natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Three independently collected datasets from Finnish upper comprehensive schools (N=988) were used: longitudinal oral health practices data (n=258) with three-year follow up (2007 n=480, 2008 n=508, 2009 n=593) from principals’ online questionnaires, oral health behaviour data from pupils participating in the national School Health Promotion Study (n=970 schools) and oral health education data from health education teachers’ online questionnaires (2008 n=563, 2009 n=477 teachers).
Tutkimuksessa käytettiin kolmea Suomen yläkouluista (N=988) toisistaan riippumattomasti kerättyä aineistoa: Pitkittäinen koulujen suunterveyskäytännöt –aineisto (n=258) kerättiin kolmen vuoden välein (2007 n=480, 2008 n=508, 2009 n=593) rehtoreille suunnatuilla verkkokyselyillä, oppilaiden suunterveyskäyttäytyminen -aineisto kansalliseen Kouluterveyskyselyyn vastanneilta oppilailta (n=970 koulua) ja koulujen suunterveysopetus -aineisto terveystiedon opettajille suunnatuilla verkkokyselyillä kahtena vuonna (2008 n=563 opettajaa, 2009 n=477 opettajaa).
The National Recommendation was quite an effective way to reduce the number of sweet-selling schools, but there were large regional differences and a lack of a clear oral health policy in the schools.
Kansallinen makeanmyyntisuositus oli tehokas tapa vähentää makeaa myyvien koulujen määrää, mutta koulujen välillä ilmeni suuria maantieteellisiä eroja, eikä niillä ollut selkeitä suunterveyteen liittyviä linjauksia.
OHEM did not increase the proportion of teachers teaching oral health, but teachers started to cover oral health topics more frequently.
Suunhoito-opas ei lisännyt suunterveyttä opettavien määrää, mutta sitä opettavat alkoivat käsitellä suunterveyttä useammin.
Oral health practices data and oral health behaviour data were combined (n=414) to answer aim 1.
Koulujen suunterveyskäytännöt -aineisto ja oppilaiden suunterveyskäyttäytyminen -aineisto yhdistettiin koulutason aineistoksi (n=414), jotta saatiin vastaus tutkimuskysymykseen 1.
Schools’ oral health policy should include prohibiting the selling of sweet products in school by legislative actions, enabling healthy alternatives instead, and setting a closed campus policy to protect pupils from school-time sweet consuming and smoking.
Koulujen suunterveyttä koskevan linjauksen tulisi käsittää makeiden tuotteiden myynnin kieltämisen koulussa, terveellisten tuotteiden tarjoamisen niiden sijaan, sekä estää koulualueelta poistuminen kouluaikana, jotta vältetään oppilaiden altistuminen kouluaikaiselle makean napostelulle ja tupakoinnille.
The aims were to find out 1) if schools’ oral health practices were associated with pupils’ oral health behaviour and whether 2) the national sweet-selling recommendation and 3) distributing oral health material (OHEM) affected schools as oral health promoters.
Koulut suunterveyden edistäjinä – Kansallisen makeanmyyntisuosituksen ja Suunhoitooppaan vaikutusten arviointi Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää 1) olivatko koulujen suunterveyskäytännöt yhteydessä oppilaiden suunterveyskäyttäytymiseen, 2) vähensikö kansallinen makeanmyyntisuositus makeanmyyntiä kouluissa ja 3) lisäsikö kouluille annettu Suunhoito-opas suunterveyden opetusta.
Women started to use OHEM more often than men did.
Naisopettajat alkoivat miesopettajia useammin käyttää Suunhoito-opasta.
For aims 2 and 3, oral health practices data and oral health education data were used independently.
Koulujen suunterveyskäytännöt -aineistoa ja koulujen suunterveysopetus -aineistoa käytettiin itsenäisesti, jotta saatiin vastaukset tutkimuskysymyksiin 2 ja 3.
School sweet selling and an open campus policy were associated with pupils’ use of sweet products and tobacco products during school time.
Oppilaiden kouluaikainen makean napostelu ja tupakointi olivat yleisempiä makeaa myyvissä kouluissa ja kouluissa, joissa oli mahdollista poistua koulualueelta kouluaikana, kuin makeaa myymättömissä ja poistumisen estävissä kouluissa.
The study is based on a literature review and on the interviews of Finnish maritime experts.
Tutkimus perustuu kirjallisuuskatsaukseen ja suomalaisille merenkulun asiantuntijoille tehtyihin haastatteluihin.
Costeffectiveness is decreased if a measure causes overlapping or repetitious work.
Kustannustehokkuutta heikentää, jos toimenpide aiheuttaa päällekkäistä tai toistuvaa työtä.
Also large investments may be justifiable if they respectively provide significant improvements to maritime safety.
Suuretkin investoinnit voivat olla perusteltuja, jos ne vastaavasti parantavat turvallisuutta merkittävästi.
In the prevention of maritime accidents, costs typically include investments in ship structures or equipment, as well as maintenance and labor costs.
Merionnettomuuksien ennaltaehkäisyssä kustannukset useimmiten muodostuvat investointikustannuksista alusten rakenteisiin tai laitteisiin, ylläpitokuluista sekä työvoimakustannuksista.
There are no uniform practices for which costs and benefits should be included in the evaluation and how they should be valued.
Yhtenäisiä käytäntöjä siitä, mitä kustannuksia ja hyötyjä arviointiin sisällytetään ja miten niitä arvotetaan, ei ole.
The results of this study imply that cost-effectiveness is a complicated issue to evaluate.
Tulokset osoittavat, että kustannustehokkuutta on haastavaa arvioida.
The greatest potential offered for the analysis of cost-effectiveness of individual measures is their implementation in clearly defined risk situations, in which different measures are truly alternative to each other.
Yksittäisten ohjauskeinojen kustannustehokkuuden tarkastelun suurin potentiaali on määritellyissä riskitilanteissa, joissa voidaan tarkastella keskenään vaihtoehtoisia toimenpiteitä.
In future studies on the cost-effectiveness of maritime safety policy, it is important to acknowledge the dependency between different policy instruments and the uncertainty of the factors affecting cost-effectiveness.
Tulevaisuudessa meriturvallisuuden ohjauskeinojen kustannustehokkuuden tutkimuksessa on tärkeää huomioida erilaisten ohjauskeinojen riippuvuus toisistaan sekä vaikuttavien tekijöiden moninaisuus.
The aim of this report is to present an overview of the cost-effectiveness of maritime safety policy instruments focusing on the cost aspect: what kind of costs maritime safety policy causes, to whom, what affects the cost-effectiveness and how cost-effectiveness is studied.
Tämän raportin tavoitteena on muodostaa yleiskuva onnettomuuksia ennalta ehkäisevien ohjauskeinojen kustannustehokkuudesta: millaisia kustannuksia niistä aiheutuu, kenelle kustannukset kohdistuvat, minkälaiset tekijät vaikuttavat kustannustehokkuuteen ja miten kustannustehokkuutta tutkitaan.
Often a lack of data erodes the reliability of evaluation.
Usein analyysin ongelmana on myös käytettävän tiedon puutteellisuus tai epäluotettavuus.
Overall, maritime safety measures do not seem to be considered burdening for the shipping industry in Finland at the moment.
Yleisesti ottaen haastateltavat eivät pitäneet turvallisuudesta aiheutuvia kustannuksia Suomen merenkululle liian rasittavina.
The challenge is to rank the measures and to find the most effective combination of different policy instruments.
Haasteena onkin eri ohjauskeinojen arvotus ja se, miten löytää toimivin eri ohjauskeinojen kokonaisuus.
The costs of a single measure are rarely relatively significant and the effect of each measure on safety tends to be positive.
Yksittäisen ohjauskeinon kustannukset harvoin ovat yksistään kovin merkittävät kokonaisuuden kannalta ja yleensä jokainen ohjauskeino voidaan arvioida turvallisuutta parantavaksi.
Measures are cost-effective only if they are implemented properly.
Toimenpide on kustannustehokas vain, jos se on pantu täytäntöön kunnolla sekä viranomaisten että käytännön toimijoiden toimesta.
One of the challenges is how to measure costs and benefits during the course of a longer time period.
Omat haasteensa analyysiin tuovat kustannusten ja hyötyjen arvotus pidemmällä aikavälillä.
Maritime safety is an issue that has gained a lot of attention in the Baltic Sea area due to the dense maritime traffic and transportation of oil in the area.
Itämeren vilkas meriliikenne ja erityisesti öljykuljetusten suuri määrä on herättänyt huolta meriliikenteen turvallisuudesta.
Generally actors in the Finnish shipping industry seem to find maintaining a high safety level important and act accordingly.
Myös suomalaisen merenkulun turvallisuustasoa pidettiin yleisesti korkeana, mikä osoittaa, että turvallisuuteen ollaan valmiita panostamaan.
The risk exists that excessive legislation and other requirements mean more costs for limited benefit.
Riskinä kuitenkin on, että merenkulun turvallisuutta kehitetään toimenpiteillä, jotka aiheuttavat paljon kustannuksia ja parantavat merenkulun turvallisuutta vain vähän.
Costeffectiveness is also decreased if the technology isn’t user-friendly or if it is soon replaced with a new technology or another new appliance.
Myös teknologian vaikeakäyttöisyys tai vanhentuneisuus voi heikentää toimenpiteiden kustannustehokkuutta.
Lots of effort has been paid to enhance maritime safety in the area.
Merenkulun turvallisuutta on pyritty kehittämään monin erilaisin toimenpitein ja hankkein.
In order to utilize both public and private resources efficiently, awareness is required of what kind of costs maritime safety policy instruments cause and whether the costs are in relation to benefits.
Jotta rajalliset resurssit olisivat mahdollisimman tehokkaassa käytössä, on tärkeää huomioida myös toimenpiteiden kustannustehokkuus.
The number of individuals affected by Type 2 diabetes mellitus (T2DM) is increasing rapidly nearly everywhere in the world.
Insuliinin vaikutus ihmisen kudoksissa – erityisesti maksassa Tyypin 2 diabetes lisääntyy nopeasti lähes kaikkialla maailmassa.
The newly developed models for identifying insulin resistance may improve the possibility of finding persons at risk of diabetes and ultimately cardiovascular disease.
Työssä kehitettiin lupaavia malleja insuliiniresistenssin tunnistamiseen, jotka saattavat auttaa löytämään henkilöitä, joilla on kohonnut riski tyypin 2 diabeteksen ja lopulta sydän- ja verenkiertosairauksien kehittymiseen.
It was found that overweight and obese carriers of the p.Pro12Ala polymorphism of the PPARG gene display higher insulin-stimulated liver glucose uptake when compared to carriers of the common p.Pro12Pro genotype.
Insuliiniherkkyyden geneettistä taustaa selvitettäessä havaittiin maksan glukoosinkäyttökyvyn olevan suurempi ylipainoisilla ja lihavilla PPARG-geenin p.Pro12Ala-alleelin kantajilla verrattuna p.Pro12Pro-genotyyppiä kantaviin.
It was discovered that insulin resistance is more likely to be present simultaneously in skeletal muscle and adipose tissue than in the liver, and that insulin sensitivity is affected by obesity, sex and age.
Työssä havaittiin lisäksi, että insuliiniresistenssi esiintyy useammin yhtäaikaisesti luurankolihaksessa ja rasvakudoksessa kuin maksassa sekä todettiin lihavuuden, sukupuolen ja iän olevan insuliiniherkkyyteen vaikuttavia tekijöitä.
Moreover, it was revealed resistance training does not affect adipose tissue glucose uptake but instead improves insulin suppression of endogenous glucose production in elderly women and may thus prevent glucose levels rising too high after a meal.
Lihasvoimaharjoittelua käsittelevässä työssä havaittiin, että harjoittelu ei vaikuta rasvakudoksen insuliiniherkkyyteen, mutta parantaa insuliinin kykyä vähentää maksan glukoosintuotantoa iäkkäillä naisilla, mikä puolestaan voi ehkäistä verensokerin kohoamista.
Moreover, possible benefits of resistance training to liver and adipose tissue insulin sensitivity among elderly women were evaluated.
Lisäksi tutkittiin voidaanko lihasvoimaharjoittelun avulla parantaa maksan ja rasvakudoksen insuliiniherkkyyttä iäkkäillä naisilla.
The developed regression models based on serum metabolomics for identifying whole-body and skeletal muscle insulin resistance correlated with insulin sensitivity better than the currently used fasting surrogate markers for insulin resistance.
Työssä koko kehon ja luurankolihaksen insuliiniherkkyyden mittaamiseksi luodut metabolomiikkaan perustuvat mallit ovat tarkempia, kuin tällä hetkellä suurissa kliinisissä tutkimuksissa käytössä olevat insuliiniherkkyyttä mittaavat epäsuorat indeksit.
In conclusion, this thesis work shows that genetic mutations can alter tissue insulin sensitivity, and insulin resistance tends to be simultaneously present in several tissues.
Tässä työssä osoitettiin, että p.Pro12Ala polymorfia parantaa maksan insuliiniherkkyyttä ja insuliiniresistenssi esiintyy usein useissa kudoksissa yhtäaikaisesti.
Insulin resistance in these tissues manifests as impaired ability to take up glucose and fatty acids from blood after a meal, increased production of glucose and triglycerides into the blood circulation by the liver and increased release of free fatty acids into the blood by adipose tissue.
Insuliiniresistenssi esiintyy näissä kudoksissa heikentyneenä kykynä ottaa sokeria ja rasvahappoja verenkierrosta aterian jälkeen.
In addition, resistance training is an effective tool for improving diabetes and cardiovascular disease risk factors.
Lisäksi työssä näytettiin, kuinka tyypin 2 diabeteksen ja sydän- ja verisuonitautien riskitekijöitä voidaan vähentää voimaharjoittelun avulla.
This thesis work focuses on studying insulin resistance using a cross-sectional cohort of a wide range of individuals of different ages and body mass index (BMI).
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin insuliiniresistenssin esiintymistä eri kudoksissa positroniemissiotomografiaa hyödyntäen kohortissa, jonka ikä- ja painoindeksijakauma on laaja.
P.Pro12Ala polymorphism of the PPARG gene reduces diabetes risk, and the aim of this study was to determine whether this variant affects liver insulin sensitivity.
Työssä selvitettiin vaikuttaako diabetekselta suojaava PPARG-geenin p.Pro12Ala-alleeli maksan insuliiniherkkyyteen sekä kehitettiin yksinkertaisia malleja, joita voidaan hyödyntää koko kehon ja luurankolihaksen insuliiniresistenssin tunnistamisessa.
Insulin resistance, which means reduced impact of insulin in its target tissues, especially in the liver, skeletal muscle and adipose tissue, is the defining hallmark of T2DM.
Tyypin 2 diabetekselle on tunnusomaista erityisesti lihaksessa, maksassa sekä rasvakudoksessa esiintyvä insuliiniresistenssi.
The research might also be beneficial for the development of integrin based therapies for treating diseases.
Tutkimus auttaa mahdollisesti myös kehitettäessä integriineihin liittyviä terapioita sairauksien hoitoon.
Thus, research into interactions between integrins and their ligands under different physiological and pathological conditions is not only of academic interest, but is also important for the field of drug discovery.
Näin ollen integriinien ja niiden ligandien välisten vuorovaikutusten tutkiminen erilaisissa fysiologisissa ja patologisissa tilanteissa on tärkeää perustutkimuksellisen mielenkiintoisuuden lisäksi myös lääkekehityksen kannalta.
The study of these kinds of integrin-ligand interactions is important for understanding biological phenomena more deeply.
Tällaisten integriini-ligandi-interaktioiden tuntemus on tärkeää, jotta voidaan ymmärtää biologisten prosessien toimintaa syvällisemmällä tasolla.
On the other hand, the citrullination of isoDGR in fibronectin and RGD in pro-TGF- β:n inhibit integrin binding completely.
Toisaalta esim. fibronektiinin isoDGR- sekä pro-TGF-β:n RGD-motiivin sitrullinoituminen estää integriinien sitoutumisen kokonaan.
This Ph.D. thesis suggests that unconventional interaction mechanisms between integrins and their ligands, such as posttranslational modifications, low affinity interactions, and non-activated integrin conformations, can have an important role in pathological processes.
Väitöskirjatyö osoittaa, että epätavalliset integriini-ligandi-vuorovaikutusmekanismit, kuten ligandien translaation jälkeiset modifikaatiot, matala-affiiniset integriini-ligandivuorovaikutukset sekä inaktiiviseen konformaatioon sitoutuminen, näyttäisivät olevan keskeisessä osassa sairausprosesseissa.
In this Ph.D. project, the functions of integrin-ligand interactions were studied under different physiologically interesting conditions including 1) human echovirus 1 binding to integrin α2β1, 2) integrin α2β1 binding to collagen under flow conditions, 3) integrin α2β1 binding to a ligand in the presence of the angiogenesis inhibitor histidine rich glycoprotein (HRG) and 4) integrin binding to posttranslationally citrullinated ligands.
Tälläisia tilanteita ovat 1) echovirus 1:n vuorovaikutus integriini α2β1 kanssa, 2) integriini α2β1:n sitoutuminen kollageeniin virtauksen alaisena, 3) integriinien ligandiin tarttumisen estyminen angiogeneesi-inhibiittori HRG-proteiinin (eng. histidine-rich glycoprotein) vaikutuksesta sekä 4) integriini-ligandien aminohappojen muokkautuminen translaation jälkeisesti sitrulliniiksi niveltulehduksissa.
Citrullination seems to be an inflammation related process and integrin ligands become citrullinated frequently in vivo.
Sitrullinaatio vaikuttaa olevan yleinen niveltulehdukseen liittyvä prosessi, ja monia integriinien sitoutumiskohtia ligandeissa sitrullinoidaan aktivoitujen neutrofiilien kerääntyessä tulehdukseen in vivo.
In addition to adhesion and migration, integrins have been shown to be important for many biological processes including apoptosis, cell proliferation, and differentiation into specific tissues.
Integriineillä on osoitettu olevan keskeinen rooli solujen tarttumisen ja liikkumisen lisäksi mm. ohjelmoidussa solukuolemassa eli apoptoosissa, solujakaantumisessa sekä solujen erilaistumisessa kantasoluista eri kudostyypeiksi.
Many important next generation biological drugs inhibit integrin functions.
Monet uuden sukupolven biologiset lääkkeet, joita käytetään esimerkiksi MS-taudin ja verihyytymien hoidossa, kohdistuvat integriinien toiminnan estämiseen.
Integrins are cell surface adhesion and signaling receptors.
Integriinit ovat solunpinnan tarttumis- ja signalointireseptoreja, joiden avulla solut kiinnittyvät ja välittävät tietoa ympäristöstään.
In addition, the pre-activation of integrin α2β1 does not increase adhesion under flow.
Myöskään integriinin pre-aktivaatiolla ei näyttänyt olevan merkitystä integriini α2β1:n sitoutumiseen kollageenin virtauksellisissa olosuhteissa.
4) The citrullination of collagen, a posttranslational modification reported to occur in rheumatoid arthritis, specifically inhibits the binding of integrin α10β1 and α11β1, but does not affect the binding of α1β1 ja α2β1.
Lisäksi havaittiin, että 4) kollageenin sitrullinaatiolla ei ole vaikutusta α1β1 ja α2β1 integriinien sitoumiseen, mutta α10β1 ja α11β1 eivät pysty sitoutumaan sitrullinoituun kollageeniin.
As a result of the project, we could show that for each condition the integrin-ligand interaction is somewhat unconventional.
Tässä työssä integriinien toimintaa on tutkittu tavanomaisesta integriini-ligandi-vuorovaikutuksesta poikkeavissa tilanteista.
"Hey, I learned this thing in English!"
"Hei, mä opin tän asian enkuks!"
The researcher taught English to both groups two hours per week.
Tutkija opetti molemmille ryhmille englannin kieltä kaksi viikkotuntia.
The study was a-two-year longitudinal study conducted during the school years of 2008-2009 and 2009-2010.
Tutkimus oli kahden vuoden pitkittäistutkimus, joka toteutettiin lukuvuosina 2008–2010.
The control group consisted of 22 pupils (6 boys and 16 girls).
Vertailuryhmään kuului 22 musiikkiluokan oppijaa (6 poikaa ja 16 tyttöä).
The research group consisted of 18 pupils (11 boys and 7 girls).
Tutkimusjoukko koostui 18:sta (11 poikaa ja 7 tyttöä) neljättä luokkaa aloittavasta oppijasta.
The data were collected in three different ways: the assessments of pupils’ content and language skills were studied individually by testing the pupils six times during the study, a self evaluation and attitude questionnaire was carried out twice and the researcher gathered qualitative data in her journal based on the classroom observations and learning experiences with the pupils.
Tutkimusaineistoa, joka koostuu sekä kvalitatiivisesta että kvantitatiivisesta aineistosta, kerättiin eri tavoin: tutkija keräsi havaintomateriaalia päiväkirjaansa koko tutkimuksen ajan, oppijoita testattiin kuusi kertaa tutkimuksen aikana sekä itsearvio- ja asennekyselyjä toteutettiin kahdesti.
CLIL proved to be a flexible and efficient methodological approach to both content and language teaching.
Tässäkin kokeilussa CLIL osoittautui joustavaksi metodiseksi lähestymistavaksi, joka taipuu käyttökelpoiseksi käytännön teoriaksi soveltuen monenlaisille oppijoille.
The purpose of this qualitative action research was to explore to what extent the pupils learn content and the foreign language when Content and Language Integrated Learning (CLIL) takes place in English language lessons.
Tutkimuksen tarkoituksena oli myös luoda toimivaa käytäntöä opettajalle toteuttaa ainesisältöjen opettamista vieraalla kielellä, josta kansainvälisesti käytetään termiä Content and language integrated learning (CLIL).
An action research on learning and teaching content and foreign language in CLIL-sessions The starting point for this study was the experience of an English teacher needing to change and develop her teaching due to her pupils being inhibited and reluctant to speak English during English classes.
Tämä kvalitatiivinen toimintatutkimus sai lähtökipinän opettajan tarpeesta kehittää englannin kielen opetustaan suuntaan, joka innostaisi oppijoita opiskelemaan ja tuottamaan vierasta kieltä rohkeasti.
Another interest was to explore the effect of CLIL-sessions on the pupils´ attitudes towards CLIL-sessions, the English language and learning in general.
Kiinnostuksen kohteena oli tutkia, ilmeneekö oppijoilla muutoksia ainesisältöjen hallinnassa, englanninkielisen ympäristötiedon sanavaraston karttumisessa, kielitaidon kehittymisessä sekä asenteessa oppituokioita ja englannin kieltä kohtaan yleensä.
Most pupils developed and progressed in English: they communicated more eagerly in English than before and concentrated in content rather than the language itself.
Kommunikoidessa huomio kiinnitettiin kielen tarkkailun sijasta asiasisältöön.
According to the self-evaluation and attitude questionnaires, pupils enjoyed CLIL-sessions and found them interesting and useful for learning both English and environmental studies.
Oppijat suhtautuivat englanninkielisiin oppituokioihin positiivisesti ja englannin osaaminen koettiin tärkeäksi.
The final argument of the study is that the branding talk in two Serbian festivals ultimately recasts the earlier Balkanist discourse on Serbia’s indeterminate position between the West and the East, but in a way which provides little hope for alternative visions of the nation’s future.
Tutkimuksen johtopäätös on, että kahden festivaalin brändäyspuhe toistaa aiempaa balkanistista diskurssia Serbian häilyvästä positiosta lännen ja idän välillä, mutta tekee sen tavalla, joka ei tarjoa vaihtoehtoisia näkemyksiä maan tulevaisuudesta.
In this study, I address issues of national identity articulations in post-Milošević Serbia (i.e. from 2000 onwards) using two major Serbian music festivals as case studies – the Exit and Guča trumpet festivals.
Tutkimuksessa tarkastelen kansallisen identiteetin rakentumista Miloševićin jälkeisessä Serbiassa (vuodesta 2000 alkaen) käyttäen tapaustutkimuksena kahta merkittävää serbialaista musiikkifestivaalia, Exitiä sekä Guča torvisoittokuntafestivaalia.
The study first documents in detail the various ways in which Exit and Guča both reflect and construct the perceived schisms in Serbia’s national identity imaginary.
Tutkimus kuvaa ensinnäkin yksityiskohtaisesti niitä keinoja, joiden avulla Exit ja Guča heijastavat ja rakentavat Serbian kansallisen itseymmärryksen osaksi miellettyjä kiistoja.
Second, the study challenges the polarized representations of Exit and Guča by pointing to internal contradictions inherent in each festival.
Toisekseen tutkimus haastaa Exitin ja Gučan vastakkaisuutta korostavia representaatioita keskittämällä huomion kummankin festivaalin sisäisiin ristiriitoihin.