natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Also, the policy instrument should be designed to be dependent on the emissions price or on the substitute price.
Väitöskirjan tulosten perusteella tukitaso on suositeltavaa sitoa päästöluvan hintaan tai lopputuotteen substituutin hintaan.
The separate studies focus on co-firing of wood biomass and fossil fuels, liquid biofuel production in the pulp and paper industry, and the impacts of climate policy on the pulp and paper sector.‬ ‪The dissertation shows that the policies promoting wood-based energy may have have unexpected negative impacts.
Väitöskirjan osatutkimukset käsittelevät puun ja turpeen yhteispolttoa, nestemäisen biopolttoaineen tuotantoa ja ilmastopolitiikan vaikutuksia massa- ja paperiteollisuuteen.
‪This dissertation examines the impacts of energy and climate policies on the energy and forest sectors, focusing on the case of Finland.
Väitöskirja tarkastelee energia- ja ilmastopolitiikan ohjauskeinojen vaikutuksia metsä- ja energiasektoreihin.
The results of the dissertation also indicate that from the climate mitigation perspective, perfect competition is the favored wood market competition structure, at least if the emissions trading system is not global.‬ ‪In conclusion, this dissertation suggests that when promoting the use of wood biomass in energy production, the favored policy instruments are subsidies that promote directly the renewable energy production (i.e. production subsidy, renewables subsidy or feed-in premium).
Johtopäätöksenä voidaan esittää, että puupohjaisen uusiutuvan energian tukimuotona kannattaa käyttää keinoja, jotka tukevat suoraan uusiutuvan energian lopputuotantoa (esimerkiksi tuotantotuki tai syöttöpreemio).
The dissertation relies on empirical numerical models that are based on microeconomic theory.
Väitöskirjan menetelmänä on mikrotaloustieteeseen perustuva numeerinen mallinnus ja sovelluksissa keskitytään Suomen tilanteen tarkasteluun.
The dissertation was motivated by the climate concern and the increasing demand of renewable energy.
Työtä on motivoinut huoli ilmastonmuutoksesta ja erityisesti Euroopan unionin asettamat ilmasto- ja energiapoliittiset tavoitteet.
In climate policy, the focus is on emissions trading, and in energy policy the dissertation focuses on the promotion of renewable forest-based energy use.
Ilmastopolitiikan ohjauskeinoista työssä keskitytään päästökauppaan.
Water quality estimation by optical remote sensing in boreal lakes
Vedenlaadun arviointi kaukokartoituksen avulla boreaalisissa järvissä
The results of this study improve the interpretation of lake water quality by remote sensing and encourage the use of remote sensing in lake monitoring.
Väitöskirjan tulokset parantavat vedenlaadun tulkintaa kaukokartoitusaineistoista ja tukevat kaukokartoituksen käyttöönottoa järvien seurannassa.
In lake-rich regions, the gathering of information about water quality is challenging because only a small proportion of the lakes can be assessed each year by conventional methods.
Tämän kaltaiselle tiedolle on erityistä tarvetta runsasjärvisillä alueilla, joilla vain pientä osaa järvistä pystytään vuosittain seuraamaan perinteisin menetelmin.
MERIS images with a 300 m spatial resolution can provide water quality information in different parts of large and medium-sized lakes, and in filling in the gaps resulting from conventional monitoring.
MERIS satelliittikuvia (erotuskyky 300 m) voidaan käyttää suurten ja keskisuurten järvien eri osien tilan arvioinnissa sekä arvioitaessa niitä tämän kokoluokan järviä, jotka eivät kuulu seurantaohjelmiin.
Algorithms that would not require simultaneous field data for algorithm training would increase the amount of remote sensing-based information available for lake monitoring.
Menetelmät, jotka eivät vaadi kenttähavaintoja algoritmien kalibrointiin, lisäävät huomattavasti käyttökelpoisten kaukokartoitusarvioiden määrää.
The accuracy of interpreting chlorophyll a via semi empirical algorithms can be improved by classifying lakes prior to interpretation according to their CDOM level and trophic status.
Korkea humuspitoisuus voi häiritä a-klorofyllin arviointia, mutta tulkintaa voidaan parantaa luokittelemalla järvet humuspitoisuuden perusteella.
The experimental material included detailed optical measurements in 11 lakes, air- and spaceborne remote sensing measurements with concurrent field sampling, automatic raft measurements and a national dataset of routine water quality measurements from over 1100 lakes.
Tutkimuksen aineistot koostuivat tarkoista optisista mittauksista eri puolella Suomea, satelliitti- ja lentokonekuvista Etelä-Suomesta yhdessä samanaikaisten kenttähavaintojen kanssa ja automaattisen järviaseman mittauksista.
The MERIS Boreal Lakes processor, trained with the optical data and concentration ranges provided by this study, enabled turbidity estimations with good accuracy without the need for algorithm correction with field measurements, while chlorophyll a and CDOM estimations require further development of the processor.
Väitöskirjassa osoitettiin, että boreaalisille järville kehitetyn prosessorin avulla tulkitut MERIS satelliittikuvat arvioivat sameutta hyvällä tarkkuudella ilman kuvakohtaista kalibrointia.
The preliminary results indicated that coloured dissolved organic matter (CDOM) can be estimated with TM-type satellite instruments, which could possibly be utilised as an aid in estimating the role of lakes in global carbon budgets.
Pienempiä järviä voidaan seurata TM-tyyppisillä satelliitti-instrumenteilla, mutta tämä edellyttää kenttämittauksia tulkinnan tueksi.
Optical modelling indicated that the spectral diffuse attenuation coefficient can be estimated with reasonable accuracy from the measured water quality concentrations.
Kenttämittaukset ja mallinnustulokset osoittivat, että humuspitoisuuden arviointi onnistuu näissäkin järvissä, mutta satelliittikuvista korkeiden humuspitoisuuksien tulkinta riippuu pitkälti ilmakehäkorjauksen onnistumisesta ja instrumentin ominaisuuksista.
Based on the results of reflectance modelling and experimental data, MERIS satellite instrument has optimal or near-optimal channels for the estimation of turbidity, chlorophyll a and CDOM in Finnish lakes.
Perinteisillä menetelmillä saatava arvio voi poiketa jopa 50 % järven todellisesta a-klorofyllipitoisuudesta.
One of the techniques for improving the spatial and temporal representativeness of lake monitoring is remote sensing from satellites and aircrafts.
Kaukokartoituksella saadaan alueellisesti ja ajallisesti kattavaa tietoa järvistä ja niiden vedenlaadusta.
Particular emphasis was placed on specificity of detection which is a major challenge when analyzing complex microbial communities.
Erityinen painopiste tutkimuksessa on ollut kohteen tunnistuksen tarkkuudella, mikä on ollut perinteisesti vaikeaa analysoitaessa monimutkaisia mikrobiyhteisöjä.
The goal of this thesis was to study molecular methods for identification of microbial DNA in order to develop a tool for analysis of environmental and clinical DNA samples.
Tämän väitöskirjatyön tarkoituksena on ollut molekyylibiologisten menetelmien tutkiminen ja kehittäminen mikrobien tunnistamiseksi DNA-sekvenssin avulla ympäristö- ja potilasnäytteistä.
A minimum of 0,25 amol/μl of PCR amplicons was detectable from amongst 5 ng/μl of background DNA, suggesting that the detection limit of the test comprising of ligation reaction followed by microarray read-out was approximately 0,04%.
Tuloksten perusteella sekä ympäristön homesienten että ihmisen papillomavirusten lajintunnistus on mahdollista noin 0,04% herkkyydellä polymeraasiketjureaktiolla (PCR) monistetusta näyte-DNA:sta. Analysoitaessa näyte-DNA:ta suoraan ilman monistusta herkkyys on arviolta 1% mitattuna luettujen sekvenssien kokonaismäärästä näytteessä.
Microbes in natural and artificial environments as well as in the human body are a key part of the functional properties of these complex systems.
Mikrobit ovat tärkeä osa erilaisten biologisten kokonaisuuksien kuten ekosysteemien ja ihmiselimistön toimintaa.
The presence or absence of certain microbial taxa is a correlate of functional status like risk of disease or course of metabolic processes of a microbial community.
Näin ollen esimerkiksi sairastumisriski tai mikrobiyhteisön kyky muokata erilaisia aineita oikealla tavalla riippuu tiettyjen mikrobiryhmien läsnäolosta.
The results further suggest semiquantitative detection to be possible by ligation detection, allowing estimation of target abundance in a sample.
Tulosten perusteella voidaan olettaa, että DNA-mikrosirumenetelmä on käyttökelpoinen alusta mikrobien lajitason tannistukselle, ja että määräsuhteiden havaitseminen rajoitetulla vaihtelualueella on menetelmällä periaatteessa mahdollista.
The approach taken in this study was the application and optimization of enzymatic ligation of DNA probes coupled with microarray read-out for high-throughput microbial profiling.
Työssä on hyödynnetty DNA-koettimien entsymaattista ligaatioreaktiota yhdistettynä DNA-mikrosirutekniikkaan kohdesekvenssien havaitsemiseksi.
Signal-to-noise of contact printed microarrays could be improved by using an internal microarray hybridization control oligonucleotide probe together with a computational algorithm.
Lisäksi mikrosirujen signaalia on työssä pystytty parantamaan poistamalla laskennallisesti kontrollikoettimen mittaamaa virhettä sirulla.
As microbes are highly diverse and mostly notcultivable, molecular markers like gene sequences are a potential basis for detection and identification of key types.
Mikrobit ovat kuitenkin hyvin monimuotoisia, eikä valtaosaa pystytä viljelemään tehokkaasti.
The results show that fungal phylotypes and human papillomavirus genotypes could be accurately identified from pools of PCR amplicons generated from purified sample DNA.
Siksi DNA ja muut biomolekyylit mahdollistavat luotettavampia tapoja havaita mikrobeja näytteestä.
Jouko Turkka announced in the opening speech of his rectorship in 1982 that Finnish society had undergone a social shift into a new cultural age, and that actors needed new facilities like capacity, flexibility, and ability for renewal in their work.
Jouko Turkka ilmoitti vuonna 1982 Teatterikorkeakoulun rehtorinkautensa linjapuheessa, että Suomessa oli tapahtunut siirtymä uuteen kulttuurikauteen ja tämän vuoksi näyttelijän tuli omaksua uusia valmiuksia, kuten tehokkuuden, joustavuuden ja uusiutumisen kykyjä.
The subject of my doctoral thesis is the social contextuality of Finnish theater director, Jouko Turkka's (b. 1942) educational tenure in the Theater Academy of Finland 1982 1985.
Väitöskirjatyössäni tutkin teatteriohjaaja Jouko Turkan (s.1942) Teatterikorkeakoulun kauden yhteiskunnallista kontekstuaalisuutta vuosina 1982 - 1985.
The sociological method of my thesis is to compare information of sociological research literature about new capitalist work, and Turkka's educational theater work.
Tutkimukseni sosiologisen perustan rakennan vertailemalla uuden kapitalismin kulttuuria koskevan sosiologisen tutkimuskirjallisuuden aineistoa ja Turkan kauden aineistoa.
Turkka's tenure became the most commented upon and discussed era in Finnish postwar theater history.
Turkan johtajankaudesta Teatterikorkeakoulussa tuli eniten kommunikaatiota herättänyt teatteritoiminnan jakso suomalaisen teatterin lähihistoriassa.
My other theoretic framework lies close to the American performance theory, with its close ties to the social sciences, and to the tradition of rhetoric and communication: theater's rhetorical utility materializes quotidian cultural practices in a theatrical performance, and helps the audience to research social situations and cultural praxis by mirroring them and creating an explanatory frame.
Tulkintani perustuu uutta retoriikkaa soveltavan amerikkalaisen esitystutkimuksen perinteeseen: yleisö voi osallistua yhteiskunnallisten tilanteiden kulttuuriseen tutkimukseen teatterin kautta.
I adapt systems and chaos theory's concepts and modules when researching how a theatrical performance self-organizes in a complex social space and the space of Information.
Systeemi- ja kaaosteorian mallein tutkin teatterin laajenemista tapahtumaksi sosiaalisessa tilassa ja mediainformaation aistiavaruudessa.
The chaos theoretic conception of the world was reflected in actors' pedagogy and organizational renewals: the state of far from equilibrium was the prerequisite of creativity and progress.
Tieteellisen maailmankuvan muutos materialisoitui epätasapainon ymmärtämisessä luovuuden ja kehityksen reunaehtoina.
Theater educational praxis performed socially contextual meanings referring to a subject's position in the social change of 1980s Finland.
Turkka rakensi näyttelijäopiskelijoiden suoritusympäristöksi todellisuussimulaation 1980-luvun Suomen työelämän olosuhteista, jokapäiväisen kokemuksen malleista ja kulttuurisista tendensseistä.
My sociological research reveals that Turkka adapted cultural practices and norms of new capitalism and new liberalism, and built a performance environment for actors' educational work, a real life simulation of a new capitalist workplace.
Sosiologisesta näkökulmasta Turkan koulutusohjelman toteuttamiseen liittyvä aineisto osoittaa uuden kapitalismin ja uusliberalismin käytäntöjä ja normeja sovelletun teatterikoulutukseen.
Actors educational praxis became a cultural performance, a media spectacle.
Poikkeuksellisen suuri yleisön osallistuminen voidaan ymmärtää autopoieettiseksi: vuorovaikutuksesta tuli kulttuurinen esitys.
Ilya Prigogine's chaos theoretic concept, fluctuation, is the central social and aesthetic concept of my thesis.
Kaaosteorian heilahdus-mallilla analysoin vyörymämäisiä prosesseja Turkan kauden teatterikoulutuksessa.
In regard to the conceptions of legitimation, time, dynamics, knowledge, and social narrative consubstantial changes occurred simultaneously in both contexts of workplace.
Maailmankuvallisia rakenteita testattiin kuljettamalla niitä subjektin ruumiillisuuden ja läsnäolon kautta: legitimaatiota, dynamiikkaa, aikakäsitystä ja tietoa.
Trade Blocs and the Cold War : The CMEA and the EC challenge, 1969-1976
Kauppablokit ja kylmä sota : SEV ja EEC:n haaste, 1969-1976
However, much of the intra-bloc controversy was kept out of the public eye, as the battle largely took place behind the scenes, within the organisation for economic cooperation, the Council for Mutual Economic Assistance (CMEA).
Suurin osa itäblokin sisäisistä ristiriidoista pysyi julkisuudelta piilossa, sillä kiistat käytiin lähinnä kulissien takana, sosialististen maiden talousjärjestö SEVin (Keskinäisen taloudellisen avun järjestö) piirissä.
Therefore the EC had no choice but to refrain from implementing its Common Commercial Policy in full.
Siten EEC:lle ei jäänyt muuta vaihtoehtoa kuin luopua suunnitelmastaan toteuttaa täysimääräisesti yhtenäistä kauppapolitiikkaa suhteessa sosialistisiin maihin.
The first major finding of the study is that, contrary to much of the prior research, the Soviet Union was not in a hegemonic position vis-à-vis its allies.
Ensimmäinen keskeinen tutkimustulos on, että Neuvostoliitto ei ollut hegemonisessa asemassa suhteessa liittolaisiinsa.
Thus, the Soviet leadership was dependent on its allies in those instances when the socialist countries needed to act as a bloc.
Tutkimus osoittaa, että neuvostojohto oli riippuvainen liittolaistensa tuesta sellaisissa tilanteissa, joissa sosialististen maiden oli välttämätöntä toimia yhtenäisenä leirinä.
It had to use a lot of its resources to tame the independent manoeuvring of its smaller allies.
Se joutui käyttämään paljon voimavaroja hoitaakseen liittolaissuhteitaan ja hillitäkseen liittolaistensa pyrkimyksiä tehdä itsenäisiä poliittisia ratkaisuja.
Thus, the USSR was not the kind of bloc leader that the totalitarian literature has described.
Siten se ei ollut totalitaristisen paradigman kuvaama itsevaltainen leirinjohtaja.
The story ends in 1976, when the CMEA s efforts to enter into working relations with the EC were seemingly frustrated by the latter.
Tutkimus päättyy vuoteen 1976, jolloin SEVin yritykset luoda suhteet EEC:n kanssa hiipuivat tuloksettomina.
This study shows how for political and ideological reasons the CMEA members did not acknowledge the EC s supranational authority.
SEV ei niin poliittisista kuin taloudellisistakaan syistä johtuen suostunut tunnustamaan EEC:n ylikansallista toimivaltaa ulkomaankaupassa.
In an effort to secure their own national economic interests many East European countries began independent manoeuvres against the wishes of their bloc leader.
Itä-Euroopan maista moni koetti saada lisää taloudellista liikkumavaraa, mikä sai ne asettumaan leirin johtajan tavoitteita vastaan.
The policy was finally adopted in 1974, and was followed by the first official meeting between the two organisations in early 1975.
Päätöstä seurasi ensimmäinen virallinen tapaaminen EEC:n delegaation kanssa helmikuussa 1975.
This study investigates the negotiating positions and powers of the CMEA member states in their efforts to deal with the economic challenge created by the progress of the EC, as it advanced towards the customs union.
Tutkimus tarkastelee SEVin yksittäisten jäsenmaiden neuvotteluasemaa tilanteessa, jossa järjestö joutui etsimään yhteistä linjaa EEC:n luoman taloudellisen haasteen edessä.
The other main finding of the study is that, although it has been largely neglected in the previous literature on the history of West European integration, the CMEA did in fact have an effect on EC decision-making.
Tutkimuksen toinen tärkeä tulos on, että vaikka EEC oli osapuolista vahvempi, SEV pystyi osaltaan vaikuttamaan sen päätöksentekoon.
This consequently opened up the possibility for the USSR s allies to manoeuvre.
Tämä puolestaan avasi Neuvostoliiton liittolaisille mahdollisuuden heikentää leirin johtajan asemaa ja ajaa omia etujaan.
This entails an analysis of the functioning principles and performance of the CMEA machinery.
Tutkimuksessa esitellään tämän näkökulman kautta SEVin keskeiset toimintaperiaatteet ja -mekanismit.
The study traces the CMEA negotiations that began in 1970 over its policy toward the EC.
Tutkimus analysoi SEVin vuosina 1969–1976 käymiä neuvotteluja, joiden tavoitteena oli sopia järjestön yhteisestä talouspoliittisesta linjasta suhteessa EEC:hen.
The coherence of the Soviet bloc was seriously tested at the turn of the 1970s, as the Soviet Union and its allies engaged in intensive negotiations over their relations with the European Communities (EC).
Neuvostoliitto kävi liittolaistensa kanssa neuvotteluja siitä, miten maiden tulisi järjestää suhteensa kehittyvään ja vahvistuvaan EEC:hen (Euroopan Yhteisöt).
Because the Soviet Union had to spend so much attention on its own bloc-politics, it was not able to concentrate on formulating a policy vis-à-vis the EC.
Neuvostoliitto ei tämän vuoksi pystynyt suunnittelemaan tehokasta EEC:n vastaista politiikkaa.
This study also argues that when the CMEA did manage to find a united position, it was a force that the EC had to reckon with in its policy-making.
Tutkimus osoittaa, että tapauksissa, joissa SEV onnistui löytämään yhtenäisen kannan, järjestö oli vahvempi kansainvälinen toimija kuin, mitä aikaisempi läntinen integraatiotutkimus on esittänyt.
The following questions were used as the primary guidelines: 1.
Työtä ohjasivat muun muassa seuraavat kysymykset: 1.
Categorizing an author s act at different levels of literary expression provides the structure of this study.
Tekijän teon purkaminen kaunokirjallisen ilmaisun eri tasoihin loi samalla tutkimuksen keskeisen jäsennyksen.
The concepts and views of researchers and writers such as Mihail Bahtin, Peter Juhl, E. D. Hirsch, Peter Lamarque and Stein Haugom Olsen are used.
Erittelyn tukena käytettiin valikoivasti etiikan ja kirjallisuustieteen käsitteistöä esimerkiksi sellaisilta tutkijoilta kuin Mihail Bahtin, Peter Juhl, E.D Hirsch, Peter Lamarque ja Stein Haugom Olsen.
On the whole, Wittgenstein s idea that ethical values can be demonstrated (shown) by means of literature is revealed as a fruitful point of departure for a more exact ethical reading, offering a new perspective on literary works.
Tutkimus paljasti, että Wittgensteinin käsitys siitä, että kaunokirjallisuudessa voidaan näyttää eettisiä arvoja, on hedelmällinen lähtökohta teosten tarkkaan eettiseen luentaan ja tarjoaa uudenlaisen näkökulman lähestyä kaunokirjallisuutta.
The presumption was that analyzing this act of an author will reveal how ethical values can be demonstrated in literature.
Erittelemällä kyseistä tekoa saadaan selville, miten eettisiä arvoja voidaan näyttää.
The philosophical background of Wittgenstein s distinction is clarified in chapter I. This clarification is based on his main works, Tractatus logico-philosophicus and Philosophishe Untersuchungen, the published correspondence between Wittgenstein and Paul Engelmann, and selected Wittgenstein research and papers.
Käsittely perustui pääosin hänen pääteoksiinsa Tractatus logico-philosophicus ja Philophische Untersuchungen, Wittgensteinin ja Paul Engelmannin julkaistuun kirjeenvaihtoon sekä joihinkin Wittgenstein-tutkimuksiin ja artikkeleihin.
In chapters IV - XIII literary devices useful for demonstrating ethics are examined and explained using examples from the works of Joseph Conrad, Charles Dickens, Nikolay Leskov, Ludwig Uhland, Eino Leino, Pentti Haanpää and Maria Jotuni.
Esimerkit oli poimittu muun muassa Joseph Conradin, Charles Dickensin, Nikolai Leskovin, Ludwig Uhlandin, Eino Leinon, Pentti Haanpään ja Maria Jotunin tuotannosta.
If so, what practical literary devices do authors use if they want to demonstrate their ethical values within the frame of a fictional work?
Jos voidaan, niin millaisten kirjallisten ilmaisutapojen avulla arvoja teoksissa näytetään?
The goal of this dissertation was to study whether it is possible and meaningful to apply Ludwig Wittgenstein s distinction between saying (Sagen) and showing (Zeigen) to ethically oriented literary criticism.
Tutkimuksen keskeisenä pyrkimyksenä oli tarkastella, voidaanko eettisesti suuntautuneeseen kirjallisuudentutkimukseen soveltaa Ludwig Wittgensteinin jakoa sanomiseen (Sagen) ja näyttämiseen (Zeigen).
The concept that a literary work is an act of an author was used as a starting point.
Lähtökohtana tutkimuksessa oli, että kaunokirjallinen teos on tekijän teko.
Is it possible, in the context of literary criticism, to put in practice Wittgenstein s ethical conceptions, which are quite theoretical and metaphysical by nature?
Voidaanko Wittgensteinin varsin teoreettista ja metafyysistä käsitystä eettisten arvojen näyttämisestä soveltaa käytännön kaunokirjallisuuden tutkimukseen?
Does philosophy offer useful ethical consepts that open us new and interesting readings in fiction?
Onko kaunokirjallisia teoksia hedelmällistä lukea ja avata filosofiasta tutun etiikan käsitteistön avulla?
Analyzing ethics and it s expression in Georg Trakl s poetry further elucidates Wittgenstein s concept of showing.
Näyttämisen käsitettä tarkennettiin myös erittelemällä Georg Traklin runouden etiikkaa ja sen ilmaisemiseksi käytettyjä keinoja.
Degeneration and malfunction of these neurons leads to various neurological disorders, including schizophrenia, depression, Alzheimer s, and Parkinson s disease.
Näiden solujen heikentynyt toiminta tai kuolema johtaa erilaisiin neurologisiin sairauksiin, kuten masennukseen, skitsofreniaan, tai Alzheimerin ja Parkinsonin tauteihin.
Brain stem contains several nuclei which are essential for the regulation of movements and behavior.
Aikuisella aivorunko sisältää useita hermosolutumakkeita joita tarvitaan liikkeiden ja käytöksen säätelyyn.
They include serotonin-producing neurons, which develop in the hindbrain, and dopamine-producing neurons in the ventral midbrain.
Näihin kuuluvat esimerkiksi serotoniinia tuottavat hermosolut, jotka kehittyvät taka-aivojen alueella, sekä dopamiinia tuottavat hermosolut, jotka puolestaan muodostuvat keskiaivojen alueella.
During embryogenesis, a local signaling center called isthmic organizer regulates the development of midbrain and anterior hindbrain.
Alkionkehityksen aikana paikallinen viestikeskus, nimeltään istminen säätelijä, säätelee keskiaivojen ja taka-aivojen etuosan kehitystä.