natgillin/translations-raw huggingface dataset:
and 3) Does the shyness of the children affect on their transition to school and, if so, how?
ja 3) Vaikuttaako lapsen arkuus lapsen siirtymiseen kouluun, ja jos vaikuttaa niin millä tavoin?
Two preschool children with their teachers and mothers participated in this study.
Tutkimukseen osallistui kaksi esikouluikäistä lasta kasvattajineen.
: Withdrawn and shy children in school and kindergarten
: Arat ja ujot lapset päiväkodissa ja koulussa
2) What kind of view kindergarten- and class teachers have about children's shyness and how they instruct these children?
2) Millaisia käsityksiä lastentarhan- ja luokanopettajilla on aroista lapsista sekä heidän ohjaamisestaan?
In my own research, I survey shyness and withdrawal as a temperament trait like Thomas and Chess.
Omassa tutkimuksessani liitän ujouden ja arkuuden Thomasin ja Chessin tapaan temperamenttipiirteeseen "suhtautuminen uuteen."
I wanted to separate shyness and withdrawal because the behavior of the children in my research differed.
Tutkimukseni tuloksissa tein eroa arkuuden ja ujouden välille, koska tutkittavien lasten käyttäytyminen erosi toisistaan.
The goal of this study is to investigate how shy and withdrawn children act in school, daycare and home environments, what kind of opinions kindergarten- and class teachers have on children's shyness and how they instruct these children.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on selvittää lasten ujouden ja arkuuden ilmenemistä päiväkodissa, koulussa ja kotona, tutkia lastentarhan- ja luokanopettajien käsityksiä arkuudesta ja heidän tapojaan ohjata arkoja lapsia.
Both had difficulties in asking for help and performing in front of the group.
Tutkittaville lapsille oli yhteistä muun muassa vaikeus pyytää apua ja esiintyä ryhmän edessä.
Teachers were eager to provide help and showed interest espe-cially when the children took initiative.
He myös mielellään auttoivat arkoja lapsia ja yrittivät olla erityisen kiinnostuneita heistä, kun he tekivät aloitteita.
It is also more difficult for shy children to seek help and start discussions.
Ujoille lapsille on myös vaikeampaa pyytää apua ja aloittaa keskusteluja, ja heillä on suurempi riski jäädä ryhmän ulkopuolelle.
Teachers encouraged the shy children to express themselves in their own time.
Opettajat halusivat tutkimuksessani antaa aroille ja ujoille lapsille aikaa itsensä ilmaisuun ja rohkaista lapsia toimintaan.
The teachers also evaluated their group's shy children by using shy child personal traits measuring form.
Lisäksi lastentarhanopettajat arvioivat ryhmänsä arkaa lasta Pirkko Niirasen (1995) väitöstyössään käyttämällä aran lapsen piirteitä kartoittavalla arviointilomakkeella, jonka perusteella saatiin arvio lapsen arkuuden luonteesta.
There were differences in teachers’ ways to instruct these two children.
Opettajien ohjaustavoissa oli havaittavissa eroja yksilöllisyyden ja ryhmän korostamisen välillä.
In addition, the aim is to analyze what kind of change the transition from kindergarten to school is for a shy child. My three research questions are 1) How children's shyness and withdrawal present themselves in kindergarten, school and home?
Tutkimuskysymykseni ovat 1) Millä tavoin lapsen arkuus näyttäytyy päiväkoti-, koulu- ja kotiympäristössä?
This topic requires further investigation.
Tämä teema vaatisi lisätutkimusta.
Data was collected using an electronic form (E-lomake) by Riikka Räisänen during years 2010–2016.
Riikka Räisänen keräsi tutkimusaineiston E-lomakkeella vuosina 2010–2016.
Respondents were students of the University of Helsinki and The Open University of Helsinki, who participated in a course covering themes as textiles, consumer studies and sustainable development.
Vastaajina olivat Helsingin yliopiston sekä Helsingin yliopiston avoimen yliopiston käsityötieteen opiskelijat, jotka osallistuivat tekstiilejä, kuluttajuutta sekä kestävää kehitystä käsittelevälle kurssille.
It was also analysed if there was any significant change that had occurred in clothing consumption habits during past years.
Kiinnostuksen kohteena oli myös, onko vaatteiden kulutustottumuksissa tapahtunut viime vuosina merkittäviä muutoksia.
Clothes were meaningful for almost all respondents, but the most important pieces of clothing were the ones carrying an important story or memories.
Vaatteet olivat merkityksellisiä lähes kaikille vastaajille, mutta kaikkein tärkeimpiä olivat sellaiset vaatteet, joihin liittyi jokin tarina tai muisto.
Consumers discontent with their clothing quantity seems to have increased, which could be a consequence of popular trends of wardrobe decluttering or general atmospheric change regarding one’s possessions.
Kuluttajien tyytymättömyys omaan vaatemäärään näyttää kasvaneen, mikä saattaa olla seurausta esimerkiksi erilaisista vaatekaapin kuratointiin liittyvistä toiveista tai yleisestä tavaroiden omistamiseen liittyvästä asenneilmapiirin muutoksesta.
Sustainable clothing consumption and it’s challenges were also examined and new clothing consumption possibilities charted.
Myös kestävää vaatteiden kulutusta ja sen haasteita tarkasteltiin sekä uusia vaatteiden kuluttamisen tapoja kartoitettiin.
Research material consisted of 395 students’ responses which contained wardrobe inventories (quantitative data) and open questionnaires (qualitative data).
Tutkimuksessa oli mukana 395 opiskelijan vastaukset, jotka käsittelivät vaatemääriä (määrällinen) ja vaatteiden kulutustottumuksia (laadullinen).
Mixed methods approach is used in the study to gain a whole picture.
Tutkimusmenetelmänä käytettiin mixed methods –tutkimusmenetelmää, jotta aineistosta olisi mahdollista saada mahdollisimman hyvä kokonaiskuva.
Purpose of this study was to examine clothing consumption or "wardrobe" as a vast entity, including daily clothing consumption practises as well as aspects of self-expression.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia vaatteiden kulutusta eli "vaatekaappia" laajana kokonaisuutena sisältäen niin käytännön vaatteiden kulutukseen kuin itseilmaisunkin ulottuvuudet.
What would it take for consumers to fill their wardrobes with these meaningful pieces instead of insignificant ones?
Mutta miten saada kuluttajat täyttämään vaatekaappinsa keskinkertaisten vaatteiden sijaan näillä "timanttiyksilöillä"?
However, it seems that strong personal style and rational clothing purchases make clothing quantity more satisfactory.
Kuitenkin vahva oma tyyli ja vaateostosten rationaalisuus näyttäisi lisäävän tyytyväisyyttä omaan vaatemäärään, ei niinkään vaatteiden todellinen määrä.
Goal of this study was to increase awareness about the complex theme of clothing consumption and develop new solutions for those challenges.
Tutkimuksen tarkoituksena oli lisätä tietoa ja ymmärrystä vaatteiden kulutuksen monimutkaisesta kokonaisuudesta sekä kehitellä ratkaisuja vaatteiden kulutukseen liittyvien haasteiden ratkaisemiseksi.
: Researching craft science students' clothing quantity, clothing consumption habits and their relation to current clothing trends
Puhe vaatekaapista : Tutkimus käsityötieteen opiskelijoiden vaatemääristä, vaatteiden kulutustottumuksista sekä vaatemääriin vaikuttavista trendeistä
In this study the main focus was to understand what kind of thoughts and possible conflicts respondents experience regarding clothing consumption and compare findings to clothing quantity data.
Tutkimuksessa pyrittiin selvittämään, millaisia ajatuksia ja ristiriitoja vastaajat kokivat vaatteiden kulutukseen liittyen, sekä tarkastelemaan näitä tietoja suhteessa vaatemääriin.
26 children and five adults participated in the study.
Tutkimukseen osallistui 26 lasta ja viisi aikuista.
This study has been conducted as part of "Constituting Cultures of Compassion in Early Childhood Education" (CoCuCo) research project.
Tutkimus on tehty osana "Myötätunnon rakentuminen varhaiskasvatuksen arjessa - Constituting Cultures of Compasion" - CoCuCo - tutkimushanketta.
The interaction based theoretical framework shows how compassion is built and develops in interaction with people in different cultural contexts.
Vuorovaikutteisen viitekehyksen käytäntö-näkökulma osoittaa, miten myötätunto on rakentunut ja kehittyy vuorovaikutuksessa ihmisten kanssa eri kulttuurien kontekstissa.
The aim of this study, in the light of interaction based "practise perspective" theoretical framework, is to find out the ways in which compassionate acts occur in kindergarten 2 to 5-year-old children`s group in conflict situations, and what enables or hinder compassion in early childhood context.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on käytäntö-teoreettisen viitekehyksen valossa selvittää, millä tavoin myötätuntoa ilmenee päiväkodin 2-5 -vuotiaiden lapsiryhmässä sekä mikä mahdollistaa tai estää myötätunnon toteutumisen päiväkodin arjessa.
The occurrence of compassionate acts in kindergarten 2 to 5-year-old children's group in conflict situations
Myötätunnon ilmeneminen päiväkodin 2-5 -vuotiaiden lapsiryhmän konfliktitilanteissa
Teachers ways of dividing tasks and recurring practices in working methods enabled or hindered the ways compassion was expressed.
Päiväkodin kasvattajien työnjako järjestelyt sekä toistuvat käytännöt työskentelytavoissa mahdollistivat tai estivät myötätunnon toteutumisen konflikteissa.
The research on compassion has been studied in many fields but in the context of early childhood education, especially in conflict situations, study of compassion is still missing.
Myötätuntotutkimusta on tehty muun muassa uskontotieteissä, lääketieteessä ja sosiologiassa, mutta varhaiskasvatukseen suuntautuva tutkimus, erityisesti päiväkodin konfliktitilanteissa puuttuu kokonaan.
The ways teachers organize kindergarten groups activities, seems to impact the ways compassion occurs in interactional situations.
Päiväkotiryhmän toiminnan organisointi näyttää vaikuttavan tapoihin, joilla myötätuntoa vuorovaikutustilanteissa ilmentyy.
Compassionate acts, which were helping, defending and comforting, received a child from a teacher, a child from another child and a teacher from a colleague.
Niitä ilmeni päiväkodin lapsiryhmässä kasvattajalta lapselle, lapselta toiselle lapselle sekä kasvattajalta toiselle kasvattajalle.
The data of this study was gathered by observation in a kindergarten setting over ten days period, approximately five hours per day.
Kymmenen päivää kestäneen havainnointijakson aikana havainnointitunteja kertyi keskimäärin viisi tuntia päivässä.
The current study has implications of collective ethnography due to its naturalistic setting and having, at times, up to four observers in the field at once.
Menetelmässä oli viitteitä kollektiivisesta etnografiasta, sillä myötätunnon ilmiötä sen luonnollisessa ympäristössä havainnoi samanaikaisesti 2-4 tutkimusryhmän jäsentä.
In a kindergarten 2 to 5-year-old children`s group compassionate acts occurred in 15 conflict situations.
Aineiston 57 konfliktitilanteessa myötätuntoa ilmentäviä tekoja esiintyi 15 konfliktissa.
57 conflict situations were found from the data after using qualitative research analysis methods.
Aineiston laadullisessa analyysissä konfliktitilanteiksi rajautui 57 konfliktia, joista pyrin tunnistamaan myötätunnon ilmenemistä dialogissa teoreettisen viitekehyksen kanssa.
Having more than one observer gave opportunities for reflective discussions.
Tämä mahdollisti yhteisen pohdinnan ja reflektoinnin havainnoiduista tilanteista.
Discourse analysis was used in analysing the data, and analytical tools from membership categorization analysis were also used.
Analyysitapana käytettiin diskurssianalyysia, johon yhdistettiin myös jäsenyyskategorisoinnin analyysin analyyttisia välineitä.
The assumption of humour was constructed mainly on the friend-category.
Oletus huumorista taas rakentui pääosin kaveri-kategorian varaan.
The data consisted of theme interviews with 15 ninth graders and a 5-day observation period in a secondary school located in the southern Finland.
Aineisto koostui 15:n yhdeksäsluokkalaisen nuoren teemahaastattelusta ja viikon mittaisesta havainnointijaksosta eräässä eteläsuomalaisessa yläkoulussa.
Harassment was also actively located away from one’s own everyday life.
Häirintää myös etäännytettiin aktiivisesti pois omasta arjesta.
Harassment and its meanings were constantly negotiated and normalized.
Häirintä ja sen saamat merkitykset olivat puheessa jatkuvan neuvottelun ja normalisoinnin kohteena.
Many situations, such as name-calling in schools were often interpret not as harassment, but as common humour.
Monet tilanteet, kuten koulussa tapahtuva nimittely, eivät useinkaan tulleet tulkituksi häirinnäksi, vaan yhteiseksi huumoriksi.
Negotiating and normalizing : Meanings of sexual and gender-based harassment in young people's talk
Neuvottelua ja normalisointia : Sukupuoleen ja seksuaalisuuteen kohdistuvan häirinnän saamat merkitykset nuorten puheessa
Harassment is recognized as a problem both in public discussion and at the institutional level.
Häirintä on niin julkisessa keskustelussa kuin koulujen institutionaalisella tasollakin tunnustettu ongelma.
Categories of gender, age, and ethnicity were used to describe and explain both the perpetrators and the targets of harassment.
Sukupuoleen, ikään ja etnisyyteen liittyvillä kategorioilla kuvattiin ja selitettiin niin häirinnän kohdetta kuin tekijääkin.
However, previous studies have shown that harassment can be difficult to recognize as it intertwines with other phenomena in everyday life, such as humour.
Aiemmat tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että häirintää voi olla vaikea tunnistaa, sillä se kietoutuu muihin ilmiöihin, kuten huumoriin.
The aim of this study was to better understand the ways in which young people make sense of sexual and gender-based harassment.
Tutkielman tavoitteena oli ymmärtää paremmin niitä tapoja, joilla nuoret tekevät ymmärrettäväksi sukupuoleen ja seksuaalisuuteen kohdistuvaa häirintää.
The findings can be utilized in the preventive work done by schools, as the study increases our understanding of the ways in which harassment is entangled with school culture and everyday life.
Tuloksia voidaan hyödyntää häirinnän ennaltaehkäisyssä kouluissa, sillä tutkielma lisää ymmärrystä siitä, miten häirintä kietoutuu osaksi koulun arkea ja kulttuuria.
In this study harassment was viewed from a feminist post-structural perspective as a phenomenon which is understood through different discourses and categories, and is linked to social differences.
Tässä työssä häirintää tarkasteltiin feministisestä jälkistrukturalistisesta viitekehyksestä erilaisiin yhteiskunnallisiin eroihin linkittyvänä ilmiönä, joka saa merkityksensä erilaisten diskurssien ja ihmisiä kuvaavia kategorioiden kautta.
The findings show that the different meanings of harassment are constructed in local interactions which are embedded in broader social culture.
Tulokset osoittavat, että häirintä saa merkityksensä osana paikallista vuorovaikutusta ja laajempaa yhteiskunnallista kulttuuria.
One’s own experience was considered important when defining harassment, but also situations that were not necessarily seen as fun, could be normalized as humour.
Häirinnän määrittelyssä tärkeänä nähtiin kohteen oma kokemus, mutta toisaalta esimerkiksi huumoriksi normalisoitiin toisinaan myös sellaisia tilanteita, joita ei välttämättä oikeasti pidetty hauskana.
Harassment was understood through different discourses that gave it different meanings: on the one hand harassment was interpreted as distressing and on the other hand as ordinary phenomena.
Häirinnästä tehtiin selkoa erilaisten diskurssien kautta, jotka tuottivat kuvaa häirinnästä toisaalta ahdistavana, mutta toisaalta arkipäiväisenä ilmiönä.
This study focuses on how young people make sense of sexual and gender-based harassment in their everyday lives and how the categories of gender, age, and ethnicity, which are connected to perpetrators and targets of sexual harassment, affect the sense making.
Tutkielmassa keskitytään siihen, miten nuoret tekevät ymmärrettäväksi sukupuoleen ja seksuaalisuuteen kohdistuvaa häirintää osana omaa arkeaan, ja siihen, miten häiritsijään ja häirittyyn liitetyt sukupuolen, iän ja etnisyyden kategoriat linkittyvät ymmärrettäväksi tekemisen tapoihin.
The categories were first and foremost used to make sense of sexual harassment done by strangers.
Kategorioilla tehtiin ymmärrettäväksi ennen kaikkea tuntemattomien tekemää häirintää, jolloin myös korostettiin häiritsijän ja häirityn välisiä eroja.
In the personal context situational interest, situation motivation and gender might have some relevance.
Henkilökohtaisessa kontekstissa tilannesidonnaisella kiinnostuksel-la, tilannemotivaatiolla ja sukupuolella saattaa olla jonkinlaista merkitystä.
The methods adopted in this study were systematic literature review and rational reconstruction.
Menetelminä tutkielmassa käytettiin systemaattista kirjallisuuskatsausta sekä rationaalista rekonstruktiota.
In the physical context, the concept behavior setting might be more complex than assumed in the CML.
Fyysisen kontekstin käsite käyttäytymi-sen tapahtumapaikka näyttäisi olevan monitahoisempi käsite kuin CML-mallissa oletetaan.
Learning theories that explain learning in the school realm cannot be fully applied to the museum context, because the context where learning occurs is part of the learning.
Koulussa tapahtuvaa oppimista selittävät mallit eivät ole sovellettavissa täysin museoympäristöön, koska konteksti jossa oppiminen tapahtuu on osa oppimista.
A critical review of the Contextual Model of Learning in the light of the recent museum research : Out-of-school science and STEM education in museums
The Contextual Model of Learning -mallin kriittinen tarkastelu viimeaikaisen museotutkimuksen valossa : Koulun ulkopuolinen luonnontiede- ja STEM-opetus museoissa
The model of the museum learning the Contextual Model of Learning (CML), developed by Falk and Dierking, provides a descriptive framework for how and where to look for learning in mu-seums.
Falkin ja Dierkingin kehittämän museo-oppimisen mallin the Contextual Model of Learning (CML-malli) tavoitteena on toimia museo-oppimisen paikantamisen ja kuvailun apuna.
The studied museum research was defined to consist of only science or STEM education (Science, Tech-nology, Engineering, and Mathematics) in out-of-school context in museum.
Aineisto rajattiin koskemaan ainoastaan luonnontiede- tai STEM-sisältöihin (science, technique, engineering, mathematics) liittyvää koulun ulkopuolista opetusta museoissa.
It seemed that in the sociocultural context the role of the teacher, educator and struc-ture should be given more attention.
Sosiokulttuurisessa kon-tekstissa korostui opettajan, oppaan ja struktuurin merkitys.
Museums can be considered as out-of-school environments that are able to support school subjects with their special requirements and offer multifaceted learning environments, as required in the Finnish curriculum.
Museot koulun ulkopuolisina oppimisympäristöinä pystyvät vastaamaan oppiaineiden erityistarpeisiin sekä monipuolistamaan kouluopetuksessa käytettäviä oppimisympäristöjä, mitä perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet 2014 edellyttävät.
13 studies in total were reviewed in this study in order to answer the first research question: what kind of research has been published during 1 Jan 2014–30 April 2016 in the field of STEM and science education in the out-of-school context.
Systemaattisen kirjallisuuskatsauksen avulla tarkasteltiin, millaista museotutkimusta on julkaistu ajalla 1.1.2014¬¬–30.4.2016 liittyen luonnontiede- ja STEM-sisältöjen opetukseen.
In order to facilitate pupils′ learning in museums, we need to understand how a museum context affects learning.
Oppilaiden museo-oppimisen tukeminen vaatii kuitenkin ymmärrystä museokontekstin vaikutuksesta oppimiseen.
After this the CML and the research material were compared to each other to clarify whether CML is able to describe museum learning in this specific context.
Toisessa vaiheessa aineistoa sekä CML-mallia verrattiin toisiinsa kahdensuuntaisesti selvittäen, miten CML-malli soveltuu kuvaamaan museo-oppimista tässä uudelleen rajatussa kontekstissa.
The results of this study indicate that CML should be critically analyzed in the context of out-of-school science and STEM education in museums.
Tutkiel-man tulokset antavat viitettä siihen, että CML-mallia tulisi tarkastella kriittisesti koulun ulkopuolisen luonnontiede- ja STEM-opetuksen kontekstissa museossa.
How ever, the model is based on free-choice learning: a museum visitor´s control over her/his own learning, which is not entirely the case with pupils` out-of-school learning.
Mallin keskeisenä oletuksena on kuitenkin museo-oppimisen vapaaehtoisuus sekä oppijan mahdollisuus kontrolloida, milloin ja mitä hän museossa oppii, mikä ei täysin toteudu oppilaan museo-oppimisessa.
Thus the aim of the study is to analyse in the context of the recent museum studies how CML is able to describe learning in out-of-school education in museums in the context of the reviewed articles.
Siten tutkimuksen tarkoituksena on tarkastella uusimman museotutkimuksen avulla CML-mallin soveltuvuutta kuvaamaan koulun ulkopuolisen opetukseen liittyvää oppimista aineiston rajaamassa kontekstissa.
In this way the core of the CML was compressed in the context of the studies by utilizing rational reconstruction.
Tällä tavoin rationaalisen rekonstruktion mukaisesti tiivistettiin CML-mallin ydin aineiston rajatussa kontekstissa.
Themes and conceptual frameworks of the reviewed articles were multifaceted.
Kaikkiaan aineisto käsitti kolmetoista artikkelia.
The findings of this study indicated that for the most part CML is able to describe pupils′ science and STEM learning in the context of the reviewed articles, but the emphasis of the three contexts in the CML might differ somewhat.
CML-malli kuvasi oppilaiden luonnontiede- ja STEM-oppimista museoissa aineiston rajaamassa kontekstissa, mutta myös joitain painotuseroja löytyi.
When researching art, one can not reach final interpretations on art works.
Taidetta tutkittaessa ei voi päätyä tai saavuttaa lopullisia tulkintoja teoksista.
The research method used for qualitative content analysis was hermeneutic research method.
Perustan teosten laadulliselle sisällönanalyysille muodosti hermeneuttinen tutkimusmenetelmä.
The research material consisted of Noora Schroderus (a Finnish sculptor) artworks which included embroidery.
Varsinainen tutkimuksen aineisto koostui kuvanveistäjä Noora Schroderuksen kirjontaa sisältävistä teoksista.
There’s been active discussion of gender equality in the early years of the 21st century.
Sukupuolten välinen tasa-arvokeskustelu on ollut pinnalla yhteiskunnassa 2010-luvulla.
By using content analysis I made interpretations on the artworks.
Teoriaohjaavan sisällönanalyysin avulla pyrin tekemään tulkintoja teoksista.
Embroidery in art : Emasculating gendered norms in contemporary art through craft
Taiteessa kirjottua : Sukupuolittuneisuuden murtaminen nykytaiteessa ilmenevän käsityön keinoin
These study results can not be generalised to other artworks but the results increase awareness of handicrafts possibility to influence art, society and discussion of equality.
Tutkimustuloksia ei voi yleistää koskemaan muita teoksia, mutta ne lisäävät tietoisuutta käsityön vaikutusmahdollisuuksista yhteiskunnassa.
These four contexts were the artwork in the hands of the artist, the artwork in exhibitions and the interaction between the artwork and the viewer and the society.
Laadullisen sisällönanalyysin tuloksena nousi 4 eri kontekstia, jotka olivat taideteos taiteilijan käsissä, teos näyttelymaailmassa, teos vuorovaikutuksessa katsojan kanssa sekä teos yhteiskunnassa.
The theoretical background of this thesis is based on an interview of an specialist and on relevant research literature.
Tämän tutkimuksen teoreettisen pohjan muodosti keskeinen tutkimuskirjallisuus ja tutkimuksen alussa suoritettu asiantuntijahaastattelu, jossa käsiteltiin tutkittavaa ilmiötä.
Previous studies has shown that textilecrafts in the 21st century has also artistic value, not only practical value.
Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että tekstiilikäsityö on 2000-luvulle tultaessa vapautunut sitä määrittävästä käytännöllisyyden ulottuvuudesta ja saavuttanut suosiota taiteen ja luovan ilmaisun piirissä.