natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hybrid E. coli should be considered as emerging pathogens, which may have serious consequences for public health.
Hybridimuotoisten kantojen ilmaantuminen voi aiheuttaa kansanterveydellisiä uhkia.
Hybrids of STEC and other DEC should be taken into account in surveillance, and suitable diagnostic methods for their detection and typing should be developed.
Ripulikolien seurannasssa pitäisikin kehittää uudentyyppisiä menetelmiä hybridikantojen havaitsemiseen ja tyypittämiseen.
Raw meats sold at local markets in Burkina Faso were screened for the presence of virulence markers for DEC. STEC strains and hybrid strains in raw meats were subsequently isolated, characterized, and compared with the strains appearing in other countries.
Lihatuotteissa olevia STEC-kantoja ja hybridikantoja eristettin ja niiden ominaisuuksia verrattiin muualla esiintyviin kantoihin.
Genomic comparison of the Finnish and Burkinabe STEC/ETEC hybrid strains indicated several virulence genes and that the strains originate from different phylogenetic lineages among E. coli, suggesting their independent emergence.
Genomiikkatutkimukset paljastivat monenlaisia virulenssi-geeniyhdistelmiä ja sen, että hybridikannat ovat mahdollisesti kehittyneet itsenäisesti eivätkä muodosta yhtä fylogeneettistä linjaa E. coli -bakteerien sukupuussa.
STEC isolated in Burkina Faso were diverse according to their virulence characteristics and serotypes, with similar being associated with human disease.
Lihoista eristetyillä STEC-kannoilla oli monenlaisia virulenssigeeniyhdistelmiä ja ne olivat montaa eri serotyyppiä.
This thesis investigates the influence of adenoviral immunotherapy on the human immune system.
Tässä väitöskirjassa selvitetään onkolyyttisen adenoviruksen vaikutuksia ihmisen immuunijärjestelmään.
The proportion of CD4-positive T helper cells decreased in the majority patients, while the proportion CD8-positive cytotoxic T cells increased.
Suurimmalla osalla potilaista CD4-positiivisten solujen määrä laski CD8-positiivisten määrän noustessa.
In addition to improving the understanding on immunologic phenomena related to adenoviral immunotherapy, these results offer interesting directions for the development of biomarkers and clinical criteria for selecting the right patients for the treatments.
Tutkimustulokset lisäävät ymmärrystä adenoviruksen vaikutuksista ihmisen immuunijärjestelmässä, minkä lisäksi ne luovat pohjaa biologisten merkkiaineiden ja kliinisten kriteerien kehittämiseen hoidosta hyötyvien potilaiden löytämiseksi.
Traditionally surgery, chemotherapy and radiotherapy have been regarded as the three main treatment modalities.
Historian saatossa syövän hoitoon on kokeiltu useita erilaisia menetelmiä, mutta viimeisten vuosikymmenien aikana kirurgiaa, kemoterapiaa ja sädehoitoa on pidetty pääasiallisina hoitomuotoina.
In this study, absence of pre-treatment neutralizing antibodies and low baseline neutrophil-to-lymphocyte ratio were found to correlate with a significantly longer overall survival, whereas absence of liver metastases was associated with an improved disease control rate.
Tutkimuksessa osoitettiin, että matala neutrofiilien määrä sekä neutraloivien virusvasta-aineiden puute olivat yhteydessä pidempään elossaoloaikaan.
Treatments with oncolytic adenoviruses have been previously shown to be safe and able to activate the anti-tumor immunity in pre-clinical and clinical settings.
Adenoviruksia on yleisesti käytetty onkolyyttisten virusten alustana, ja niiden on osoitettu olevan turvallisia ja toimivia niin eläinkokeissa kuin ihmispotilailla.
In the future this knowledge could possibly be utilized to improve also the design of the viruses by targeting them more specifically to the immunosuppressive pathways that are activated in cancer.
Tulevaisuudessa tietoa virusten toimintaa estävistä signalointireiteistä voidaan mahdollisesti hyödyntää uusien virusten suunnittelussa entistä tehokkaamman immunoterapian kehittämiseksi.
However, harnessing the power of the human immune system by cancer immunotherapy has recently attracted considerable interest, even though studies on immunotherapy started already more than hundred years ago.
Elimistön puolustusjärjestelmää hyödyntävä immunoterapia on kuitenkin hiljattain herättänyt laajaa kiinnostusta vaihtoehtona syövän nujertamiseen.
The thesis includes analyses from all of the 290 patients treated in ATAP.
Tutkimuksen potilasaineisto perustuu 290 potilaaseen, joita hoidettiin osana ATAP-ohjelmaa (Advanced Therapy Access Program).
The first part of the thesis includes findings from the T cell subsets in the peripheral blood and tumors of 50 patients treated with an oncolytic adenovirus.
Väitöskirjan ensimmäisessä osassa tutkittiin T solujen alatyyppien välisiä muutoksia adenovirushoidon jälkeen.
Oncolytic viruses are a promising form of immunotherapy, and the first viruses have already been approved for clinical use.
Onkolyyttiset virukset ovat yksi kiinnostavimmista immunoterapian muodoista.
Moreover, this correlation was found to be inverse for CD4-positive T cells and positive for CD8-positive T cells.
CD4- ja CD8-positiivisten solutyyppien havaittiin reagoivan eri tavoin virushoitoon.
Immunosuppression blocks the activity of body s own immune system, which would normally destroy the transformed cells, and it has been identified as one of the hallmarks of cancer.
Immunoterapia vaikuttaa purkamalla syövän muodostamaa immunosuppressiota, joka estää normaalin syövän vastaisen puolustusreaktion.
Third part focused on identifying predictive and prognostic factors for adenoviral immunotherapy.
Kolmannessa osassa tutkittiin ennusteellisia kliinisiä tekijöitä, joilla voitaisiin tunnistaa hoidosta eniten hyötyviä potilaita.
Several pathways related to immune responses, such as B cell receptor signaling, GM-CSF signaling and leukocyte extravasation signaling, were activated in patients surviving a shorter time than their matched controls.
Päälöydöksenä useiden luontaisen immuunipuolustuksen osien todettiin olevan aktivoituneita jo ennen hoitoa niillä potilailla, joilla hoitotulokset jäivät heikommiksi.
Replication causes tumor cell lysis, release of danger signals and immune cell activation.
Niiden toimintamekanismina on valikoiva jakautuminen vain syöpäsolujen sisällä, mikä johtaa syöpäsolujen hajoamiseen ja immuunijärjestelmän aktivoitumiseen.
Viruses can also be modified to stimulate the immune system further, for example by inserting immunostimulatory cytokines into their genomes.
Löydökset tukevat myös virusten käyttöä yhdistelmähoitoina tiettyjen immunoterapiamuotojen kanssa.
Additionally, predictive and prognostic potential of several immune-related biomarkers and clinical variables is evaluated.
Toinen osajulkaisu käsitteli eri geenien ja proteiinien ilmentymistä ennen hoitoa otetuissa syöpänäytteissä ja näiden yhteyttä hoidon jälkeisiin vasteisiin.
Using a single parameterization over all four years examined did not produce reliable tree water use estimates however.
Kaikkien neljän mittausvuoden yli ei kuitenkaan pystytty kuvaamaan puiden haihdutusta luotettavasti.
The studied trees accumulated carbon in their woody biomass during the first decade after transplanting, but the sequestration was small relative to carbon loss from the man-made tree soils.
Seuratut puut keräsivät hiiltä biomassaansa ensimmäisen vuosikymmenen kuluessa vähemmän kuin niiden kasvualustoista menetettiin hiiltä ilmakehään.
Biomass equations developed in traditional forests predicted total aboveground street tree biomass fairly well, but performed unsatisfactorily in estimating specific aboveground biomass compartments.
Metsäpuille kehitetyt biomassayhtälöt ennustivat katupuiden maanpäällistä kokonaisbiomassaa hyvin, mutta puun eri osien, kuten oksien tai rungon osalta ennusteet eivät toimineet.
The aim of this thesis was to analyse the ecosystem service potential of young street tree plantings.
Tässä tutkimuksessa arvioitiin nuorten katupuuistutusten potentiaalia hiileen ja veteen liittyvien ekosysteemipalveluiden tuottajina.
The relationships between tree growth, tree and soil water and carbon exchange, environmental variables and tree properties were examined.
Puiden siirtoistutuksesta toipumista, hiilen kertymää ja veden käyttöä sekä näiden yhteyttä ympäristöoloihin tutkittiin uusimpien menetelmien avulla.
Transplanting recovery of Tilia trees was delayed due to excess soil water, while Alnus trees recovered within the first few years.
Lehmusten toipumista siirtoistutuksesta viivästytti kasvupaikan liiallinen märkyys, kun taas tervalepät toipuivat muutamassa vuodessa.
In urban forestry, the assessment and valuation of ecosystem services provided by urban trees are increasingly important both for the rationale of planting new trees and for retaining and managing existing tree populations.
Tietoa ja ymmärrystä kaupunkipuiden tuottamista ekosysteemipalveluista tarvitaan, kun perustellaan puiden istuttamista ja hoitoa.
Several additional decades of tree growth were estimated to be needed to attain net carbon sequestration in these street tree plantings if peat originating C and/or renewable C lost from tree soils was counted as C loss.
Laaditut ennusteet viittasivat siihen, että kuluisi vielä vuosikymmeniä ennen kuin katupuuistutusten nettovaikutus olisi hiiltä sitova, mikäli kasvualustasta menetetty hiili huomioidaan puuistutuksen hiilikustannuksena.
Scaling tree transpiration to different canopy cover percentages implied that especially the columnar Alnus trees could transpire a considerable proportion of annual rainfall with attainable canopy cover, potentially contributing to stormwater management.
Puiden vedenkäyttö suhteessa sadantaan ja latvuspeittävyyteen viittasi siihen, että erityisesti pilaritervalepällä voisi olla tarjottavaa hulevesien hallintaan.
The biomass distribution and litter production of street trees also require further study to gain insights into the role of tree litter in urban biogeochemical cycles.
Kaupunkipuiden biomassan jakauma ja erityisesti kariketuotto sekä sen rooli kaupunkiekosysteemin ainekierroissa vaativatkin lisää selvitystyötä.
The annual variation in tree water use of the studied trees was high, but within one year, a Penman-Monteith-based evapotranspiration model with added stomatal conductance and leaf area dynamics description, together with soil water status, explained the variation in tree transpiration quite well.
Yhden vuoden sisällä sitä voitiin selittää melko hyvin Penman-Monteithin yhtälöllä, kun siihen lisättiin kuvaus ilmarakojohtavuudesta, latvuspinnasta ja lehtialan kehityksestä, sekä huomioitiin maan kosteusolot.
To support the field of practical urban forestry, research is needed on the net effects of ecosystem services and costs.
Kaupunkipuuston järkevä hallinta ja ylläpito edellyttävät tietoa puista saatavista hyödyistä, mutta myös niistä kustannuksista, joita hyötyjen tuottamisesta syntyy.
To this end, transplanting recovery, tree growth and carbon and water exchange were studied on two case study streets, one planted with Tilia × vulgaris Hayne and the other with Alnus glutinosa (L.) Gaertn.
Toisella Helsingin Viikissä seuratulla kadulla kasvoi kantavalle kasvualustalle istutettua puistolehmusta ja toisella pilaritervaleppää.
Alnus shoot growth responded positively and Tilia negatively to an increase in soil water content.
Hiileen ja veteen liittyvät ekosysteemipalvelut tuovat pienen lisän muiden katupuiden tarjoamien hyötyjen rinnalle.
This study utilizes social-historical and post-structural approaches.
Tässä tutkimuksessa käytetään sosiaalihistoriallisia ja poststrukturaalisia lähestymistapoja.
and at the same time hierarchical structures continued developing.
Samaan aikaan kristittyjen yhteisöjen hierarkia jatkoi kehittymistään yhä keskusjohtoisemmaksi.
In addition, some early Christian texts may allude to women hosts of early Christian gatherings (e.g. Ign.
Lisäksi joidenkin varhaiskristillisissä teksteissä mainittujen naisten kodeissa saattoi kokoontua seurakunta (esim. Ign.
Accordingly, both the social-historical setting and the literary representations of women hosts will be researched.
Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että tutkimuksessa tarkastellaan sekä seurakunnille kokoontumispaikan tarjonneiden naisten sosiaalihistoriallista taustaa että näiden naisten kirjallisia representaatioita.
The authority that women hosts thus gained was not countercultural and was not motivated by a supposed early Christian egalitarianism.
Heidän auktoriteettiasemansa eivät olleet heitä ympäröivän kulttuurin vastaisia eivätkä kerro varhaisen kristinuskon pyrkimyksistä sukupuolten väliseen tasa-arvoon.
These trajectories resulted in the exclusion of women hosts from authority roles in mainstream Christianity.
Näiden kehityskulkujen seurauksena myös kokoontumistiloja seurakunnille tarjonneet naiset menettivät auktoriteettiroolinsa kristinuskon valtavirrassa.
It is argued that women hosts had authority in their early Christian communities because of the domestic setting and the authority that hosts irrespective of their gender had in general.
Varhaisille kristityille kokoontumistiloja tarjoavien naisten auktoriteettiasemaan vaikutti se, että he olivat perhekuntiensa päitä, joilla sukupuolesta riippumatta oli ylin auktoriteetti omissa perhekunnissaan.
Although early Christian home gatherings and early Christian women have been studied extensively, women who hosted early Christian gatherings have thus far been given only occasional attention.
Naisia, joiden kodeissa varhaiset kristityt kokoontuivat, on tähän mennessä tutkittu vain vähän.
The aim of this study is to write women hosts into the narratives of early Christian beginnings more fully than has been done before.
Väitöskirjan tavoitteena on kirjoittaa nämä naiset varhaisen kristinuskon historiaan.
Even these few sources imply that gathering at women s homes might have been a more common phenomenon than early Christian writings indicate.
Vaikka naisten kodeissa kokoontumiseen viittaavia tekstejä on lukumäärällisesti vähän, heidän esiintymisensä toisistaan riippumattomissa varhaiskristillisissä lähteissä viittaa siihen, että naisten kodeissa kokoontuminen saattoi olla tavallisempi ilmiö kuin lähteiden vähäisestä määrästä voisi olettaa.
The research discusses various literary and non-literary ancient sources that pertain to early Christian domestic gatherings, non-Christian women heads of households in antiquity, and women benefactors.
Lisäksi tarkastelun kohteina ovat varhaisten kristittyjen kodeissa kokoontuminen, antiikin ei-kristityt naisperheenpäät sekä ei-kristityt naiset, jotka antoivat taloudellista tukea muun muassa erilaisille yhdistyksille.
The same applies to the position of non-Christian women benefactors according to whose model Christ-believers understood the position and authority of women hosts of early Christian gatherings.
Lisäksi ei-kristityt naisperheenpäät ja naiset taloudellisina tukijoina tarjosivat mallin, jonka perusteella naiset, joiden kodeissa varhaiset kristityt kokoontuivat, olivat auktoriteetteja.
The Authority of Women Hosts of Early Christian Gatherings in the First and Second Centuries C.E.
Tämä väitöstutkimus käsittelee naisia, joiden kodeissa varhaiset kristityt kokoontuivat ajanlaskun alun kahdella ensimmäisellä vuosisadalla.
In addition to analyzing the texts that mention women hosts or possible women hosts of early Christian gatherings, this study includes discussions about early Christian communities and non-Christian women heads of households and patrons.
Tutkimuksessa analysoidaan varhaiskristilliset tekstit, joissa mainitaan naisia, joiden kodeissa kristityt kokoontuivat, sekä tekstit, joissa mainittavat naiset ovat mahdollisesti kristittyjen kokoontumistilojen tarjoajia.
Christian communities started to gain distinct gathering places in the late second and third centuries C.E.
Kun kristittyjen erilliset kokoontumistilat alkoivat kehittyä 100-luvun lopulla ja 200-luvulla, naisia ei enää tarvittu kokoontumistilojen tarjoajiksi.
According to numerous early Christian texts, Christ-believers often gathered at homes.
Toisin kuin joissain aiemmissa tutkimuksissa on esitetty, varhaiskristilliset seurakunnat olivat hierarkisesti järjestäytyneitä.
Based on the research, it is argued that because of the domestic setting in which women were heads of their households, they also had authority in early Christian gatherings taking place at their homes.
Tämän takia kokoontumistilojen tarjoaja, myös silloin kun hän oli nainen, oli auktoriteetti kodissaan kokoontuvassa seurakunnassa.
Speciation of iodine showed considerable dependence on soil environment.
Jodin spesiaatio osoitti huomattavaa riippuvuutta maaperäolosuhteista.
Decrease in pH had similar effect for selenium (selenite) and niobium.
Liuoksen pH:n alenemisella oli samanlainen vaikutus myös seleenille (seleniitti) sekä niobiumille.
No oxidation of iodide to iodate was detected.
Jodidin hapettumista jodaatiksi ei havaittu.
Sorption and speciation of radionuclides in boreal forest soil
Radionuklidien sorptio ja spesiaatio pohjoisessa metsämaassa
In biosphere safety assessment of spent nuclear fuel, the importance of radionuclides increases with their possibility to induce radiation dose for humans and other organisms in the future.
Radionuklidien merkitys käytetyn ydinpolttoaineen biosfäärin turvallisuusarvioinnissa kasvaa niiden ihmiselle sekä muille organismeille tulevaisuudessa mahdollisesti aiheutuvan säteilyannoksen todennäköisyyden kasvaessa.
The surface environment migration and sorption of 135Cs, 129I, 93m,94Nb and 79Se is of great importance since these radionuclides have been assessed to contribute to the potential radiation dose in the most realistic biosphere calculation cases.
Radionuklidien 135Cs, 129I, 93m,94Nb ja 79Se pidättyminen eli sorptio sekä kulkeutuminen maapallon pintaympäristössä ovat merkittäviä prosesseja johtuen kyseisten nuklidien arvioidusta vaikuttavuudesta mahdolliseen säteilyannokseen kaikista realistisimmissa biosfäärin mallinnustapauksissa.
This doctoral thesis aimed to investigate the retention and behaviour of cesium (Cs+), iodine (I- and IO3-), niobium (Nb(OH)5) and selenium (SeO32- and SeO42-) in humus and rather undeveloped mineral soil of boreal forest on Olkiluoto Island when abiotic factors affecting the sorption reactions were varied.
Tässä väitöskirjatyössä tarkastellaan cesiumin (Cs+), jodin (I- ja IO3-), niobiumin (Nb(OH)5) sekä seleenin (SeO32- ja SeO42-) pidättymistä ja käyttäytymistä Olkiluodon pohjoisen metsämaan humuskerroksessa sekä melko kehittymättömissä mineraalimaakerroksissa kun sorptioon vaikuttavia abioottisia tekijöitä muunneltiin.
For these two elements inorganic soil components, and especially weakly crystalline aluminium and iron oxides are considered important retentive phases due to inner sphere complexation with surface Al and Fe atoms.
Näille kahdelle alkuaineelle maaperän epäorgaanisten komponenttien, ja erityisesti heikosti kiteytyneiden alumiinin ja raudan oksidien, ajatellaan olevan tärkeitä pidättäviä faaseja johtuen spesifisestä pidättymisestä sisäkompleksimuodossa pinnan Al- ja Fe-atomien kanssa.
Formation of slightly reducing soil conditions decreased soil retention of cesium, presumably caused by the formation of NH4+ ions and arisen competition of the FES sites.
Lievästi pelkistävien maaperäolosuhteiden syntyminen heikensi cesiumin pidättymistä, mikä todennäköisesti oli seurausta NH4+ ionien muodostumisesta sekä FES-paikoista kehkeytyneestä kilpailusta.
Factors affecting species transformations of iodine and selenium were also examined for the same soil samples and under the same experimental conditions.
Jodin ja seleenin kemiallisten muotojen pysyvyyteen vaikuttavia tekijöitä tutkittiin samoille maaperänäytteillä samoissa kokeellisissa olosuhteissa.
Increase in soil pH accelerated the retention of cesium on negatively charged surface sorption sites.
Maaperän pH:n kasvu tehosti cesiumin pidättymistä negatiivisesti varautuneille pintasorptiopaikoille.
Inorganic selenium forms selenite and selenate proved to be persistent in the experimental conditions as no changes in selenium liquid phase speciation was observed irrespective of variation in incubation time, pH or redox potential.
Seleenin epäorgaaniset muodot seleniitti ja selenaatti osoittautuivat kokeellisissa olosuhteissa pysyviksi, sillä muutoksia seleenin liuosfaasin spesiaatiossa ei havaittu huolimatta vaihtelusta inkubaatioajassa, pH-arvossa ja redox-potentiaalissa.
Cesium retention was affected by e.g. incubation conditions, soil depth, pH, humus and mineralogy.
Cesiumin pidättymiseen maaperässä vaikutti mm. inkubaatio-olosuhteet, syvyys, pH, orgaanisen aineksen pitoisuus sekä mineralogia.
Humus exhibited lower sorption of cesium than mineral soil, which was caused by mineral soil s relatively high muscovite content and the presence of Cs selective FES sites in muscovite interlayer spaces.
Cesiumin sorptio humukseen oli alhaisempaa kuin mineraalimaahan johtuen mineraalimaan suhteellisen korkeasta muskoviittipitoisuudesta sekä Cs-selektiivisten FES-paikkojen läsnäolosta muskoviittikerrosten välitiloissa.
Formation of unidentified, presumable organo iodine compounds was observed in humus and mineral soil of low pH or varying incubation time.
Tunnistamattomien, oletettujen organojodiyhdisteiden muodostumista havaittiin humuksessa sekä mineraalimaassa vaihtelevalla inkubaatioajalla tai alhaisissa pH-arvoissa.
The highest retention of inorganic iodine forms iodide and iodate were observed in humus, as caused by sorption processes and speciation changes leading to presumable formation of organo iodine compounds in microbially mediated reactions.
Epäorgaanisten jodin muotojen jodidin ja jodaatin tehokkain pidättyminen havaittiin humuksessa johtuen sorptioprosesseista sekä oletettavien organojodiyhdisteiden muodostumisesta mikrobivälitteisissä kemiallisen esiintymismuodon muutoksissa.
Iodate was reduced to iodide especially in anaerobic soil conditions, low pH and in the presence of organic matter and microbial activity.
Jodaatti pelkistyi jodidiksi erityisesti hapettomissa olosuhteissa, alhaisissa pH-arvoissa sekä orgaanisen aineksen pitoisuuden ja mikrobiaktiivisuuden kasvaessa.
Iodine sorption on mineral soil was very low in aerobic and anaerobic soil conditions, even though acidic pH values increased the retention.
Jodin sorptio mineraalimaahan oli hyvin alhaista sekä hapellisissa että hapettomissa maaperäolosuhteissa, vaikkakin tehokkaampaa pidättymistä havaittiin alhaisissa pH-arvoissa.
The results of my study are in line with previous studies.
Tutkimukseni tulokset ovat linjassa aiempien tutkimusten kanssa.
I also pursue to briefly map the origin of those images.
Pyrin myös lyhyesti kartoittamaan noiden mielikuvien alkuperää.
They also often referred to the tranquility, beauty, safety and services of the area.
He viittasivat usein myös alueen rauhallisuuteen, kauneuteen, turvallisuuteen ja palveluihin.
When analyzing open answers I used data classification and quantification of the qualitative data.
Avointen vastausten analysoinnissa käytin teemoittelua sekä laadullisen aineiston kvantifiointia.
At the same time these results raise questions on the possibilities offered by regional images in the field of regional differentiation research.
Samalla nämä tulokset herättävät kysymyksiä alueellisten mielikuvien tarjoamista mahdollisuuksista alueellisen eriytymisen tutkimuksen kentällä.
Youngsters consider their regional images to correspond to the reality of such regions quite well.
Nuoret näkevät alueellisten mielikuviensa vastaavan varsin hyvin noiden alueiden todellisuutta.
My master's thesis continues this tradition.
Pro gradu -tutkielmani jatkaa tätä perinnettä.
The research of regional images as well as that of regional and residential preferences has long traditions in cultural geography.
Alueellisten mielikuvien sekä alue- ja asumispreferenssien tutkimisella on kulttuurimaantieteessä pitkät perinteet.
The safety of the area was enhanced by the people, tranquility and prosperity of the area and lack of certain unsocial activities.
Alueen turvallisuutta lisäsivät alueen ihmiset, rauhallisuus ja vauraus sekä erilaisen epäsosiaalisen toiminnan vähäisyys.