natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Main interests were the institutionalized and ideologist discourses that are used to construct social and educational equality in the curriculum.
Mielenkiinnon kohteina olivat ne institutionalisoituneet ja ideologisoituneet diskurssit, joiden avulla konstruoidaan sosiaalista ja koulutuksen tasa-arvoa opetussuunnitelmatekstissä.
Additionally, objectives of social and educational equality are studied as practices in society.
Lisäksi sosiaalisen ja koulutuksen tasa-arvon tavoitteita tarkastellaan yhteiskunnallisina käytänteinä.
The curriculum is seen as a political document, whereupon its objectives are studied from an ideological point of view.
Opetussuunnitelmaa tulkitaan poliittisena dokumenttina, jolloin sen tavoitteiden lähtökohtia tulkitaan ideologiselta kannalta.
This aims for taking notice on curriculum's functional forms.
Tämän on tarkoitus kiinnittää huomio opetussuunnitelman toiminnallisiin lähtökohtiin.
Scenarios of Equality : Ideological Formation of Equality in the National Core Curriculum
Tasa-arvon mahdolliset maailmat : Tasa-arvoisuuden ideologinen rakentuminen valtakunnallisessa opetussuunnitelmassa
The curriculum forms discourses where their legitimation is formed by the presumption of equality as an achieved state of things.
Opetussuunnitelmassa rakentuu diskursseja, joiden legitimaatio perustuu oletukselle tasa-arvosta saavutettuna asiaintilana.
Concept of equality that remains somewhat undefined leads to fragmentation which in turn pushes more towards inequality rather than equality due to the ambiguous nature of the interpretation.
Opetussuunnitelman tasa-arvon ja yhdenvertaisuuden käsitteiden määrittelemättömyys johtaa niiden pirstaloitumiseen, jolloin käsitteiden monimerkityksellisyys uhkaa ennemminkin tuottaa erojen rakentumisen kulttuuria kuin yhdenvertaisuutta.
Equality politics is analyzed from the perspectives of values as well as societal structures.
Tasa-arvopolitiikkaa analysoidaan sekä yhteiskunnallisten että arvolähtökohtien näkökulmasta.
The objective of the study is to understand the prevalent conception of social and educational equality in National Core Curriculum for Basic Education as part of normative steering of education.
Tutkielmani tavoitteena on tarkastella sosiaalisen- ja koulutuksen tasa-arvon tavoitteita opetussuunnitelmassa osana normatiivista koulutuksen ohjausjärjestelmää.
On the other hand, the content of the curriculum is somewhat contradictory to achieve genuine equality.
Toisaalta toteutumisen kannalta tarkasteltuna opetussuunnitelman sisällöt ovat keskenään osittain ristiriitaisia.
This forms the premise of goals in educational equality.
Nämä muodostavat taustan tasa-arvon tavoitteiden suuntautumiseen liittyville lähtökohdille.
The analytical part focused on the possibilities by the curriculum framework to pursue equality.
Analyysissä syvennyttiin tarkastelemaan opetussuunnitelman kehyksien muodostamia mahdollisuuksia toteuttaa tasa-arvoa.
The interpretation of the analysis was abductive where observations are treated as objects of analysis by a given approach.
Tulkinnan kehikko muodostettiin abduktiivisen päättelyn logiikalla, jossa havaintojen ajatellaan olevan jonkin johtoajatuksen perusteella analysoitavaksi otettuja.
A particular consideration in the curriculum was taken for the equality discourses that have the power to mould their surroundings.
Tutkielmassa pohdittiin erityisesti opetussuunnitelmassa esiintyvien tasa-arvon diskurssien valtaa muokata ympäristöään.
Possible consequences followed by the alternative arrangements of the sentences in the curriculum were argumented with the objective of more specific observations and interrelations of the consequences.
Argumentoinnin avulla pohdittiin opetussuunnitelmatekstissä esitettyjen lauseiden vaihtoehtoisten järjestelyjen mahdollisia seuraamuksia.
National Core Curriculum for Basic Education gives directions for the objectives in content, pedagogy and goals in education.
Opetussuunnitelma toimii sisällöllisenä, pedagogisena ja tavoitteellisena asiakirjana, joka osaltaan antaa aikansa kasvatustavoitteille suunnan.
Through this transformation equality obtains significant features that become common.
Samalla tasa-arvo saa sosio-kulttuurisesti luonnollistuneita merkityksiä.
The reference material are the definitions of equality in the National Core Curriculum 2014.
Tutkimusaineistona on Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet 2014-asiakirjan yleisen osan tasa-arvolausumat.
Depression was assessed using CES-D-scale (Center for Epidemiological Studies–Depression).
Masennusoireita mitattiin CES-D (Center for Epidemiological Studies–Depression)-kyselyllä.
Participants in the sleep study were on average 55 years old (range 32-83 years) and 39 % of them male.
Unitutkimuksen osallistujat olivat 34–83-vuotiaita keskiarvon ollessa 54 vuotta ja tutkittavista 39,8 % oli miehiä.
Also of great interest was how age and gender affect these sleep parameters.
Kiinnostuksen kohteena oli myös, miten sukupuoli ja ikä ovat yhteydessä näihin tekijöihin.
Sleep duration and sleep quality greatly affect our physical and mental health.
Unen määrällä ja laadulla on moninaisia vaikutuksia psyykkiseen ja fyysiseen hyvinvointiimme.
This study was based on data from Biomarker-Project (n=1255) which is a part of MIDUS-II-study (Midlife in the Unites States).
Tutkimuksen aineistona käytettiin Yhdysvaltalaisen MIDUS-II-tutkimuksen (Midlife Development in the United States) Biomarker-osatutkimusta (n=1255).
Sleep problems precede and predict the onset of depression, so early and adequate treatment of sleep problems could be seen as a major preventive strategy in mental health care.
Nykyisin ajatellaan, että uniongelmat edeltävät ja ennustavat masennuksen puhkeamista, joten varhaista puuttumista uniongelmiin voisi ajatella keskeisenä ennaltaehkäisevänä strategiana mielenterveysalalla.
Short sleep duration is linked to depression but it is also associated with chronic health problems such as diabetes and cardiovascular disease.
Vähäinen unen määrä on yhteydessä masennuksen lisäksi myös kroonisiin sairauksiin kuten diabetekseen ja sydän- ja verisuonitautiin.
Studies on the relation between objectively measured sleep duration and self-reported sleep quality are fewer in number, at least with larger sample sizes.
Sen sijaan objektiivisesti mitatun unen määrän ja itsearvioidun unen laadun välistä suhdetta on tutkittu vähemmän, erityisesti suuremmilla otoksilla.
Data was analysed using mixed-linear model where repeated measures, days (7) are nested within subjects.
Aineisto analysoitiin käyttäen hierarkkista lineaarista monitasoregressiomallia, jossa toistomittauksena oli päivä (7) ja ryhmittelevänä tekijänä yksittäinen tutkittava.
Based on previous research, poor sleep quality is associated with increased levels of stress and daytime fatigue and decreased health status and quality of life.
Aiemman tutkimuksen perusteella huono unen laatu on yhteydessä mm. sairauksien, stressin ja päiväaikaisen väsymyksen lisääntymiseen sekä elämänlaadun heikentymiseen.
The aim of this study was to examine how actigraphically measured sleep duration is related to sleep quality and whether depression moderates the association between them.
Tässä tutkimuksessa haluttiin selvittää, miten aktiivisuusmittarilla mitattu unen määrä on yhteydessä unen laatuun ja muuntaako masentuneisuus tätä suhdetta.
It is still unclear whether or not depression moderates the association between sleep duration and sleep quality.
On vielä epäselvää, vaikuttaako masennus unen määrän ja laadun väliseen suhteeseen.
These results indicate that interventions directed at lengthening sleep duration are important in improving health and also enhance sleep quality regardless of depression.
Tämän perusteella interventiot, jotka tähtäävät unen määrän kasvattamiseen ovat tärkeitä terveyden edistämiseksi ja tehoavat unen laadun parantamiseksi myös masentuneilla.
The main results of this study were that those suffering from depression had significantly shorter sleep duration and decreased quality of sleep.
Tämän tutkimuksen yleinen tulos oli, että masentuneet nukkuivat vähemmän ja kokivat unensa laadun huonommaksi verrattuna masennusoireita kokemattomiin.
Longer sleep duration was associated with better sleep quality regardless of depression.
Pidempi unen määrä vaikutti positiivisesti unen koettuun laatuun ja tämä yhteys pysyi voimassa masennustasosta riippumatta.
Negative impact of depression on sleep duration and quality is well established.
Masennuksen negatiivisesta yhteydestä unen määrään ja laatuun on jo paljon tutkimusnäyttöä.
Participants also completed daily sleep diaries of their sleep quality (range 1-5) for that time period.
Kiinnostuksen kohteena tässä tutkimuksessa oli aktigrafin osoittama unen määrä minuuteissa ja vastaavaan unijaksoon liittyvä unipäiväkirjan arvio unenlaadusta asteikolla 1–5.
The interviews functioned as a guideline for the analysis.
Haastattelut toimivat pohjana analyysille.
The data was examined using theory-guided content analysis.
Aineiston analysointimenetelmänä käytettiin teoriaohjaavaa sisällönanalyysia.
Despite the fact that manual signs are known to be used, there is little research made to describe their use.
Vaikka tukiviittomia on raportoitu käytettävän, niiden käyttöä kuvaavaa tutkimusta on tehty vähän.
It is also possible to bring the therapy interaction open for discussion and to form new and more specific research questions concerning this topic.
Kuvauksen avulla vuorovaikutustoiminta saadaan myös avoimeksi keskustelulle, jolloin tutkimuksen pohjalta voidaan muodostaa uusia ja tarkempia kysymyksiä jatkotutkimusta varten.
The speech therapist used nouns the most and adjectives the least.
Puheterapeutti viittoi eniten substantiiveja ja vähiten adjektiiveja.
By means of a concrete description, it is possible to examine the therapy interaction and the professional action of the speech and language therapist by detail.
Konkreettisen kuvauksen avulla puheterapiassa ilmenevää vuorovaikutustoimintaa ja sen myötä myös puheterapeutin ammatillista toimintaa päästään tarkastelemaan yksityiskohtaisesti.
The aim of this study was to clarify which aims one speech and language therapist had for the use of manual signs in the speech therapy of three different children with hearing impairments and what kind of signs the therapist actually used.
Tämän monitapaustutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, mitä tavoitteita yhdellä kuulonkuntoutuksessa työskentelevällä puheterapeutilla oli tukiviittomien käytölle kolmen kuulovammaisen lapsen puheterapiassa ja millaisia viittomia hän konkreettisesti käytti.
The therapist signed the most important key words to support the child's understanding and the signs facilitated conversations when mutual understanding was not reached.
Puheterapeutti viittoi tärkeitä avainsanoja lapsen ymmärtämisen tukemiseksi ja viittomat toimivat apuna tilanteissa, joissa yhteisymmärrystä ei saavutettu heti.
The therapist repeated and modeled signs, formed child's hands and extended her expressions using signs.
Puheterapeutti toisti ja mallinsi viittomia, ohjasi lasta kädestä pitäen sekä laajensi ilmaisuaan viittomia hyödyntäen.
The data was collected from a speech therapy session of three children in spring 2016.
Aineisto koostui kolmen lapsen yhdestä puheterapiakerrasta, jotka videoitiin keväällä 2016 ja litteroitiin keskustelunanalyyttisia käytänteitä soveltaen.
Manual signs were also used to support interaction in order to maintain fluent communication.
Tukiviittomia käytettiin myös vuorovaikutuksen tukena.
She signed the most with the child who signed the most and used the least signs with the child who had problems with sight and motor coordination of hands.
Hän viittoi eniten lapsista aktiivisimman viittojan kanssa ja vähiten lapsen kanssa, jolla oli vaikeuksia katseen kohdistamisessa ja viittomien motorisessa tuottamisessa.
The number of signs was quantified.
Viittomien määrällinen analyysi suoritettiin kvantifioinnin avulla.
This baseline study visualizes how a speech therapist can exploit manual signs in the speech therapy of children with hearing impairments.
Tämä perustutkimus tekee näkyväksi sen, miten puheterapeutti voi hyödyntää tukiviittomia kuulovammaisen lapsen puheterapiassa.
The speech and language therapist was also interviewed about the aims of the therapy and signing in general.
Lisäksi puheterapeuttia haastateltiin puheterapiatavoitteista ja tukiviittomisesta yleisesti.
With the guidance of literature, different themes concerning the use of manual signs was examined and categorized from the data.
Teoreettisen viitekehyksen ohjaamana aineistosta haettiin ja luokiteltiin erilaisia tilanteita, joissa puheterapeutti ja lapsi hyödynsivät tukiviittomia.
Speech and language therapists can use manual signs in the speech therapy of children with hearing impairments, and manual signs are commonly used as an augmentative mode of communication in this group.
Puheterapeuttien tiedetään käyttävän tukiviittomia kuulovammaisten lasten puheterapiassa ja kyseisen lapsiryhmän kommunikoinnin tukikeinoksi valitaan usein viittomat.
The aim was also to describe how the children used signs in their own communication.
Lisäksi tutkimuksessa tarkasteltiin, millaisia viittojia tutkimukseen osallistuneet lapset olivat.
The speech and language therapist used manual signs in order to teach new signs to children.
Puheterapeutti käytti tukiviittomia opettaakseen uusia viittomia ja käsitteitä lapsille, jolloin huomio kohdistettiin suoraan viittomiseen.
In these situations the child and the therapist focused on the mutual action rather than signing.
Tällöin puheterapeutti ja lapsi kohdistivat huomionsa yhteiseen toimintaan viittomien ylläpitäessä sujuvaa kommunikointia.
The questionnaire received 141 answers.
Vastauksia saatiin 141.
The data was analysed both quantitatively and qualitatively.
Aineistoa analysoitiin sekä määrällisesti että laadullisesti.
The quantitative analysis was carried out by using Word Excel -spreadsheet.
Määrällinen analyysi tapahtui käyttäen Word Excel -taulukkolaskentaohjelmaa.
The questionnaire comprised of four sections and basic background information of the informants.
Kyselylomake koostui neljästä eri osa-alueesta sekä vastaajien esitiedoista.
Multilingual customers may induce challenges to typical speech and language therapy, since international research has already shown that for example assessment methods standardized with monolinguals cannot be used as such with multilinguals.
Kaksi- ja monikielisten henkilöiden puheterapia asettaa haasteita perinteisiin puheterapiakäytänteisiin, sillä aiemmat kansainväliset tutkimukset ovat osoittaneet, että yksikielisillä henkilöillä standardoituja kielellisten taitojen arviointimenetelmiä ei voida tämän asiakasryhmän kanssa käyttää sellaisenaan.
Despite the challenges brought upon by this group of customers, the SLPs felt like they also gained a lot from working with this group of customers.
Haasteista huolimatta vastaajat myös kokivat saavansa paljon rikkautta työhönsä tämän asiakasryhmän kanssa toimiessaan.
Multilingual customers in speech therapy are most common in the Helsinki metropolitan area and in Southern-Finland, but their amount is increasing throughout the country.
Kaksi- ja monikielisiä asiakkaita on Suomessa eniten pääkaupunkiseudulla ja Etelä-Suomessa, mutta heidän lukumääränsä on kasvussa ympäri maata.
Multilingual speech therapy may also require using an interpreter which may induce even more challenges.
Lisäksi kielimuurista johtuen saatetaan puheterapiassa tarvita tulkkia, joka saattaa myös aiheuttaa omat haasteensa tilanteeseen.
Multilingualism is a growing phenomenon worldwide and also in Finland.
Kaksi- ja monikielisyys on yleistyvä ilmiö Suomessakin esimerkiksi maahanmuuton lisääntyessä.
For example, the limited amount of suitable assessment materials, inaccessibility to research and cultural differences caused challenges for SLPs.
Haasteita työhön aiheuttivat esimerkiksi soveltuvien arviointimenetelmien puute, tutkimustiedon vaikea saatavuus sekä kulttuurilliset tekijät.
Since the topic has only begun to majorly surface during the 2000s, presumably there are no unified clinical procedures among SLPs.
Koska aihe on vasta 2000-luvun puolella tullut ajankohtaiseksi logopediassa, oletuksena oli, että yhtenäisiä kliinisiä käytäntöjä ei ole vielä ehtinyt muodostua.
With an interpreter the challenges were connected to the roles of different agents in the situation.
Tulkin kanssa toimimisessa haasteita aiheuttivat erityisesti eri toimijoiden roolit.
The data was collected using an electronic questionnaire, which was sent to SLPs belonging to the speech and language pathologists' trade union.
Aineisto kerättiin sähköisellä kyselylomakkeella, joka lähetettiin Suomen Puheterapeuttiliitto ry:hyn kuuluville puheterapeuteille.
The qualitative analysis was carried out by gathering information from the open questions under different themes arising from the answers.
Laadullinen analyysi tapahtui teemoittelemalla avointen vastausten sisältöä.
In addition, this study aimed to gather information of the amount of multilingual customers and how they are distributed geographically throughout the country.
Lisäksi selvitettiin kaksi- ja monikielisten asiakkaiden määrää sekä maantieteellistä jakautumista.
This study can potentially bring SLPs closer to unified therapy procedures in multilingual speech and language therapy and evoke more studies on the subject.
Tämän tutkimuksen perusteella voidaan jatkossa päästä lähemmäs yhtenäisiä terapiakäytäntöjä sekä kiinnittää huomiota aiheen lisätutkimuksen tarpeeseen.
Hence, the aim of this study was to gather a comprehensive overview of the clinical speech and language therapy procedures used with multilinguals in Finland today.
Tämän tutkimuksen tarkoitus olikin kerätä kattava yleiskuva tämänhetkisistä puheterapiakäytännöistä, kun asiakkaana on kaksi- tai monikielinen henkilö.
According to this study, to date, there are no unified therapy procedures in multilingual speech and language therapy.
Kaksi- ja monikielisten henkilöiden puheterapeuttisessa kuntoutuksessa ei toistaiseksi ole täysin yhtenäisiä terapiakäytäntöjä.
It means that speech and language pathologists (SLPs) will also encounter more multilingual people in their occupation.
Tämä tarkoittaa myös puheterapeuttien asiakaskunnan muuttumista yhä enemmän monikieliseksi.
This subnetwork is parallel with the right inferior occipitofrontal fasciculus (IFOF) tract, which has been associated with semantic processing.
Tämä hermoverkko on samansuuntainen oikean inferior occipitofrontal fasciculus (IFOF) -radan kanssa, joka on yhdistetty semanttiseen prosessointiin.
Overall the results emphasize the importance of the age of acquisition of a second language.
Kaiken kaikkiaan tulos korostaa toisen kielen oppimisiän merkitystä.
15 early bilinguals (Finnish-Swedish) and 15 late bilinguals (Finnish-English) participated in the study.
15 aikaista kaksikielistä (suomi-ruotsi) ja 15 myöhäistä kaksikielistä (suomi-englanti) osallistui tutkimukseen.
Structural connectivity differences between groups were investigated using diffusion tensor imaging (DTI) based structural connectivity analysis.
Strukturaalisen konnektiivisuuden eroja ryhmien välillä tutkittiin diffuusiotensorikuvaukseen (DTI) pohjautuvalla analyysillä.
Four connectivity matrices were used: the density weight, tract volume, number of tracts, and fractional anisotropy.
Tutkimuksessa käytettiin neljää konnektiivisuusmatriisia: tiheyspaino (density weight), ratojen tilavuus, ratojen määrä ja fraktionaalinen anisotropia.
These changes have been found between monolinguals and bilinguals, but it has been unclear how these changes develop as a function of age of acquisition of a second language.
Nämä muutokset on löydetty yksi- ja kaksikielisten välillä, mutta ei ole selvää, miten muutokset kehittyvät toisen kielen kielenoppimisiän funktiona.
It has been suggested recently that learning and speaking a second language might also cause changes in terms of structural connectivity, i.e., in how distant brain regions are connected to each other via structural white matter tracts.
Viimeaikaisissa tutkimuksissa on havaittu, että toisen kielen oppiminen ja puhuminen voi aiheuttaa muutoksia myös strukturaalisessa konnektiivisuudessa, eli siinä miten aivoalueet ovat yhteydessä toisiinsa valkoisen aineen ratojen kautta.
The network comprised of 4 connections between 5 regions in the right hemisphere.
Hermoverkko koostui neljästä yhteydestä viiden aivoalueen välillä oikeassa aivopuoliskossa.
The results are in line with previous findings and support more bilateral language processing in early bilinguals.
Tulos tukee aikaisempia löydöksiä ja bilateraalisempaa kielen prosessointia aikaisilla kaksikielisillä.
Bilingualism influences brain development, causing both functional and structural changes in the brain.
Kaksikielisyyden on huomattu aiheuttavan sekä funktionaalisia että strukturaalisia muutoksia aivoissa.
Learning two languages simultaneously from birth (early bilinguals) has been proposed to have a different impact on brain development than learning a new language sequentially, for example, at school (late bilinguals).
On ehdotettu, että kielen oppiminen on erilaista, kun kaksi kieltä opitaan samanaikaisesti syntymästä lähtien (aikaiset kaksikieliset), verrattuna toisen kielen oppimiseen myöhemmin esimerkiksi koulussa (myöhäiset kaksikieliset).
Although structural changes between early and late bilinguals have been studied to some extent, studies on structural connectivity between early and late bilinguals are lacking.
Vaikka aikaisten ja myöhäisten kaksikielisten aivojen strukturaalisia eroja on tutkittu jonkin verran, tutkimukset strukturaalisesta konnektiivisuudesta puuttuvat.
Analysis was performed in both directions (early bilingual > late bilinguals and early bilinguals < late bilinguals) to identify possible brain networks showing a statistically significant between-group difference in structural connectivity.
Vertailu tehtiin kahteen suuntaan (aikaiset kaksikieliset > myöhäiset kaksikieliset ja aikaiset kaksikieliset < myöhäiset kaksikieliset), jotta löydettäisiin hermoverkot, joissa on tilastollisesti merkitsevä ero ryhmien välillä.
A single subnetwork was identified with significantly increased connectivity strength in the early bilingual group compared to the late bilinguals.
Yksi vahvemmin yhteydessä oleva hermoverkko löydettiin aikaisilta kaksikielisiltä myöhäisiin kaksikielisiin verrattaessa.
Structural connectivity changes in the brain between early and late bilinguals
Tämän tutkimuksen tarkoituksena olikin tarkastella muutoksia aivojen strukturaalisessa konnektiivisuudessa aikaisten ja myöhäisten kaksikielisten välillä.
This may, to some extent, be due to methodological differences.
Tämä saattaa osittain selittyä menetelmäeroilla.
An all-night polysomnography was conducted at homes of 178 adolescents (104 girls).
Yön yli kestävä polysomnografiatutkimus tehtiin 178 (104 tyttöä) 16–17-vuotiaalle nuorelle heidän kotonaan.
More adolescent studies are needed to gain understanding of the matter.
Lisää murrosikäisillä tehtyjä tutkimuksia tarvitaan asian selvittämiseksi.
An automatic algorithm was used to detect slow (10–13 Hz) and fast (13–16 Hz) spindles in frontal and central scalp derivations in NREM 2 sleep stage.
NREM 2 -univaiheen unikehrien havaitsemiseen sekä frontaali- että sentraalialueilta käytettiin automaattista algoritmia, jolla eroteltiin hitaat (10–13 Hz) ja nopeat (13–16 Hz) unikehrät toisistaan.
Working memory, visuospatial reasoning and verbal reasoning were measured in the same evening.
Koehenkilöiden työmuistia sekä visuospatiaalista ja kielellistä päättelysuoriutumista testattiin samana iltana.
The ongoing neural maturation and the heterogeneity of the sample may have contributed to the nature of the findings.
Aivojen meneillään oleva kypsyminen sekä otoksen laajuus mahdollisesti vaikuttivat löydösten luonteeseen.
Sleep spindles are thalamocortical oscillations that occupy the sigma band with trait-like inter-individual variability.
Unikehrät ovat sigma-taajuusalueella esiintyviä talamokortikaalisia värähtelyjä, joiden ilmentymisessä yksilöiden välillä on piirteenomaista vaihtelua.