natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As severely disabled adolescents, they received benefits from Kela for persons with severe disabilities, such as the higher-rate or special disability allowance or disability pension, the higher-rate or special pensioners' care allowance, or medical rehabilitation services.
He saivat Kelan vaikeavammaisille henkilöille tarkoitettuja etuuksia, kuten korotettua hoito- tai vammaistukea ja vaikeavammaisten lääkinnällistä kuntoutusta.
The interviews focused on a number of selected themes such as relationships, family, education, work, leisure-time activities, dating, decision-making, independence, happiness, and one s self-image and identity.
Haastattelut koskivat aikuistumiseen kuuluvia asioita, kuten ihmissuhteita, perhettä, koulutusta, työtä, vapaa-ajan toimintoja ja seurustelua.
In terms of the analytical process, the focus is on recognizing individual events in the transition process to adulthood and identifying the meanings assigned to them by the adolescents.
Tutkimusaineiston analyysi on aineistolähtöinen ja perustuu nuorten haastatteluihin, joista on etsitty aikuistumiseen kuuluvia tapahtumia ja nuorten niille antamia merkityksiä.
The individual situations of severely disabled adolescents vary, and their disability impacts the range of options available to them as they plan their life course.
Tulokset osoittavat, että vaikeavammaisuus vaikuttaa vaihtelevasti nuorten mahdollisuuksiin ja tulevaisuuden suunnitteluun.
Diversity in individual life courses.
Vaikeavammaisen nuoren aikuistuminen : Yksilöllinen ja erilainen elämänkulku
The narratives also provide a method to shed light on the individuality of the transition.
Tulkinnassa ja tulosten esittelyssä on käytetty kertomusta havainnollistamaan nuorten aikuistumisen yksilöllisyyttä.
Transition to adulthood of severely disabled adolescents.
Asiantuntijoilta on saatu erilaisia näkökulmia ja tietoa vaikeavammaisen nuoren aikuistumisesta.
The theoritical foundation of the study lies in perviuos research on the severly disabled, the transition to adulthood and the life course.
Tutkimuksen lähtökohtana on käsitys, että ihmiset tekevät itse tulkintansa elämästään ja asettavat päämääränsä.
Genotype-Phenotype Correlations in Dilated Cardiomyopathy
Genotyyppi-fenotyyppi-korrelaatiot dilatoivassa kardiomyopatiassa
The prevalence of DCM is estimated to be at least 1:2500.
DCM:n esiintyvyydeksi arvioidaan vähintään 1:2500, ja suvuttaisen taudin osuudeksi 30-50%.
Next generation sequencing methods allow the sequencing of all known cardiomyopathy-related genes simultaneously.
Uuden polven sekvensointimenetelmät (NGS, next generation sequencing) mahdollistavat kaikkien kardiomyopatioihin liitettyjen geenien samanaikaisen tutkimisen.
Over 40 genes have been related to DCM, and about a hundred to cardiomyopathies in general, which is why the genetic etiology has often remained unknown.
DCM-tautigeenejä tunnetaan yli 40, ja kardiomyopatiaan yleisesti liitettyjä geenejä noin sata, mistä johtuen DCM:n genetiikan tutkiminen on ollut työlästä perinteisillä menetelmillä.
Cardiomyopathies are heart diseases, which are categorized according to morphology and function into hypertrophic, dilated, restrictive and arrhythmogenic right ventricular subtypes with significant genetic and phenotypic overlap.
Kardiomyopatiat eli sydänlihassairaudet jaotellaan morfologian perusteella ja toiminnallisesti hypertrofiseen, dilatoivaan, restriktiiviseen, oikean kammion arytmogeeniseen ja luokittelematomiin kardiomyopatioihin.
The overall diagnostic yields were 47.6% for patients with familial disease and 25.6% for those without a family history of cardiomyopathy.
Kaiken kaikkiaan todennäköisen geenidiagnoosin sai 47,6% suvuttaista ja 25,6% sporadista tautia sairastavista.
In study IV a targeted sequencing panel using Os-Seq technology and covering 101 genes associated with cardiomyopathy was used to study 145 Finnish DCM patients.
Osatyössä IV tutkittiin 145 suomalaista DCM-potilasta NGS-teknologiaa hyödyntävällä Os-Seq-menetelmällä, joka kattoi 101 kardiomyopatioihin liitettyä geeniä.
In study II 26 individuals carrying DCM-causing LMNA-mutations were studied repeatedly using spiroergometry.
Osatyössä II tutkittiin 26 LMNA-mutaationkantajaa toistetuilla spiroergometriatutkimuksilla.
In the clinical follow-up men exhibited cardiomyopathy symptoms earlier than females.
Päälöydöksinä oli, että LMNA-mutaation aiheuttamat sydänpoikkeavuudet ilmaantuvat aikaisemmin miehille kuin naisille.
The mode of inheritance is typically autosomal dominant, but other inheritance patterns have been identified.
Tyypillisin periytymismalli on autosomaalinen dominantti.
The diagnosis is based on echocardiography or other imaging modalities.
Diagnoosi perustuu sydämen ultraäänitutkimukseen tai muuhun kuvantamismenetelmään, kuten sydämen magneettikuvaukseen.
The aims of this thesis were the identification of new cardiomyopathy-causing variants, and the description of genotype-phenotype correlations in dilated cardiomyopathy.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tunnistaa uusia kardiomyopatiaa aiheuttavia geenivirheitä sekä kuvata niitä mahdollisimman tarkasti.
Dilated cardiomyopathy is not a homogeneous disease entity, and some genetic causes produce a distinct phenotype.
DCM:n kliininen kuva on vaihteleva, ja jotkut geenivirheet aiheuttavat tyypillisen, muista eroavan ilmiasun.
Thus, many DCM patients without a genetic diagnosis are now receiving one.
Menetelmien kehityksestä johtuen yhä useammat DCM-potilaat voivat saada tarkan geneettisen diagnoosin kliinisen diagnoosin lisäksi.
Truncating titin variants were found in 20.6% of familial DCM patients and 14.6% of non-familial DCM patients.
Tutkimus vahvisti trunkoivien eli tynkäproteiinin tuotantoon johtavien titiinimutaatioiden (TTNtv) merkityksen DCM:ssä; familiaalisessa DCM:ssä 20,6%:lta löytyi TTNtv ja sporadisessakin 14,6%:lta.
These genotype-phenotype correlations can help to identify familial disease, lead to successful genetic testing and guide clinical decision-making.
Genotyyppi-fenotyyppi-analyysistä saattaakin olla hyötyä (suvuttaisen) sairauden tunnistamisessa sekä yksilöllisissä hoitoratkaisuissa.
The symptomatic mutation carriers showed changes seen typically in heart failure patients.
Oireisten mutaationkantajien spiroergometrialöydökset olivat sydämen vajaatoimintaan sopivia.
However, the asymptomatic mutation carriers showed also signs of inefficient ventilation during incremental exercise, which might signify evolving cardiomyopathy.
Oireettomien mutaationkantajien tulokset olivat samankaltaisia kuin terveiden verrokeiden, mutta heilläkin havaittiin viitteitä epätaloudellisesta ventilaatiosta rasituksen aikana.
In this thesis new LMNA mutations were reported, and LMNA mutation carriers were studied in detail to further analyse the phenotype.
Osatyössä I kuvattiin neljä LMNA-mutaatiota, joista yhtä tarkasteltiin tarkemmin, sillä sen ilmiasu oli tavallisesta poikkeava.
One of the mutations was studied in more detail due to its atypical phenotype affecting primarily the right side of the heart.
Kyseisen mutaation kantajilla kardiomyopatia affisioi erityisesti sydämen oikeaa puolta.
Dilated cardiomyopathy (DCM) is a heart disease characterized by left ventricular dilatation and systolic dysfunction in the absence of abnormal loading conditions or coronary artery disease sufficient to cause the phenotype.
Dilatoivassa kardiomyopatiassa (DCM) sydämen vasen kammio laajentuu ja sen pumppausteho heikkenee.
LMNA mutations are the second most common cause of genetic dilated cardiomyopathy.
Lisäksi havaittiin, että lyhytkestoiset kammioperäiset rytmihäiriöt ovat hyvin yleisiä LMNA-mutaationkantajilla.
The cases cover different decades from the 1940s to the present.
Tapaukset asettuvat eri vuosikymmenille 1940-luvulta nykyaikaan.
Stadi-boys, Crime and Child Protection - Five Case Studies from Six Decades
Stadilaispojat, rikokset ja lastensuojelu : Viisi tapaustutkimusta kuudelta vuosikymmeneltä
Keywords: childhood, youth, child protection, child welfare, delinquency, crime, deviance, history, critical realism, case study research
Avainsanat: lapsuus, nuoriso, lastensuojelu, nuorisorikollisuus, rikollisuus, poikkeavuus, historia, kriittinen realismi, tapaustutkimus
The research is meta-theoretically based on critical realism and specifically on Roy Bhaskar's transformative model of social activity.
Tutkimus perustuu kriittiseen realismiin ja erityisesti Roy Bhaskarin transformatiivisen sosiaalisen toiminnan malliin.
In the 1940s the child is positioned as a psychopath and a criminal type.
1940-luvulla lapsi asemoituu psykopaatiksi ja rikollistyypiksi.
The measures are aimed at protecting the community from the disturbed child, and at adjusting the individual by isolation.
Suojelu suuntautuu yhteisöön, jota tulee varjella häiriintyneeltä lapselta, ja mukauttaminen yksilöön, joka tulee eristää.
In the turn of the millennium a norm breaking child is positioned as a dangerous individual that, in the name of the community safety, has to be confined.
Vuosituhannen taitteessa normeja rikkova lapsi asemoituu vaaralliseksi yksilöksi, jolle tulee asettaa rajoja yhteisön turvallisuuden nimissä.
In Finland the children that repeatedly commit crimes receive social service measures that are based on Child Welfare Act.
Suomessa rikoksia uusivat lapset on lastensuojelulain nojalla ohjattu sosiaalihuollon asiakkaiksi.
At the same time the cases reflect the child welfare and societal practices, and reveal how the communities have participated in constructing deviance in different eras.
Samalla tapaukset kuvaavat oman aikansa lastensuojelua ja yhteiskunnallisia käytäntöjä sekä sitä, miten helsinkiläisyhteisöt ovat eri aikoina osallistuneet poikkeavuuden tuottamiseen.
Empirical finding are interpreted in a dialogue with previous historical and child welfare research, contemporary literature and studies on the urban development.
Tutkimustuloksia tarkastellaan aiempia historian- ja lastensuojelututkimuksia, aikalaiskirjallisuutta ja kaupunkiyhteisöä käsitteleviä tutkimuksia vasten.
The data of the institutional level consist of the annual reports from 1943 to 2004 and the ordinances from 1907 onwards, and of various committee documents produced in the law-making process of child welfare, youth and criminal legislation of the 20th century.
Lisäksi aineistona on käytetty suojelukasvatustoimiston ja sosiaaliviraston toimintakertomuksia koko ajanjaksolta, kunnallisia asetuskokoelmia vuodesta 1907 alkaen ja 1900-luvulla julkaistuja lapsi-, nuoriso-, ja rikosaiheisia komiteamietintöjä sekä valmista lainsäädäntöä.
The case analyses reveal how the positions of the children form differently in the different eras of child welfare practices.
Tapaukset paljastavat, miten lapsen positiot rakentuvat erilaisiksi eri aikoina ja eri yhteisöissä.
From 1960s to 1980s the child is positioned as a child in need of help and support.
1960-luvulta 1980-luvulle sosiaalityön käytännöissä muodostuu autettavan ja tuettavan lapsen positio, jolloin lapsesta tulee olosuhteiden uhri, oikeuksia omaava subjekti ja suojelun kohde.
In the city of Helsinki (Stadi in the slang of Helsinki) existed an agency specifically established for ill-behaving children until the 1980's, agter which an unified agency for the maltreated and maladjusted children was founded.
Helsingissä toimi 1980-luvulle asti pahantapaisten lasten asioihin keskittynyt suojelukasvatustoimisto, jonka jälkeen rikoksiin syyllistyneet lapset ovat olleet yhdennetyn sosiaalityön piirissä.
The case analyses also reveal the prevailing academic and practical paradigms of the time.
Tapausnanalyysien yhteydessä tulevat näkyviksi myös lastensuojelussa kulloinkin vallalla olleet opin ja käytännön paradigmat.
The cases are analyzed in the framework of Edwin M. Lemert's societal reaction theory.
Aihetta analysoidaan Edwin M. Lemertin yhteisöreaktion teorian viitekehyksestä, jolloin tarkasteluun nousevat poikkeavuuden määrittelykäytännöt laajassa institutionaalisessa ja yhteisöllisessä kontekstissa.
Through five boys' welfare cases, this research aims at defining what kind of positions, social relations and structures are constructed in the social dynamics of these children's everyday lives.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää viiden helsinkiläispojan lastensuojeluprosessia tarkastelemalla, millaisiksi muodostuu toistuvasti rikoksiin syyllistyneen lapsen asema, entä hänen sosiaaliset suhteensa sekä arjen rakenteet.
Societal reactions to norm breaking behavior of children reveal, how we understand childhood, the relations between generations and communitie's ratio of tolerance.
Samalla paljastuvat käsityksemme lapsuudesta, sukupolvien välisistä suhteista ja yhteisön suvaitsevaisuuden rajoista.
The primary data consist of classified child welfare case files collected from the archives of the city of Helsinki.
Tutkimus on laadullinen monitapaustutkimus, ja sen aineisto koostuu Helsingin suojelukasvatus- ja lastensuojelutyössä tuotetuista asiakasasiakirjoista.
The research forms a viewpoint to the historical study of child welfare, in which the historical era, its agents and the dynamics of their mutual relations are studied through an individual level reconstruction based on the societal reaction theory.
Tutkimuksessa luodaan lastensuojelun historialliseen tarkasteluun yksilötason näkökulma, joka yhdistetään laajempaan lastensuojelutyön, lainsäädännön ja kaupunkiyhteisön muutokseen.
As the Finnish elites are small and there is no considerable competition between them, journalism should actively bring up controversial issues.
Koska suomalaiset eliitit ovat pieniä eikä niiden välillä vallitse suurta kilpailua, tulisi journalismin aktiivisesti tuoda esille kiistanalaisia aiheita.
As a result it is stated that the globalization question has clearly divided the Finnish societal actors.
Tutkimuksen tuloksena todetaan, että globalisaatiokysymys jakoi selkeästi suomalaisia yhteiskunnallisia toimijoita.
Moreover, the paper s connections to the societal elite have always been close.
Myös lehden yhteydet yhteiskunnalliseen eliittiin ovat aina olleet kiinteät.
At the same time it did not give adequate attention to the changes brought about by globalization to the positions and roles of various elites and civil society actors.
Lehti ei myöskään antanut riittävästi huomiota niille muutoksille, joita globalisaatio on tuonut mukanaan eri eliittien ja kansalaisyhteiskunnan yhteiskunnallisiin asemiin ja rooleihin.
Political decision making as well as democracy can suffer, if issues are not brought to the public agenda.
Ei ole demokratialle eikä toimivalle yhteiskunnalliselle päätöksenteolle hyväksi, jos asioita ei nosteta julkiselle agendalle.
Helsingin Sanomat (and its predecessor Päivälehti) has been an important actor in Finnish journalism and the public sphere almost since its founding 120 years ago.
Helsingin Sanomat ja sen edeltäjä Päivälehti on ollut suomalaisen julkisuuden ja journalismin keskeinen toimija lähes perustamisestaan saakka 120 vuotta sitten.
This task becomes complicated, however, if the elite circles are closed up and no initiatives come from their ranks.
Journalismin tehtävä kuitenkin vaikeutuu, jos yhteiskunnallisten eliittien piirit ovat kovin suljettuja, eikä niiden parista nouse lainkaan keskustelun avauksia.
The consensual Finnish political culture has evolved and persisted over a long period of time and it has been affected by historical circumstances as well as the dynamics of political and journalistic structures and actors.
Suomalainen poliittinen kulttuuri on syntynyt pitkän ajan kuluessa ja siihen on vaikuttanut niin historiallinen asema osana suurvaltaa kuin poliittisten ja journalististen rakenteiden ja toimijoiden dynamiikka.
In this discussion HS seemed more like a medium of the state than as a critical and independent actor.
Helsingin Sanomat näyttäytyi globalisaatiokeskustelussa enemmän kansallisena ja myös valtiollisena mediana kuin kriittisenä ja itsenäisenä toimijana.
Globalization as a concept has been contested and various societal actors have given different meanings to it.
Globalisaatio terminä on ollut pitkään kiistelty ja erilaiset yhteiskunnalliset tahot ovat pyrkineet antamaan sille omia merkityksiään.
Journalism has an important role in upholding and also reviving the Finnish political culture and public discussion.
Journalismilla on tärkeä rooli suomalaisen poliittisen kulttuurin ja yhteiskunnallisen keskustelun ylläpitämisessä ja elvyttämisessä.
This research looks at how the globalization discussion in HS during the years 1992-2004 constructs consensus.
Tutkimus selvittää miten Helsingin Sanomien julkinen keskustelu globalisaatiosta vuosilta 1992-2004 rakentaa konsensusta.
Other elites which have been losing their influence (the president, labor union, part of members of parliament), as well as civil society actors tried to bring forward conflicting views in relation to globalization.
Tämän samanmielisyyden ulkopuolelle jäivät vaikutusvaltaansa menettäneet eliitit (presidentti, ay-liike, osin kansanedustajat) sekä kansalaistoimijat, jotka pyrkivät tuomaan esille erimielisyyttä suhteessa globalisaatioon.
From this point of view it is problematic if the area of so called legitimate controversy in broad societal questions like globalization becomes very limited.
Julkisen keskustelun ja journalismin oman legitimiteetin kannalta on ongelmallista, jos suuren yhteiskunnallisen kysymyksen kuten globalisaation edessä ns. legitiimien erimielisyyksien alue supistuu pieneksi.
The history of the paper is tightly connected to Finland s general political history and history of the public sphere.
Lehden historia on sidoksissa suomalaisen yhteiskunnan poliittiseen historiaan ja julkisuuden historiaan.
The dissertation analyzes Finnish consensual culture in public discussion and journalism in Helsingin Sanomat (HS).
Väitöskirjassa keskitytään analysoimaan suomalaista konsensuskulttuuria Helsingin Sanomien (HS)julkisen keskustelun ja journalismin näkökulmasta.
The central question in this research was to see how the globalization discussion in HS evolved in relation to consensus as well as legitimate controversies.
Tutkimuksen keskeinen kysymys on, miten Helsingin Sanomien globalisaatiokeskustelu rakentuu suhteessa konsensukseen ja toisaalta erimielisyyksiin.
The most powerful societal elites (government, most civil servants, corporate sector) had a profile of being pro globalization.
Globalisaation kannattajiksi Helsingin Sanomien keskustelussa profiloituvat vallakkaimmat eliitit (hallitus, osa virkakunnasta, elinkeinoelämä) viestivät omaa globalisaatiolinjaansa kansallisena etuna ja yhtenäisenä ajattelutapana.
A historical chronology is drawn in the study regarding the nature and development of consensus culture in 20th century Finland.
Kirjassa piirretään historiallinen kaari suomalaisen konsensuksen luonteesta ja rakentumisesta 1900-luvulla, ja kysytään, kuinka tämä poliittinen kulttuuri näkyy vuosituhannen vaihteen julkisessa keskustelussa globalisaatiosta.
The paper did give some room to these elements, but on the other hand it also tried to keep up the consensual discussion culture especially in the editorial section.
Helsingin Sanomat toimi konsensuksen rakentajana omalla journalismillaan, joka toisaalta päästi kriitikot ääneen, mutta toisaalta tuotti erityisesti pääkirjoitussivuillaan globalisaation kansallista tulkintaa ja osallistui yhteisen kansallisen ajattelutavan rakentamiseen.
Key words: evaluation, effectiveness, social policy, welfare state, public services, sociology of knowledge
Avainsanat: arviointi, vaikuttavuus, sosiaalipolitiikka, hyvinvointivaltio, julkiset palvelut, tiedonsosiologia
The transformation of the welfare state, starting at the end of 1980s, increased market-orientation and trimmed public welfare responsibilities, and led to the adoption of the New Public Management (NPM) style of leadership.
Tutkimuksen mukaan vaikutusten kysymykset murtautuivat kuitenkin uudella tavalla esille 1980-luvun lopulla, kun palvelujen markkinaehtoisuutta alettiin lisätä, julkisia hyvinvointitehtäviä ryhdyttiin kaventamaan ja uuden julkisjohtamisen toimintamallit tulivat käyttöön.
At the same time the term effectiveness has become a powerful organising concept in welfare state activities.
Vaikuttavuudesta on tullut tärkeä tiedonhalun kohde ja hallinnoinnin käsite hyvinvointivaltion toiminnoissa.
The aim of the study is to analyse how the outcome-oriented society came into being through historical processes, to answer the question of how social policy and welfare state practices were brought under the governance of the concept of effectiveness .
Tutkimuksessa käsitellään vaikuttavuusyhteiskunnan ilmaantumista ja selvitellään kysymystä siitä, miten sosiaalipolitiikkaa ja hyvinvointivaltion käytäntöjä alettiin tarkastella vaikuttavuuden käsitteen avulla.
The study uses case studies which represent debates and empirical research dealing with the effectiveness and quality of social services and social work.
Tutkimuksessa käytetään tapausesimerkkeinä sosiaalipalvelujen tai sosiaalityön arviointiin liittyviä ajankohtaisraportteja tai opinnäytteitä.
Due to these developments the concept of effectiveness made a breakthrough, and new accountabilities with their knowledge tools for performance measurement and auditing and evidence-based styles of reasoning became more dominant in the ruling of the welfare state.
Uudet tilivelvollisuuden käytännöt eli tuloksellisuuden arviointi ja auditointi sekä näyttöperusteinen arvioinnin järkeilytyyli ovat tulleet keskeisiksi.
The emergence of epistemic cultures and styles of reasoning about the effectiveness or impacts of welfare state activities are analysed through Finnish social policy and social work research.
Työssä jäljitetään vaikutusten tietokäytäntöjen ja järkeilytyylien historiallista ilmaantumista yhteiskuntapolitiikan, sosiaalipolitiikan ja sosiaalityön tutkimuksen välityksellä.
While uncertainty and doubts over the effects and consequences of welfare policies have always been present in discourses about social policy, the theme has not been acknowledged much in social policy research.
Hyvinvointivaltion muotoilua koskeviin keskusteluihin on sisältynyt aina epävarmuutta hyvinvointipolitiikkojen vaikutuksista.
These are the statistical, goal-based, needs-based, experimental, interaction-based, performance measurement, auditing and evidence-based styles of reasoning.
Näiden järkeilytyylien lisäksi hyvinvointivaltion hallinnointiin on aiemmin ehtinyt ilmaantua ainakin tilastollinen, tavoiteperusteinen, tarveperusteinen, kokeellinen ja vuorovaikutteinen vaikutusten järkeilytyyli.
Discussions about social imagination, Michel Foucault s conceptions of the history of the present and of governmentality, genealogy and archaeology, along with Ian Hacking s notions of dynamic nominalism and styles of reasoning, are used as the conceptual and methodological starting points for the study.
Lähes kaikkea julkista toimintaa sosiaalipalveluja, sosiaalityötä, kuntoutusta, reumakirurgiaa, työvoimapolitiikkaa, hoitoketjuja, verotusta, teknologiaa, taidemuseoita, yliopistoja ja tutkimuslaitoksia tarkastellaan nykyisin vaikuttavuuden näkökulmasta.
Styles of reasoning about the outcomes in social policy
Vaikuttavuusyhteiskunta : Sosiaalisten olojen arvostelusta vaikutusten todentamiseen
Social policy research has contributed in various ways to the creation of these epistemic practices.
Arviointimenettelyjen laajaa levinneisyyttä hyvinvointipalveluihin ovat edistäneet lukuisat arvioinnin velvoitteet lainsäädännössä.
The outcome-oriented society.
Miten ihmeessä Suomessa päädyttiin vaikuttavuusyhteiskuntaan?
Usually, evaluation is conceptualised as an autonomous epistemic culture and practice (evaluation as epistemic practice), but evaluation is here understood as knowledge-creation processes elementary to different epistemic practices (evaluation in epistemic practices).
On perusteltua puhua vaikuttavuusyhteiskunnasta, jossa vaikutustieto on tullut keskeiseksi vaatimukseksi ja vaikutuksia arvioivien tietokäytäntöjen merkitys on lisääntynyt.
To resolve these uncertainties, eight styles of reasoning about such effects have emerged over time.
Muutokset ovat merkinneet vaikuttavuuden käsitteen läpimurtoa.