natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Whether a youth was studying, employed, or on pension was connected to the person’s age, the quality of the disability, and the number of disabilities.
Suuntautuminen opiskelu- tai työuralle tai päätyminen eläkkeelle oli yhteydessä nuoren ikään, vamman laatuun sekä vammojen ja sairauksien määrään.
The purpose of the study was to examine the life courses of youths with disabilities on the basis of their own experiences and the meanings that the youths have attached to them.
Tutkimuksen tavoitteena oli tarkastella vammaisten nuorten elämänkulun muotoutumista heidän kokemustensa ja niihin liittämiensä merkitysten pohjalta.
The most important development needs in rehabilitation involve listening to the clients and giving them opportunities to influence.
Kuntoutuksen keskeiset kehittämistarpeet liittyvät kuntoutujan kuulemiseen ja vaikutusmahdollisuuksiin.
Structural factors enabling and obstructing a person’s life course management were also investigated with a focus on rehabilitation services and their importance in the lives of the youths.
Huomion kohteena olivat myös toimijan elämänkulun ohjailua mahdollistavat ja estävät rakenteelliset tekijät, joista erityisesti huomioitiin kuntoutuspalvelut ja niiden merkitys nuorten elämässä.
According to the research results, the life course of many of the youths deviated from the norm in terms of education and employment.
Tutkimuksen tulokset osoittivat, että monet nuoret poikkesivat normaalibiografian mukaisesta elämänkulusta suhteessa koulutukseen ja työhön.
Responses to the questionnaire were received from 198 youths who had been admitted to the medical rehabilitation of people with severe disabilities arranged by Kela in 2005.
Tutkimuksen lomakekyselyyn vastasi 198 nuorta, jotka olivat saaneet myönteisen päätöksen Kansaneläkelaitoksen järjestämästä vaikeavammaisten lääkinnällisestä kuntoutuksesta vuonna 2005.
The importance of medical rehabilitation was manifested as positive effects on physical functioning, coping in everyday life, mental well-being, communication skills, and the outlook for the future.
Lääkinnällisen kuntoutuksen merkitys nuorten elämässä korostui myönteisinä vaikutuksina fyysisessä toimintakyvyssä, arkielämässä suoriutumisessa, psyykkisessä hyvinvoinnissa, kommunikaatiotaidoissa ja tulevaisuuteen suuntautumisessa.
Expectations related to studying were emphasized in the youths’ short-term outlook for the future.
Nuorten lyhytkestoisessa tulevaisuusorientaatiossa korostuivat opiskeluun liittyvät odotukset.
Disability affected social identity especially by way of rejection or restricted access to peer groups in school.
Vammaisuus vaikutti nuorten sosiaaliseen identiteettiin erityisesti koulussa tapahtuneiden poissulkemisten ja ryhmäjäsenyyksien rajoittamisten vuoksi.
As for the long-term outlook, the youths considered happiness, well-functioning relationships, and a healthy lifestyle as important goals.
Pidemmän aikajänteen tulevaisuusorientaatiossa onnellisuus ja hyvät ihmissuhteet sekä terveelliset elämäntavat olivat tärkeitä tavoitteita.
Seventeen of the respondents who had given their informed consent were selected for interviewing.
Kyselyyn vastanneista ja haastattelusuostumuksensa antaneista valittiin 17 nuorta syventäviin haastatteluihin.
Among the targets of investigation were the youths’ life satisfaction and their subjective well-being in the various sectors of life.
Tutkimuksessa selvitettiin nuorten yleistä elämään tyytyväisyyttä ja koettua hyvinvointia elämän eri osa-alueilla.
The material from the interviews was examined through thematic analysis and material quantification.
Haastatteluaineisto analysoitiin temaattista analyysiä ja sisällön erittelyä hyödyntäen.
For some, disability was the main factor affecting their identity, behaviour, and life in general.
Osalle vammaisuus oli kaikista eniten persoonalliseen identiteettiin, käyttäytymiseen ja elämään vaikuttava tekijä, toisille se oli yksi tekijä muiden joukossa.
Based on the results, social services should be developed by ensuring that youths with disabilities have access to the services they need, physical as well as attitude-related obstacles are removed, and the youths are able to pursue an education, an occupation, and hobbies.
Tutkimuksen tulosten perusteella yhteiskunnan palvelujärjestelmien kehittämisessä on kiinnitettävä huomiota vammaisten nuorten tarvitsemien palvelujen saatavuuteen, ympäristön fyysisten ja asenteellisten esteiden poistamiseen ja vammaisten nuorten koulutus- ja työelämäosallisuuden sekä vapaa-ajan areenoille osallistumisen mahdollistamiseen.
Coping with development tasks related to youth was examined from the perspectives of identity construction, coping strategies and ways of coping, and integration into society.
Nuoruuteen liittyvistä kehitystehtävistä suoriutumista tarkasteltiin identiteetin rakentumisen, hallintakäsitysten muotoutumisen ja hallintakeinojen hyödyntämisen sekä yhteiskuntaan integroitumisen kannalta.
As a conclusion, desired results can be achieved when rehabilitation is based on youths’ own goals and personal control and when its content is based on the youths’ own needs and active participation.
Tutkimuksen johtopäätöksenä voidaan todeta, että kuntoutuksella, joka perustuu lähtökohdiltaan nuorten omille tavoitteille ja hallinnan tunteelle ja jonka sisällön determinantteina ovat nuorten tarpeet ja aktiivinen vaikuttaminen, on mahdollista saavuttaa tavoiteltuja tuloksia.
However, the majority felt that they had accomplished things that they value most in life.
Nuoret kokivat joutuvansa ponnistelemaan elämässään muita ihmisiä enemmän, kuitenkin enemmistö koki saavuttaneensa elämässään tärkeinä pitämiään asioita.
The youths felt insecurity that was essentially connected to their life situation and to things that were important to them.
Vammaisten nuorten kokema turvattomuus liittyi erityisesti heidän elämäntilanteeseensa ja heille henkilökohtaisesti läheisiin asioihin.
To address the research questions, a synthesis was constructed of the quantitative and qualitative material analyses.
Kvantitatiivisen ja kvalitatiivisen aineiston analyyseistä rakennettiin synteesiä siten, että tutkimuskysymyksiin vastaaminen oli mahdollista.
The material of this mixed methods study was collected through a questionnaire and interviews.
Monimenetelmällisen tutkimuksen aineistot muodostuivat lomakekyselyn vastauksista ja haastatteluista.
To cope in challenging life situations the youths applied both emotion-focused and problem-focused strategies, of which the most commonly-used were adaptation in the former case and seeking support and alternative activity in the latter.
Tunnesuuntautuneista hallintakeinoista yleisimmin käytettiin sopeutumista ja ongelmasuuntautuneista hallintakeinoista tuen etsimistä sekä vaihtoehtoista toimintaa.
They were connected by their need for rehabilitation and their participation in Kela’s medical rehabilitation of people with severe disabilities.
Nuoria yhdisti heidän vammaisuutensa aiheuttama kuntoutustarve ja osallistuminen Kansaneläkelaitoksen järjestämään vaikeavammaisten lääkinnälliseen kuntoutukseen.
Only few, mostly those with a mobility impairment, had expectations related to vocational education, employment, an intimate relationship, and children.
Ammatilliseen koulutukseen, työhön, parisuhteeseen ja lapsiin liittyviä odotuksia oli vain osalla, useimmin liikuntavammaisilla nuorilla.
Training trials were considered important in view of education and work trials were valued because they helped to determine whether a job was suitable for a person.
Ammatillisena kuntoutuksena myönnetyt apuvälineet olivat monelle välttämättömiä opinnoista suoriutumiseksi, koulutuskokeilut ratkaisevia ammatinvalinnan ja koulutusuran kannalta sekä työkokeilut ammattiin soveltuvuuden ja työtehtävistä suoriutumisen selvittämiseksi.
The study increased our knowledge of the life situations, future goals, and rehabilitation experiences of youths participating in the medical rehabilitation of people with severe disabilities organized by the Social Insurance Institution of Finland.
Tutkimus lisäsi tietoa Kansaneläkelaitoksen järjestämään vaikeavammaisten lääkinnälliseen kuntoutukseen osallistuneiden nuorten elämäntilanteista, heidän tulevaisuuden tavoitteistaan ja kuntoutuskokemuksistaan.
The results reveal how the present development discourse reflects the power structure of the global politics, where the poor people of developing countries remain without a voice.
Tutkimustulokset osoittavat, miten nykyinen kehitysdiskurssi heijastelee maailmanpoliittisia valtarakenteita, joissa köyhien maiden köyhät jäävät ilman ääntä.
The theoretical framework of the thesis consists of the earlier researches about the development, poverty, sustainable development and deliberative democracy.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys koostuu kehitystä, köyhyyttä, sosiaalisesti kestävää kehitystä ja deliberatiivista demokratiaa käsittelevistä aiemmista tutkimuksista.
I ask in the thesis, what kind of positions are given to different subjects in the PRSPs of Nepal and what these positions tell about the poor’s political agency and capacities to decide about their own lives.
Tutkimuksessa kysyn, millaisia asemia eri toimijoille rakennetaan Nepalin PRSP -prosessissa ja mitä nämä asemat kertovat köyhien poliittisesta toimijuudesta ja kapasiteeteista päättää omasta elämästään.
Poverty is a multi-dimensional global problem that is at the core of the current concept of the development.
Köyhyys on moniulotteinen poliittinen ongelma, jonka vähentäminen on nykyisen kehitysdiskurssin keskiössä.
The material is analyzed with the qualitative methodology of the theoryguiding content analyze, the actantial model and the concept of the subject position.
Analysoin niitä laadullisesti teoriaohjaavalla sisällönanalyysillä ja yhdistän siihen Greimasin luoman aktanttimallin ja diskurssianalyysissä käytetyn subjektiaseman käsitteen.
The thesis focuses on the social sustainability in the Poverty Reduction Strategy (PRSP) -process of Nepal.
Tutkimuksessa tarkastelen sosiaalisesti kestävää köyhyyden vähentämistä Nepalin köyhyyden vähentämisstrategiossa (PRSP).
PRSP process is created by the World Bank and IMF in the 1990s.
PRSP on Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston luoma prosessi, jossa kehitysmaat valmistelevat kansallisesti köyhyyden vähentämissuunnitelman.
The key concept is the socially sustainable poverty reduction, which main idea is that poverty is not reduced unless poor are capable of deciding about their own lives.
Keskiössä on sosiaalisesti kestävä köyhyyden vähentäminen, joka vittaa kestävästä kehityksestä nousevaan ajatukseen, että köyhyys ei vähene elleivät köyhät kykene itse päättämään omasta elämästään.Tutkimusaineisto koostuu kolmesta Nepalin PRSP -dokumentista vuosilta 2003-2010.
To the government, organizations, communities and the private sector the documents structure the position of the political agents and the international agencies have power to define the targets of the process.
Nepalin PRSP prosessi rakentaa hierarkisia asemia eri toimijoille: Köyhät ihmiset ja yhteisöt ovat kehityksen passiivisia kohteita, ja hallitus, hyvin organisoidut järjestöt ja yksityinen sektori ovat aktiivisia poliittisia toimijoita.
The developing countries prepare their national PRSP, which defines the guidelines of the development politics.
Se on ehtona Maailmanpankin lainahelpotuksiin ja moniin kehitysapuohjelmiin ja määrittelee mkehityspolitiikan keskeisimmät prioriteetit.
The poor people and communities are labeled as the passive objects of the development.
Kansainväliset kehitystoimijat vaikuttavat vahvasti papereiden tavotteisiin.
With todays’ technology we are more connected than ever.
Nykypäivän teknologian ansiosta olemme enemmän yhteydessä toisiimme kuin aikaisemmin.
The most used communicational device is a smart phone and its apps, which we check several times a day.
Nykypäivän käytetyin kommunikaation väline on älypuhelin ja sen sovellukset, joita katsastamme useamman kerran päivässä.
Other major aspect having impact on the user interface was the length of the distance and time zones between the users and how it will impact on the users’ daily schedules.
Toinen suuri vaikuttaja kokemukseen oli se, kuinka suuri välimatka ja aikavyöhykkeellinen ero käyttäjien välillä on, ja niiden vaikutus käyttäjien päivärytmiin.
The final prototype was developed using the feedback from the first focus group interview.
Viimeinen prototyyppi syntyi fokusryhmä-haastattelun vastausten perusteella.
The two candle stands are connected together via wireless network.
Nämä jalustat ovat yhteydessä toisiinsa langattoman internetin välityksellä.
The process started with an idea of using a real flame in form of a candle as part of an emotional communication device for emotional long distance relationships.
Tutkimus alkoi hahmottamalla konsepti idea käyttöliittymästä, jossa käytettiin kynttilää kommunikaation välineenä emotionaalisiin etäsuhteisiin.
However despite these previously mentioned aspects, the user interface managed to do the work it was designed, to deliver an ambient emotional message of somebody thinking of you.
Tästä kaikesta huolimatta kynttiläkäyttöliittymä toimi juuri niin kuin se oli suunniteltu, välittämään emotionaalinen, ympärillä tapahtuva viesti siitä, että joku ajattelee sinua.
Despite this the main focus of the communication still lacks the usage of emotional communication when it is not happening face to face.
Tästä huolimatta kommunikaatiomuodot eivät silti sisällä sen emotionaalisia puolia.
This masters’ thesis aims to study the aspects of emotional communication by using ambient communication device for it.
Tämän opinnäytetyön tavoite on tutkia emotionaalista kommunikaatiota ympärillä tapahtuvan viestinnän kautta.
Due to the user studies being conducted on small groups only, it gives only a small glance over how users in emotional long distance relationships would perceive the usage of Candle UI in their everyday lives.
Koska tätä tutkimusta varten tehdyt käyttäjätutkimukset toteutettiin niin pienellä ryhmällä, on niiden tulos varsin pieni vilkaisu siihen, miten kynttiläkäyttöliittymä toimisi etäsuhteissa viestintävälineenä.
It was concluded that while the Candle UI was perceived as pleasant for the eye, the usage of it for ambient emotional communication would be affected by how the users’ culture perceives the candle.
Kerätyt tulokset osoittavat, että vaikka kynttiläkäyttöliittymän muotoilu miellytti silmää, oli käyttäjän kynttilään kohdistuvien kulttuurillisten konnotaatioilla vaikutus käyttäjäkokemukseen.
The future research should cover subjects such as customisation of the UI and one more focus group evaluation over it.
Mahdolliseen jatkotutkimukseen voisi sisällyttää käyttöliittymän kustomointi ja siihen sitten oma fokusryhmähaastattelu.
From the idea formed the Candle UI, which is a pair of identical candle stands, equipped with one real candle, a small tealight, and an electric tealight.
Tämän idean myötä kehittyi kynttiläkäyttöliittymä Candle UI, joka koostuu kahdesta identtisestä kynttiläjalustasta.
The concept was developed by conducting user studies including focus group interviews of the Candle UI prototypes.
Käyttöliittymää kehiteltiin käyttäjätutkimusten kautta.
This was a qualitative research.
Tutkimus on laadullinen tutkimus.
In addition, supportive supervision is systematic, regular, and long-lasting.
Lisäksi se on suunnitelmallista, säännöllistä ja riittävän pitkäkestoista.
At its best, supervision can enable teachers’ professional, communal, and personal development.
Parhaimmillaan työnohjaus mahdollistaa opettajan ammatillisen, yhteisöllisen ja persoonallisen kehittymisen.
Similarly, the theoretical background of supervision is diverse.
Myös sen teoreettinen tausta on kirjava.
Communal support was manifested as strengthening collaboration, promoting a change in the work culture of a school, and developing a communal work approach.
Yhteisöllinen tuki näyttäytyy erityisesti yhteistyön vahvistajana, koulun toimintakulttuurin muutoksen edistäjänä ja yhteisöllisen työotteen kehittäjänä.
Here, the development of inclusive teacherhood refers to individual teachers’ professional development and to a shift in the work culture of a school toward a participatory school for all pupils.
Inklusiivisen opettajuuden kehittymisellä tässä tutkimuksessa tarkoitetaan yksittäisen opettajan ammatillista kehittymistä ja koulun toimintakulttuurin muutosta kohti osallistavaa, kaikille oppilaille yhteistä koulua.
Based on these features, supervision that supports inclusive teacherhood is aware of other, similar methods and is not tied to only one theoretical framework.
Niiden mukaan inklusiivista opettajuutta tukeva työnohjaus tiedostaa muut läheiset työmuodot, eikä se ole sitoutunut vain yhteen teoreettiseen viitekehykseen.
The analysis involved a combination of phenomenography, particularly the application called the variation theory, and the classic analysis that is typical of the focus-group research method.
Analysoinnissa yhdistyvät fenomenografia ja siitä kehittynyt variaatioteoria sekä fokusryhmille tyypillinen klassinen analyysi.
Individual support was given in four ways: empowering and promoting new teacherhood, clarifying teachers’ professional growth and roles, helping teachers to evaluate their work, and supporting teachers in challenges at work.
Yksilöllinen tuki ilmenee usealla tavalla: voimaannuttavana, uudenlaisen opettajuuden edistäjänä, ammatillisen kasvun ja ammattiroolin selkiyttäjänä, oman työn arvioinnin apuna sekä haasteista selviytymisen tukena.
The practical implementation of supervision, for example, involves the use of various methods and the exercise of sensitivity to the needs of the person being supervised and the work community.
Työnohjauksen käytännön toteutusta kuvastaa muiden muassa monipuolisten menetelmien käyttö sekä herkkyys työnohjattavan ja työyhteisön tarpeille.
The research results generated a result entity which was divided into results-based categories.
Tutkimustulokset esitellään tuloksista muodostettujen kategorioiden tulosavaruutena.
Based on the categories, supervision supports inclusive teacherhood both at the individual and at the communal level.
Niiden mukaan työnohjaus tukee inklusiivista opettajuutta sekä yksilöllisenä että yhteisöllisenä tukena.
The special features of supervision that support inclusive teacherhood include the principles of supervision, the practical implementation of supervision, and the differences between supervision and other work guidance methods.
Inklusiivista opettajuutta tukevan työnohjauksen erityispiirteet sisältävät työnohjauksen periaatteet, työnohjauksen käytännön toteutuksen ja työnohjauksen eroavuuden muista työmuodoista.
The study showed that supervision can become target-oriented support for inclusive teacherhood.
Tutkimus osoittaa, että työnohjaus voi osoittautua tavoitteelliseksi tueksi inklusiiviselle opettajuudelle.
One main research question was set for this study: How do supervisors with a teaching background perceive the quality of support supervision provides to inclusive teacherhood?
Tutkimukselle on asetettu yksi pääkysymys: Millaisia käsityksiä opettajataustaisilla työnohjaajilla on työnohjauksen antamasta tuesta inklusiiviselle opettajuudelle?
Supervision thus functions as the learning environment for inclusive teacherhood.
Työnohjaus toimii tällöin opettajan inklusiivisen opettajuuden oppimisympäristönä.
This study focused on the opportunities presented by supervision concepts and their manifold methods to support inclusive teacherhood and its development.
Tässä tutkimuksessa käsitteistön ja monialaisten menetelmien tarkastelussa on keskitytty työnohjauksen mahdollisuuksiin tukea inklusiivista opettajuutta ja sen kehittymistä.
Supervision is a multidimensional concept which is understood in numerous ways.
Työnohjaus on käsitteenä moniulotteinen ja ymmärrys työnohjauksesta vaihtelee suuresti.
The study analyzed the views of supervisors with a teaching background on how supervision can be a way to support inclusive teacherhood and its development.
Tässä tutkimuksessa selvitetään opettajataustaisten työnohjaajien käsityksiä työnohjauksesta yhtenä tapana tukea inklusiivista opettajuutta ja sen kehittymistä.
What are the special features of supervision that support inclusive teacherhood, according to the supervisors with a teaching background?
Pääkysymystä tarkastellaan tarkentavien alakysymysten valossa: Miten työnohjaus tukee inklusiivista opettajuutta ja sen kehittymistä opettajataustaisten työnohjaajien käsitysten mukaan sekä mitkä ovat inklusiivista opettajuutta tukevan työnohjauksen erityispiirteet opettajataustaisten työnohjaajien käsitysten mukaan?
The particular focus of the research is on pre-primary and primary-aged children, their ideas, views, experiences and activity processes in various playful learning environments.
Avainasemassa tutkimuksessa ovat 6–12-vuotiaat lapset; heidän ajatuksensa ja näkemyksensä sekä toiminnan prosessit erilaisissa leikillisissä oppimisympäristöissä.
The study captures the ideal creative and playful learning environment through a vision of a learning environment that encourages the use of various formal and informal learning places and spaces, novel technologies and technology-enriched learning environments, creativity, playfulness, physicality and children’s overall well-being.
Luova ja leikillinen oppimisympäristö puolestaan nähdään tulevaisuuden koulun visiona, jonka keskiössä ovat erilaiset formaalit ja informaalit oppimisen paikat ja tilat, uudet teknologiat ja teknologiapohjaiset oppimisympäristöt, luovuus, leikillisyys, liikunnallisuus ja lasten kokonaisvaltainen hyvinvointi.
Among other findings, the research indicates that feelings are an essential part of children’s play and learning activities.
Tutkimus muun muassa osoittaa emotionaalisten tekijöiden keskeisyyden lasten leikeissä ja toiminnassa.
The fourth and fifth studies examine experiences of the PLE in authentic curriculum-based play and learning settings.
Neljäs ja viides tutkimus esittelevät ensimmäiset opetuskokeilut, jotka toteutettiin leikillisissä oppimisympäristöissä pilottileikkikenttien valmistuttua Rovaniemelle.
The third study illustrates children’s ideas and expectations regarding their ideal school and learning environment.
Kolmannessa tutkimuksessa tarkasteltiin lasten näkemyksiä koulusta, joka vastaisi heidän toiveisiinsa ja mieltymyksiinsä.
The first study provides insights into the central features of the environment and the related learning activities.
Osatutkimukset muodostavat jatkumon leikillisten oppimisympäristöjen kehittymisestä ja niihin liittyvistä empiirisistä tutkimuksista.
The second study analyzes children’s creative collaboration in playful co-design activities and provides tools for defining learning.
Toisessa tutkimuksessa analysoitiin luovaa yhteisöllisyyttä ja narratiivisuuden ilmentymistä lasten pienryhmätilanteissa, joissa yhteistyössä omistauduttiin leikin ympäristöjen suunnittelulle.
The theoretical approaches to creative and playful learning elaborated in the thesis culminate in a pedagogical model for creative and playful learning.
Luova ja leikillinen oppiminen on tutkimuksessa kehitetty teoreettinen ja pedagoginen lähestymistapa, joka määrittelee oppimisen ja oppimisympäristön keskeisiä piirteitä sosiokulttuurisen viitekehyksen ja leikillisiin oppimisympäristöihin liittyvien empiiristen tutkimusten valossa.
This qualitative study investigates how learning and a learning environment can be defined and how the school learning environment should be designed to accommodate the potential of an innovative playful learning environment.
Opetuskokeiluissa tutkittiin sitä, miten lapset kokevat leikin ja pelaamisen kautta oppimisen ja miten leikillinen oppimisympäristö voi tukea ja rikastuttaa opetusta.
The model provides educators with a pedagogical foundation and tools for applying creative and playful learning in innovative environments and for approaching learning in ways that might contribute to the school of the future.
Tutkimuksessa esitellään myös luovaan ja leikilliseen oppimiseen pohjautuva pedagoginen malli, jota voidaan soveltaa esi- ja perusopetuksessa.