natgillin/translations-raw huggingface dataset:
They are also an important part of the biosphere in soils and different types of aquatic environments.
Tämän lisäksi arkkeja esiintyy runsaasti myös maaperässä, merissä ja erilaisissa makean veden vesistöissä.
Pleolipoviruses form a group of related viruses despite having different genome types and thus challenge the current classification of viruses based on similar genome types and replication mechanisms.
Pleomorfisten arkkivirusten löytyminen haastaa tämänhetkisen virusten luokitteluperiaatteen, jossa viruksia luokitellaan samanlaisten genomityyppien perusteella.
The same observation was done for halocin production-sensitivity interactions, indicating that halophilic microorganisms are globally distributed and able to produce broad spectrum antibiotics.
Tulosten perusteella vaikuttaa siltä, että korkean suolan kaltaisissa ääriympäristöissä elävät mikrobit ovat maailmanlaajuisesti levittäytyneitä ja kykenevät tuottamaan laajakirjoisia antibiootteja.
Hypersaline environments in different parts of the world are dominated by extremely halophilic archaea from the family Halobacteriaceae, but contain also halophilic bacteria and the green algae Dunaliella, which is the sole primary producer in such ecosystems.
Halobacteriaceae-heimon halofiiliset (korkeaa suolapitoisuutta vaativat) arkit ovat suolaisissa ympäristöissä vallitseva eliöryhmä, joskin halofiilisia bakteereita ja yksisoluisia yhteyttäviä Dunalliella-leviä esiintyy paikoitellen runsaasti.
To date, only a handful of archaeal viruses have been characterized.
Tällä hetkellä arkkiviruksia tunnetaan vain noin 50.
It is probable, that these two viruses belong to the structure-based lineage of PRD1-like viruses, which are considered to have a common ancestor.
Yhden linjan virusten oletetaan polveutuvan yhteisestä esi-isästä.
Archaea are commonly found in the most extreme environments on Earth, such as geothermal hot springs, submarine hydrothermal vents and hypersaline lakes.
Suolajärvet, suolanrikastamot ja geotermiset kuumavesilähteet kuten geysirit ja meren pohjan mustat savuttajat ovat tyypillisiä äärioloissa elävien arkkien elinympäristöjä.
However, the limited protein fold space restricts the ways viral capsids can be assembled and it has been proposed that the vast number of viruses can be organized into a limited amount of distinct morphotypes.
Tästä johtuen on ehdotettu, että erilaisia virusten rakennetyyppejä on olemassa vain rajoitettu määrä ja erimuotoiset virukset voidaan luokitella rakenteellisiin viruslinjoihin.
Since cellular predators are nearly absent in extreme salinities, haloviruses are the main force influencing cell diversity and evolution of halophilic microorganisms.
Korkeissa suolapitoisuuksissa elävillä mikrobeilla on vähän luonnollisia vihollisia, mistä johtuen niiden määrää ja evoluutiota säätelevät pääasiassa virukset.
In order to test this hypothesis, a global sampling of nine different hypersaline environments was performed.
Tämän hypoteesin testausta varten, yhdeksästä maantieteellisesti toisistaan etäisistä korkean suolan ympäristöstä kerättiin näytteitä, joista eristettiin lähes 100 halofiilista arkkia ja bakteeria sekä 49 virusta.
The isolated four viruses were compared with the previously described pleomorphic HRPV-1, HHPV-1 and His2.
Pleomorfiset (vaihtelevan muotoiset) arkkivirukset olivat uusi virusryhmä, joita on aiemmin kuvattu vain kaksi virusta.
Several of the identified halocin producers were inhibiting a broad range of sensitive strains, even those belonging to a different domain of life.
Useampi kanta tuotti laajakirjoisia halosiineja, jotka estivät monen niille herkän mikrobikannan kasvua.
From the four isolated halophilic bacteriophages, three were head-tailed and one, designated as SSIP-1, was the first tailles icosahedral membrane-containing phage described for a halophilic bacterium.
Hännälliset arkki- ja bakteerivirukset olivat lukumäärällisesti runsain joukko, joka jakaantui hännän supistumiskyvyn ja pituuden perusteella kolmeen alatyyppiin, myo-, sipho-, ja podoviruksiin.
The majority of the viral isolates were head-tailed myoviruses and siphoviruses and for the first time, podovirus morphology was observed for an archaeal virus.
Harvinaisimpia olivat ikosahedrin muotoiset sisäkalvolliset virukset, joita löytyi vain yksi arkki- ja yksi bakteerivirus.
An archaeal virus with a similar morphology was also isolated.
Tässä työssä eristettiin ensimmäinen arkkia infektoiva podovirus.
These seven viruses, designated as pleolipoviruses, had similar virion architecture consisting of a membrane vesicle which encloses the ssDNA or dsDNA genome without associated nucleoproteins.
Tätä virusryhmää tutkittaessa tarkemmin havaittiin, että virukset ovat sukua toisilleen, mutta niiden genomit voivat sisältää joko yksi- tai kaksijuosteista DNA:ta.
This compensatory mechanism, however, was not reflected in the mRNA levels.
Tämä kompensaatiomekanismi ei kuitenkaan heijastunut RNA-tasolle.
However, the sperm was qualitatively normal, potentially due to compensation by other PIAS proteins.
Hiirten siemenneste oli kuitenkin laadullisesti normaalia johtuen todennäköisesti muiden PIAS-proteiinien kompensaatiosta.
The consequences of protein SUMOylation are varied; it can affect protein localization, create new interaction surfaces, exclude others, regulate transcription factor activity, and protect proteins from destruction.
SUMOlaation vaikutukset ovat moninaiset, sillä se pystyy vaikuttamaan proteiinien sijaintiin, luomaan uusia kosketuspintoja tai peittämään niitä, säätelemään transkriptiotekijöiden aktiivisuutta ja suojaamaan proteiineja hajotukselta.
SUMOylation is possible but less specific and efficient in the absence of E3 enzymes, of which the protein inhibitors of activated STAT (PIAS) family is the most widely studied.
SUMOlaatio on mahdollinen mutta epäspesifisempi ja tehottomampi ilman E3-entsyymejä, joista tunnetuimpia ovat protein inhibitors of activated STAT (PIAS) perheen proteiinit.
SUMO2/3 are encoded by two separate genes, but differ only by three amino acids leading to many overlapping functions.
SUMO2/3, joita koodittaa kaksi erillistä geeniä, eroavat toisistaan vain kolmen aminohapon verran, mikä johtaa moniin päällekkäisiin toimintoihin.
The purpose of this thesis was to study the in vivo functions of SUMOylation by using knock-out animal models.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoite oli tutkia poistogeenisten eläinmallien avulla SUMOlaation in vivo vaikutuksia.
In mammals, there are three conjugatable SUMO paralogs of which SUMO-1 differs from SUMO2/3 the most and lacks the ability to form (poly)SUMO chains.
Nisäkkäillä on kolme SUMO-paralogia, joista SUMO-1 eroaa eniten SUMO2/3:sta, eikä pysty muodostamaan SUMO-ketjuja.
At least in the case of Ran GTPase-activating protein 1 (RanGAP1), the most heavily SUMO-1 modified protein, lack of SUMO-1 resulted in its SUMOylation by SUMO-2/3.
Tutkimuksissa havaittiin, että Ran GTPase-activating protein (RanGAP) 1, joka on solujen voimakkaimmin SUMO-1:llä muokattu proteiini, muokkautuu SUMO2/3:lla SUMO-1-proteiinin puuttuessa.
SUMOylation is an evolutionary conserved post-translational regulatory mechanism involving the covalent attachment of a Small Ubiquitin-like MOdifier (SUMO) to target proteins in reactions catalyzed by E1, E2 and E3 enzymes.
SUMOlaatio on evoluutiossa säilynyt translaationjälkeinen säätelymekanismi, jossa E1-, E2- ja E3-entsyymit liittävät kovalentilla sidoksella kohdeproteiineihin pienen Small Ubiquitin-like MOdifier (SUMO) proteiinin.
Furthermore, embryonic fibroblasts and mesenchymal stem cells of Sumo1 null mice and SUMO-1-depleted preadipocytes differentiated less efficiently into adipocytes, further demonstrating the importance of SUMO-1 in the activation functions of PPARγ.
Lisäksi Sumo1-poistogeeniset hiiren embryonaaliset fibroblastit ja mesenkymaaliset kantasolut sekä Sumo1-geeniä heikosti ilmentävät preadiposyytit erilaistuivat heikommin rasvasoluiksi viitaten SUMO-1:n olevan tärkeä PPARγ:n aktivaatiolle.
SUMO-2/3 was also present there, and the structure was able to form in the absence of SUMO-1.
SUMO2/3 sijaitsee samassa rakenteessa, eikä SUMO-1:n puuttuminen estä sen muodostumista.
When Sumo1 null mice were challenged with a high-fat diet, they gained less weight than their wild-type littermates due to a limited expansion of white adipose tissue.
Kun Sumo1-poistogeeniset hiiret laitettiin rasvaiselle ruokavaliolle, ne lihoivat vähemmän kuin villityypin hiiret johtuen niiden valkoisen rasvakudoksen heikosta laajenemisesta, mikä näkyy rasvasolujen vähäisyytenä ja pienuutena.
However, when the mice were challenged with lipopolysaccharide (LPS), a bacterial antigen, Sumo1 null mice developed a more pronounced acute phase response in liver due to inefficient transrepressive function of liver receptor homolog 1 (LRH-1) leading to more efficient removal of repressive factors from inflammatory gene promoters.
Sen sijaan hiirten altistaminen bakteerien pinta-antigeeni lipopolysakkaridille (LPS) johti voimakkaampaan akuutin faasin tulehdusreaktioon maksassa Sumo1-poistogeenisillä hiirillä johtuen Liver Receptor Homolog (LRH) 1-tumareseptorin heikommasta transrepressiokyvystä, jolloin geenien luentaa hillitsevät tekijät poistuvat tulehdusgeenien promoottoreilta nopeammin kuin normaalisti.
Another nuclear receptor, liver X receptor (LXR), required SUMO-2/3 modification to function properly testifying that SUMO paralogs can partly but not in all cases compensate for each other.
Toinen tumareseptori, liver X receptor (LXR), puolestaan vaati SUMO-2/3-modifikaation normaaliin toimintaansa.
Loss of SUMOylation is not compatible with life, as knock-out of the only E2 enzyme (Ubc9) leads to embryonal lethality in mice.
SUMOlaatio on elämälle välttämätön, minkä osoittaa ainoan E2-entsyymin suhteen poistogeenisen hiiren alkionkehityksen aikainen letaali ilmiasu.
The results show that SUMO-1 is important for the activation functions of PPARγ either via modification of PPARγ or a coregulatory protein.
Nämä tulokset viittavat siihen, että joko PPARγ tai sen kanssa vuorovaikuttava säätelijäproteiini tarvitsee SUMO-1-proteiinia toimiakseen normaalisti.
When Sumo1 was knocked out by targeted disruption, the mice were born in normal Mendelian ratios, and were viable and fertile.
Sumo1-geenin targetoitu poistaminen johti niinikään elinkelpoisiin ja hedelmällisiin hiiriin, jotka syntyivät normaaleissa mendeelisissä suhteissa.
PIAS2 is an E3 enzyme highly expressed in testis and involved in androgen signaling.
PIAS2 on miessukupuolihormonien signalointiin vaikuttava E3-entsyymi, joka ilmenee runsaana kiveksessä.
The phenotypes of the Sumo1 null and wild-type mice did not differ under normal laboratory conditions.
Normaaleissa laboratorio-olosuhteissa Sumo1-poistogeenisten hiirten ja villityypin hiirten välillä ei havaittu eroja.
However, this study identified physiological phenomena where the lack of Pias2 or Sumo1 could not be compensated in vivo.
Tämän tutkimuksen tulokset osoittavat, että vaikka SUMOlaatioketjun proteiineilla on monia päällekkäisiä tehtäviä, tässä tutkimuksessa saatiin selville fysiologisia ilmiöitä, joissa Pias2- tai Sumo1-geenien puuttumista ei voitu kompensoida.
It was found that, contrary to previous reports, gene activation functions of PPARγ are compromised in the absence of SUMO-1 as shown by inefficient transactivation of a luciferase reporter in Sumo1 null cells and incomplete response of Sumo1 knock-out mice to rosiglitazone, a PPARγ agonist.
Tämän osoittivat solukokeissa lusiferaasiraportoijageenin heikompi luenta Sumo1-poistogeenisissä soluissa ja Sumo1-poistogeenisten hiirten heikompi vaste PPARγ:n agonistille, rosiglitatsonille.
Adipogenesis is highly dependent on the functions of peroxisome proliferator-activated receptor (PPAR) γ.
Toinen tutkimuksen paljastama esimerkki, jossa Sumo1:n puuttumista ei voida korvata, on rasvasolujen erilaistuminen, joka on voimakkaasti riippuvainen peroxisome proliferator-activated receptor (PPAR) γ-tumareseptorista.
In testis, SUMO-1 was localized to a nuclear structure called sex vesicle present in pachytene spermatocytes.
Kiveksessä SUMO-1-proteiinia on erityisesti sukupuolivesikkelissä, joka on pakyteenispermatosyyteissä ilmenevä tuman rakenne.
Loss of Pias2 led to a decrease in testicular weight and sperm count and increase in apoptotic cells in the seminiferous tubules.
Tutkimusta varten luotiin Pias2-poistogeeninen hiirimalli, joka osoittautui elinkykyiseksi ja hedelmälliseksi, vaikka Pias2-geenin puuttuminen johti pienentyneeseen kivesten painoon ja siittiöntuotantoon sekä ohjelmoidun solukuoleman lisääntymiseen siementiehyissä.
Taken together, the results of this thesis show that the SUMOylation pathway has many redundant functions.
Nämä tulokset osoittivat, etteivät SUMO-paralogit voi kompensoida kaikkia toistensa tehtäviä.
The Ideotype, Cultivation value, Mixed structural covariance, Path and yield component analysis results emphasized that especially grains/ear, harvest index (HI) and maximum 1000 kernel weight were significant factors defining the highest yield potential for high-latitude and mid-European spring wheat genotypes.
Ideotyyppi, Cultivation value, Mixed structural covariance, Path ja yield component mallitustulokset indikoivat jyvien lukumäärä/tähkä, satoindeksi (HI), ja 1000 siemenen paino olevan merkittäviä satokomponentteja, jotka vaikuttivat merkittävästi uusien (alkuperä Keski-Eurooppa/Skandinavia) korkea satoisten kevätvehnägenotyyppien loppusatoon.
Currently the averaged annual spring wheat total production is on the 600 million kg level in Finland, varying significantly between years with changes in wheat total cultivation area in Finland.
Vuotuinen kevätvehnän kokonaistuotantotaso vaihtelee kuitenkin voimakkaasti vuosien välillä riippuen voimakkaast kevätvehnän kokoviljelyalasta Suomessa.
The 1989-2004 averaged cereal yield modeling results using optical and microwave satellite data from southern Finland with Vegetation Indices (VGI) and Composite Multispectral (CMM) models, suggest a non-potential baseline yield level (yb, kg ha-1) of 3950 kg ha-1 (R2 0.630, RMSE 9.1 %) for spring cereals (including spring wheat, barley (Hordeum vulgare L.), and oats (Avena sativa L.) cultivars), 4330 kg ha-1 (R2 0.630, RMSE 6.7 %) for winter cereals (winter wheat and rye (Secale cereale L.) cultivars) and 4240 kg ha-1 (R2 0.764, RMSE 6.6 %) for spring wheat cultivars grown in actual field conditions on farms in southern Finland.
Vuosina 1989-2004 Etelä-Suomessa ja Pohjanmaalla suoritetuissa kenttäkokeissa verrattiin sekä optisten että mikroaaltosatelliittien antaman reflektanssi ja takaisinsironta informaation ennustavuutta kevätviljojen loppusatojen arvioinnissa käyttäen VGI (Vegetation Indices) ja CMM (Composite Multispectral Model) malleja.VGI ja CMM mallien estimoima non-potentiaalinen keskisatoestimaatti (yb) oli kevätviljoille (kevätvehnä, ohra, kaura) 3950 kg ha-1 (R2 0.630, RMSE 9.1 %) ja 4240 kg ha-1 (R2 0.764, RMSE 6.6 %) kevätvehnälle.
When modeling the elevated temperature and CO2 interaction, the increase in grain yield under elevated CO2 was reduced by the elevated temperature, accelerating phenological development, especially during the generative phase, resulting in a shorter grain-filling period.
Simuloitaessa kohotettujen CO2-tason ja lämpötilan yhteisvaikutusta Polkan satoon, kiihdytti kohotettu CO2-taso vegetatiivisessa vaiheessa biomassan muodostumista ja generatiivisessa vaiheessa sadonmuodostusta.
The modeled VGI and CMM yield estimates (yb) were compared with corresponding measured averaged yields in the 6 experimental areas in the Etelä-Pohjanmaa, Nylands Svenska and Häme Agricultural Advisory and Rural Development Centres (Growing zones I-III) in southern Finland.
VGI ja CMM mallien satoestimaatteja verrattiin Maa ja Metsätalousministeriön vuosittaisiin kevätviljojen keskimääräisiin inventaario-satotasoihin maaseutukeskuksissa sekä vastaaviin MTT maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen virallisten lajikekokeiden satotuloksiin Etelä-Suomen ja Pohjanmaan kasvuvyöhykkeillä I-IV.
The corresponding observed average 1992-1994 increase in OTC experiments was lower (112 % cv. Polkka).
Tulokset olivat samansuuntaiset Maatalouden tutkimuskeskuksessa v. 1992-1994 Polkka kevätvehnällä tehtyjen open top-kasvukammio (OTC) kokeiden kanssa (Hakala 1998).
The extrapolation modeling results, combined with earlier sowing and elevated atmospheric CO2 (700 ppm) and temperature (+3 ºC) effects, suggest an average net increase of 30 million kg annually in spring wheat total production in Finland by 2100 using new high-latitude wheat ideotypes (60 million kg with new mid-European ideotypes) and assuming no changes in wheat cultivated area and land use.
Tutkimuksen perusteella arvioitiin uusien korkeasatoisten Skandinaavisten kevätvehnälajikkeiden lisäävän keskimäärin 30 miljoona kg/vuosi (+ 60 miljoonaa kg/vuosi käyttäen uusia korkeasatoisia Keski-Eurooppalaisia lajikkeita) Suomen kansallista kevätvehnän kokonaissatoa 2050-2100 aikavälillä yhdessä kohotetun CO2 ja lämpötilatason kanssa laskettuna Suomen keskimääräisestä 600 miljoonan kg/vuosi tuotantotasosta.
The yield of cv. Polkka decreased on average to 80.4 % (59 % cv. Nandu, vs. 84 % OTC observed) due to temperature increase from the simulated reference level (ypot, 100%).
Kohotettu lämpötila (+3 °C) pienensi Polkan satoa 80,4 %:iin referenssitasosta (100 %, 6,16 t ha -1) potentiaalisella mallilla (76,8 % non-potentiaalisella mallilla referenssitasosta 4,49 t ha -1).
The wheat (Triticum aestivum L.) ideotype concept is defined as the optimal wheat genotype with a maximum potential for grain yield under optimal growing conditions.
CERES wheat -kasvumallilla simuloitiin kohotettujen CO2:n (700 ppm, parts per million) ja lämpötilan(+3 °C) vaikutuksia kevätvehnälajike Polkan (Triticum aestivum L.) fenologiseen kehitykseen sekä biomassa- ja sadontuottomahdollisuuksiin optimaalisissa kasvuoloissa (potentiaalinen kasvumalli).
The CERES-Wheat modeling results using the non-limited Open Top Chamber (OTC) data (1992-1994) indicated, when using the CERES-Wheat potential, non-limiting model, that the simulated grain yield of high-latitude cv. Polkka increased under elevated CO2 conditions (700 ppm) to 142 % and to 161 % for the mid-European cv. Nandu, as compared with the reference level (ypot, 100%).
CERES wheat -kasvumallituksen tulokset indikoivat kaksinkertaisen CO2-tason kohottavan Polkka lajikkeen satoa 142 % potentiaalisella mallilla (167 % non-potentiaalisella) laskettuna nykyisestä referenssitasosta (100 %, ambientti lämpötila, CO2 350 ppm).
The combined modeling results from this study suggest that the 5 t ha-1 yield barrier will be surpassed with new high yielding mid-European and high-latitude optimal ideotypes introduced into cultivation after the 1990s, when also taking into account the elevated atmospheric CO2 and temperature effects, thereby increasing the average spring wheat non-potential yield levels by 1-6 % of high-latitude ideotypes (4-13 % for mid-European ideotypes) by 2100 in southern Finland.
Tutkimuksen yhteenvetona eri osajulkaisuista voidaan päätellä, että uusien korkeasatoisten kevätvehnien (alkuperä Keski-Eurooppa/Skandinavia, viljelykseen otto 1990 jälkeen) non-potentiaalinen keskimääräinen satotaso (yb) ylittää 5 t ha-1 tason 2050-2100 aikavälillä Etelä-Suomessa kun huomioidaan keskilämpötilan ja ilmakehän CO2 pitoisuuden kohoaminen yhdessä viljelytekniikan ja kasvinjalostuken keskimääräistä satotasoa kohottavat tekijät.
The elevated temperature (+ 3 °C) accelerated phenological development, especially during the generative phase, according to the CERES-Wheat model estimations.
Kohotettu lämpötila lyhensi kasvin kasvuaikaa kiihdyttämällä kasvua vegetatiivisessa ja generatiivisessa vaiheessa.
The combined CO2 and temperature effect increased cv. Polkka grain yield to 106 % (107 % for cv. Nandu) under non-limited growing conditions (vs. 102 % OTC observed) as compared with the simulated reference level (ypot,100 %).
Tällöin kohotettu lämpötila aiheutti tähkän täystuleentumisen aikaisemmin ja sato jäi alhaisemmaksi (106 % potentiaalinen malli, 122 % non-potentiaalinen malli laskettuna ambientista lämpötila ja CO2 tasosta).
The modeling results from the CERES-Wheat crop model, ideotype and cultivation value models imply that with new high yielding mid-European ideotypes, the nonpotential baseline yield (yb) would be on average 5150 kg ha-1 (+ 108 %) vs. new highlatitude ideotypes (yb 4770 kg ha-1, 100%) grown under the elevated CO2(700ppm)×temperature(+3ºC) growing conditions projected for the year 2100 FINSKEN climate change scenario for southern Finland, with elevated CO2 (733 ppm) and temperature (+4.4 °C) levels.
Tutkimuksessa arvioitiin kasvumalleilla nykyisten ja uusien kevätvehnägenotyyppien (alkuperä Keski-Eurooppa/Skandinavia) sekä potentiaalista, ympäristö ja kasvutekijöiden rajoittamatonta (ypot, kg ha-1) että non-potentiaalista (yb,kg ha-1) sadontuottokykyä tulevaisuuden kohonneiden ilmakehän CO2 ja keskilämpötilojen kasvuolosuhteissa Etelä-Suomessa vuosien 2000-2100 aikavälillä.
The findings supported the hypotheses.
Tulokset tukivat oletuksia.
Social exclusion, in general, is seen as a long-term process that is multidimensional and cumulative.
Yleisesti sosiaalinen syrjäytyminen käsitetään moniulotteisena kasautuvana ja kehittyvänä ilmiönä.
It was shown that different aspects of self-esteem have a different impact on a person s social status in general.
Tulosten mukaan näyttäisi siltä, että itsetunnon eri aspekteilla on erilainen yhteys sosiaaliseen statukseen.
They were chosen, because they are closely related to the other dimensions of exclusion (normative and the exercise of power) and because they were most relevant from the public health view.
Näitä dimensioita tutkittiin, sillä niiden katsotaan olevan läheisesti yhteydessä muihin dimensioihin, eli vallankäyttöön ja normatiiviseen syrjäytymiseen.
It was hypothesized that 1) social status among classmates is related to temperament and that social status is associated with higher self-esteem.
Tutkimuksessa oletettiin, että 1) sosiaalinen status luokassa on yhteydessä temperamenttiin ja korkeampaan itsetuntoon.
Further expectations were that 2) disruptive childhood behaviour is associated with both poor school performance at comprehensive school and 3) a lower socioeconomic position in adulthood and that 4) poor school performance associates with obesity in adulthood.
Lisäksi oletettiin, että 2) lapsuuden aikainen häiriökäyttäytyminen ennustaa huonompaa koulumenestystä ja 3) matalampaa sosioekonomista asemaa aikuisuudessa ja että 4) heikko koulumenestys ennustaa aikuisiän lihavuutta.
Disruptive childhood behaviour was associated with poor school performance throughout the school years, but its impact first started in middle childhood.
Lapsuuden häiriökäyttäytyminen ennusti heikkoa koulumenestystä yli peruskoulun ja sen vaikutus alkoi keskilapsuudesta lähtien.
Adolescent s self-perception of their social self-esteem was highly associated with social and general self-esteem, whereas the association with family self-esteem was lower in magnitude.
Itsetuntokäsitys nuoruudessa oli vahvasti yhteydessä sosiaaliseen ja yleiseen itsetuntoon kun taas vanhempiin ja kotiin liittyvällä itsetunnolla ei ollut merkitystä.
Within these associations a gender-related difference was also found: hyperactivity was negatively associated with girls school performance, while aggression was detrimental for boys school success.
Yhteyksien välillä löytyi sukupuolieroja: tytöillä hyperaktiivisuus ja pojilla puolestaan aggressiivinen käyttäytyminen ennusti huonoa koulumenestystä.
From the perspective of public health and its improvement, identifying those children at risk is highly relevant.
Tulevaisuuden haasteena ja kansanterveydellisestä näkökulmasta katsottuna tärkeää on tunnistaa riittävän varhain ne lapset, joilla on ongelmia käytöksessä tai koulumenetyksessä.
Childhood aggression predicted educational and occupational status in adulthood, whereas hyperactivity only had an effect on education.
Aggressiivisen käyttäytymisen negatiivinen vaikutus ulottui kou¬lu¬tustasoon ja ammattistatukseen kun taas hyperaktiivisuudella oli yhteys vain ammattistatukseen.