natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This thesis examines agile event design, a conceptualizing process model that was developed and tested on the conceptualization of the Odd – Oulu design days event.
Tutkielma tarkastelee ketteräksi tapahtumasuunnitteluksi nimetyn konseptointiprosessin toteutumista Oulun Muotoilupäivien uudelleenkonseptoinnissa Odd – Oulu design days -tapahtumaksi kevään 2014 aikana.
This thesis represents constructive research, which aims to build new, innovative constructions to solve real life problems.
Tutkimus edustaa konstruktiivista tutkimusta, jossa rakennetaan aiempien mallien pohjalta todelliseen tilanteeseen ratkaisua etsivä konstruktio, jonka toimivuutta tutkimus testaa ja tarkastelee.
Approaching event planning from the viewpoint of design reflects the rise of design thinking and usage of design on intangible issues.
Tapahtuman valikoituminen muotoilualan tutkimuksen aiheeksi heijastelee muotoiluajattelun nousua ja muotoilun kehittymistä monialaiseksi, myös aineettomiin ongelmiin ratkaisuja hakevaksi työskentelytavaksi.
The work consists of five articles and an introductory synthesis.
Väitöskirja koostuu viidestä artikkelista sekä yhteenvetoartikkelista.
The thesis brings various strands of research together: Arctic studies, human rights and ageing studies and gender studies.
Tutkimus yhdistää monia tutkimusaloja: arktisen tutkimuksen, ihmisoikeuksien tutkimuksen, ikääntymisen tutkimuksen ja sukupuolentutkimuksen.
It work draws on qualitative methods applied to two sets of data: 1) published scientific literature and relevant policy reports and 2) interviews carried out in Finnish and Swedish Lapland between 2011 and 2017, the latter designed in keeping with the ethical guidelines provided by the University of Lapland and experts on ageing-related ethics.
Laadullisia tutkimusmenetelmiä käyttäen tarkastelen kahdenlaisia aineistoja: 1) tutkimuskirjallisuutta ja poliittisia selontekoja sekä 2) Suomen ja Ruotsin Lapissa vuosina 2011–2017 tehtyjä haastatteluja.
I present the marginality of the older population as connected with age, gender, functional capacity and indigeneity.
Tutkimustulosten perusteella iäkkäiden ihmisten marginalisoituminen on yhteydessä ikään, sukupuoleen, toimintakykyyn ja alkuperäisväestöön kuulumiseen.
A thorough initial study of the two sets of data provided an analytical framework for the research proper.
Tutkimuksen analyyttinen viitekehys perustuu molempien aineistojen perinpohjaiseen tarkasteluun.
In addition to highlighting the importance of older persons’ concerns, the research produces new knowledge offering 8 | Shahnaj Begum: Ageing and Gender in the Nordic Arctic insights to policy makers and stakeholders and potentially enabling older people to gain more control over their lives.
Tutkimus korostaa iäkkäitä ihmisiä koskevien kysymysten tarkastelun tärkeyttä 10 | Shahnaj Begum: Ageing and Gender in the Nordic Arctic ja tuottaa tietoa, jonka avulla on mahdollista kehittää toimintamalleja ikääntyneiden ihmisten elämänhallinnan ja hyvinvoinnin tukemiseksi.
In addressing issues such as human rights, human securities and gender equality, the study shows how the ongoing transformation in the Arctic has influenced the wellbeing of the region’s older population.
Tutkimus tarkastelee ihmisoikeuksia, inhimillistä turvallisuutta ja sukupuolten tasa-arvoa sekä näiden välisiä yhteyksiä ja osoittaa tapoja, joilla arktisen alueen muutos vaikuttaa iäkkään väestön hyvinvointiin.
The principal claim put forward in the study is that the transformation of the Arctic at large is increasing inequality and injustice for the older population in the Nordic Arctic.
Sen pääviesti on, että arktisen alueen muutos vaikuttaa iäkkään väestön asemaan Pohjoismaiden arktisella alueella epätasa-arvoa ja epäoikeudenmukaisuutta lisäävästi.
In this thesis I undertake to determine how considerations of equality and social justice shed light on the challenges facing older people in the Arctic at large and the Nordic Arctic in particular.
Väitöskirjassani tarkastelen iäkkäiden ihmisten kohtaamia haasteita arktisella, erityisesti Pohjoismaiden arktisella alueella tasa-arvon ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden näkökulmista.
My specific aim is to investigate ageing and gender in the Nordic Arctic with a view to addressing gaps in the scope and depth of the present knowledge on these issues.
Tutkimus täydentää erityisesti ikääntymistä ja sukupuolta koskevaa tietämystä ja syventää näiltä osin Pohjoismaiden arktista aluetta koskevaa ymmärrystä.
The research findings reveal and address gaps in our knowledge of the specific vulnerabilities facing older persons - vulnerabilities that play a part in the social context of the region.
Tutkimus täydentää pohjoista arktista aluetta koskevaa tutkimustietoa osoittamalla arktisen alueen yhteiskunnalliseen kontekstiin liittyvät, ikääntyneiden haavoittuvuutta tuottavat tekijät.
Using this, I examined the phenomena descriptively and critically through the lens of equality and social justice, drawing on human rights and feminist standpoint approaches.
Tasa-arvon ja oikeudenmukaisuuden näkökulmat ohjaavat aineiston deskriptiivistä ja kriittistä tulkintaa.
Specifically, I analyse the concerns of the older population in the Nordic Arctic and address salient issues of equality and social justice that challenge older people as the region confronts climate change, environmental change and changes in sources of livelihood.
Tarkastelun kehyksenä on arktisen alueen muutos, joka koskee ilmastoa, sosiaalista ja luontoympäristöä sekä elinkeinoja.
A small state with no armed forces of its own Iceland formed a close defence relationship with the United States after gaining full independence from Denmark in 1944.
Islanti, pieni valtio ilman omia asevoimia, loi läheisen puolustussuhteen Yhdysvaltain kanssa vuonna 1944saavutettuaan täydellisen itsenäisyyden Tanskasta.
While this study is anchored within the theoretical schools of Neorealism and Institutionalism its conclusions are that to gain a holistic understanding of the decision making process during the burden sharing negotiations and the aftermath of the closure of Keflavík base it is important to look beyond the state centric approaches of Neorealism and Institutionalism and factor in alternative theories on the motives of individual actors involved in the decision making process.
Vaikka tutkimus ankkuroituu Neorealismin ja Institutionalismin koulukuntiin sen keskeinen johtopäätös on, että kokonaisvaltaisen ymmärryksen saavuttamiseksi tämänkaltaisessa kustannustenjakoa koskevassa päätöksentekoprosessissa on tärkeätä katsoa Neorealismin ja Institutionalismin valtiokeskeisen näkökulman yli sekä ottaa huomioon vaihtoehtoisten teorioiden näkökulma yksilötoimijoiden motiivien merkityksestä päätöksenteossa
In 1951 the two states signed a bilateral defence agreement allowing for a U.S. military base in Iceland.
Vuonna 1951 maat allekirjoittivat kahdenvälisen puolustussopimuksen, joka salli Yhdysvaltain perustaa sotilastukikoht(i)a Islantiin.
Following failed burden sharing negotiations in 2005/2006 between the two governments the U.S. government unilaterally closed down Keflavík base and handed all defence functions over to the Icelandic government.
Kustannustenjakoa koskevien epäonnistuneiden neuvottelujen (vuosina 2005-2006) seurauksena Yhdysvaltain hallitus sulki Keflavikin sotilastukikohtansa yksipuolisella päätöksellään ja luovutti kaikki puolustustoiminnot Islannin hallitukselle.
This dissertation analysis through process tracing and the use of primary source material the defence functions of the U.S. military at Keflavík base, the failed 2005/2006 burden sharing negotiations and how from 2006 until 2013 consecutive Icelandic governments adapted to the closure of Keflavík base.
Primaariaineistoon pohjautuen tämä väitöskirjatutkimus jäljittää ja analysoi Keflavikin tukikohdan puolustustoimintoja, em. epäonnistuneiden neuvottelujen kulun, ja miten Islannin hallitus mukautui Keflavikin tukikohdan sulkemiseen.
The benefits and significance of art integration were diverse.
Kuvataiteen integraation hyödyt ja merkityksellisyys olivat moninaisia.
Material is collected through participating observation and using electronic questionnaire.
Aineisto on kerätty osallistuvan havainnoinnin ja sähköisen puolistrukturoidun kyselylomakkeen avulla.
The purpose is to deepen the perspectives of art integration.
Tutkielman tarkoitus on syventää näkemyksiä kuvataiteen integraatiosta.
Participating observation actualized in art education project in Ii municipality.
Osallistuva havainnointi toteutui kuvataidekasvatuksen hankkeen puitteissa Iin kunnassa.
For a deep subject integration art educator and teacher need perspectives of art integration baselines, characters of subjects, art methods, levels of integration and benefits and meaning of art integration.
Syvälliseen oppiaineiden integraatioon kuvataidekasvattaja ja opettaja tarvitsevat näkökulmia kuvataiteen integraation lähtökohdista, oppiaineiden tiedon luonteesta, kuvataiteen menetelmistä, integraation tasoista ja menetelmistä, kuvataiteen integraation hyödyistä ja merkityksestä sekä haasteista koulun käytännöissä.
Art integration is studied through a case study of teachers’ perspectives, art education project and theory.
Kuvataiteen integraatiota tarkastellaan tapaustutkimuksen valossa opettajien näkemysten, kuvataidekasvatushankkeen ja teorian kautta.
Traditional visual art techniques, digital tools, media education methods, artist co-operation and workshops were used in education.
Opetuksessa käytettiin perinteisiä kuvataiteen tuottamisen keinoja, kuvan tulkinnan menetelmiä, digitaalisia työskentelymenetelmiä, mediakasvatuksen keinoja, ammattitaiteilijayhteistyötä sekä työpajamuotoista työskentelyä.
Teachers defined art integration through knowledge theoretical, development psychological and The Artworld basis.
Tutkimuksen perusteella opettajat määrittelivät kuvataiteen integraation tietoteoreettisen, kehityspsykologisen ja taidemaailman lähtökohtien mukaan.
This research clarifies how teachers define art integration and how they implement it. Additionally, benefits of art integration and challenges of art integration execution is researched.
Tutkielmassa selvitetään, miten opettajat määrittävät kuvataiteen integraatiota, kuinka opettajat toteuttavat kuvataiteen integraatiota, millaista hyötyä kuvataiteen integraatio tuo opetukseen ja mitä haasteita sen toteutuksessa on.
Limited time, lack of skills and knowledge, resources, big groups and shattered lessons were considered as challenges of using art integration.
Kuvataiteen keinojen käytön toteutumisen haasteiksi opetuksessa koettiin mm. ajankäytölliset seikat, tarvittavien taitojen ja tietojen puute, resurssit, isot ryhmäkoot, aiheiden pinnallinen sivuaminen ja opetuksen pirstaleinen rakentuminen.
Besides social, knowledge theoretical and development psychological views The Artworld brings one more perspective to education.
Kuvataidemaailman näkökulma tuo oppimiseen yhden tarkastelun tason lisää yhteiskunnallisen, tietoteoreettisen ja kehityspsykologisen näkökulman lisäksi.
This research investigates ways how art integration is carried out.
Tutkielma selvittää opettajien opetuskäytäntöjä ja käsityksiä siitä, kuinka kuvataiteen integraatiota toteutetaan.
Visualization and pupils’ experiences were considered as benefits of art integration.
Opetuksen kannalta kuvataiteen integraatiossa merkityksellisinä sisältöinä pidettiin mm. visuaalisuutta, kokemuksellisuutta ja kokonaisvaltaisuutta.
The aim of our research was to develop a model for community based video art workshop as a part of the ArctiChildren InNet project.
Tutkimuksemme tehtävänä oli kehittää yhteisöllisen videotaidetyöpajan malli osana ArctiChildren InNet -hanketta.
Video is a multimodal tool that can be used for communicating not only with images but also with movement, sound and facial expressions.
Video on multimodaalinen väline, joka mahdollistaa viestimisen kuvien lisäksi myös muun muassa liikkeen, äänen ja ilmeiden kautta.
Making the video art work in a group also strengthens the social interaction between the group members.
Ryhmässä toteutettu videoteos toimii myös sosiaalisen vuorovaikutuksen vahvistajana ryhmän jäsenten välillä.
The project's main goal is to develop different multimodal ways to support the psychosocial wellbeing of children and youth in the Barents region.
Hankkeen tavoitteena on multimodaalisten eli moniaististen kehollisten ja sosiaalisten toimintamuotojen kehittäminen Barentsin alueen lasten ja nuorten psykososiaalisen hyvinvoinnin tukemiseksi.
In our research we focus especially on the questions of local identity and social interaction as part of wellbeing.
Tutkimuksemme keskittyy erityisesti paikallisidentiteetin ja sosiaalisen vuorovaikutuksen merkitykseen osana nuorten hyvinvointia.
We have used action research as an approach to our research.
Tutkimusotteemme on toimintatutkimuksellinen.
The theoretical part is based on the different theories of psychosocial wellbeing, art and wellbeing, video art, community art and socio-cultural animation.
Teoreettisena pohjana olemme käyttäneet psykososiaalisen hyvinvoinnin, taiteen ja hyvinvoinnin, yhteisöllisen taiteen ja sosiokulttuurisen innostamisen sekä videon välineen teoriaa.
The workshop was organized in Ivalo secondary school with ten eight graders from a compulsory art course.
Tutkimuksen toimintaosion toteutimme Ivalon yläkoululla, ja siihen osallistui kymmenen kahdeksannen luokan oppilasta kuvataiteen valinnaisryhmästä.
In the future, this model can be used also in other schools participating in the ArctiChildren project.
Jatkossa hankkeen toimijat voivat ottaa työpajan mallin käyttöönsä myös muissa hankkeen yhteistyökouluissa.
That is why it is also a good tool for dealing with identity because it shows well the person’s overall appearance.
Video sopii identiteetin käsittelyyn hyvin, sillä sen kautta voi nähdä itsensä kokonaisvaltaisesti.
As a part of the co-operation project of many professional fields, our research brings information of how art can support wellbeing, especially how video can be used as a tool to support the psychosocial wellbeing.
Tutkimuksemme tuo monialaiseen yhteistyöhankkeeseen näkökulman kuvataiteen mahdollisuuksista hyvinvoinnin tukemisessa laajemmin, ja erityisesti mallin siitä, kuinka videota voidaan käyttää välineenä psykososiaalisen hyvinvoinnin tukena.
Also new e-health approaches are being developed in the project through the ArctiChildren website.
Lisäksi siinä kehitetään verkkovälitteisen terveyden edistämisen mallia hankkeen oman internetsivuston muodossa.
Much of the material was assembled in the international KORU2 exhibition in Lappeenranta in 2006.
Suuri osa tutkimusaineistosta on koottu Lappeenrannassa vuonna 2006 pidetyssä kansainvälisessä KORU2 -näyttelyssä.
The theoretical basis of the study has been Pierre Bourdieu’s field theory.
Tutkimuksen teoreettisena runkona on ollut Pierre Bourdieun kenttäteoria.
The interviews were conducted as theme interviews.
Haastattelut on tehty teemahaastatteluina.
The material was analysed using two methods: first using grounded theory, and subsequently through discourse analysis.
Tutkimusaineisto on analysoitu käyttäen soveltaen kahta menetelmää: ensin grounded theorya ja sen jälkeen diskurssianalyysia.
The pictorial material has been analysed from the point of view of visual culture, applying both traditional as well more new methods of image analysis.
Kuva-aineistoa on analysoitu visuaalisen kulttuurin näkökulmasta soveltaen perinteisiä ja uudenlaisia kuvan analysointitapoja.
Relations between discourses and these doxas vary: for example, beauty is generally an uninteresting issue for renewers and new fundamentalists, but an absolute essential part for upholders and old fundametalists.
Diskurssien suhde näihin doksiin vaihtelee, jolloin esimerkiksi kauneus on epämielenkiintoinen asia uudistajille ja uusille fundamentalisteille, mutta sen sijaan se on ehdoton korun olemuksen osa perinteenkannattajille ja vanhoille fundamentalisteille.
In accordance with their names, these forms of discourse seek to either maintain the orthodoxa, the current ruling situation in the field, or to offer heterodoxa, the change.
Nimiensä mukaisesti diskursseissa halutaan säilyttää kentän vallitseva tilanne, ortodoksa, tai tarjotaan tilalle muuttumista, heterodoksaa.
The research literature includes both Finnish and international material.
Tutkimusaineiston kirjallisuus muodostuu kotimaisesta ja kansainvälisestä kirjallisuudesta.
In my research I uncovered four different types of discourse that are useful in shaping views of contemporary jewellery.
Tutkimuksessani tuli esiin neljä erilaista diskurssia, joilla muovataan käsityksiä nykykorusta ilmiönä.
In this research, contemporary jewellery does not manifest as a precise, homogeneous phenomenon, but rather as something in a constant state of metamorphosis.
Nykykoru ei tutkimuksessani näyttäydy selkeärajaisena, homogeenisena ilmiönä, vaan pikemminkin se näyttää olevan jatkuvassa muutoksen tilassa.
In the discourse of renewal, the changing of jewellery becomes an accepted reality, but the boundaries of what jewellery is are not defined.
Uudistajien puheessa korun muuttuminen toisenlaiseksi asettuu hyväksytyksi realiteetiksi, mutta korun rajoja ei määritellä.
Caught in a similar situation are ceramics and contemporary textile art.
Samanlaisessa tilanteessa nykykorun kanssa ovat keramiikka ja nykytekstiilitaide.
It challenges traditional jewellery by allowing not only hangable pieces, but allowing the piece to exist as an object, a photo, or as spatial art.
Se haastaa perinteistä korutaidetta sallimalla ripustettavien korujen lisäksi korun olemisen objekteina, valokuvina tai tilataiteena.
According to Bourdieu’s field theory, contemporary jewellery as a representative of the heterodoxy will change the orthodoxa and the action mechanisms of the art field.
Bourdieun kenttäteorian mukaisesti nykykoru heterodoksan edustajana tulee murtamaan taiteen kentän ortodoksaa ja toimintakulttuuria.
The combining factor with the two fundamentalist discourses is the strong belief in the justifications of one’s own position, which presents itself as tight boundaries.
Uusia ja vanhoja fundamentalistipuheita yhdistävä tekijä on vahva usko oman asian oikeutukseen, jolloin puheissa määritellään tiukkoja rajoja.
These discourses are named, in accordance with Bourdieu’s metaphor as religion, new fundamentalist discourse, old fundamentalist discourse, discourse of upholding tradition and discourse of renewing.
Nämä diskurssit on nimetty Bourdieun uskontometaforan mukaisesti uudeksi ja vanhaksi fundamentalistidiskurssiksi, perinteenkannattajadiskurssiksi ja uudistajadiskurssiksi.
The basics of creating contemporary jewellery exist in the creative process, so the materials and techniques are chosen based on the idea at hand, unlike with traditional jewellery design.
Nykykorun tekemisen lähtökohdat ovat taiteellisessa tekemisessä, joten sen käyttämät materiaalit ja tekniikat valitaan idean pohjalta, toisin kuin perinteistä korua tehtäessä.
These various discourses define the essence and boundaries of contemporary jewellery and locate its position on the field of art.
Diskurssit määrittelevät nykykorun olemusta ja sen rajoja sekä asettavat sen taiteen kentälle.
This is due to the history, traditions and marketing of jewellery, all of which have sculpted general conceptions of jewellery.
Tämä johtuu korun historiasta, traditiosta ja markkinoinnista, jotka ovat muokanneet korusta syntyneitä käsityksiä.
Contemporary jewellery is a remarkably marginal phenomenon compared to contemporary art and it’s infrastructure is weak.
Nykykoru on huomattavasti marginaalisempi ilmiönä kuin nykytaide, joten sen infrastruktuuri on ohut.
Contemporary jewellery is jewellery art which differentiates from traditional jewellery.
Nykykoru (englannin kielellä contemporary jewellery) on korutaidetta, joka poikkeaa perinteisestä korusta.
My study shows that contemporary jewellery is up for a part in contemporary art as a whole, but is nonetheless stuck as an in-between of art and design.
Tutkimukseni osoittaa nykykorun olevan ehdolla osaksi nykytaidetta, mutta nykykoru jää taiteen ja muotoilun väliin.
In the discourse of upholding tradition, jewellery is generally viewed from a historical perspective, and change is expected to happen under the terms presented by tradition.
Perinteenkannattajien puheessa korua tarkastellaan historiasta käsin ja muuttumisen halutaan tapahtuvan perinteen ehdoilla.
Contemporary jewellery battles the traditional jewellery by questioning the existing doxas or reusing them.
Nykykoru kamppailee perinteisen korun kanssa kyseenalaistaen perinteisen korun doksia tai käsitellen niitä toisin.
These discourses currently struggle with each other in the jewellery sector.
Korualalla on käynnissä kamppailuja näiden diskurssien kesken.
It is an international phenomenon which has so far been insufficiently researched and defined, and which is by definition contrasted with contemporary art as a whole.
Se on kansainvälinen ilmiö, jota on tutkittu ja määritelty vain vähän.
The research material consists of interviews of exhibition audience and jewellery artists, questionnaires, media materials and various literature in the field of jewellery.
Tutkimusaineisto koostuu yleisö- ja korutaiteilijahaastatteluista, yleisökyselystä, media-aineistosta ja korualan kirjallisuudesta.
The study emphasizes the international, yet invisible presence of contemporary jewellery in the art field.
Siinä korostuvat kansainvälisyys ja näkymättömyys taiteen kentällä.
These struggles culminate in varying conceptions concerning the essential features which create a piece of jewellery.
Kamppailut kulminoituvat käsityksiin korun olemuksen olennaisista piirteistä.
In the internal struggle within the field, contemporary jewellery is not on equal ground with contemporary art as a whole.
Taiteen kentän kamppailuissa nykykoru ei ole tasavertainen nykytaiteen kanssa.
Doxas are vital in differentiating traditional and contemporary jewellery.
Doksat ovat merkittäviä perinteisen korun ja nykykorun erottajia.
The doxas associated with jewellery, according to my study, include the corporeal aspects of jewellery, beauty, gender, jewellery-likeness, decorative aspects, techniques and materials, and the fundamentals of jewellery making.
Korun doksia ovat tutkimukseni mukaan suhtautuminen kehollisuuteen, kauneus, sukupuolittuneisuus, korumaisuus, koristaminen, tekniikat ja materiaalit sekä korun tekemisen lähtökohdat.
These include the relation to and views concerning beauty, corporeality, decoration, materials and subjects.
Doksia ovat suhde kauneuteen ja siihen liittyvät käsitykset samalla tavalla kuin käsitykset kehollisuudesta, koristautumisesta, materiaaleista ja aiheista.
This is despite the relative similarities in practices between contemporary jewellery and contemporary art, as well as similarities which link body art with contemporary jewellery.
Näin on siitäkin huolimatta, että nykykorun ja nykytaiteen toimintakäytännöt ovat melko samanlaisia ja nykykorun ja kehotaiteen yhtymäkohtia on paljon.
Because of it’s practical essence and decorative aspects, jewellery is not seen as an art form, but as decorative pieces of everyday objects.
Korua ei nähdä taiteena sen käytettävyyden ja koristavuuden takia, vaan koru nähdään koristavana käyttöesineenä.
The essential characteristics of contemporary jewellery are generally considered to include the usage of new materials, techniques and subject matter, as well as the utilization of new ways to approach the corporeal and jewellery-like aspects of jewellery.
Olennaisina piirteinä on pidetty uudenlaisten materiaalien, tekniikoiden ja aiheiden käyttämistä sekä perinteisestä korusta poikkeavia tapoja lähestyä kehollisuutta ja korumaisuutta.
This research examines what contemporary jewellery is and how it places in the field of the art, based on the discussion it has generated and by the doxas and struggles that contemporary jewellery faces.
Tutkimus käsittelee sitä, millainen nykykoru on ja miten se sijoittuu taiteen kentälle siitä tuotettujen puheiden perusteella sekä millaisten doksien ja kamppailujen kohteena nykykoru on. Doksa on Pierre Bourdieun käyttämä käsite, jolla kuvataan itsestäänselvyyksiä tai hyväksyttyinä totuuksina pidettyjä asioita.