natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, accurate measurement of some isoforms has not been achieved in previous assays.
Kuitenkaan useiden PSA-muotojen luotettava mittaaminen ei ole ollut mahdollista aikaisemmilla menetelmillä.
This proof of concept study shows that peptides reacting with proteins are potentially useful for sensitive and specific measurement of protein variants for which specific MAbs cannot be obtained.
Tämä uuteen periaatteeseen perustuva menetelmä osoittaa että peptidejä voidaan käyttää herkkiin ja spesifeihin määritysmenetelmiin, myös mitattaessa sellaisia proteiini-variantteja, joita vastaan on vaikea kehittää vasta-aineita.
The aim of the present study was to develop new assays that reliably measure enzymatically active PSA, PSA-α1-chymotryposin (PSA-ACT) and PSA-α1-protease inhibitor (PSA-API), and to evaluate their diagnostic value.
Tutkimukseni tarkoituksena on ollut kehittää uusia määritysmenetelmiä näiden PSA-muotojen määrittämiseksi [entsymaattisesti aktiivinen PSA, sekä PSA-α1-kymotrypsiini (PSA-ACT) ja PSA-α1-proteaasi inhibiittori (PSA-API) kompleksit].
Measurement of prostate specific antigen (PSA) is a very sensitive method for diagnosing and monitoring of prostate cancer (PCa), but the specificity needs improvement.
Prostataspesifisen antigeenin (PSA) määrittäminen seerumista on herkkä menetelmä eturauhassyövän diagnostiikkaan, mutta se ei sovellu hyvin eturauhassyövän ja eturauhasen hyvänlaatuisen liikakasvun erottamiseen.
Measurements of different molecular forms of PSA have been shown to improve differentiation between PCa and benign prostatic diseases.
Spesifisyyttä on pystytty lisäämään erilaisten PSA-muotojen mittaamisella.
An immunopeptidometric sandwich assay (IPMA) was developed to measure the enzymatically active PSA.
Kehitin myös kaksi immunopeptidometristä määritysmenetelmää, joissa PSA:n tunnistamiseen käytettiin aktiiviseen PSA:han sitoutuvaa peptidiä.
We developed an immunoassay for detection of PSA-API based on proximity ligation, which improved assay sensitivity 10-fold compared with conventional assays.
Parantaakseni herkkyyttä kehitin läheisyys-ligaatio menetelmän, jossa peptidi ja kaksi vasta-ainetta tunnistavat PSA:n. Tämä menetelmä paransi herkkyyttä 10-kertaisesti.
Our results confirmed previous findings that the PSA-API level is somewhat lower in men with than without PCa, and the combination of %fPSA and proportion of PSA-API to tPSA (%PSA-API) provides diagnostic improvement compared with either method alone.
Kliiniset tuloksemme vahvistavat aikaisemmat löydökset, joiden mukaan PSA-API tasot ovat jonkin verran korkeammat miehillä, joilla on eturauhassyöpä.
These assays provide enough sensitivity for measurement of PSA-ACT in sera with low PSA levels.
Tuotimme uusia vasta-aineita ja pystytin herkkiä määritysmenetelmiä PSA-ACT ja PSA-API kompleksien mittaamiseksi.
Double-label immunofluorometric assays using a novel monoclonal antibody (MAb) and another antibody to either free PSA (fPSA) or total PSA (tPSA) were developed and used to measure PSA-ACT and fPSA or tPSA at the same time.
Kehittämilläni menetelmillä voidaan PSA-ACT:n määrityksen kanssa samanaikaisesti mitata vapaata PSA:ta tai kokonais PSA:ta.
Assays based on this principle should be applicable to other immunoassays in which the nonspecific background is a problem.
Menetelmä soveltunee myös muiden immunomääritysten parantamiseksi.
The results obtained confirmed that proportion of PSA-ACT to tPSA (%PSA-ACT) was as useful as proportion of fPSA to tPSA (%fPSA) for discrimination between PCa and benign prostatic hyperplasia (BPH).
Tästä on etua mm. määritettäessä PSA-ACT:n suhdetta kokonais PSA:han, minkä havaittiin myös tässä tutkimuksessa olevan eturauhassyövän diagnostiikassa yhtä hyödyllinen kuin vapaan PSA:n suhde kokonais PSA:han ja huomattavasti parempi kuin pelkkä kokonais PSA:n mittaus.
The mechanisms leading to the disease are largely unknown, diagnosis is difficult and therefore often delayed, and no curative therapy exists.
Taudin syntymekanismit ovat suurelta osin tuntemattomat, diagnostiikka on vaikeaa ja siksi usein viivästynyttä eikä parantavaa hoitoa ole.
Chromosomal instability is a typical feature of CTCL.
Kromosomaalinen epästabiilius on tautiryhmän keskeinen piirre.
The two most common subgroups of CTCL, mycosis fungoides (MF) and Sezary syndrome (SS), as well as the difficult to diagnose subcutaneous panniculitis like T-cell lymphoma (SPTL), were studied.
Työssä on tutkittu kahta tautiryhmän yleisintä muotoa, mycosis fungoidesta (MF) ja Sezaryn syndroomaa (SS) sekä harvinaisempaa vaikeasti diagnosoitavaa subkutaanista pannikuliitin kaltaista T-solulymfoomaa (SPTL).
Identification of novel target genes in different subtypes of cutaneous T-cell lymphoma
Uudet kohdegeenit ihon T-solulymfoomien eri alaryhmissä
Cutaneous T-cell lymphomas (CTCL) represent a group of non-Hodgkin lymphomas showing a growing incidence especially in the Western world.
Ihon T-solulymfoomat (cutaneous T-cell lymphoma, CTCL) ovat ryhmä imukudossyöpiä, joiden esiintyvyys on nousussa erityisesti länsimaissa.
To achieve this, patient derived material was studied with molecular cytogenetic techniques, microarrays and gene expression analyses.
Tutkimusmenetelminä on käytetty esimerkiksi molekyylisytogeneettisiä metodeja ja mikrosiruja.
CTCL presents with skin symptoms although the malignant cells are not derived of human skin but of human immune system instead.
CTCL ilmenee iho-oirein, vaikka syöpäsolut eivät ole iholla normaalisti esiintyviä soluja, vaan elimistön puolustusjärjestelmän soluja, jotka ovat tuntemattomasta syystä vaeltaneet iholle.
Some secondary cancers occur in CTCL patients more often than in general population, the most common of which are lung cancers and non-Hodgkin lymphomas.
CTCL-potilailla on lisääntynyt riski sairastua myös muihin syöpiin, erityisesti keuhkosyöpään ja non-Hodgkin –lymfoomiin.
The pathways affected by its aberrant function, are currently being studied.
Tutkimukset geenipuutoksen aiheuttamista toiminnallisista seurauksista ovat käynnissä.
The malignant cells are mature T helper memory cells, and preferentially express cytokines characteristic to T-helper 2 (Th2) type immune response.
Syöpäsolut ovat kypsiä T-auttajasoluja (Th-soluja) ja ilmentävät tyypin 2 immuunivasteelle ominaisia sytokiineja.
To reveal the molecular pathogenesis underlying CTCL-associated lung cancer, CTCL-associated lung cancer samples were analysed and compared to primary / reference lung cancer samples.
Lisäksi on tutkittu CTCL:ään liittyvää keuhkosyöpää ja verrattu sitä tavalliseen (primaariin) keuhkosyöpään.
This study identified the first specific, recurrent gene-level aberration in CTCL, namely the deletion / translocation of neuron navigator 3 (NAV3) gene, characteristic to many different CTCL subgroups, namely MF, SS, and SPTL.
Väitöskirjatyössä havaittiin ensimmäinen CTCL:lle ominainen toistuva geenitason muutos: puutos- tai katkoskohta NAV3-geenissä.
Identification of potential novel diagnostic markers as well as target molecules for therapy was a special focus of the study.
Erityisesti tavoitteena oli identifioida molekyylejä, jotka soveltuisivat diagnostisiksi merkkiaineiksi tai täsmähoidon kohteeksi.
This finding warrants further prospective studies to identify the common underlying factors between CTCL and CTCL-associated lung cancer.
Väitöskirjatutkimuksessa todettiin myös CTCL:ään liittyvän keuhkosyövän eroavan kromosomi- ja geenimuutosten suhteen verrokkikeuhkosyövästä, mikä jatkossa antaa aiheen tutkia syöpäkantasolujen merkitystä CTCL:n ja sen liitännäiskasvainten kehittymisen taustalla.
The aim of the study was to identify genes relevant to CTCL pathogenesis to clarify the poorly understood pathomechanisms behind the disease group.
Väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli havaita CTCL:n syntymekanismeja selvittäviä kromosomi- ja geenimuutoksia.
Novel insights to CTCL pathogenesis were achieved through the observation that several genes specific for Th1 type immune response (e.g. T-bet, RANTES, and NKG7) were downregulated in CTCL.
Työssä saatiin myös uutta tietoa taudin syntymekanismeista havaitsemalla useiden Th1-tyypin immuunivasteelle ominaisten geenien alentunut ilmeneminen CTCL-potilailla.
Demonstration of NAV3 deletion by FISH provides a novel diagnostic tool, and overexpression of certain membrane antigens (e.g. MS4A4A, LIR9 and CD52) will provide the basis for developing novel antibody-based therapeutic means.
Tämän lisäksi potilasnäytteissä havaittiin eräiden solun pinta-antigeenien lisääntynyt ilmeneminen, mikä luo pohjan uusien vasta-ainepohjaisten täsmähoitojen kehittämiselle.
Neurological manifestations and molecular genetics of acute intermittent porphyria in North Western Russia
Neurologiset löydökset ja molekyyligenetiikka äkillisessä jaksottaisessa porfyriassa Lounais-Venäjän alueella.
In the present study, nine different mutations were identified in the HMBS gene in 11 unrelated Russian AIP patients from North Western Russia and their 32 relatives.
Mutaatiot olivat kolmessa perheessä paikallisia ja aikaisemmin tuntemattomia, mutta kahdeksassa suvussa oli jo muualla Euroopassa ja Suomessa tunnistettuja mutaatioita.
If more strict inclusion criteria for biochemical abnormalities (>10-fold increase in excretion of urinary PBG) are applied, neurological manifestations in an acute attack are probably more homogeneous than described previously, which suggests that some of the neurological patients described previously may not have acute porphyria but rather secondary porphyrinuria.
Nykyisin varhaisen diagnostiikan ja hoidon seurauksena neurologiset ilmentymät ovat harvinaisia, mutta osa äkillistä porfyriaa sairastavista potilaista on selvästi alttiimpia halvauksille.
Urinary PBG excretion together with gender, age at the time of diagnosis and mutation type could predict the likelihood of acute attacks in AIP patients.
Lisäksi virtsan porfyriinien esiasteiden määrää oireettomassa vaiheessa ja mutaation laatua voidaan käyttää ennustettaessa taudin luonnollista kulkua yksittäisen potilaan kohdalla.
Erythrocyte HMBS activity did not correlate with the porphobilinogen excretion in remission or the clinical of the disease.
Äkillinen jaksottainen porfyria kuuluu hemin biosynteesihäiriöihin, jotka ovat perinnöllisiä aineenvaihdunsairauksia.
The effects of novel mutations were studied by amplification and sequencing of the reverse-transcribed total RNA obtained from the patients' lymphoblastoid or fibroblast cell lines.
Yhdeksän mutaation tunnistamisen jälkeen selvitimme miten geenivirhe vaikuttaa lähettiRNA:n ja muodostuvan entsyymin toimintaan koeolosuhteissa.
Patients with the p.R167W and p.R225G mutations showed lower penetrance (19% and 11%) and the recurrence rate (33% and 0%) in comparison to the patients with other mutations (range 36 to 67% and 0 to 66%, respectively), as well as milder biochemical abnormalities [urinary porphobilinogen 47±10 vs. 163±21 mol/L, p<0.001; uroporphyrin 130±40 vs. 942±183 nmol/L, p<0.001] suggesting a milder form of AIP in these patients.
Seuloimme 108 :sta äkillistä hermotulehdusta sairastavasta potilaasta 12 äkillistä jaksoittaista porfyriaa sairastavaa potilasta porfyrian esiasteita mittaavan virtsakokeen avulla.
Screening for acute porphyria using urinary PBG is useful in a selected group of neurological patients with acute PNP or encephalopathy and seizures associated with pain and dysautonomia.
Tauti ilmenee siten äkillisenä kohtauksena, joka alkaa usein lievillä psyykkisillä oireilla kuten unettomuudella ja levottomuudella ja etenee autonomisen hermoston häiriöihin, jossa tyypillisimpänä oireena on voimakas vatsakipu.
Despite heterogeneity of the neurological manifestations in our patients with acute porphyria, the major pattern of PNP associated with abdominal pain, dysautonomia, CNS involvement and mild hepatopathy could be demonstrated.
Kun yhdistimme suomalaisten ja lounais-venäläisten potilaiden kliiniset tiedot, biokemialliset tulokset ja geenivirheiden analyysit, saatoimme luokitella potilaat mutaatioiden perusteella myös kliinisiin ryhmiin.
Degree of muscle weakness scored by MRC, prolonged mechanical ventilation, bulbar paralysis, impairment of consciousness and hyponatraemia were important signs of a poor prognosis.
Lääkkeet, paasto tai hormonaaliset muutokset elimistössä lisäävät hemin muodostumista maksassa ja entsyymin puutteesta kärsivät potilaat keräävät porfyriinien esiasteita kehoonsa.
Reversible symmetrical lesions comparable with posterior reversible encephalopathy syndrome (PRES) were revealed in two patients' brain CT or MRI during an acute attack.
Kohtauksen aikana potilaille voi kehittyä ohimenevä aivojen takaosiin painottuva nestekertymä, joka voi aiheuttaa epileptisiä kohtauksia ja tajunnan tason laskua.
Decreased conduction velocities with normal amplitudes of evoked potentials during acute attacks with no clinically evident PNP indicated subclinical polyneuropathy.
Kohtauksen aikana ne ovat selkeästi koholla ja diagnoosi varmistetaan myöhemmin geenitestillä.
In other five patients brain MRI during or soon after the symptoms was normal.
Kaksi potilasta menehtyi kohtauksen aikana sydän pysähdykseen ja keuhkokuumeeseen.
AIP was diagnosed in nine symptom-free relatives.
Löysimme myös uusia porfyriaa sairastavia sukulaisia geenitestin avulla.
Arrhythmia was less important and autonomic dysfunction, severity of pain and mental symptoms did not affect the outcome.
Jotkut mutaatiot aiheuttivat selvästi vähemmän oireita kuin toiset.
In the second experimental study, 32 male Wistar rats with an experimental distal femur osteotomy fixed with an SR-PLLA rod were exposed for daily low-intensity ultrasound treatment for 21 days.
Toisessa kokeellisessa työssä kiinnitettiin 32 rotan katkaistu reisiluun alaosa polylaktidi-sauvalla ja tälle alueelle annettiin päivittäin ultraäänihoitoa kolmen viikon ajan.
In the first experimental study, the assessment of the mechanical strengths of the SR-PLLA screws was performed after 12 weeks of daily 20-minute ultrasound exposure in vitro.
Ensimmäisessä kokeellisessa työssä polylaktidi-ruuveja altistettiin päivittäiselle ultraäänelle 12 viikon ajan.
Low-intensity ultrasound did not have any effects on radiological bone morphology, bone mineral density or clinical outcome 18 months after the injury.
Kaikki murtumat olivat parantuneet hyvin, ultraäänihoidolla ei todettu olevan vaikutusta kliiniseen tulokseen tai luuntiheyden muutokseen leikatussa nilkassa.
Low-intensity ultrasound had no effects on the mechanical properties and degradation behaviour of the SR-PLLA screws in vitro.
Ultraäänen ei todettu vaikuttavan heikentävästi polylaktidin mekaanisiin ominaisuuksiin.
The effects of low-intensity ultrasound in bioabsorbable self-reinforced poly-L-lactide -fixed cancellous bone fracture
Ultraäänihoidon vaikutus liukenevalla luunkiinnittimellä kiinnitetyn hohkaluun murtuman paranemiseen
The purpose of the present study was to investigate the effects of low-intensity ultrasound on bioabsorbable self-reinforced poly-L-lactide (SR-PLLA) screws and on fracture healing after SR-PLLA device fixation in experimental and clinical cancellous bone fracture.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää ultraäänihoidon yhteensopivuus liukenevien luunkiinnittimien kanssa sekä ultraäänihoidon vaikutukset hohkaluun murtuman paranemiseen.
There were no obvious findings in the present study to support the hypothesis that low-intensity pulsed ultrasound enhances bone healing in SR-PLLA-rod-fixed experimental metaphyseal distal femur osteotomy in rats or in clinical SR-PLLA-screw-fixed lateral malleolar fractures.
Tässä väitöskirjatutkimuksessa todettiin matala-intensiteettisen ultraäänihoidon soveltuvan käytettäväksi liukenevilla luunkiinnittimillä kiinnitetyissä murtumissa.
There were no obvious differences in the radiological bone healing times of the SR-PLLA-screw-fixed lateral malleolar fractures after low-intensity ultrasound treatment.
Tutkimuksessa selvitettiin matala-intensiteettisen ultraäänihoidon vaikutusta liukenevalla luunkiinnittimellä kiinnitetyn hohkaluun murtuman paranemiseen.
Radiological bone healing was assessed both by radiographs at two, six, nine, and 12 weeks and by multidetector computed tomography (MDCT) scans at two weeks, nine weeks, and 18 months.
Toisessa kliinisessä työssä selvitettiin ultraäänihoidon vaikutusta ulkokehräksen murtuman radiologiseen luutumiseen 22 potilaalla yhdeksän viikon kohdalla tehdyllä tietokonekuvauksella.
In the clinical series low-intensity ultrasound was observed to have no obvious effects on the bone mineral density of the fractured lateral malleolus.
Ultraäänihoidolla ei todettu olevan selvää radiologista luutumista nopeuttavaa vaikutusta.
The clinical outcome was assessed by both Olerud-Molander scoring and clinical examination of the ankle.
Tässä tutkimuksessa käytetyt sauvat ja ruuvit olivat valmistettu elimistössä liukenevasta polylaktidista.
It is important to limit the conclusions of the present set of studies only to lateral malleolar fractures fixed with an SR-PLLA screw.
Liukenevista materiaaleista valmistettuja luunkiinnittimiä käytetään erilaisten murtumien kiinnittämiseen.
Worldwide, however, gastric cancer is still the second most common cause of cancer death.
Mahasyöpä on maailman toiseksi yleisin syöpämuoto.
Tumour markers as prognostic factors of survival of gastric cancer patients
Syövän merkkiaineet mahasyöpäpotilaiden ennusteen arvioinnissa
However, even within the stage groups there are patients that follow a varying course of disease.
Potilaat luokitellaan eri ennusteryhmiin, joiden sisällä on kuitenkin huomattavaa vaihtelua potilaiden ennusteessa.
By univariate survival analysis the following variables were significant prognostic factors: epithelial and stromal syndecan-1 expression, stromal tenascin-C expression, expression of tumour-associated trypsin inhibitor (TATI) in cancer cells, nuclear p53 expression, nuclear p21 expression, DNA ploidy, and SPF.
Lupaaviksi ennusteeseen liittyviksi tekijöiksi osoittautuivat solukiinnitykseen osallistuva syndekan-1, soluvälitilan tenaskiini-C, solusykliin ja ohjattuun solukuolemaan (apoptoosiin) vaikuttavat p53 ja p21, sekä kudosten entsymaattista hajoamista estävä TATI (tumor-associated trypsin inhibitor).
In this study, the immunohistochemical expression of tumour markers involved in different phases in tumourigenesis was examined.
Värjäsimme immunohistokemiallisin menetelmin syöpäkudosleikkeitä syövän eri osavaiheita kuvaavia merkkiaineita vastaan.
By multivariate survival analysis adjusted for all available clinicopathological and biomolecular variables, p53 expression, p21 expression, and DNA ploidy emerged as independent prognostic biomarkers, together with penetration depth of the tumour, presence of nodal metastases, surgical cure of the cancer, and age of the patient at the time of diagnosis.
Kun nämä sekä kaikki muut ennustekijät kuten syövän levinneisyys, syövän koko, potilaiden ikä, sukupuoli, ja syövän sijainti vatsalaukussa lisättiin matemaattiseen monimuuttujamalliin osoittautuivat itsenäisiksi syövän ennustetta kuvaaviksi tekijöiksi p53, p21, DNA ploiditeetti, sekä potilaan ikä ja leikkauksen täydellisyys.
The TNM staging system of the UICC is ubiquitously used; it groups patients by decreasing survival times from stage I to stage IV based on the spread of disease, i.e. depth of tumour penetration (T), extent of spread to lymph nodes (N), and the presence or absence of distant (M) metastases.
Tärkein syövän ennustetta kuvaava tekijä on syövän levinneisyysaste, joka määritetään syövän tunkeutumissyvyydellä (T, tumor), levinneisyydellä paikallisiin imusolmukkeisiin (N, node) ja mahdollisten etäpesäkkeiden (M, metastasis) avulla.
Although surgery is currently the most effective treatment, the rapid progress in adjuvant chemotherapy and radiation therapy requires a re-evaluation of prognosis assessment.
Tulevaisuuden hoitomuotojen kehittyessä ja hoitomuotojen vaikutusten arvioinnissa on tärkeää parantaa ennusteen arviointitarkkuutta, jotta hoidot voidaan suunnata oikein.
DNA ploidy and S-phase fraction (SPF) was assessed by flow cytometry.
Lisäksi tutkimme solusyklin vaiheita virtaussytometrian avulla.
The incidence of gastric cancer in the last decades has declined rapidly in the industrialised countries.
Vaikka mahasyövän esiintyvyys on huomattavasti laskenut viimeisten vuosikymmenten aikana todetaan Suomessa edelleen noin 800 uutta mahasyöpää vuosittain ja vuonna 2003 mahasyöpä oli miesten neljänneksi ja naisten kuudenneksi eniten kuolemia aiheuttava syöpä.
Our knowledge of the molecular differences between tumours of the same stage and morphology has been accumulating over the years and methods for a more accurate assessment of the phenotype of neoplasias are of value when evaluating the prognosis of individual patients with gastric cancer.
Tutkimuksen päämääränä oli tutkia mahasyöpään liittyvien biologisten merkkiaineiden pitoisuuksia mahasyöpäleikkeissä ja niiden yhteyttä ennusteeseen.
This is by far the most consistent prognostic classification system today.
Kaikkein vahvimpina ennustekijöinä säilyivät kuitenkin edelleen levinneisyysosatekijät tunkeutumissyvyys (T) ja imusolmukelevinneisyys (N).
Low serum IgG1 and IgG3 levels, made the patients vulnerable for recurring HSV infections.
Matalien seerumin IgG1 ja IgG3 tasojen on todettu lisäävän uusimistaipumusta.
Secondly, HSV-2 induced RLM is a rare complication of HSV-2 virus.
HSV-1 aiheuttaa yleisimmin huuliherpeksen, ja HSV-2 sukuelinherpeksen.
First, the herpes simplex virus, or the inflammatory process triggered by it, may cause pathological widespread pain probably by activating glial cells in the CNS.
Tämä aivojen plastisuus kroonisen kivun seurauksena, sekä kivun laaja-alaisuus liittyy todennäköisesti keskushermoston gliasolujen aktivoitumiseen.
In these patients, signs of alterations in the brain pain-processing areas can be demonstrated by functional brain imaging methods.
Funktionaalisella magneettikuvausmenetelmällä tutkittaessa totesimme kipuärsykkeen aiheuttavan potilailla kipua käsittelevillä aivoalueilla kontrolleja pienemmät vasteet.
HLA-DRB1*01, HLA-B*27, and low IgG1 levels are predisposing factors for RLM.
Matala IgG1 taso, sekä HLA-B*27 ja HLA-DRB1*01 alleelit olivat yleisimpiä potilailla, ja todennäköisesti lisäsivät sairastumisriskiä.
Background: Aims of the study were: (i) to characterise the clinical picture, immunological features and changes in brain morphology and function in patients with widespread unilateral pain and HSV-infections, and (ii) to analyse the prevalence, clinical symptoms and immunological predisposing factors of HSV-2 induced recurrent lymphocytic meningitis (RLM) in Southern Finland.
Väitöskirjatutkimuksessa on pyritty selvittämään aktiivisen herpesvirusinfektion (HSV-1 ja HSV-2), immuunivajauksen sekä kroonisen laaja-alaisen kivun välistä yhteyttä.
In the meningitis studies it was shown that RLM is more common and less benign than previously reported, and that neuropathic pain is frequently present both during and after meningitis episodes.
Havaitsimme tautiin liittyvän pitkittyneitä neurologisia oireita, mm. neuropaattista kipua aiemmin kuvattua yleisemmin.
Plasma concentrations of IgM, IgA, IgG, and IgG1-4, and serum concentrations of C3, C4 were measured.
Totesimme potilailla korkean HSV-2 vasta-ainetason merkkinä aktiivisesta taudista, sekä alttiutta aktiiviin tautiin lisäävät matalat seerumin IgG1 ja IgG3 tasot.
Both functional and structural changes were observed in the brain pain-processing areas in the patients: they had less pain-related activity in the insular cortices bilaterally, in the anterior cingular cortex (ACC), and in the thalamus, and the gray matter density was lower in the ACC, in the frontal and prefrontal cortices.
Kipua käsittelevillä aivoalueilla aivojen harmaan aineen määrä oli vähentynyt verrattuna terveisiin kontrolleihin, mikä voi selittyä sekä kroonisella kivulla, että HSV-seropositiivisuudella.
The predisposing factors include low IgG1 subclass levels, HLA-DRB1*01 and HLA –B*27 genotypes.
Suomalaisesta aikuisväestöstä 52% on seropositiivisia HSV-1:lle, ja 13% HSV-2:lle (1990-luku).