natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Flight metabolic rate in the Glanville fritillary butterfly
Lentoaineenvaihduntanopeuden vaihtelu täpläverkkoperhosella
Experiments relating flight metabolic rate to longevity showed a clear correlation in the opposite direction: high flight metabolic rate was associated with long lifespan.
Lentoaineenvaihdunta ja maastossa tutkalla mitattu dispersaali korreloivat positiivisesti: naarasperhoset, joilla oli nopea aineenvaihdunta lensivät pitkiä matkoja.
Evolution of dispersal is affected by costs and benefits and these may differ between different landscapes.
Dispersaali vähentää sisäsiittoisuutta ja yksilöiden välistä kilpailua, mutta kuluttaa aikaa ja energiaa ja voi olla myös vaarallista.
This effect is temperature dependent: in low to moderate temperatures individuals with the heterozygous genotype at the single nucleotide polymorphism (SNP) AA111 have higher flight metabolic rate than the common homozygous genotype.
Pgi:n vaikutus on sidoksissa lämpötilaan siten, että toinen genotyyppi lentää parhaiten alhaisissa lämpötiloissa, toinen korkeissa.
The results show that molecular variation is associated with variation in dispersal rate through the link of flight physiology under the influence of environmental conditions.
Keskeinen dispersaaliin kytköksissä oleva mitta on perhosen lentokyvykkyys, jota tutkittiin mittaamalla lentoaineenvaihduntanopeutta.
The relationship between flight metabolic rate and dispersal rate in the field and flight duration in the laboratory were found to differ between the two sexes.
Työssä selvitettiin lentoaineenvaihduntaan vaikuttavia tekijöitä sekä lentoaineenvaihdunnan yhteyttä maastossa mitattuun dispersaaliin.
Dispersal is a highly important life history trait.
Dispersaalilla on keskeinen merkitys eliöiden sopeutuessa muuttuviin ympäristöoloihin.
The evolutionary pressures for dispersal differ between males and females.
Dispersaalilla on merkittäviä seurauksia niin yksilöille kuin populaatioille.
This suggests that individuals with high metabolic rate do not pay an extra physiological cost for their high flight capacity, rather there are positive correlations between different measures of fitness.
Lentoaineenvaihduntanopeus korreloi positiivisesti eliniän kanssa, eikä nopea aineenvaihdunta siten lyhennä elinikää.
Instead of dispersing, males with high flight metabolic rate may establish territories and follow a perching strategy when locating females and hence move less on the landscape level.
Vahvat koiraat voivat menestyksekkäästi vallata reviirejä, jolloin heikommat koiraat joutuvat liikkumaan enemmän.
In females the relationship was positive, but in males the longest distances and flight durations were recorded for individuals with low flight metabolic rate.
Kun naaraiden ja koiraiden lentoaineenvaihduntaa verrattiin merkintä-takaisinpyyntikokeen lentomatkoihin, huomattiin, että koirailla riippuvuussuhde oli negatiivinen; koiraat, joilla oli nopea aineenvaihdunta liikkuivat tyypillisesti lyhyitä matkoja.
Dispersal has been shown to be a nonrandom process that is associated with traits such as flight ability in insects.
Dispersaali, eli levittäytyminen, on yksilön synnyinpaikasta poispäin suuntautuvaa liikettä.
These findings may reflect male investment in mate locating.
Tulos heijastanee sukupuolten välisiä eroja lennon tarkoituksessa.
These results provide support for the assumptions that preferences are largely consistent at least within one nation, but that knowledge and a reference group may also influence preferences.
Nämä tulokset tukevat oletusta, että maisemapreferenssit ovat laajalti yhteneväisiä ainakin yhden kansan tai kulttuurin keskuudessa, vaikka myös viiteryhmä saattaa vaikuttaa preferensseihin jonkin verran.
However, the preference ratings of the groups that make their living from forest - forest owners and forest professionals - slightly differed from those of the others.
Kuitenkin ne ryhmät, jotka saavat ainakin osan elannostaan metsästä - metsänomistajat ja metsäammattilaiset - pitivät metsänhakkuita esittävistä kuvista hieman enemmän kuin muut ryhmät.
This dissertation includes four case studies in Finland, each based on the visualization of management options and surveys.
Väitöskirja sisältää neljä tapaustutkimusta, jotka perustuvat hoitovaihtoehtojen visualisointiin ja kyselytutkimuksiin.
Information and psycho-evolutionary theories provide some possible explanations for people's preferences for forest regeneration and field afforestation, but the results cannot be consistently explained by these theories.
Informaatiomalli ja psyko-evolutionaarinen teoria tarjoavat mahdollisia selityksiä uudistushakkuisiin ja pellonmetsitykseen kohdistuville preferensseille, vaikkakaan tutkimuksen tuloksia ei voida täysin selittää näillä teorioilla.
The results show that forest regeneration can be connected to positive images and memories when the regeneration area is small and some time has passed since the felling.
Väitöskirjan tulokset osoittavat, että uudistamishakkuut voivat herättää myös myönteisiä mielikuvia ja muistoja, jos uudistusala on pieni ja hakkuun välittömät jäljet ovat jo peittyneet.
The overall aim of this dissertation was to study the public's preferences for forest regeneration fellings and field afforestations, as well as to find out the relations of these preferences to landscape management instructions, to ecological healthiness, and to the contemporary theories for predicting landscape preferences.
Väitöskirjassa tutkittiin ihmisten maisemapreferenssejä (maisemallisia arvostuksia) metsänuudistamishakkuiden ja pellonmetsitysten suhteen sekä analysoitiin näiden preferenssien yhteyksiä maisemanhoito-ohjeisiin, vaihtoehtojen ekologiseen terveyteen ja preferenssejä ennustaviin teorioihin.
For example, the landscape management instructions as well as ecological hypotheses suggest that the retention trees need to be left in groups, whereas people usually prefer individually located retention trees to those trees in groups.
Kuitenkin joitakin eroavaisuuksia oli; esimerkiksi sekä maisemanhoito-ohjeiden että ekologisten hypoteesien mukaan säästöpuut tulisi jättää ryhmiin, kun taas ihmiset pitivät eniten yksittäin jätetyistä puista.
Preferences may not depend only on the management alternative itself but also on the viewing distance, viewing point, and the scene in which the management options are implemented.
Preferensseihin vaikuttaa hoitovaihtoehdon lisäksi mm. katseluetäisyys, katselupiste ja ympäristö, jossa vaihtoehto on toteutettu.
The current Finnish forest landscape management guidelines as well as the ecological healthiness of the studied options are to a large extent compatible with the public's preferences.
Nykyiset metsämaisemanhoito-ohjeet ovat pitkälti samankaltaisia tässä väitöskirjassa havaittujen maisemapreferenssien kanssa.
Guidelines for improving the visual quality of forest regeneration and field afforestation are given based on the case studies.
Tapaustutkimusten pohjalta annetaan ohjeita siitä, kuinka uudistushakkuiden ja pellonmetsitysten visuaalista laatua voidaan parantaa.
A challenge for biotechnology is to convert cheap raw materials to useful and more valuable products.
Yksi bioteknologian haasteista on tuottaa halvasta raaka-aineesta hyödyllisiä ja arvokkaita tuotteita.
Filamentous fungi are especially useful for the conversion of pectin, since they are efficient producers of pectinases.
Rihmamaiset sienet ovat erityisen käyttökelpoisia pektiinin hyödyntämisessä, koska ne tuottavat tehokkaasti pektinaaseja.
The activity of GLD1 was equally present on all the tested carbon sources.
GLD1-entsyymin aktiivisuus oli läsnä kaikilla testatuilla hiilenlähteillä.
Pectin is a natural polymer consisting mainly of D-galacturonic acid monomers.
Pektiini on luonnon polymeeri, joka koostuu pääasiassa D-galakturonihappomonomeereista.
The corresponding genes were identified either by purifying and sequencing the enzyme or by expressing genes with homology to other similar enzymes in a heterologous host and testing the activities.
Reitin entsyymejä vastaavat geenit selvitettiin joko puhdistamalla ja sekvensoimalla entsyymi tai ilmentämällä geenejä, jotka olivat homologisia muiden samankaltaisten entsyymien kanssa, heterologisessa isännässä ja mittaamalla entsyymiaktiivisuutta.
Identification of the fungal D-galacturonate pathway is of fundamental importance for the utilisation of pectin and its conversion to useful products.
Homesienen D-galakturonaatin hajotusreitin selvittäminen on keskeisen tärkeää pektiinin hyödyntämiselle ja muuttamiselle käyttökelpoisiksi tuotteiksi.
Microorganisms living on decaying plant material can use D-galacturonic acid for growth.
Lahoavalla kasviaineksella elävät mikro-organismit pystyvät käyttämään D-galakturonihappoa kasvamiseen.
The new genes that were identified were expressed in Saccharomyces cerevisiae and resulted in active enzymes.
Kaikki löydetyt geenit ilmennettiin Saccharomyces cerevisiae -hiivasienessä ja tuotetut entsyymit olivat aktiivisia.
The GAR1, LGA1 and GLD1 were also produced in S. cerevisiae as active enzymes with a polyhistidine-tag, and purified and characterised.
Entsyymit GAR1, LGA1 ja GLD1 tuotettiin S. cerevisiae -hiivasienessä aktiivisena myös polyhistidiinihännän kanssa, ja ne puhdistettiin ja niiden ominaisuuksia tutkittiin.
The pathway consisted of four enzymes: NADPH-dependent D-galacturonate reductase (GAR1), L-galactonate dehydratase (LGD1), L-threo-3-deoxy-hexulosonate aldolase (LGA1) and NADPH-dependent glyceraldehyde reductase (GLD1).
Reitin neljä entsyymiä olivat NADPH:sta riippuvainen D-galakturonaattireduktaasi (GAR1), L-galaktonaattidehydrataasi (LGD1), L-treo-3-deoksiheksulosonaattialdolaasi (LGA1) ja NADPH:sta riippuvainen glyseraldehydireduktaasi (GLD1).
GAR1 and LGA1 catalysed reversible reactions, whereas only the forward reactions were observed for LGD1 and GLD1.
GAR1 ja LGA1 katalysoivat reaktiota molempiin suuntiin, kun taas LGD1:llä ja GLD1:llä voitiin nähdä vain yhdensuuntainen reaktio.
The enzyme activities of GAR1, LGD1 and LGA1 were present in crude mycelial extract only when T. reesei was grown on D-galacturonate.
Entsyymien GAR1, LGD1 ja LGA1 aktiivisuus voitiin mitata myseeliekstrakteista vain, kun T. reesei oli kasvatettu D-galakturonaatilla.
In this thesis the pathway for D-galacturonate catabolism was identified in the filamentous fungus Trichoderma reesei.
Tässä työssä D-galakturonaatin hajotusreitti löydettiin Trichoderma reesei -homesienestä.
In this pathway D-galacturonate was converted to pyruvate and glycerol via L-galactonate, L-threo-3-deoxy-hexulosonate and L-glyceraldehyde.
Reitin välituotteet olivat L-galaktonaatti, L-treo-3-deoksiheksulosonaatti ja L-glyseraldehydi.
When gar1, lgd1 or lga1 was deleted in T. reesei the deletion strain was unable to grow with D-galacturonate as the only carbon source, demonstrating that all the corresponding enzymes were essential for D-galacturonate catabolism and that no alternative D-galacturonate pathway exists in T. reesei.
Kun geeni gar1, lgd1 tai lga1 poistettiin T. reesei -homesienestä, tuotettu kanta ei pystynyt kasvamaan käyttäen D-galakturonaattia ainoana hiilenlähteenä.
Although bacterial pathways for D-galacturonate catabolism had been described previously, no eukaryotic pathway for D-galacturonate catabolism was known at the beginning of this work.
Aiemmin on löydetty bakteerien D-galakturonaattia hajottavia aineenvaihduntareittejä mutta aitotumallisten vastaavia reittejä ei ole tunnettu.
The aim of this work was to identify such a pathway.
Tämän työn tarkoitus oli selvittää, kuinka aitotumalliset hajottavat D-galakturonaattia.
These results may be explained by the ability of ORP2 to bind and thus transport cholesterol, which most likely leads to changes in cholesterol metabolism when ORP2 is overexpressed.
Näiden tulosten arveltiin johtuvan ORP2:n kyvystä sitoa ja mahdollisesti myös kuljettaa kolesterolia, mikä voi johtaa muutoksiin kolesterolin aineenvaihdunnassa, kun ORP2:a tuotetaan soluissa epätavallisen suuria määriä.
ORP2 is a member of mammalian oxysterol binding protein (OSBP)-related protein/gene family (ORPs), which is found in almost every eukaryotic organism.
ORP2 on oksisteroleja sitovan proteiinin (OSBP) sukuisen (ORP) proteiini- ja geeniperheen jäsen.
ORP2 is a cytosolic protein that is ubiquitously expressed and most abundant in the brain.
ORP2 on liukoinen, solunsisäinen proteiini, joka on läsnä kaikissa kudoksissa, runsaimpana kuitenkin aivoissa.
Together these results suggest that ORP2 is a sterol-regulated protein that functions on the surface of cytoplasmic lipid droplets to regulate the metabolism of triglycerides and cholesteryl esters.
Tässä työssä saadut tulokset viittaavat siihen, että ORP2 on sterolien säätelemä proteiini, joka sijaitsee solun rasvapisaroiden pinnalla osallistuen triglyseridien ja kolesteroliesterien aineenvaihduntaan.
ORP2 is a sterol receptor that regulates cellular lipid metabolism
ORP2 on sterolireseptori, joka säätelee solun rasva-aineenvaihduntaa
Silencing of ORP2 led to a delayed break-down of triglycerides under lipolytic conditions and an increased amount of cholesteryl esters in the presence of excess triglycerides.
ORP2:n tuoton estäminen soluviljelmissä pieniä häiritseviä RNA-molekyylejä (siRNA) käyttäen johti triglyseridien hajotuksen viivästymiseen ja kolesteroliesterien määrän lisääntymiseen, kun triglyseridejä oli soluissa runsaasti.
In addition, affinity for anionic membrane phospholipids, phosphoinositides was observed, which may assist in the membrane targeting of ORP2.
ORP2 sitoi myös solun kalvoissa esiintyviä fosfolipidejä, fosfoinositideja, joiden arvellaan edistävän ORP2:n sitoutumista solun kalvoihin.
ORPs have been suggested to participate in the regulation of cellular lipid metabolism, vesicle trafficking and cellular signaling.
Näiden proteiinien on havaittu osallistuvan solun rasva-aineenvaihdunnan, vesikkelikuljetuksen ja signaalinvälityksen säätelyyn.
Overexpression of ORP2 was shown to enhance cholesterol efflux from the cells resulting in a decreased amount of cellular free cholesterol.
ORP2:n indusoitava ylituotanto soluviljelmissä lisäsi kolesterolin virtausta ulos solusta johtaen kolesterolin määrän vähenemiseen soluissa.
Lipid droplet targeting of ORP2 was inhibited when 22(R)hydroxycholesterol was added to the cells or when the N-terminal FFAT-motif of ORP2 was mutated, suggesting that oxysterols and the N-terminus of ORP2 regulate the localization and the function of ORP2.
Myös ORP2:n amino-terminuksessa sijaitsevan FFAT-motiivin mutagenisoiminen aiheutti ORP2:n poistumisen rasvapisaroiden pinnalta, viitaten siihen, että oksisterolit ja ORP2:n amino-terminaalinen osa säätelevät ORP2:n sijaintia solussa ja siten myös sen toimintaa.
ORP2 overexpressing cells responded to the loss of cholesterol by upregulating cholesterol synthesis and uptake.
ORP2:a tuottavat solut pyrkivät lisäämään kolesterolin määrää kiihdyttämällä kolesterolin valmistusta ja sisäänottoa.
As expected, ORP2 bound several oxysterols and cholesterol, the highest affinity ligand being 22(R)hydroxycholesterol.
ORP2 sitoi vahvimmin 22(R)hydroksikolesterolia, joka on steroidihormonisynteesin välituote ja säätelee solun kolesteroliaineenvaihduntaa.
In previous studies employing stable cell lines with constitutive ORP2 overexpression ORP2 was shown to affect cellular cholesterol metabolism.
Aiemmissa tutkimuksissa on havaittu ORP2:n vaikuttavan solunsisäiseen kolesteroliaineenvaihduntaan Tämän väitöskirjatyön tarkoituksena oli selvittää ORP2:n ominaisuuksia ja tehtävää solun rasva-aineenvaihdunnassa.
ORP2 was observed on the surface of cytoplasmic lipid droplets, which are storage organelles for neutral lipids.
Mikroskooppitekniikoilla havaitsimme ORP2:n sijaitsevan solunsisäisten, varastorasvoja sisältävien rasvapisaroiden pinnalla.
ORP2 ligands were searched for among sterols and phosphoinositides using purified ORP2 and in vitro binding assays.
In vitro kokeissa havaitsimme ORP2:n sitovan kolesterolia ja kolesterolin hapettuneita johdannaisia, oksisteroleja.
Although the exact mode of ORP2 action still remains unclear, this study serves as a good basis to investigate the molecular mechanisms and possible cell type specific functions of ORP2.
Näin ollen ORP2:n toimintamekanismin tutkiminen voi tuottaa uutta tietoa, jota voidaan hyödyntää ylipainon, metabolisen oireyhtymän ja sydän- ja verisuonitautien ehkäisyssä.
Even though the structures of several terminal oxidases are known, they are not sufficient in themselves to explain the molecular mechanism of proton pumping.
Vaikka useiden terminaalisten oksidaasien rakenteet tunnetaan, ne eivät itsessään riitä selittämään protonin pumppauksen molekulaarista mekanismia.
Terminal oxidases are the final proteins of the respiratory chain in eukaryotes and some bacteria.
Terminaaliset oksidaasit ovat eukaryoottien ja joidenkin bakteerien hengitysketjujen viimeisiä proteiineja.
They catalyze most of the biological oxygen consumption on Earth done by aerobic organisms.
Ne katalysoivat suurinta osaa aerobisten organismien biologisesta hapenkulutuksesta maapallolla.
This membrane gradient of protons is extremely important for cells as it is used for many cellular processes, such as transportation of substrates and ATP synthesis.
Tämä protonien muodostama membraanigradientti on äärimmäisen tärkeä soluille, koska sitä käytetään hyväksi monissa solun toiminnoissa kuten substraattien kuljetuksessa ja ATP synteesissä.
The combination of direct measurements of pH changes during catalytic turnover, time-resolved potentiometric electrometry and optical spectroscopy, made it possible to obtain valuable information about various aspects of oxidase functioning.
Katalyyttisen reaktion aikana tapahtuvien pH:n muutosten mittaaminen sekä aikaerotteisen potentiometrisen elektrometrian ja optisen spektroskopian yhdistelmä mahdollisti arvokkaan tiedon keräämisen oksidaasien toiminnan eri osa-alueista.
In this work we have applied a complex approach using a variety of different techniques to address the properties and the mechanism of proton translocation by the terminal oxidases.
Tässä työssä olemme käyttäneet monitahoista lähestymistapaa käyttäen erilaisia tekniikoita tutkiaksemme terminaalisten oksidaasien ominaisuuksia ja protonin pumppauksen mekanismia.
During the catalytic reaction terminal oxidases reduce dioxygen to water and use the energy released in this process to maintain the electrochemical proton gradient by functioning as a redox-driven proton pump.
Katalyyttisen reaktion aikana terminaaliset oksidaasit pelkistävät molekulaarisen hapen vedeksi ja käyttävät prosessissa vapautuneen energian ylläpitääkseen elektrokemiallista protonigradienttia toimimalla protonipumppuina.
Delivery of a proton to the pump site serves as a driving reaction that forces the proton translocation cycle to continue.
Protonin saapuminen pumppaus kohtaan toimii reaktion liikkeelle panevana voimana, joka pakottaa protonin pumppaus syklin jatkumaan.
At the same time, each individual proton translocation step in the catalytic cycle is not just a single reaction catalyzed by CcO, but rather a complicated sequence of interdependent electron and proton transfers.
Jokainen katalyyttisen kierron protonin pumppaus reaktio ei ole vain yksi entsyymin katalysoima reaktio, pikemminkin monimutkainen toisistaan riippuvaisten elektronin ja protonin siirtojen sarja.
We assume that each single proton translocation cycle of CcO is assured by internal proton transfer from the conserved Glu-278 to an as yet unidentified pump site above the hemes.
Oletamme, että jokainen protonin pumppaus reaktio varmistetaan proteiinin sisäisellä protoninsiirto reaktiolla vakioisesta glutamaatti tähteestä vielä tuntemattomaan pumppaus kohtaan .
A single cycle of oxygen reduction to water is characterized by translocation of four protons across the membrane.
Yhden happimolekyylin pelkistäminen vedeksi mahdollistaa neljän protonin pumppaamisen kalvon yli.
We compared oxygen binding properties of terminal oxidases from the distinct heme-copper (CcO) and cytochrome bd families and found that cytochrome bd has a high affinity for oxygen, which is 3 orders of magnitude higher than that of CcO.
Me kykenimme vertailemaan terminaalisten oksidaasien hapensitomisominaisuuksia hemi-kuparioksidaasi ja bd-oksidaasi entsyymiperheiden välillä ja havaitsimme, että kyseiset proteiinit käyttävät erilaisia mekanismeja hapen sitomisessa.
Our results make it possible to assign the pumping steps to discrete transitions of the catalytic cycle and indicate that during in vivo turnover of the oxidase these four protons are transferred, one at a time, during the P→F, F→OH, Oh→Eh, and Eh→R transitions.
Tuloksemme mahdollistavat katalyyttisen kierron eri vaiheiden ja yksittäisten protoninpumppaus tapahtumien yhteen sovittamisen.
Phylogenetics of Myrmica ants and their social parasites
Myrmica-suvun muurahaisten ja niiden sosiaalisten loisten evoluutio
Furthermore, the interrelationships between socially parasitic Myrmica species and their hosts (other species in the genus) were inferred.
Tutkin lisäksi Myrmica-suvun sosiaalisten loisten ja niiden isäntien keskinäisiä sukulaisuussuhteita ja havaitsin, että sosiaaliset loiset ovat kehittyneet suvussa useaan kertaan.
In the last few decades, systematics has been rejuvenated through the introduction of molecular methods such as DNA barcoding and multi-gene phylogenetic approaches.
Väitöskirjassani olen käyttänyt nykyaikaisia DNA-menetelmiä, kuten DNA-viivakoodausta ja fylogenetiikkaa Pohjois-Amerikan viholaisten keskinäisten sukulaisuussuhteiden selvittämiseen sekä Pohjois-Amerikan ja muun maailman viholaisten geneettiseen vertailuun.
The field of systematics may thus be seen as the cornerstone of evolutionary biology.
Muurahaiset ovat eräitä biosfäärin tärkeimpiä ja laajimmalle levittäytyneimpiä hyönteisiä.
Finally, this thesis investigated whether coevolution shaped the phylogeny of socially parasitic Maculinea butterflies that live inside Myrmica colonies.
Sosiaaliset loiset tunkeutuvat toisten muurahaislajien kolonioihin ja käyttävät niiden työläisiä omien jälkeläistensä kasvattamiseen, osallistumatta itse lainkaan kolonian ylläpitoon.
For example, the classification of ants has aroused much debate due to reinterpretation of morphological characters or contradictions between molecular data and morphology.
Perhosten toukat elävät muurahaisten pesissä, jossa niitä joko ruokitaan tai ne syövät itse muurahaisten toukkia.
To address whether cytokinin signalling is required for cambial activity, transgenic Populus trees with modified cytokinin signalling were produced.
Tutkiakseni jällen sytokiniinin merkitystä puun paksuuskasvulle, tuotin siirtogeenisiä hybridihaapoja, joissa jällen sytokiniini-pitoisuutta oli alennettu.
Evidence for this action was deduced from hormone treatment experiments, where exogenously applied cytokinin was shown to enhance cambial cell divisions in diverse plant organs and species.
Tutkimuksessani havaittiin sytokiniini-hormonin reseptoreiden ilmentyvän runsaasti jällen jakaantuvissa soluissa.
In my thesis work, the conservation of cytokinin signalling and homeostasis genes between a herbaceous plant, Arabidopsis, and a hardwood tree species, Populus trichocarpa.
Väitöskirjatyöni käsittelee erään kasvihormonin, sytokiniinin, tehtävää puun paksuuskasvun säätelyssä.
The abundance of cytokinin related genes in the cambium emphasizes the important role of this hormone in the regulation of the extensive secondary growth characteristic of tree species.
Siirtogeenisten puiden sytokiniini-määrän vähentäminen oli toteutettu lisäämällä tätä hormonia hajottavan entsyymin ilmentymistä jälsisolukossa.
Secondary growth of plants is of pivotal importance in terrestrial ecosystems, providing a significant carbon sink in the form of wood.
Puiden lisääntyneestä biomassan tuotannosta saattaa tulevaisuudessa olla merkittävää kansantaloudellista hyötyä.
The reduced signalling correlated with a decreased number of meristematic cambial cells, implicating cytokinin activity as a direct regulator of cambial cell division activity.
Tämä johti vähentyneeseen uuden puun ja nilan tuottoon, joten sytokiniini-pitoisuudeltaan alentuneet siirtogeeniset puut olivat rungoltaan tavanomaista ohuempia.