivat matalampaan 30- ja 90 vuorokauden kuolleisuuteen ja kokonaishoitokustannuksiin.
As a conclusion, this study shows that management of PC differed across health care districts in Finland.
Johtopäätöksenä voidaan esittää, että haimasyövän hoidossa on eroja sairaanhoitopiirien välillä Suomessa.
The thesis comprises four retrospective studies based on national Finnish data.
Tutkimus koostui neljästä rekisteripohjaisesta retrospektiivisesta osatyöstä, joiden aineistot olivat valtakunnallisia.
The second part analyses the effect of operation volume on post- operative prognosis among PDAC patients operated on between 2002 and 2008.
Toinen osatyö käsitteli leikkausmäärän vaikutusta vuosina 2002 – 2008 leikattujen PDAC-potilaiden ennusteeseen.
Internationally it has been reported that a sufficient operation volume has a beneficial effect on the short- and long- term prognosis after surgery.
Kansainvälisissä tutkimuksissa on todettu, että riittävä leikkausvolyymi parantaa haimaleikkauksen jälkeistä ennustetta.
The third part comprises data on patients with PC diagnosed either in 2003 or in 2008.
Kolmas osatyö kuvasi vuonna 2003 tai 2008 diagnosoitujen haimasyöpäpotilaiden hoitolinjoja suhteessa sairaanhoitopiiriin, jossa diagnoosi on tehty.
The study shows that both 30- and 90-day mortalities were lowest in HVCs.
Tutkimus osoitti, että sekä 30 vuorokauden että 90 vuorokauden kuolleisuus oli matalammillaan, kun leikkausmäärä on suuri.
The results emphasize the benefits of high operation volume in planning and conducting the surgical care of PC patients.
Tulokset korostavat riittävän leikkausmäärän merkitystä kirurgisen hoidon suunnittelussa ja toteuttamisessa.
This thesis aimed to study the effect of operation volume on postoperative prognosis and quality of management of PC patients in Finland.
Tämän väitöskirjatyön tarkoitus oli tutkia leikkausmäärän vaikutusta haimasyöpäpotilaiden hoitolinjoihin ja ennusteeseen leikkauksen jälkeen Suomessa.
A high volume centre (HVC) was defined as a centre performing at least 20 pancreatoduodenectomies (PD) and total pancreatectomies (TP) per year.
Tutkimuksessa korkean leikkausmäärän rajana pidettiin 20 haiman ja pohjukaissuolen ja koko haiman poistoa vuosittain.
Moreover, pancreatic resections are associated with high mortality and morbidity rates.
(Ducreaux et al. 2015) Haimaleikkauksiin liittyy myös korkeaa kuolleisuutta ja sairastuvuutta.
The first part focuses on long-term survival after pancreatic resection among pancreatic ductal adenocarcinoma (PDAC) patients.
Ensimmäisessä osatyössä käsiteltiin vuosina 2000 - 2008 leikattujen haiman duktaalista denokarsinoomaa (PDAC) sairastavien potilaiden pitkäaikaisennustetta leikkauksen jälkeen.
Moreover, pancreatic resections performed in HVCs can result in lower overall treatment costs.
Lisäksi voidaan todeta, että riittävä leikkausmäärän voi alentaa kokonaishoidon kustannuksia haimasyöpäpotilailla.
These findings support the centralization of pancreatic resections to HVCs.
Tutkimustulokset puoltavat haimaresektioiden keskittämistä yksiköihin, joissa leikkausmäärä on suuri.
The study shows that more patients were selected for surgery in those health care districts having a high volume pancreatic centre.
Tutkimustulokset kertovat, että alueilla, joissa on korkean leikkausmäärän haimakeskus, suurempi osa haimasyöpäpotilaista päätyy leikkaushoitoon.
Pathological reports seemed more precise in centres with higher operation volumes.
Korkean leikkausmäärän yksiköissä myös patologian raportit vaikuttivat kattavimmilta.
The data comprise patients operated on between 2000 and 2008.
Aineisto käsitteli vuosina 2012 - 2014 tehtyjä haimaleikkauksia.
Surgery combined with oncologic therapy is currently the best way to improve five- year survival and only 15-20% (Ducreaux et al. 2015) of patients are candidates for surgery.
Tällä hetkellä kasvaimen poistoleikkaus yhdistettynä solunsalpaajahoitoihin on paras keino parantaa ennustetta merkittävästi.
The fouth part analyses the effect of operation volume on complications, prognosis and resource utilisation after a pancreatic resection during the first 90 days among patients undergoing pancreatic resection between 2012 and 2014.
Neljäs osatyö käsitteli leikkausmäärien vaikutusta haimaleikkausten jälkeiseen 90 vuorokauden ennusteeseen, komplikaatioihin ja kulutettuihin taloudellisiin voimavaroihin.
This dissertation discusses practices of public journalism in three Finnish newspapers: Helsingin Sanomat (national), Aamulehti (regional) and Itä-Häme (local).
Tutkimuksen kohteena on kolme erikokoista sanomalehteä: Helsingin Sanomat (valtakunnallinen), Aamulehti (maakunnallinen) ja Itä-Häme (paikallinen).
Qualitative content analysis of news stories and journalists' interviews has been utilized as a method of analysis.
Aineisto on analysoitu laadullisen tutkimuksen menetelmin.
Therefore, it draws from theories of the public sphere and professionalism.
Väitöskirjan teoreettisessa osassa määritellään kansalaisjournalismin käsitettä ja sen suhdetta professionaaliseen journalismiin sekä julkisuusteorioihin.
Participation has become a central notion in journalism.
Yleisön osallistumista käsitellään kansalaisjournalismin ajatuksen kautta.
The research contributes to our knowledge of public journalism in the Finnish national context but also comparatively to international forms of democracy-supporting journalism.
Väitöskirjan keskeinen tulos on, että kansalaisjournalismia on perusteltu demokraattisesta näkökulmasta mutta myös taloudellisin syin.
The results indicate that public journalism has invoked journalists in all the three newspapers to reflect on a variety of practices that range from newsroom management to concrete modes of journalistic work and from organization and execution of public events to participation of citizens in the journalistic process.
Tutkimuksen aineisto-osassa puolestaan tyypitellään lehtien erilaisia jutuntekokäytäntöjä ja osallistavia juttuelementtejä sekä analysoidaan, millaiseksi muutokseksi toimittajat ovat kokeneet kansalaisjournalismin omassa työssään.
The approach has been seen either as a reminder of what is good journalism, as a mental change or as a practical change for professional journalism.
Itä-Hämeessä kansalaisjournalismiin suhtauduttiin käytännöllisenä työtapojen muutoksena.
However, various participatory methods are and will be utilized and developed independently in the newsrooms.
Yleisön kommentteja, kuvia ja vinkkejä pyydetään ja hyödynnetään toimituksissa yhä enemmän.
The trend has been intensified due to the possibilities of online interaction, but collaboration with citizens has been part of journalism practices for quite some time, for example in public journalism initiatives.
Idean taustalla on demokratiaa tukeva ajatusmalli: osallistumalla journalismin tekemiseen ihmiset voivat tulla tietoisemmiksi omista vaikutusmahdollisuuksistaan ja tuoda julkiseen keskusteluun tavallisten ihmisten kokemuksia.
Public journalism has been appropriated to the mainstream newspapers in a way that addresses both the normative and the economic foundations of journalism.
Kansalaisjournalismilla tarkoitetaan sellaista ammattimaisesti tehtyä journalismia, jossa toimittajat tekevät juttuja yhteistyössä kansalaisten kanssa.
Public journalism is an American-based journalistic reform movement and an idea which aims at connecting the media more closely with its readers, and readers with public life.
Toimittajien mukaan kansalaisjournalismi näyttäytyi kevyehkönä muistutuksena siitä, miten journalismista voisi tehdä lukijoille ymmärrettävämpää.
For IADL and MMSE, the respective optimal thresholds predicting institutionalization were 5 (sensitivity 100%, specificity 38%) and 20 (sensitivity 83.5%, specificity 65%).
IADL ≤5 (sensitiivisyys 100%, spesifisyys 38%) ja MMSE ≤20 (sensitiivisyys 83,5%, spesifisyys 65%) osoittautuivat laitostumisen ennustetekijöiksi.
During one-year follow- up, a 22.7% mortality rate was observed.
Potilaiden yhden vuoden kuolleisuus oli 22,7 %.
The mortality rate is the highest during the first months after the injury.
Kuolleisuus on suurinta ensimmäisten kuukausien aikana lonk- kamurtumasta.
The effect of time to surgery on survival has been investigated comprehensively in observational trials using a threshold of 24–72 hours for surgical timing.
Leikkausviiveen vaikutusta kuolleisuuteen on tutkittu runsaasti käyttäen 24–72 tunnin aikarajoja.
The purpose of this dissertation was to enhance older hip fracture patients’ treatment by evaluating present treatment protocols according to scientific evidence and determining factors associated with need for assisted living arrangements, impaired mobility and poorer survival.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tarkoituksena oli edistää ikääntyneiden lonkkamurtumapotilaiden hoitoa vertaamalla tieteellistä näyttöä ja nykykäytäntöä, sekä selvittämällä tekijät, jotka vaikuttavat laitostumiseen, heikentyneeseen liikkumiskykyyn ja kuolleisuuteen.
Older hip fracture patients sustaining osteoporotic hip fracture are at increased risk of death several years afterwards.
Iäkkäiden lonkkamurtumapotilaiden kuolleisuusriski on koholla useita vuosia murtuman jälkeen.
Further, the change in residential location during between four and 12 months after hip fracture occurred in 11.3% of hip fracture patients.
Tutkimuksessa havaittiin myös, että 11,3% potilaista vaihtoi asumismuotoa 4 ja 12 kuukauden välillä murtumasta.
Further, increasing numbers of hip fracture patients had been treated by total hip arthroplasty (THA), while the use of internal fixation had become less common.
Lisäksi kokotekonivelen suosio lisääntyi huomattavasti ja murtuman sisäisen kiinnityksen käyttö väheni.
First, a register-based study containing 49,514 patients aged 50 or more who had been operated on for femoral neck fracture in Finland during the period 1998–2011 was analysed to ascertain the surgical interventions applied.
Ensimmäisessä osatyössä tutkittiin käytettyjen leikkausmenetelmien yleisyyttä vuosina 1998–2011 yhteensä 49 514 potilaalla, joilla oli todettu reisiluun- kaulan murtuma.
In conclusion, the proportion of uncemented HA for femoral neck fractures increased markedly in Finland between 2005 and 2011, which contradicted scientific evidence.
Vuosien 2005–2011 aikana sementittömän puolitekonivelen käyttö melkein kolminkertaistui vastoin tieteellistä näyttöä.
Finally, delay in hip fracture surgery for more than 12 hours after admission may represent significant factor associated with impaired 30-day survival among patients with severe systemic disease (ASA ≥3).
Viimeisen osatyön perusteella yli 12 tunnin leikkausviive saattaa moninkertaistaa kuolleisuusriskin ensimmäisen kuukauden aikana murtumasta potilailla, joilla on vakava yleissairaus (ASA-luokka ≥3).
In the second study we evaluated two common activities of daily living and cognitive screening instruments applied at the 4 to 6-month clinical control as prognostic indicators for institutionalization within one year after hip fracture and assessed the change in living arrangements during the first year after hip fracture.
Toisessa osatyössä tutkittiin kahden tavanomaisen toimintakyky- ja kognitiomittarien ennustearvoa 4–6 kuukauden kliinisessä kontrollissa laitostumiseen vuoden kohdalla lonkkamurtumasta.
The material for the clinical studies was obtained from a prospectively collected dataset of consecutive hip fracture patients aged 65 years and over admitted to and operated on at Seinäjoki Central Hospital.
Kliinisten tutkimusten materiaali koostuu Seinäjoen keskussairaalassa prospektiivisesti kerättyyn lonkkamurtuma-aineistoon, johon sisältyy kaikki 65 vuotta täyttäneet ensimmäisen lonkkamurtuman saaneet potilaat.
Institutionalized living arrangements at the time of injury were noted in 12.5% of the study population and the incidence of high-energy hip fracture was 6.1%.
Murtumahetkellä 12,5% potilaista asui laitoksessa, jossa on ympärivuorokautinen hoito.
After 4 to 6 months from hospital discharge, IADL and MMSE may represent valuable clinical tests to screen the need for institutionalized living arrangements at 1 year after hip fracture.
Lisäksi osoitettiin, että IADL ja MMSE ovat käyttökelpoisia työkaluja laitostumisen ennustamisessa 4–6 kuukauden kuluttua murtumasta.
In the fourth study, rapid surgery on hip fracture patients who have at least one severe disease (ASA ≥3, American Society of Anesthesiologists) was associated with lower short-term (30-day) and long-term (365- day) mortality.
Väitöskirjan neljännessä osatyössä tutkittiin leikkausviiveen vaikutusta niiden lonkkamurtumapotilaiden yhden kuukauden ja vuoden kuolleisuuteen, joilla oli vähintään yksi vakava systeeminen perussairaus (ASA ≥3).
Hemiarthroplasty procedure using the lateral approach will increase the need for ambulatory aids at one year after hip fracture compared to the posterior approach at one year, whereas the posterior approach increases the risk of hip dislocation.
Potilaat, jotka leikattiin käyttämällä postero- lateraalista eli "taka-avausta" tarvitsivat vähemmän liikkumisen apuvälineitä vuoden kuluttua leikkauksesta kuin potilaat, jotka leikattiin käyttämällä lateraalista avausta.
A comprehensive geriatric assessment was conducted 4–6 months after hip fracture.
Kaikki potilaat kutsuttiin geriatrian poliklinikalle kliiniseen kontrolliin 4–6 kuukauden kohdalla.
Differences in living arrangements, use of mobility aids, pain and mortality were examined in the third study, which indicated that a posterolateral approach predisposed to hip dislocation and a lateral approach led to increased use of mobility aids at one year after HA.
Väitöskirjan kolmannessa osatyössä vertailtiin leikkausavausten vaikutusta lonkka- murtumapotilaan liikkumiseen ja apuvälineiden käyttöön, kuolleisuuteen ja asumis- muotoon 1 vuoden kuluttua vammasta.
Only limited evidence is available on whether rapid surgery within 12 h of admission confers a survival benefit.
Sen sijaan lyhyemmän alle 12 tunnin leikkausviiveen vaikutusta ei ole kattavasti tutkittu.
Posterolateral and lateral approach are commonly used in HA depending on the surgeon’s preference.
Taka-avauksesta leikatut kuitenkin altistuivat herkemmin lonkan sijoiltaanmenolle.
The telephone interviews at one, four and 12 months included eliciting information from the person contacted (patient or proxy).
Lisäksi järjestettiin puhelinhaastattelu yhden, neljän ja 12 kuukauden kohdalla murtumasta.
There was no difference between groups in mobility level, pain in the operated hip and living arrangements one year postoperatively.
Liikkumisen määrässä, kivussa tai laitostumisessa ei havaittu tilastotieteellisesti merkitsevää eroa leikkausavausten välillä.
Data-oriented aspects determine what data are stored and how structural relationships among them are organized.
Dataorientoituneet piirteet määrittävät mitä tietoa tallennetaan ja kuinka tiedon rakenteelliset suhteet organisoidaan.
In addition to conventional extensional queries the study deals with intensional queries, extensional-intensional queries and relevance ranking of XML elements.
Konventinalisten ekstensionaalisen kyselyiden lisäksi tutkimuksessa käsitellään intensionaalisia kyselyjä, yhdistettyjä extensionaalis-intensionaalisia kyselyjä sekä XML-elementtien relevanssilajittelua.
In Next Generation Information Systems (NGISs) data-oriented, behavioral and deductive aspects of data are integrated with each other.
Seuraavan sukupolven tietojärjestelmissä (Next Generation Information systems; NGISs) tiedon dataorientoituneet, funktionaaliset ja deduktiiviset piirteet integroituvat toisiinsa.
In addition to data in the structured databases it is also often necessary to manipulate textual information in advanced applications.
Rakenteellisten tietokantojen lisäksi usein on välttämätöntä käsitellä sovelluksiin liittyvää tekstimuotoista informaatiota.
RDOOM is a concept-oriented modeling method intended to offer such modeling primitives in which application-specific concepts and structures can be embedded.
RDOOM on käsiteorientoitunut mallintamismenetelmä, joka on suunnattu tarjoamaan sellaisia mallintamisprimitiivejä, joihin sovellusspesifejä käsitteitä ja rakenteita voidaan upottaa.
Deductive aspects define derivation of new knowledge from the stored data.
Deduktiiviset piirteet määrittävät uutta tietämystä tallennetusta tiedosta.
From the viewpoint of the user, query formulation based on our approach resembles a combination of applications-specific concepts and structures and specification of conditions among them.
Käyttäjän näkökulmasta kyselyn muodostaminen muistuttaa sovellusspesifisten käsitteiden ja rakenteiden kombinointia sekä ehtojen antamista niiden välillä.
The is-a relationship, the part-of relationship and the association are three fundamental relationships among data in the real world.
Yleistyssuhde (is-a relationship), osa-kokonaisuussuhde (part-of relationship) ja assosiaatio ovat kolme perussuhdetta sovellusalueen mallintamisessa.
Therefore we propose that the textual information and its related manipulation should be included in NGISs.
Siksi tutkimuksessa ehdotetaan, että tekstimuotoinen informaatio ja siihen liittyvä käsittely pitäisi sisällyttää NGIS-järjestelmiin.
In the data-centric view XML elements are manipulated as in database queries, whereas in the document-centric view they are manipulated as in information retrieval.
Datakeskeisessä näkökulmassa XML- elementtejä käsitellään kuten tietokantakyseissä kun taas dokumenttikeskeisessä näkökulmassa niitä käsitellään tiedonhaun menetelmin.
In this study we develop and extend the RDOOM (Relational Object-Oriented Modeling) method for modeling all essential aspects in NGISs.
Tutkimuksessa kehitetään RDOOM-menetelmä (Relational Object-Oriented Modeling) mallintamaan kaikkia keskeisiä piirteitä NGIS-järjestelmissä.
Further we offer both the data-centric and document-centric view of XML.
Tutkimuksessa annetaan sekä datakeskeinen että dokumenttikeskeinen näkökulma XML:ään.
In this study we assume that textual documents are represented by XML.
Tutkimuksessa tekstidokumentit käsitellään XML-muodossa.
This study deals with these aspects and their integration from the modeling and related querying perspective of NGISs.
Tutkimuksessa käsitellään näitä piirteitä ja niiden integrointia tiedon mallintamisen ja kyselykielten näkökulmasta.
Therefore, in this study different aspects of data are considered on the basis of these relationships.
Tutkimuksessa tarkastellaan yllä mainittuja piirteitä näiden suhdetyyppien kannalta.
Behavioral aspects are associated with calculations (functionalities) of stored data.
Funktionaaliset piirteet liittyvät tallennetun tiedon laskennalliseen käsittelyyn.
This affords the possibility of also utilizing the information in XML documents in the specification of the behavioral and deductive aspects of data.
Tämä mahdollistaa tekstimuotoisen informaation hyödyntämisen spesifioitaessa funktionaalisia ja deduktiivisia primitiivejä.
Inferior turbinate enlargement is one of the main causes of chronic nasal obstruction.
Nenän alakuorikoiden liikakasvu on yksi yleisimmistä kroonisen nenän tukkoisuuden aiheuttajista.
A total of 104 inferior turbinate enlargement patients were consecutively blinded and randomized into placebo, radiofrequency ablation (RFA), diode laser or microdebrider-assisted turbinoplasty (MAIT) groups in a ratio of 1:2:2:2.
Yhteensä 104 potilasta sokkoutettiin ja satunnaistettiin suhteessa 1:2:2:2 neljään eri ryhmään, jotka olivat lumetoimenpide, radiotaajuushoito (RFA), diodilaserhoito ja imuleikkuriavusteinen turbinoplastia (MAIT).
From the above-mentioned findings, we conclude that 1) the placebo effect has a large role in the overall reduction in the severity of nasal obstruction in inferior turbinate surgery.
Väitöskirjan yhteenvetona todetaan: 1) Lumevaikutuksella on suuri rooli alakuorikkokirurgian jälkeisessä nenän tukkoisuusoireen paranemisessa.
2) Patients with inferior turbinate enlargement have more symptoms related to ETD than healthy controls.
2) Alakuorikoiden liikakasvusta kärsivillä potilailla on enemmän korvatorven toimintahäiriön oireita kuin terveillä verrokeilla.
The relationship between Eustachian tube dysfunction (ETD) and inferior turbinate enlargement or inferior turbinate surgery has never been studied before.
Korvatorven toimintahäiriön ja alakuorikoiden liikakasvun tai alakuorikkokirurgian välistä yhteyttä ei ole aiemmin tutkittu.
For the first time, we evaluated the relationship between inferior turbinate enlargement and ETD-related symptoms using the Eustachian Tube Dysfunction Questionnaire (ETDQ-7) as an assessment method.
Alakuorikoiden liikakasvun ja korvatorven toimintahäiriön suhdetta arvioitiin tutkimuksessa ensimmäistä kertaa käyttäen korvatorven toimintahäiriökyselyä (ETDQ-7).
This thesis deals with inferior turbinate enlargement and its surgical treatment paying attention to all the above-mentioned aspects.
Tämä väitöskirja keskittyy käsittelemään alakuorikkojen liikakasvua ja sen kirurgisia hoitomenetelmiä pyrkien täydentämään aiempaa tutkimustietoa asiasta.
Only three of the previous studies of inferior turbinate surgery have been placebo-controlled and, based on them, the placebo effect seems have a role in the results of the surgery.
Alakuorikkokirurgiaa on tähän mennessä tutkittu kolmessa lumekontrolloidussa tutkimuksessa ja niiden perusteella lumeella on vaikutusta kirurgian tuloksiin.