natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Security in the Persian Gulf is often discussed in the context of the strategic balance between regional powers, security dilemma such as ballistic missiles defense systems found in Saudi Arabian and Iranian arsenals, the role of the Gulf Cooperation Council (GCC), and related US and Iranian policies in the region.
Persianlahden alueen turvallisuutta tarkastellaan usein alueen valtioiden muodostaman strategisen tasapainon, Saudi Arabian ja Iranin hallussa olevien ballististen ohjusten muodostaman puolustusjärjestelmien tuottaman turvallisuusdilemman, Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvoston ja näihin liittyvien Yhdysvaltojen ja Iranin politiikan näköalojen muodostamassa kontekstissa.
‘Direct US presence in the region has affected societal threat perceptions.
• 1.Yhdysvaltain läsnäolo alueella on vaikuttanut yhteiskunnallisiin uhkahavaintoihin.
This study finds that GCC leaders have argued that not only has the Iraq War isolated Sunnis in the region, it has also brought about Iran’s current dominance as well as an alliance with Shia Iraq under Nouri Al-Maliki.
Tutkimukseni mukaan Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvosto on esittänyt, ettei Irakin sota ole ainoastaan eristänyt alueen sunni-muslimeita, vaan, että sen seurausta on myös nykyinen Iranin alueellinen johtoasema ja yhteistyö Nouri al-Malikin johtaman shiialaisen Irakin kanssa.
This study instead focuses on threats to the collective identities of sects and nationalities.
Tässä tutkimuksessa ovat huomion kohteena ovat kuitenkin ne uhkatekijät, jotka kohdistuvat eri ryhmittymien ja kansallisuuksien kollektiivisiin identiteetteihin.
Regarding the first hypothesized causal mechanism (see above) this study finds that the direct US presence in the region since 2003 was perceived by Iranian leadership as a threat to Iran.
Ensimmäisen hypoteesin osalta voidaan todeta, että Iranin johto näki vuonna 2003 alkaneen Yhdysvaltojen läsnäolon alueella uhkaksi Iranille.
The theoretical framework is largely based on Regional Security Complex Theory, notably articulated by Buzan and Wæver (2003).
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys perustuu pääosin Buzanin ja Waeverin (2003) kehittämään alueellisen turvallisuuskompleksin teoriaan.
Regarding the second hypothesized causal mechanism (see above), this study finds that the Iraq War caused Al Qaeda to conduct acts of terror across the Persian Gulf, but particularly in Saudi Arabia and Iraq.
Toisen hypoteesin osalta voidaan todeta, että Irakin sota sai Al Qaidan suorittamaan terrori-iskuja koko Persianlahden alueella, mutta erityisesti Saudi Arabiassa ja Irakissa.
Following the war, regional geopolitics have inextricably linked sectarian conflict to terror, with Al Qaeda supporting radical Iraqi Sunnis who conduct acts of terror against both Shia political figures and the public at large.
Sodan jälkeisenä aikana alueellisessa geopolitiikassa ovat lahkolaisuuteen liittyvät konfliktit osa terrorismia, jolloin Al Quida tukee radikaaleja Irakin sunneja, jotka puolestaan tekevät terroritekoja shiiojen johtajia ja tavallisia ihmisiä kohtaan.
This study finds that regional security dynamics are now determined by a constellation of identity threats related to perceived sectarian threats on the Shia and Sunni religious and national identities.
Tutkimuksen tuloksena voidaan todeta, että alueen turvallisuusdynamiikkaa hallitsevat identiteetteihin kohdistuvat uhkat, erityisesti shiioihin ja sunneihin liittyvinä uskonnollisina ja kansallisina identiteetteinä.
Specifically, it examines threats and risks to sects and individuals.
Tutkimuksen kohteena ovat erityisesti lahkoihin ja yksilöihin kohdistuvat uhkat.
This shift has in turn altered the dynamics of the Persian Gulf security complex since the Iraq War.’ • 2.
Tämä käänne on puolestaan muuttanut Persianlahden turvallisuuskompleksin dynamiikkaa Irakin sodan jälkeen.
Security Complex in the Persian Gulf in the aftermath of the Iraq War
Persianlahden alueellinen turvallisuuskompleksi Irakin sodan tuottamassa asetelmassa
Using a hypothesized causal mechanism, two hypotheses are proposed based on changes in the level of societal threats posed by transnational actors influenced by extremist ideology and religious sectarianism: • 1.
Tutkimuksessa esitetään kaksi hypoteesia, jotka perustuvat transnationaalisten toimijoiden tuottamiin muutoksiin yhteiskunnallisissa uhkissa.
This study seeks to build on this work by examining security-related developments in the Persian Gulf region since the Iraq War in 2003.
Mainitun lähestymistavan pohjalta tässä tutkimuksessa tutkitaan Persianlahden alueen turvallisuuteen liittyviä kehityskulkuja Irakin sodan jälkeisessä tilanteessa.
It examines the causes of security changes which occurred in the region since the Iraq War in 2003.
Tähän pyritään tarkastelemalla Irakin sodan vuoden 2003 jälkeisenä aikana alueella tapahtuneiden turvallisuustilanteiden muutoksiin johtaneita tekijöitä.
The study assesses changes in the Persian Gulf security complex following the United States (US) invasion of Iraq in 2003.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan Yhdysvaltojen vuonna 2003 Irakiin tekemän hyökkäyksen aiheuttamia muutoksia Persianlahden alueen turvallisuuskompleksiin.
Both the state and public are threatened by their acts of terror.
Al Qaidan terrori-iskut ovat uhka sekä valtiolle että ihmisille.
This shift has in turn altered the dynamics of the Persian Gulf security complex since the Iraq War.’ Hypotheses are empirically examined using theoretical perspectives from International Relations (IR) and Sociology.
Näitä hypoteeseja tutkitaan kansainvälisten suhteiden ja sosiologian teorioita hyödyntäen.
Over the years mortality in PD has decreased to 1 – 5% but almost half of patients still suffer from clinically significant postoperative complications.
Vuosien mittaan tämän vaativan leikkauksen kuolleisuus on laskenut 1–5 prosenttiin, mutta yhä melkein puolet potilaista kärsii merkittävästä komplikaatiosta.
Patients receiving hydrocortisone had significantly fewer major complications than those in the placebo group, 18 vs. 41%.
Hydrokortisonia saaneet potilaat saivat huomattavasti vähemmän vakavia komplikaatiota kuin lumelääkettä saaneet, 18 vs. 41 %.
A significant amplification in postoperative inflammation – seen as raised NF-κB and MCP-1 activity – was observed within the first 4 hours postoperatively in the high-risk pancreata, whereas in fibrotic pancreata this remained at a minimum.
Riskihaimassa leikkauksenjälkeinen tulehdusreaktio (Nf-κB ja MCP-1 tulehdusvälittäjä-aineiden aktivaatio) voimistui huomattavasti ensimmäisen 4 tunnin aikana haiman katkaisun jälkeen, kun taas fibroottisessa haimassa tulehdusreaktio pysyi ennallaan.
Prediction and management of complications after pancreaticoduodenectomy
Haiman pään poistoleikkauksen komplikaatioiden ennustaminen ja hoito
These complications can be significantly reduced with perioperative hydrocortisone treatment, and this treatment can moreover be effectively targeted at high-risk patients using the 40% acini cut-off method.
Vaikeita komplikaatioita voidaan vähentää merkittävästi näihin riskipotilaihin kohdennetulla hydrokortisonihoidolla.
A co-culture of pancreatic acinar and stellate cells in Study III was designed to further explore the possible interaction between these two cell types.
Kolmannessa osatyössä luotiin asinus- ja stellaattisolujen yhdistelmäviljelmä niiden vuorovaikutusten tutkimista varten.
This supports our speculation that the postoperative inflammatory process in the normal, acinar cell-rich pancreas begins almost immediately after surgical trauma.
Löydös tukee ajatusta, että leikkauksenjälkeinen tulehdusprosessi alkaa välittömästi kirurgisen vaurion jälkeen asinussolurikkaassa haimassa.
The aim of this thesis was to investigate postoperative pancreatic inflammation and its possible connection to postoperative complications.
Väitöstutkimuksen tavoitteena oli selvittää haiman leikkauksenjälkeisen tulehduksen mahdollista yhteyttä komplikaatioihin.
Study I showed that a large number of pancreatic acinar cells correlated significantly with postoperative pancreatic inflammation and complications.
Ensimmäinen osatyö osoitti, että asinussolujen suuri määrä haiman katkaisupinnassa altistaa haiman leikkauksenjälkeiselle tulehdukselle sekä komplikaatioille.
This cut-off value was later validated in Study IV, where patients with under 40% acinar cells had very few major complications.
Riskipotilaan rajaksi tunnistettiin yli 40 % asinuspinta-ala. Löydös vahvistui neljännessä osatyössä: Alle 40 % asinuspinta-alan potilaat välttyivät vaikeilta komplikaatioilta.
The second study of this thesis aimed to investigate the differences in postoperative inflammation between patients with high-risk (acinar cell-rich) and low-risk (fibrotic) pancreas.
Toinen osatyö keskittyi riskihaiman (yli 40 % asinuspinta-ala) ja ei-riskihaiman (fibroottinen haima) leikkaustenjälkeisten tulehdusreaktioiden eroihin.
On the basis of these four studies it can be concluded that postoperative pancreatic inflammation is a probable mediator of complications after pancreaticoduodenectomy.
Yhteenvetona voidaan todeta, että leikkauksenjälkeinen haimatulehdus on todennäköinen välittäjä haiman pään poistoleikkauksen komplikaatioissa.
It was shown that acinar and stellate cells do in fact have paracrine interplay: acinar cells seem to stimulate migration of stellate cells and increased release of extracellular matrix protein, and stellate cells cause morphology deformation and loss of secretory function in acinar cells.
Viljelmässä todettiin, että sekä asinus- että stellaattisolut stimuloivat toisiaan: asinussolut aktivoivat stellaattisoluja (jotka edelleen muodostavat fibroosia), ja toisaalta stellaattisolut aktivoivat asinussoluja.
High-risk patients (40% acini cut-off) were determined intraoperatively and the hydrocortisone treatment originally initiated preoperatively was continued for two postoperative days.
Juuri ennen leikkausta aloitettua lääkehoitoa jatkettiin kahden leikkauksenjälkeisen päivän ajan.
Studies on experimental animal models and cell cultures have shown that pancreatic acinar and stellate cells have the capability to play a role in the inflammatory pathway, and our understanding of this pancreatic inflammation process has changed in the recent years.
Eläinkokeet ovat osoittaneet, että haiman omat asinus- ja stellaattisolut voivat toimia tulehdussolun tavoin.
Thus stellate cells (or fibrosis) would protect the pancreas from an acute inflammation cascade caused by surgical trauma – a phenomenon shown in the patients Study I. Study IV was a randomized, placebo controlled trial providing anti-inflammatory treatment to reduce postoperative inflammation and complications among high-risk patients.
Neljäs osatyö oli satunnaistettu, lumelääkekontrolloitu tutkimus, jossa pyrittiin vähentämään leikkauksenjälkeistä tulehdusreaktiota ja komplikaatioita riskipotilailla tulehdusta vaimentavalla hydrokortisonihoidolla.
A 40% acini cut-off value was noted to identify a risk patient.
Korkean riskin potilaat (yli 40 % asinuspinta-ala) määritettiin leikkauksen aikana.
Pancreaticoduodenectomy (PD) is a challenging surgical operation, in most cases performed for suspected neoplasms of the head of pancreas, distal common bile duct or periampullary region.
Haiman pään poistoleikkauksen komplikaatioita voidaan vähentää hydrokortisonihoidolla Haiman pään ja pohjukaissuolen poistava leikkaus tehdään yleensä haiman pään seudun kasvaimen vuoksi.
This research makes three contributions to the earlier literature.
Tämä väitöskirjatutkimus tuottaa kolme kontribuutiota aiempaan kirjallisuuteen.
Finally, this research demonstrates the multi-level nature of value creation.
Lopuksi tämä tutkimus havainnollistaa arvontuoton monitasoista luonnetta.
Earlier research conceptualized projects as tools or production functions that seek to fulfill predefined, specific objectives.
Aikaisempi projektinhallinnan tutkimus tarkasteli projekteja työkaluina tai tuotantofunktioina, joiden tavoitteena oli täyttää ennalta määriteltyjä tavoitteita.
Temporary organizations are sets of organizational actors working together on a complex task over a limited period of time.
Väliaikainen organisaatio määritellään joukoksi organisatorisia toimijoita, jotka työskentelevät rajoitetun ajan monimutkaisen tehtävän parissa.
In comparison to the predefined objectives of the rationalistic viewpoint, value is subjective, multidimensional, and uncertain.
Vertailtaessa arvontuottoa rationaalisen näkökulman ennalta määriteltyihin tavoitteisiin arvo on subjektiivista, moniulotteista ja epävarmaa.
Value creation takes place and has to be managed at three different organizational levels: within the temporary organization, between the temporary and the permanent organization, and between the temporary organization and the external environment.
Arvontuottoa tapahtuu ja sitä täytyy johtaa kolmella organisatorisella tasolla: väliaikaisen organisaation sisällä, väliaikaisen ja pysyvän organisaation välillä sekä väliaikaisen organisaation ja ulkoisen ympäristön välillä.
In a similar vein, external stakeholders use different influence strategies to exert influence on temporary organizations.
Samaan tapaan ulkoiset sidosryhmät hyödyntävät erilaisia vaikutusstrategioita pyrkiessään vaikuttamaan väliaikaisiin organisaatioihin.
The perspective of value creation builds on the nature of project goals and project success.
Arvontuoton näkökulma vuorostaan pohjautuu projektin tavoitteiden ja projektin onnistumisen luonteeseen.
Depending on the study, the primary research data were interviews or newspaper articles.
Ensisijainen tutkimusaineisto koostui haastatteluista ja sanomalehtiartikkeleista.
Influence efforts taken by the stakeholders are driven by their perceptions of value.
Sidosryhmien arvokäsitykset ohjaavat näitä vaikuttamispyrkimyksiä.
The three elements of the framework — organizational control, management of organizational interdependencies, and the stakeholder viewpoint — are not interchangeable, but they complement each other by focusing on different aspects of value creation.
Viitekehyksen kolme elementtiä, ohjaus, organisatoristen riippuvuussuhteiden hallinta ja sidosryhmänäkökulma, eivät ole vaihdannaisia, vaan ne täydentävät toisiaan keskittymällä arvontuoton eri osaalueisiin.
Due to the division of work and the embeddedness of the temporary organization in external contexts, there are interdependencies within and around temporary organizations.
Tästä uponneisuudesta sekä organisatorisesta työnjaosta johtuen väliaikaisten organisaatioiden sisällä ja ympärillä on riippuvuussuhteita.
This way, value orientation provides a new viewpoint on the nature of the tasks performed by temporary organizations.
Tällä tavoin tämä tutkimus tarjoaa uuden näkökulman väliaikaisten organisaatioiden toteuttamien tehtävien luonteeseen.
This dissertation studied four types of temporary organizations: infrastructure projects, maintenance projects, organizational change programs, and system delivery projects.
Väitöskirjatutkimus tarkasteli neljäntyyppisiä väliaikaisia organisaatioita: huolto-, järjestelmätoimitus- ja infrastruktuuriprojekteja sekä organisatorisia muutosohjelmia.
To encourage desirable actions, internal and external actors design different control packages for different dimensions of value.
Edistääkseen haluamiaan toimintatapoja organisaation sisäiset ja ulkoiset toimijat käyttävät erilaisia ohjausmenetelmiä kohdistettuina eri arvon ulottuvuuksille.
In recent decades, projects and project-based organizing have spread to all kinds of organizations.
Projektit ja projektinhallinta ovat levinneet kaiken tyyppisiin organisaatioihin toimialasta riippumatta.
Value orientation consists of three characteristics of value: lifecycle orientation, subjectivity, and multidimensionality.
Pyrkimys arvontuottoon pohjautuu arvon kolmeen ominaisuuteen: elinkaariajatteluun, subjektiivisuuteen ja moniulotteisuuteen.
A sequential research design taking qualitative research approaches was followed.
Tutkimus toteutettiin peräkkäistutkimuksina laadullisilla tutkimusotteilla.
That is why this dissertation raises the following question: how is value creation managed in temporary organizations?
Tästä erosta johtuen tämä väitöskirja esittää seuraavan kysymyksen: miten arvontuottoa johdetaan väliaikaisissa organisaatioissa?
This study examines three ways of managing value creation: through organizational control, the management of organizational interdependencies (coordination and integration), and by considering the stakeholder viewpoint.
Tämä tutkimus tarkastelee kolmea tapaa arvontuoton johtamiseen: ohjausta (engl., control), organisatoristen riippuvuussuhteiden hallintaa (koordinaatio ja integraatio), sekä sidosryhmänäkökulmaa.
The findings of this dissertation illustrate organizational control targeting valueoriented goals, coordination and integration as ways of managing value creation at organizational interfaces and show that stakeholders’ perceptions of value drive their efforts to influence temporary organizations.
Tutkimuksen tulosten mukaan ohjausta kohdistetaan arvontuoton tavoitteille, koordinaatio ja integraatio ovat keinoja hallita arvontuottoa organisatorisilla rajapinnoilla ja sidosryhmien arvokäsitykset ohjaavat sidosryhmien pyrkimyksiä vaikuttaa väliaikaisiin organisaatioihin.
Despite the growing interest in value creation, there is a lack of understanding of management strategies for value creation.
Arvontuotto on herättänyt kasvavaa tutkimuksellista kiinnostusta, mutta ymmärrys arvontuoton johtamisesta on edelleen puutteellista.
Coordination and integration are the procedures used for managing organizational interdependencies, and by managing those interdependencies, value creation is promoted.
Koordinaatio ja integraatio ovat keinoja hallita organisatorisia riippuvuussuhteita ja siten edistää arvontuottoa organisatorisilla rajapinnoilla.
This viewpoint describes how benefits and costs (i.e., value) occur throughout the project lifecycle — from the early front-end phase to the operations phase — and how the evaluation of project success should not be limited to project completion.
Arvontuoton näkökulma kuvaa, kuinka arvoa syntyy läpi projektin elinkaaren, eli projektin alkuvaiheista projektin käyttövaiheeseen asti.
Second, acknowledging value orientation as a source of task complexity, this dissertation proposes a framework for managing value creation in temporary organizations.
Toiseksi, arvontuoton monimutkaisuuteen pohjautuen, tämä tutkimus esittää arvontuoton johtamisen viitekehyksen väliaikaisissa organisaatioissa.
In addition to this introduction, this article-based dissertation is comprised of five journal articles.
Väitöskirja muodostuu viidestä lehtijulkaisusta sekä tästä johdannosta.
This research builds on two recent developments that challenge this rationalistic viewpoint: the viewpoints of temporary organizing and value creation.
Tämä väitöskirjatutkimus pohjautuu kahteen tuoreempaan kehityssuuntaan, jotka haastavat aiemman tutkimuksen rationaalisen lähestymistavan.
Conceptualizing projects as temporary organizations, the viewpoint of temporary organizing emphasizes the social, behavioral, and organizational aspects of project management.
Väliaikaisen organisoinnin näkökulma korostaa projektinhallinnan sosiaalisia, käyttäytymistieteellisiä ja organisatorisia ulottuvuuksia, jotka ovat saaneet vähemmän huomiota aiemmassa kirjallisuudessa.
First, it proposes that value-oriented goals are a source of task complexity in temporary organizations.
Ensinnäkin tämä tutkimus esittää pyrkimyksen arvontuottoon yhtenä tehtävien monimutkaisuuden lähteenä.
The study was implemented in three phases during the period 2009 to 2014.
Tutkimuksen toteutus oli kolmivaiheinen vuosina 2009?2014.
In Phase I, the systematic literature review (n=21) was conducted.
Vaiheena I oli systemaattinen kirjallisuuskatsaus (n=21).
In Phase III, the quantitative study was conducted with (n=278) head nurses working in five major state-funded clinical hospitals in Lithuania.
Vaiheena III oli määrällinen tutkimus, johon osallistui osastonhoitajia (n=278) viidestä isosta julkisen rahoituksen sairaalasta Liettuassa.
The research questions were as follows: How is the ethical dilemma – and its levels – characterised in a health care context?
Tutkimuskysymykset olivat seuraavat: Miten määritellään eettisesti ongelmallinen tilanne ja sen tasot terveydenhuollon kontekstissa?
In Phase II, the qualitative study was implemented with (n=49) head nurses working in major hospitals and primary health care centres.
Vaiheessa II laadullinen tutkimus kohdennettiin osastonhoitajille (n=49), jotka työskentelivät isoimmissa sairaaloissa ja terveyskeskuksissa.
Conventional inductive latent qualitative content analysis was applied to the data.
Aineisto analysoitiin induktiivisella sisällönanalyysilla.
A head nurse as a leader should be able to make decisions in ethical dilemmas by selecting a leadership style that would work best in the particular situation and context.
Johtajana toimiessaan osastonhoitajan tulisi pystyä tekemään päätöksiä eettisesti ongelmallisissa tilanteissa valitsemalla sellaisen johtamistyylin, joka parhaiten sopii kyseiseen tilanteeseen ja kontekstiin.
Head nurses need to reflect on their managerial practices and to find meaningful ways or forms to learn from colleagues, patients and their relatives, as well as from health care institution management.
Osastonhoitajien tulee reflektoida omia johtamiskäytänteitään ja löytää tarkoituksenmukaisia keinoja ja muotoja kollegoilta, potilailta ja heidän läheisiltään, kuten myös oppiakseen terveydenhuolto-organisaation ylemmiltä johtajilta.
Reasons, actions and consequences when head nurses make decisions in ethical dilemmas
Syyt, käyttäminen ja seuraukset osastonhoitajien tehdessä päätöksiä eettisesti ongelmallisissa tilanteissa
Leadership Styles in Ethical Dilemmas.
Johtamistyylit eettisesti ongelmallisissa tilanteissa.
The reasons, actions, and consequences when head nurses face ethical dilemmas are oriented towards patients and their relatives; nurses and nursing practice; interprofessional cooperation and teamwork; leadership and empowerment; quality of care; respect and professional dignity; and learning and competence.
Osastonhoitajien eettisesti ongelmallisissa tilanteissa kohtaamat syyt, toiminnat ja seuraukset kohdistuvat potilaisiin ja heidän läheisiinsä, hoitajiin ja hoitotyön käytäntöön, ammattienväliseen yhteistyöhön ja tiimityöskentelyyn, johtamiseen ja työn hallintaan, hoidon laatuun, kunnioitukseen ja ammatilliseen arvokkuuteen sekä oppimiseen ja kompetenssiin.
‘Laissez-faire’, ‘democratic’, ‘sustainable’, ‘authoritative’ and ‘transformational’ styles are those substantially associated with the head nurse’s opportunities to develop organisational competence.
Välinpitämätön, demokraattinen, kestävä, autoritäärinen ja transformationaalinen tyyli olivat merkitsevästi yhteydessä osastonhoitajan mahdollisuuteen kehittää kompetenssialueitaan organisaatiossa.
The findings (Phase II) manifested that head nurses make decisions in complex ethical dilemmas in which nursing, nurses’ competence and self-confidence, organisational structures, inter-professional cooperation, and leadership are directly involved.
Tulosten (Vaihe II) mukaan osastonhoitajat tekevät päätöksiä kompleksisissa eettisesti ongelmallisissa tilanteissa, jotka liittyvät suoraan hoitajien kompetenssiin ja itseluottamukseen, organisaation rakenteisiin, eri ammattilaisten yhteistyöhön ja johtamiseen.
The outcomes of the systematic literature review (Phase I) revealed that scientific resources give neither information about the application of leadership styles in ethical dilemmas among head nurses nor about the dominant leadership styles among head nurses when they make decisions in ethical dilemmas.
Systemaattisen kirjallisuuskatsauksen (Vaihe I) tulokset toivat ilmi, että tieteelliset lähteet eivät käsittele osastonhoitajien johtajuustyylejä eettisissä ongelmissa eivätkä pääasiallista johtajuustyyliä silloin, kun he tekevät päätöksiä eettisesti ongelmallisissa tilanteissa.