natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In conclusion, this study resulted in increased knowledge on the CLN8 and CLN10 disease pathogenesis and on the cellular functions of the affected proteins.
Yhteenvetona, väitöskirjatyön tuloksena saatiin lisää tietoa NCL-tautien aiheuttamasta aivopatologiasta ja siihen vaikuttavista tekijöistä.
This phenotype could be utilized to study the genetic pathways of cathD in a hypothesis-based modifier screen using Drosophila genetics and histological techniques.
Jo ennen mikroglian aktivaatiota muutoksia nähtiin oligodendrosyyteissä, jotka muodostavat hermosolujen viejähaarakkeita ympäröivän myeliinitupen.
Subsequent analyses showed a persistent defect in the galactolipid synthesis by the UDP-galactose:ceramide galactosyltransferase enzyme.
Synnynnäisen NCL-taudin, CLN10:n taustalla ovat katepsiini D (CTSD) geenin virheet.
This suggests that the visual areas of the brain are spared even with diminished or absent input from the retina.
Jatkotutkimukset ovat tarpeen, kun selvitetään, onko tulehdusreaktion aktivoituminen haitallista vai hyödyllistä.
Since skeletal muscle is among the major metabolic organs in the body, a better understanding of the molecular pathways regulating metabolic responses in muscle will help to develop novel strategies to improve glucose and lipid metabolism.
Koska poikkijuovainen luurankolihas on yksi keskeisimmistä aineenvaihduntaa säätelevistä kudoksista, lihaksen aineenvaihduntaa säätelevien molekylääristen reittien tarkempi tuntemus saattaa auttaa kehittämään uusia hoitomuotoja tehostamaan glukoosi- ja rasva-aineenvaihduntaa.
Insulin resistance is characterized by a blunted biological response to insulin, and it is the hallmark of obesity and type 2 diabetes.
Insuliiniresistenssillä tarkoitetaan heikentynyttä biologista vastetta insuliinille ja se on keskeinen patofysiologinen ilmiö lihavuudessa ja tyypin 2 diabeteksessa.
Insulin sensitizing drug rosiglitazone did not affect glucose transport or proximal insulin signaling events in intact human muscle strips, but it transiently activated AMPK-signaling pathway.
Insuliiniherkistäjänä toimiva lääke, rosiglitatsoni, ei vaikuttanut glukoosin soluunottoon tai insuliinin signaalikuljetukseen eristetyissä lihassäikeissä, mutta se aktivoi energia-aineenvaihdunnassa keskeisen viestinviejän, AMP-aktivoidun proteiinikinaasin, signaalireitin.
Moreover, resveratrol increased ER stress and directly inhibited AMPK activity.
Resveratroli lisäsi endoplastisen kalvoston stressiä, ja esti suoraan AMP-aktivoidun proteiinikinaasin aktiivisuutta.
Palmitate impaired glucose metabolism and increased ER stress in primary human myotubes and also in intact skeletal muscle strips from overweight, but not lean men.
Palmitaatti heikensi glukoosiaineenvaihduntaa ja lisäsi endoplastisen kalvoston stressiä viljellyissä lihassoluissa ja myös eristetyissä lihassäikeissä.
Here, two different models of human skeletal muscle, intact skeletal muscle strips and primary human myotubes, were used to study acute regulation of metabolism.
Tässä väitöskirjatyössä on käytetty kahta erilaista mallia tutkia ihmisen lihaskudoksen aineenvaihduntaa laboratorio-olosuhteissa: eristettyjä lihassäikeitä sekä primaareja lihassoluviljelmiä.
Thus, the role of ER stress in the pathogenesis of fatty acid induced insulin resistance and T2D warrants further studies.
Endoplastisen kalvoston stressivasteen merkitys tyydyttyneen rasvan aiheuttamassa insuliiniresistenssissä ja tyypin 2 diabeteksessa on tärkeä jatkotutkimuksen aihe.
Globular adiponectin modestly increased glucose transport in type 2 diabetic, but not in nondiabetic muscle strips, without any effects on proximal insulin signaling.
Adiponektiini, joka on rasvakudoksen erittämä insuliiniherkistävä hormoni, lisäsi glukoosin soluunottoa tyypin 2 diabetesta potevilta miehiltä eristetyissä lihassäikeissä.
In the 17th century medicine this idea was not self-evident.
Tämä ei ollut itsestään selvää 1600-luvun lääketieteellisessä ajattelussa.
In this dissertation the above-mentioned view is expanded.
Väitöskirjassa laajennetaan tätä näkemystä.
Greatrakes caused a huge stir by touching the King s Evil (scrofula) and he seemed to be able to heal numerous other diseases as well.
Greatrakes aiheutti kohua hoitamalla King s Eviliä eli scrofuloosia (risatauti) ja hänellä vaikutti olevan kyky parantaa myös lukuisia muita tauteja.
Doctor Thomas Willis s (1621-75) life, research and clinical work was an excellent example of the medical and religious scene in the 17th century.
Lääkäri Thomas Willisin (1621-75) elämä, tutkimus ja kliininen työ ovat erinomainen esimerkki 1600-luvun lääketieteellisen ja uskonnollisen maailman tyypillisistä piirteistä.
According to Willis, doctors would improve their professional skills by considering the human anatomy and physiology, and their relation with health and disease as comprehensively as possible in particular cases.
Willisin mukaan lääkäri kehittäisi parhaiten ammattitaitoaan käsittelemällä ihmisen anatomiaa ja fysiologiaa sekä niiden suhdetta sairauteen ja terveyteen mahdollisimman kokonaisvaltaisesta näkökulmasta ja tilannekohtaisesti valikoiden.
Willis s theories about human physiology were used to explain the activities of Valentine Greatrakes (1628-83), the so-called miracle healer.
Willisin fysiologisia teorioita käytettiin selittämään ihmeparantajaksi kutsutun Valentine Greatrakesin (1628-83) toiminnan laatua ja syitä.
In the dissertation the post-Restauration English medicine and the closely related natural philosophical and theological questions are considered.
Väitöskirjassa käsitellään Englannin restauraatiokauden lääketiedettä sekä siihen liittyneitä uskonnollisia ja luonnonfilosofisia kysymyksiä.
Willis s working methods marked a turning point in the nascent cooperation of theoretical and therapeutical sectors of medicine.
Willisin työskentelytavalla olikin merkitystä lääketieteen teoreettisten ja terapeuttisten osa-alueiden orastavalle yhteistyölle.
This case indicates that even though the relationship between theology and medicine was close, it was of primary importance to maintain the line of demarcation between religion and science.
Greatrakesin tapaus osoittaa myös sen, kuinka uskonnon ja lääketieteen läheisestä suhteesta huolimatta luonnonfilosofit ja teologit katsoivat tieteen ja uskonnon välisen rajalinjan säilyttämisen olevan oleellista.
Doctors, theologians and natural philosophers followed with interest his ministrations because every possibly effective way of healing, including the workings of uneducated laymen, should be submitted to the assessment of the learned medical community and the Virtuosi of the Royal Society.
Parantajan työskentely kiinnosti ajan oppineita, sillä jokainen mahdollisesti tehokas parantamisen tapa, myös maallikoiden toiminta, tuli alistaa oppineen lääketieteellisen yhteisön arvioitavaksi.
In this dissertation it is demonstrated that the questions about the character of Protestant belief in miracles and the practical medical issues associated with miraculous healings were the most noticeable element.
Väitöskirjassa osoitetaan, että käydyssä keskustelussa vahvimpina elementteinä olivat sekä protestanttisen ihmeuskon luonne että ihmeellisiin parantumisiin liittyneet käytännön lääketieteelliset kysymykset.
He had been considered to be the rationalizer of the medicine and functions and dysfunctions of human mind.
Willisin on katsottu rationalisoineen lääketiedettä ja somatisoineen mielen toimintoja ja niiden häiriöitä.
In the previous studies Greatrakes had played only a supporting role in the middle of ideological and theological controversies.
Greatrakesiin liittynyt aikaisempi tutkimus on asettanut parantajan osaksi muiden toimijoiden ideologisia ja teologisia ristiriitoja.
Historians of medicine have noted his anatomical discoveries of the brain and nerves and established his position in the medical revolution of the era mainly in the context of modern biomedicine and neurology.
Hänen elämäntyötään on tulkittu aikaisemmin lääketieteen vallankumouksen raameissa sekä modernin biolääketieteen ja neurologian näkökulmista.
Willis s theories about the nature and human soul as well as his ideas about the functional meaning of the nervous system were also suitable for the Anglican church.
Willisin teoriat sielun olemuksesta ja keskushermoston toiminnallisesta merkityksestä soveltuivat aiheen arkuudesta huolimatta järjen käyttöä painottavan anglikaanisen kirkon tarpeisiin restauraatiokauden epävarmassa uskonnollisessa ja poliittisessa tilanteessa.
Willis s theories had a wider field of application than only the sphere of medicine.
Hänen ideoillaan oli omaa tieteenalaansa laveampi käyttökenttä.
The background to the awakened interest in his workings according to earlier interpretation was the fear of social and religious disorder.
Taustalla on nähty pelko restauraatiokauden hauraan sosiaalisen järjestyksen järkkymisestä.
Data was collected in May 2011 from Kilpisjärvi, northernmost Finland.
Aineisto kerättiin heinäkuussa 2011 Kilpisjärveltä, Luoteis-Lapista.
Crowberry is included in the best fit model for 14 out of 17 species.
Variksenmarja on mukana 14 lajin parhaassa mallissa 17:stä lajista.
Therefore understanding their effects and mechanisms is important in predicting how this vegetation will respond to changing climate.
Niiden vaikutusten ja mekanismien tunteminen on tärkeää muuttuvassa ilmastossa.
Positive interactions (e.g. facilitation) may expand species niches and enhance growth and reproduction.
Positiiviset interaktiot (mm. fasilitaatio) laajentavat lajien levinneisyyksiä ja edesauttavat lajien kasvua ja lisääntymistä.
These results show that the roles of crowberry and biotic interactions in arctic-alpine vegetation are important.
Tulokset osoittavat, että bioottisten interaktioiden merkitys arktis-alpiinisessa kasvillisuudessa ovat tärkeitä.
Interactions of the crowberry and one of the environmental variables are included to the models 19 times.
Variksenmarjan ja toisen ympäristömuuttujan interaktio on mukana 19 kertaa.
Negative interactions (e.g. competition, allelopathy) can interfere with growth and reproduction, even out competing some species from their niches.
Negatiiviset interaktiot (mm. kilpailu ja allelopatia) taas häiritsevät muiden lajien kasvua ja lisääntymistä ja jopa häätävät lajeja niiden esiintymisalueilta.
hermaphroditum) effect on arctic-alpine species' sexual reproduction under different environmental stress levels.
hermaphroditum) vaikutusta muiden lajien lisääntymiskelpoisuudelle ympäristöstressin vaihdellessa.
The effect of crowberry was positive for four species and negative for ten species based on the modeling results.
Variksenmarjan vaikutus on mallinnustulosten perusteella positiivinen neljälle lajille ja negatiivinen kymmenelle.
Negative and positive interactions co-occur, but research has shown that positive interactions are generally more common and important than negative ones in harsh environments.
Negatiiviset ja positiiviset interaktiot vaikuttavat lajien välillä samanaikaisesti, mutta tutkimuksissa on havaittu korkean ympäristöstressin alueilla positiivisten vuorovaikutuksen olevan negatiivisia voimakkaampia.
The theory of change of net-interaction from negative to positive along an environmental gradient is called the stress gradient hypothesis (=SGH).
Teoriaa kasvien välisen nettointeraktion suunnan muuttumisesta negatiivisesta positiiviseksi ympäristögradientilla kutsutaan stressigradienttihypoteesiksi (=SGH).Tässä työssä tarkastellaan pohjanvariksenmarjan (Empetrum nigrum ssp.
Plant-plant interactions, i.e. biotic interactions, shape plant communities and the vegetation's succession along abiotic environmental factors.
Kasvien väliset vuorovaikutukset eli bioottiset interaktiot muokkaavat ympäristötekijöiden ohella tietylle alueelle kehittyvää kasvillisuutta.
Crowberry is a dominant species in low-nutrient, acidic arctic-alpine ecosystems.
Variksenmarja on heikkoravinteisten ja happamien alueiden dominoivampia lajeja arktis-alpiinisissa ympäristöissä.
Spatial autocorrelation was accounted for by repeating analyses using generalized estimation equation models (GEE), which explicitly account for the spatial structure of data.
Spatiaalisen autokorrelaation mahdollisuus huomioitiin vertaamalla tuloksia GEE- (Generalised estimation equations) menetelmällä saatuihin vastaaviin tuloksiin.
According to these results, crowberry has dominant role in arctic-alpine plant communities.
Tulosten perusteella variksenmarjalla on varsin dominoiva rooli arktis-alpiinisessa ympäristössä.
Its competitive ability is based on allelopathic characteristics and a forming of dense mats.
Sen kilpailukyky perustuu sen allelopatisiin ominaisuuksiin, mattomaiseen kasvutapaan ja kelpaamattomuuteen kasvinsyöjien ravinnoksi.
The species facilitative characteristics include providing shelter from the wind and maintaining an ericoidmycorrhiza community.
Sen fasilitoivia ominaisuuksia ovat mm. hyvä tuulensietokyky ja erikoidmykorritsayhdyskunnan ylläpito.
17 species were included to the research based on the abundance of their flowers and berries in the research area.
Lajit valittiin niiden kukkimisen ja marjomisen yleisyyden perusteella.
Generalized linear models (=GLM) were run for all species to identify the best model for predicting fitness (as selected by the AIC-criterion).
Kunkin lajin kelpoisuutta parhaiten mallintava malli valittiin AIC-mallinvalintamenettelyllä.
No species traits were consistently related to the outcome of interaction between crowberry and environmental variable, although crowberry effects on dwarf shrub species appeared to be more commonly positive than on other growthforms.
Lajien piirteistä ei löytynyt yksiselitteistä selitystä interaktion suunnalle, mutta tulosten perusteella variksenmarja vaikuttaa positiivisesti yleisimmin muihin varpukasveihin.
In this research environmental stress is represented by geomorphological disturbance and soil moisture, with the interactions between crowberry and other species are examined as the relationship between crowberry cover and the fitness measures (e.g. abundance of flowers or fruits) of study species.
Aineisto koostuu 960 neliömetrin ruudusta, joista on laskettu kukkivien tai marjovien lajien kukat ja marjat, arvioitu variksenmarjan ja muiden lajien peitto ja geomorfologisen häiriön osuus sekä mitattu maaperän kosteus.
The species effect on sexual reproduction of other plant species is commonly negative, but the effect can change to positive along environmental stress gradients, supporting the SGH.
Se vaikuttaa lajien kelpoisuuteen yleisesti negatiivisesti, mutta vaikutus muuttuu usein positiiviseksi lajin ankaraksi kokemassa ympäristössä tukien SGH:a. Variksenmarjan negatiivinen vaikutus liittyy luultavasti allelopatisiin ominaisuuksiin ja mattomaiseen kasvutapaan.
Dwarf shrubs may interact positively with crowberry because of sharing the same mycorrhiza type, while more generally species may benefit from crowberry due to its provisioning of shelter from the wind and increased soil moisture.
Varpukasvien positiiviseen ragointiin voi olla syynä samanlainen kasvumuoto tai symbioosin muodostaminen saman mykorritsatyypin kanssa.
Explanation for the variation in the effects of crowberry is tried to find from the traits of the study species.
Variksenmarjan vaikutuksen ja vaikutuksen suunnan muuttumisen lisäksi tarkastellaan lajien piirteitä mahdollisina interaktion suunnan selittäjinä.
In ten of these cases the interactions agreed with the predictions of the SGH (i.e. effect of crowberry became less negative with increasing abiotic stress).
Kymmenessä tapauksessa interaktion suunnan muuttuminen ympäristögradientilla tukee stressigradienttihypoteesia.
The reason for crowberry having a facilitative affect under disturbed conditions might be an indirect effect of disturbance decreasing crowberry's allelopathic effects.
Fasilitointi taas erikoidmykorritsayhdyskunnan ylläpitoon, tuulen suojan tarjoamiseen ja maaperän kosteuttamiseen, sekä välillisesti allelopatisten mekanismien heikentymiseen geomorfologisen häiriön ollessa suurta.
In the general adult population in Helsinki, the prevalance of BHR was 21%, and for BHRms 6% .
Helsinkiläisillä aikuisilla BHR:n esiintyvyys oli 21 % ja BHRms:n 6 %.
Incidence rate of allergic rhinoconjunctivitis (ARC) was 16.8/1000/year.
Allergisen nuhan (ARC) ilmaantuvuus oli 16,8/1 000 ihmistä kohti vuodessa.
ARC doubled the risk for incident asthma.
ARC kaksinkertaisti astman ilmaantuvuuden.
Bronchial Hyperresponsiveness and its Risk Factors in Finnish Adult Population
Keuhkoputkien supistumisherkkyyden esiintyvyys ja sen riskitekijät suomalaisessa aikuisväestössä
Living on countryside or in a farm during the first 5 years of life decreased the risk for incident ARC.
Maatilalla eläminen alle viisivuotiaana vähensi merkitsevästi ARC:n ilmaantuvuutta.
In a longitudinal setting, our results suggested that asthma incidence in Finland has leveled on a plateau.
Tutkimuksen mukaan voidaan todeta, ettei astman ilmaantuvuus Suomessa ole enää lisääntynyt.
In the 11 years follow up, the asthma incidence rate was 3.7/1000/ year.
Vuosina 1996 1997 todettiin 157 uutta astmaa, mikä vastasi vuotuista ilmaantuvuutta 3,7/1 000 ihmistä kohti.
The association between FENO and BHR was dependent on smoking habits.
BHR:n ja FENO:n yhteyteen vaikutti tupakointi.
Findings of this thesis suggest that quantitative assessment of BHR by different cut off levels provides a tool for characterization of phenotypes of airway disorders in epidemiological studies.
Kvantitatiivinen BHR:n vaikeuden määritys soveltuu hengitystiesairauksien epidemiologiseen tutkimukseen.
The highest cumulative dose for methacholine was 2.6 mg, and the highest non-cumulative dose for histamine was 1.6 mg. Histamine PD15FEV1 ≤0.4 mg (BHRms) and ≤1.6 mg (BHR) served a cut-off points in the logistic regression analysis.
BHR:n vaikeusasteen raja-arvoina käytettiin PD15FEV1 ≤ 0,4 mg (BHRms, vaikea ja kohtalainen) ja ≤ 1,6 mg (lievä).
The aim of the study was to assess the prevalence of bronchial hyperresponsiveness (BHR) in the Finnish adult general population, its determinants and risk factors.
Väitöskirjassa määritettiin keuhkoputkien supistumisherkkyyden (BHR) esiintyminen ja riskitekijöitä suomalaisilla aikuisilla.
Body mass index (BMI) did not associate with BHR.
Lihavuus (BMI yli 30) ei lisännyt riskiä.
Smoking and BHR were dose-dependently associated, and the young age of starting to smoke and exposure to environmental tobacco smoke (ETS), constituted on BHR.
Tupakointi oli merkittävä itsenäinen riskitekijä, jonka yhteys BHR:n riippui annoksesta (tupakkavuodet vs. PD15FEV1).
Incident adult asthma in Helsinki over the 11 years follow up was investigated.
FinEsS-III:ssa astman ilmaantuvuus määritettiin 11 vuoden seurannasta.
Provocative doses (PD15FEV1 and PD20FEV1) for histamine and methacholine were assessed.
Suomessa yleisimpien mittausmenetelmien, histamiini- ja metakoliinialtistuksen, yhteensopivuus arvioitiin (PD15 FEV1 vs. PD20FEV1).
Respiratory symptoms, asthma or wheezing in the early childhood (<5) and female gender were associated with BHR, as did MEF50 < 63% predicted.
Alentunut keuhkojen toimintakyky (FEV1, MEF50) ja keuhkoputkien ahtauma suurensivat riskiä 5 - 14-kertaiseksi BHR:n vaikeuden mukaan.
The follow up study of incident asthma and respiratory symptoms in 2007 included 4302 of those, who had originally (n=6062) taken part in the FinEsS-Helsinki postal survey in 1996.
Tutkimuksiin kutsuttiin satunnaistetusti 1 200 vuoden 1996 kyselyyn osallistuneesta 6 062 henkilöstä, ja puolelle heistä tehtiin histamiinikoe.
For the BHR comparison study 79 subjects were included in Kemi, Finland, whereas 292 randomly selected subjects (26-66 years) were included for the Helsinki BHR-study.
FinEsS-II:ssa 2001 - 2003 BHR määritettiin satunnaistetuista helsinkiläisistä aikuisista histamiinialtistuskokeella.
The association of active and passive smoking with BHR severity was studied in detail.
Mielenkiinnon aihe oli selvittää tupakoinnille ja tupakansavulle altistumisen yhteyttä BHR:n vaikeuteen.
BHR tests with metacholine and histamine tests showed a good agreement in classifying severity of BHR in a population with no previous diagnosis of asthma or chronic bronchitis (weighted kappa 0.64; CI 95% 0.46-0.82).
Tutkittavat (n=79) oli valittu postikyselyyn (FinEsS-I) osallistuneista niin, ettei heillä ollut lääkärin toteamaa astmaa eikä kroonista keuhkoputkitulehdusta.
In Helsinki, following the interview, skin prick tests, spirometry, and fractional exhaled nitric oxide (FENO) measurement, the BHR test with histamine was assessed.
Atopia ei suurentanut riskiä, mutta moniherkistyminen testeissä ≥ 6 allergeenille lisäsi sitä, samoin atopia yhdessä hengitystieahtauman kanssa.
In addition, it addresses differential diagnosis and complications.
Lisäksi tutkittiin erotusdiagnostiikkaa ja komplikaatioita.
Parotitis-related complications are rare.
Komplikaatiot ovat harvinaisia.
Parotid abscesses are multi-bacterial infections with intravenous antibiotic therapy being the cornerstone of treatment.
Korvasylkirauhasen paiseet ovat usean bakteerin aiheuttamia infektioita, joiden hoidon perusta on suonensisäinen antibioottilääkitys.
The serine protease inhibitor Kazal-type 1 (SPINK-1) genotype was tested in 88 parotitis patients, since mutation of this gene disposes to pancreatitis, and salivary glands bear some resemblance to the pancreas in function.
Seriiniproteaasin estäjä Kazal tyyppi 1:n (SPINK-1) genotyyppi testattiin 88 lapselta, koska tiedetään, että tämän geenin mutaatiot altistavat haimatulehduksille.
In conclusion, according to this study juvenile parotitis has a frequency close to 1%, it has a tendency to recur, and in most cases the overall condition of the child is good during the infection.
Tämän tutkimuksen perusteella lasten korvasylkirauhastulehdukset ovat luultua yleisempiä, niillä on taipumus uusiutua, ja lapsen yleistila on tulehduksen aikana yleensä hyvä.
Osteomyelitis of the head and neck region is rare, but important in differential diagnosis of children with recurrent parotid symptoms.
Pään ja kaulan alueen luutulehdus on harvinainen, mutta tärkeä erotusdiagnostinen vaihtoehto.
Another group of 133 children was collected retrospectively with the clinical picture of their disease reported, as well.
Toinen tutkimusryhmä koostui 133 retrospektiivisesti kerätystä lapsesta, joiden taudinkuva ja hoito rekisteröitiin.
Before the vaccination era, mumps was the commonest cause of childhood parotitis.
Ennen kattavia kansallisia rokotuksia sikotauti oli yleinen ja tavallisin korvasylkirauhastulehduksen aiheuttaja.
The aim of the present study was to assess the epidemiology, etiology, clinical picture, and outcome for pediatric parotitis at present.
Tämän väitöskirjatyön tarkoituksena oli selvittää lasten korvasylkirauhastulehdusten epidemiologiaa, etiologiaa, taudin kuvaa ja hoitoa.
It is assumed that other viruses in addition to mumps virus are capable of causing similar symptoms.
Sikotautiviruksen lisäksi myös muut virukset voivat aiheuttaa korvasylkirauhastulehduksen.
Nowadays acute pediatric parotitis is rare, and the causative agent(s) are not fully known.
Nykyään lasten korvasylkirauhastulehdukset ovat harvinaisia eikä kaikkia taudinaiheuttajia tunneta.
Abscesses related to parotitis are rare.
Korvasylkirauhastulehduksiin liittyvät komplikaatiot ovat harvinaisia.
Heredity similar to pancreatitis could not be shown, since no difference emerged in SPINK-1 genotype in children with parotitis compared to controls.
Tässä tutkimuksessa ei pystytty osoittamaan korvasylkirauhastulehduksissa samanlaista SPINK-1 genotyyppiin liittyvää perinnöllisyyttä kuin haimatulehduksissa.
The etiology and pathophysiology of this juvenile recurrent parotid inflammation are other aspects currently not completely understood.
Myöskään toistuvan korvasylkirauhastulehduksen etiologiaa tai patofysiologiaa ei tällä hetkellä tunneta tarkasti.