natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The decline of public archaeology is quite evident after 1918, even though the national message of the antiquarian pursuits remained present in the history culture of the public.
Vaikka itse muinaistutkimus menetti aikaisemman kasvattavan yhteiskuntaroolinsa vuoden 1918 jälkeen, nähty heimosuomalaisuus ja 'kalevalainen' kulta-aika säilyivät velvoitteina läpi tutkitun aikakauden.
With independence the origins of Finnishness were militarized even further, although the 'hot' phase of antiquarian nationalism ended, as many considered the Finnish state reestablished after centuries of 'dependency'.
Muinaissuomalaisuuden tiedostaminen nousi ns. venäläistämiskauden myötä uusiin huippuihin, ja erityisesti itsenäistymisen myötä alkuhistoria militarisoitui voimakkaasti.
The myths, symbols, images, and constructs of ancient Finnishness had already become embedded in society by the turn of the century, like the patalakki cap, which remains a symbol of Finnishness to this day.
Julkisen arkeologian sanoma oli siirtynyt jokapäiväiseen historiakulttuuriin, jossa kehitetyt myytit, symbolit, kuvastot ja keksinnöt olivat jatkuvasti esillä suomalaisuuden perusteemana.
Visions of Past Glory: Nationalism and the Construction of Early Finnish History
Ymmärretty muinaissuomalaisuuden suuruuden aika on silti ollut erittäin merkityksellinen suomalaisen nationalismin - kansallisaatteen - kehitykselle.
The aim of this study is to recount and assess the work and achievement of this commission.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on kuvata ja arvioida komission työtä ja saavutuksia.
Between 1935 and 1970 the state-funded Irish Folklore Commission (Coimisiún Béaloideasa Éireann) assembled one of the great folklore collections of the world under the direction of Séamus Ó Duilearga (James Hamilton Delargy).
Vuosien 1935 ja 1970 välisenä aikana Irlannin valtion ylläpitämä Irish Folklore Commission (Coimisiún Béaloideasa Éireann) kokosi yhden maailman suurimmista kansanperinteen kokoelmista Séamus Ó Duileargan (James Hamilton Delargy) johdolla.
In executing this work extensive use has been made of primary sources in archives and libraries in Ireland, Sweden, Finland, Estonia, and North America.
Tutkimus perustuu Irlannin, Ruotsin, Suomen, Viron ja Pohjois-Amerikan arkistoista ja kirjastoista kerättyihin primaarilähteisiin.
The cultural, linguistic, political and ideological factors that had a bearing on the establishment and making permanent of the Commission and that impinged on many aspects of its work are here elucidated.
Tutkimus kartoittaa kulttuuriset, kielelliset, poliittiset ja ideologiset tekijät, jotka vaikuttivat komission perustamiseen ja vakiinnuttamiseen, mutta myös monen tavoin haittasivat sen työtä.
Moreover, this work has relevance for many areas of the developing world today, where conditions are not dissimilar to those that pertained in Ireland in the 1930's when this great salvage operation was funded by the young, independent Irish state.
Teoksella on merkitystä myös niille kehitysmaille, joiden olosuhteet muistuttavat Irlannin 1930-luvun tilannetta, jolloin nuori itsenäinen valtio rahoitti mittavan iirinkielisen perinteen pelastustyön.
This study also deals with the working methods and conditions of employment of the Commission s field and Head Office staff as well as with Séamus Ó Duilearga s direction of the Commission.
Tutkimus kuvailee ja arvioi yksityiskohtaisesti komission järjestämiä keruuohjelmia ja muuta toimintaa, käsittelee komission toimisto- ja kenttähenkilökunnan työmenetelmiä ja -olosuhteita sekä Séamus Ó Duileargan toimintaa johtajana.
The history of the Irish Folklore Commission is a part of a wider history, that of the history of folkloristics in Europe and North America in particular.
Koska komission historia on olennainen osa Euroopan ja Pohjois-Amerikan folkloristiikan historiaa, tämä teos on hyödyllinen Irlannin suullisen perinteen opiskelijoiden ja tutkijoiden ohella myös muiden maiden folkloristeille.
The negotiations that preceded the setting up of the Commission in 1935 as well as protracted efforts from 1940 to 1970 to place it on a permanent foundation are recounted and examined at length.
Teos käsittelee komission syntymää sekä Séamus Ó Duileargan visiota ja elämäntehtävää, kuvaa seikkaperäisesti komission perustamista (v. 1935) edeltäneitä neuvotteluja ja vuosina 1940-1970 pitkäksi venyneitä pyrkimyksiä sen vakiinnuttamiseen.
This is the first major study of this world-famous institute, which has been praised in passing in numerous publications, but here for the first time its work and achievement are detailed comprehensively and subjected to scholarly scrutiny.
Tämä teos on ensimmäinen tieteellinen tutkimus, jossa komission työtä ja saavutuksia tarkastellaan erittäin kattavasti.
This study should be of interest not only to students of Irish oral tradition but to folklorists everywhere.
Teos voi toimia käytännön apuna kaikille, jotka ovat kiinnostuneita tutkimaan komission keräämiä irlantilaisen kansanperinteen kokoelmia.
Swan´s understanding of nature is structured around the protection of forests and the equal treatment of animals, including a perspective of early ecocriticism.
Swanin luontokäsitys sisältää luonnonsuojelun ja varhaisen ekokriittisen näkemyksen.
The Bosom of the Enchanted Wood, The Fairy Tale Symbolism of Anni Swan 1896-1923
Lumometsän syli : Anni Swanin satusymbolismi 1896-1923
The dissertation examines early modern womanhood and its characteristic female-specific expressive language and mute non-linguistic expression, or the otherness of the psyche and language.
Se avaa varhaista modernia naiseutta ja sille ominaista naisen ilmaisukielen erityisyyttä sekä mykkää ei-kielellistä, melankolian ilmaisua.
Children´s and young adult author Anni Swan (1875–1958) is a significant forerunner and developer of the Finnish literary fairy tale.
Sen kohteena ovat lasten- ja nuortenkirjailija Anni Swanin (1875-1958) satukokoelmat vuosilta 1901-1923 ja Uusi Suometar -lehden sadunomaiset novellit vuosilta 1896-1904.
The forest of the stories is simultaneously a symbolic psychological landscape of the beautiful Finnish forest and the mythic-symbolic topos of the story.
Satumetsä on luonnonkauniin suomalaismetsän symbolinen mielenmaisema ja samanaikaisesti sadun myyttis-symbolinen topos.
The fairy tale symbolism of Anni Swan is characterised by sensual aesthetics, metaphors, metonymy and metamorphoses.
Swanin satusymbolismi on luonnon kauneuden synesteettista ja aistimusvoimaista kerrontaa, jolle on luonteenomaista aistiestetiikka, metaforisuus, metonymisyys ja metamorfoosit.
The feminist readings with Julia Kristeva, Hélène Cixous and Luce Irigaray mean that the text of the fairy tale is read in a way which goes against traditional methods of reading.
Siinä keskeisiä ovat Julia Kristevan psykoanalyyttispohjaiset näkemykset ja Hélène Cixous´n sekä Luce Irigarayn ajatukset feminiinisestä kirjoituksesta.
She is the developer of the Finnish symbolist literary fairy tale and creator of the Finnish feminist fairy tale.
Swan on suomenkielisen symbolistisen taidesadun kehittäjä ja feministisen sadun aloittaja.
Swan´s work reveals new forms and representations of girlhood, motherhood, female artistry and the family.
Tuloksena paljastuu satuperinteeseen verrattuna uudenlaisia tyttöyden, äitiyden, naistaiteilijuuden ja perheen malleja ja niiden representaatioita.
The fairy tales are seen in the context of the "Golden Age" of Finnish art, as part of the symbolic style and literary dialogue of their time of publishing.
Sadut kontekstualisoidaan ajankohdan symbolistiseen taidevirtaukseen ja Suomen taiteen kultakauteen.
The dissertation studies the poetics of literary fairy tales in the context of the French tradition of post-modern feminist research, which considers the early 20th century literary fairy tale a female-specific literary genre and a mode of female expression.
Tutkimuksessa tarkastellaan Swanin satujen poeettista kieltä ja naiseuden tematiikkaa ranskalaisen postmodernin ajan feministisen viitekehyksen valossa.
Its theme is an insight into the development of the modern female subject´s identity.
Se sisältää naissubjektin kehityskaaren ja sisäisen kasvun kohti naistaiteilijuutta.
The feminist reading journeys into history and the emancipatory girlhood and womanhood present in these fairy tales from the turn of the previous century.
Satumallit osoittautuvat aikanaan moderneiksi tyttösankareiksi, osin ambivalenteiksi uudenlaista naiseutta ja suhteessa oloa heijastaviksi ja ovat siten varhaisia feministisen sadun tunnusmerkkejä.
The dissertation depicts also the developmental arch of a female artist.
Tutkimus tuo esiin uudenlaisen naiskirjailijan aistimusvoimaisen kielen.
Through Marjaana, Swan interprets a new kind of femininity: the contradiction between a free, independent life, and the longing for traditional romantic love.
Swan vahvistaa osaltaan naisen sankaruutta, omaa ilmaisukieltä ja ääntä.
In Marjaana´s Crown of Pearls, Swan dissociates herself from the previous gender-dichotomous folk tale and the fairy tale tradition established by Zacharias Topelius.
Tutkimus selvittää, miten Swan rakentaa omaperäisen satusymboliikan.
The story mirrors the change in women´s social status which was underway at the time.
Tutkimus tuo uutta tietoa lastenkirjallisuuden osalta 1900-luvun alun modernin ihmisen problematiikasta.
I demonstrate the results of my analysis with a six-pointed apparatus.
Aineistoa analysoimalla saadut tulokset esitetään kuusikohtaisella, jatkumonomaisella työkalulla.
Speech quotations tell about the speaker's unique way of using language and the first-hand experiences of the person quoted.
Viidenneksi sitaatit välittävät ensikäden tietoa referoitavan henkilön kokemuksista ja hänen ainutlaatuisesta tavastaan käyttää kieltä.
Thereby it creates a rhythm for the text, such as episodes, paragraphs and clauses.
Ensinnä sitaatit luovat lehtijutun rakenteeseen rytmiä samaan tapaan kuin esimerkiksi tekstin jaksot, kappaleet ja virkkeet.
However, if there is any temporal-spatial location written in the story, the dialogue of the story characters should also be situated in an authentic context – chronologically in the right place in the continuum of the events.
Jos juttuun sitä vastoin on kirjoitettu mukaan lokaatio, journalismin edellyttämä totuusvaatimus koskee myös sitaatteja: repliikkien tulee asettua tapahtumien jatkumoon autenttisessa kontekstissaan ja kronologiassaan.
To support my main research questions, I also examine the reference system of the Finnish language, define the aspects of the literary-journalistic article and study vernacular cues in written speech quotations.
Tutkimuskysymysten taustaksi tutkielmassa luodaan katsaus suomen kielen referointijärjestelmään (luku 2), määritellään ja esitellään kaunokirjallis-journalististen lehtijuttujen ominaispiirteitä (luku 3) sekä verrataan puheen ja siitä tehdyn kirjallisen sitaatin suhdetta (luku 4).
Very common advice on how to arrange the quotations is − firstly, to delete such vernacular cues (e.g. repetitions and "expletives") that are common in spoken communication, but purposeless in the written language.
Varsin yleinen toimintatapa näyttää kuitenkin olevan se, että sitaateista karsitaan puhekielelle tyypilliset (ja kirjallisessa ilmaisussa tarpeettomat) "täytesanat" (niinku, tietsä, ööö jne.) ja toisteisuus.
punanen → punainen, 'red'), and − thirdly, to enhance the independence of clauses from the (authentic) context and to toughen reciprocal links between them.
Lisäksi sanojen puhekielisiä äänneasuja täydennetään helpommin ymmärrettävään muotoon (esim. punanen → punainen), lauseita muokataan kontekstistaan riippumattomammiksi ja niiden keskinäistä sidoksisuutta – jota puheessa luo myös prosodia – tarkennetaan.
The explicit functions deal with the question of what is the content, whereas the implicit ones base mainly on the question how the content is presented.
Jatkumo päättyy sitaatin puhujaa luonnehtivaan tehtävään, jossa tärkeämpää kuin se, mitä sanotaan, on se, miten sanotaan.
The speech quotation is an distinctive element in the structure of the magazine article.
Suorat lainaukset eli sitaatit ovat olennainen osa nykypäivän lehtijuttuja.
In other words, in addition to the propositional content of the utterance, the way in which it has been said transmits a lot of the speaker's character (e.g. nature, generation, behaviour, education, attitudes etc.).
Sen tärkein tehtävä on puhujan identifiointi ja kommunikointitavan jonkinlainen kuvailu (esim. referoidaanko puhetta, kirjoitusta vai ajattelua, millä tavoin lausunto on sanottu ja mikä on ollut sen intentio).
According to the knowledge of the journalistic field, utterances recorded in different points in time of an interview or a data-collecting session can be transferred as consecutive quotations or even merged together.
Eri tilanteista saatuja sitaatteja voidaan esittää peräkkäisinä tai jopa yhdistää samaksi sitaatiksi, kunhan sitaatti yhdistelyistä huolimatta pysyy uskollisena sille, mitä haastateltava on sanonut ja tarkoittanut.
This location can be a physical one but also a social one, in which case it describes the atmosphere and mood in the physical environment and of the story characters.
Kolmanneksi sitaatit kertovat ympäristöstä: kirjoittaja voi vahvistaa sitaateilla illuusiota sekä juttuun kirjoitetusta fyysisestä tapahtumapaikasta että sosiaalisesta ilmapiiristä.
It is important to notice, that these six functions of my speech quotation apparatus do not exlude one another.
Työkalun kuusi kohtaa eivät ole toisiaan poissulkevia, sillä ne tarkastelevat sitaattia eri tasoilla.
The sixth function of speech quotations is probably the most essential one: the quotations characterize the quoted speaker.
Neljänneksi sitaatit luovat uskottavuutta sille, että johtoilmauksen identifioima henkilö on sanonut sanatarkasti referoidulla tavalla.
This research deals with direct speech quotations in magazine articles through two questions: As my major research question, I study the functions of speech quotations based on a data consisting of six literary-journalistic magazine articles.
Tässä tutkielmassa sitaattien tehtäviä ja tekemistä tarkastellaan osana kaunokirjallis-journalististen lehtijuttujen kerrontaa.
However, in practice one or more of them have a principal role, while the others play a subsidiary role.
Jokaisessa aineistojutun sitaatissa onkin idullaan koko sitaattien tehtävien potentiaali, vaikka yksittäisen sitaatin kohdalla jotkin näistä funktioista korostuvat toisten jäädessä sivuosaan tai huomiotta.
All stories are told through a plot, and in magazine articles, the speech quotations are one of the narrative elements that propel the plot forward.
Toiseksi sitaatit ovat yksi juonta eteenpäin vievä kerronnan elementti.
It is not suprising that the field of journalism (textbooks, literature and interviews) holds heterogeneous and unestablished thoughts on how the spoken language should be arranged in written quotations, which is my minor research question.
Alatutkimuskysymyksenä tutkielmassa selvitetään toimialalla vallitsevia käsityksiä siitä, miten puhetta tulisi kirjallisiksi sitaateiksi muokata (luku 6).
My minor research question builds on the fact that there is no absolute relation between the sound waves of the spoken language and the graphemes of the written one.
Mitään vakiintuneita ohjeistuksia puheen siirtämisestä kirjalliseen muotoon ei ole.
− secondly, to complete the phonetic word forms of the spoken language into a more reader-friendly form (esim.
Lopuksi luvussa 5 tarkastellaan sitaattien toissijaista jäsentä, johtoilmausta.
Stalking and violence victimization among Finnish university students
Yliopisto-opiskelijoiden ahdistelu- ja väkivaltakokemukset
Keyword: nurse, nurse training, nursing education, power, textbook, Michel Foucault
Avainsanat: sairaanhoitaja, sairaanhoitajakoulutus, oppikirja, valta, Michel Foucault
A very central part of power is the assembling of data, the supplying of information and messages, and the creation of discourses.
Vallan tekniikkaan kuuluvat keskeisesti tiedon kokoaminen, viestien välittäminen ja diskurssin luominen.
The discussion of medical knowledge in nursing textbooks took place in the 1930s and 1940s.
Keskustelu lääketieteen osuudesta oppikirjoissa keskittyi 1930- ja 1940-luvulle.
This standardisation started 20 years before the government unified nursing training in 1930.
Oppikirjojen avulla myös yhtenäistettiin sairaanhoitajakoulutusta jo 20 vuotta ennen koulutuksen virallista yhtenäistämistä vuonna 1930.
Nurses and doctors disputed this view throughout the period studied, which was the optimal relationship between theory and practice in nursing textbooks and in nurse education.
Sairaanhoitajat ja lääkärit kiistelivät koko tarkastelujakson ajan siitä, mikä oli optimaalinen tietopuolisen ja käytännöllisen opetuksen suhde sairaanhoitajakoulutuksessa.
Trained nurses desired to separate themselves from their untrained predecessors and from those with less training by wearing different uniforms and living in separate housing units.
Koulutetut sairaanhoitajat halusivat erottautua kouluttamattomista edeltäjistään ja omaa ammattiryhmää vähemmän koulutetuista (esimerkiksi apuhoitajista ja siivoojista) muun muassa työpukeutumisen ja asumisjärjestelyjen avulla.
This study seeks to explain how, who or what contributed the power processes involved in the writing of nursing textbooks and through textbooks.
Toiseksi etsin selitystä siihen, miten ja kuka/mikä käytti tai ketkä/mitkä käyttivät sairaanhoitajakoulutuksen oppikirjoja vallan välineinä.
Nurses were very confused about their own professional knowledge and expertise, which explains why they could not create a new nursing textbook despite the urgency.
Sairaanhoitajat olivat epätietoisia omasta asiantuntemuksestaan eivätkä kyenneet saamaan aikaan uutta sairaanhoidon oppikirjaa.
When applied to the training of nurses, power dictates what information is taught in the training and contained in the books.
Sairaanhoitajakoulu- tukseen sovellettuna se tarkoittaa esimerkiksi sitä, millaista tietoa koulutuksessa opetettiin ja välitettiin.
The time frame extends from the early stages of nurse training in the late 1880s to 1967.
Tutkimuksen tarkastelujakso on pitkä: se ulottuu 1880-luvulta vuoteen 1967 saakka.
Thus, the textbook holds an influential position as a power user in these processes.
Näissä prosesseissa oppikirjoilla oli merkittävä asema.
This present study is a part of textbook research and of the history of professional education in Finland.
Paikannan tutkimukseni ammattikasvatuksen historiantutkimukseksi ja samalla oppikirjatutkimukseksi.
From the 1960s, nursing was no longer understood as a mission, but as a normal vocation.
1960-luvulta lähtien sairaanhoitajan työ määriteltiin ammatiksi.
This study aims, first, to analyse the historical development of Finnish nursing textbooks in the training of nurses and in nursing education: what Foucauldian power processes operate in the writing and publishing processes?
Tutkimuksen teoreettisena lähestymistapana ovat Michel Foucault’n valtakäsitteet: normalisoiva valta, kurinpidollinen valta ja tietovalta, joita paikannetaan sairaanhoitajaksi kasvattamisen valtaverkostoista ja oppikirjojen laadinta- ja julkaisuprosesseista.
With these books all three groups attempted to confirm their own professional power and knowledge while at the same time limit the power and expertise of others.
Oppikirjat olivat sekä sairaanhoitajien, lääkäreiden että viranomaisen (lääkintöhallitus) käyttämiä vallan keinoja, joiden avulla varmistettiin oman ammattikunnan asiantuntijatietoa ja asiantuntija-asemaa sekä rajattiin kilpailijoiden asiantuntemusta.
The state supported the registration of trained nurses by legislation.
Rekisteröinnillä tehtiin laittomaksi muiden kuin sairaanhoitajan tutkinnon suorittaneiden sairaanhoitotoimen harjoittaminen.
The historical development of Finnish nursing textbooks from the late 1880s to 1967 : the training of nurses in the Foucauldian perspective
Sairaanhoitajaksi kasvattaminen : Sairaanhoitajakoulutus ja siinä käytetyt oppikirjat Suomessa vuoteen 1967 asti
With these textbooks, the nursing elite and the teachers tended to prepare nursing pupils’ identities for nursing’s very special mission.
Oppikirjojen välityksellä muokattiin oppilaiden identiteettiä kohti kutsumussairaanhoitajan ihannetta ja tuettiin sen toteutumista kasvatuksessa.
Second, this study also aims to analyse the processes of power in nurse training processes.
Haen vastausta siihen, minkälaisia valtaprosesseja löytyy sairaanhoitajaksi kasvattamisesta.
The textbooks also served as data assemblers in unifying nursing practices in Finnish hospitals, because the Medical Board required all training hospitals to attach the textbooks to units with nursing pupils.
Oppikirjojen avulla lääkintöhallitus pyrki yhtenäistämään sairaaloiden kirjavia hoitokäytäntöjä.
With this decision the state made it illegal to work as a nurse without an authorised education, and use these regulations to limit and confirm the professional knowledge and power of nurses.
Valtio rajasi sairaanhoitajien ammatinharjoittamista lainsäädännöllä, sillä ammatin harjoittaminen edellytti koulutusta, suoritettua ammattitutkintoa ja sen rekisteröintiä.
The third aim of this study is to define and analyse the purpose of nurse training.
Näin viranomainen rajasi sairaanhoitajan asiantuntijatietoa ja -asemaa.
A brand new nursing textbook was published in 1967, about 30 years after the predecessor.
Siksi sairaanhoitajakoulutuksessa käytettiin jo 1940-luvulla vanhentuneeksi käynyttä oppikirjaa vuodesta 1936 aina 1960-luvulle saakka.
For the nurses, and especially for the associations of Finnish nurses, making and publishing their own textbooks for the training of nurses was a part of their professional projects.
Sairaanhoitajat käyttivät oppikirjoja myös professionaalistumispyrkimyksissään.
What picture of nursing did early nursing books portray and who were the decision makers?
Selvitän myös sitä, millaiseen hyvän sairaanhoitajan näkemykseen sairaanhoitajakasvatuksella pyrittiin sekä oppikirjojen sairaanhoitajaihannetta ja sitä, miten nämä käsitykset muuttuivat tarkastelujakson aikana.
Other processes in which such power is exercised include school discipline and all other normalizing processes.
Sairaanhoitajaksi kasvattamisessa oli monenlaista ja samanaikaista valtaa: esimerkiksi oppilaita muokattiin kurinpidon ja normalisoinnin avulla.
Schefflerian rationality and the manifold educational reality : Tensions and solutions in Israel Scheffler's philosophy of education
Scheffleriläinen rationaalisuus ja kasvatustodellisuuden monikerroksisuus : Jännitteitä ja ratkaisuja Israel Schefflerin kasvatusfilosofiassa
In terms of educational questions, Scheffler’s plurealism is argued as offering a fruitful perspective.
Kasvatuksen kysymyksiin plurealismi tarjoaa hedelmällisen tarkastelukulman.
The study is a philosophical analysis of Israel Scheffler’s philosophy of education, focusing on three crucial conceptions in his philosophy: the conception of rationality, the conception of human nature, and the conception of reality.
Tutkimuksessa tarkastellaan filosofisen analyysin, rekonstruktion ja argumentaation keinoin Israel Schefflerin tuotannon eräitä kasvatusfilosofisesti merkityksellisiä ulottuvuuksia; rationaalisuuskäsitystä, ihmiskäsitystä ja todellisuuskäsitystä.
The complexity of reality combined with the supposition of the limitedness of human knowledge does not lead Scheffler to relativism or particularism, but, in contrast, Schefflerian formulations of rationality and objectivity preserve the possibility for critical inquiry in all realms of educational reality.
Todellisuuden moniulotteisuus ja ihmisen tietämisen rajallisuus eivät johda Scheffleriä postmodernistiseen relativismiin ja partikularismiin, vaan scheffleriläiset rationaalisuuden ja objektiivisuuden muotoilut mahdollistavat kasvatustodellisuuden eri ulottuvuuksien kriittisen tarkastelun ja arvioinnin.