natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This thesis examines the principle of non-refoulement under two different frameworks of international law, refugee law and human rights law, with the purpose of finding out how the content and interpretation of this principle are different between them.
Tutkielman tarkoitus on selvittää miten palautuskiellon käsitteen sisältö ja tulkinta eroaa ihmisoikeussopimuksissa ja pakolaisoikeudessa.
Principle of Non-refoulement in International Refugee Law vs. Human Rights Law
Palautuskiellon pääajatus on sama sekä ihmisoikeuslainsäädännössä että pakolaisoikeudessa.
It is therefore questioned whether the 1951 Convention provisions on non-refoulement actually offer protection for the individual or the state.
Tämän vuoksi voi kyseenalaistaa turvaako pakolaissopimus todella tavoitteidensa mukaisesti pakolaisten oikeudet vai tarjoaako se eräänlaista turvaa valtioille itselleen.
One of the issues is that refugee law is mainly applied at the national level which means that states are interpreting and applying international law in accordance with their interests.
Tämä on johtanut tilanteeseen, jossa valtiot soveltavat lakeja ja sopimuksia, jotka parhaiten ajavat heidän etuaan eivätkä välttämättä yksittäisen henkilön kannalta parhaiten heidän oikeuksiaan turvaavia sopimuksia.
These different interpretations on non-refoulement create situations where an individual may be treated differently depending on which framework is applied.
Palautuskiellon eriävyydet eri sopimuksissa ovat ongelmallisia, koska pakolaisoikeutta sovelletaan useimmiten kansallisella tasolla eikä pakolaissopimuksessa ole erillistä tuomioistuinta tai muuta valvovaa elintä, joka voisi antaa valtioita sitovia päätöksiä koskien sopimuksen tulkintaa.
Sample size was 862 students.
Näytekoko oli 862 opiskelijaa.
The analytical methods were confirmatory factor analysis (CFA) and hierarchical multiple regression.
Tutkimuskysymyksiin etsittiin vastauksia konfirmatorisella faktorianalyysilla (CFA) sekä hierarkkisella regressionanalyysilla.
The data for this study were collected through questionnaires of the Mind the Gap Research Group of the University of Helsinki in 2013–2016.
Tutkimuksen aineistona käytettiin Helsingin yliopiston Mind the Gap -tutkimusryhmän aineistoa, joka on kerätty kyselylomakkein vuosina 2013–2016.
Introversion was selected for this study as introverts are usually stereotypically seen as unsocial and unwilling to work with other people.
Introverttius valittiin tutkimuksen osa-alueeksi, koska introvertit nähdään yleensä stereotyyppisesti epäsosiaalisina ja ettei heitä kiinnosta muiden ihmisten kanssa työskentely.
The theory of this study focused on social engagement, which has been suggested the fourth dimension of school engagement.
Tutkimuksen teoria keskittyi sosiaaliseen sitoutumiseen, jonka on ehdotettu olevan yksi kouluun sitoutumisen ulottuvuuksista.
When examining self-esteem, the interactions between the social engagement approach and introversion were significant.
Kun tutkittiin itsetuntoa, sosiaalisen sitoutumisen lähestymisen ja introversion välinen vuorovaikutus oli merkittävä.
These two dimensions were named the social engagement approach and social engagement avoidance.
Nämä nimettiin sosiaalisen sitoutumisen lähestymiseksi ja sosiaaliseen sitoutumisen välttelyksi.
Social interactions help students’ learning, and enhance critical thinking and problem solving.
Sosiaalinen sitoutuminen parantaa oppilaiden oppimista, kriittistä ajattelua sekä ongelmanratkaisukykyjä.
The aim of this study was to examine the validity and reliability of the social engagement scale among students at Finnish comprehensive schools.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tutkia suomalaisten peruskoulujen opiskelijoiden sosiaalisen sitoutumisen mittariston pätevyyttä ja luotettavuutta.
The purpose of this was to understand how introverts with higher social engagement perform in terms of their self-esteem, schoolwork engagement and burnout in comparison to introverts with lower social engagement.
Tämän tarkoituksena oli ymmärtää, kuinka korkea sosiaalinen sitoutuminen vaikuttaa introvertin itsetuntoon, kouluintoon ja uupumukseen verrattuna niihin introvertteihin, joilla sosiaalinen sitoutuminen on alhainen.
Another aim was to examine the interaction effect of social engagement and introversion on self-esteem, schoolwork engagement and burnout.
Tavoitteena oli myös tutkia sosiaalisen sitoutumisen ja introversion vaikutusta itsetuntoon, kouluintoon uupumukseen.
Introverted but socially engaged in school learning : The interaction between introversion and social engagement and its role in well-being
Kouluun sosiaalisesti sitoutuneet introvertit : sosiaalisen sitoutumisen ja introversion rooli hyvinvoinnissa
The results indicated that a two-factor model best fit the social engagement scale.
Tulokset osoittivat, että sosiaalista sitoutumista tulisi mitata mittaristolla, jossa on kaksi faktoria.
Interaction terms for the social engagement approach and social engagement in terms of schoolwork engagement and burnout were not found.
Kouluinnon ja uupumuksen suhteen ei löydetty merkittävää vuorovaikutusta sosiaalisen sitoutumisen introversion välillä.
The approach of this research was a qualitative case study.
Tutkimuksen lähestymistapa oli laadullinen tapaustutkimus.
I observed the lessons of each teacher for one school day.
Havainnoin jokaisen tutkittavan opettajan pitämiä oppitunteja yhden koulupäivän ajan.
During the same day, I also interviewed the teacher I observed.
Saman päivän aikana toteutin myös haastattelun havainnoimalleni opettajalle.
Teachers prefer using non-verbal means, but they also use verbal means and various sanctions when necessary.
Opettajat haluavat ensisijaisesti hyödyntää sanattomia keinoja, mutta käyttävät myös tarpeen tullen sanallisia keinoja sekä erilaisia seuraamuksia.
In the analysis of the material, I used a theory-based content analysis.
Aineiston analyysissa käytin teoriaohjaavaa sisällönanalyysiä.
In addition, support from the work community seems to be relevant.
Lisäksi työyhteisön tuella vaikuttaa olevan merkitystä työrauhaongelmiin puuttumisessa.
For many teachers, classroom management is one of the biggest challenges at school.
Monelle opettajalle työrauhan ylläpitäminen on eräs suurimmista haasteista koulussa.
The goal of this thesis was to increase my own professional skills and understanding of the subject, because it is so important in everyday school life.
Tutkielman tavoitteena oli lisätä omaa ammattitaitoa ja ymmärrystä kyseiseen asiaan liittyen, koska sen merkitys jokapäiväisessä koulun arjessa on niin tärkeä.
I recorded the interviews so I could transcribe the material for analysis.
Nauhoitin haastattelut, jotta pystyin litteroimaan aineiston analyysiä varten.
The importance of classroom management in learning is considered essential, so it is important for the teacher to plan their teaching to support it.
Työrauhan merkitystä oppimisessa pidetään keskeisenä, joten opettajan tärkeänä tehtävänä on suunnitella opetuksensa sitä tukevaksi.
The classroom teachers prevented discipline problems using a variety of methods, which were divided into five different categories: structure, anticipation, quality of teaching, positive atmosphere, and safe authority.
Tutkittavat luokanopettajat hyödynsivät monenlaisia työrauhaongelmien ennaltaehkäisemiskeinoja, jotka jakaantuivat viiteen eri yläluokkaan: struktuuriin, ennakointiin, opetuksen laadukkuuteen, positiiviseen ilmapiiriin sekä turvalliseen auktoriteettiin.
When dealing with discipline problems, teachers' ways of working were divided into four different categories: non-verbal means, verbal means, sanctions and support from the work community.
Työrauhaongelmiin puuttumisessa opettajien toimintakeinot jakaantuivat neljään eri yläluokkaan: sanattomiin keinoihin, sanallisiin keinoihin, seuraamuksiin sekä työyhteisön tukeen.
The participants were four classroom teachers working in a primary school.
Siihen osallistui neljä alakoulussa työskentelevää luokanopettajaa.
Preventing and dealing with discipline problems at school : Case study of class teacher´s means
Työrauhaongelmien ennaltaehkäiseminen ja niihin puuttuminen koulussa : Tapaustutkimus luokanopettajien toimintakeinoista
Teachers consider the prevention of discipline problems extremely valuable.
Opettajat kokevat työrauhaongelmien ennaltaehkäisemisen merkityksen suureksi.
The purpose of this Master's thesis was to find out how classroom teachers can work to prevent and deal with discipline problems.
Tämän pro gradu -tutkielman tarkoituksena oli selvittää luokanopettajien toimintakeinoja työrauhaongelmien ennaltaehkäisemiseen sekä niihin puuttumiseen.
I used both semi-structured theme interviewing and observing as data collection methods.
Aineistonkeruumenetelminä hyödynsin sekä puolistrukturoitua teemahaastattelua että havainnointia.
The results of this thesis give teachers ideas and theoretical knowledge about preventing and dealing with discipline problems at school.
Tutkimuksen tulokset antavat opettajille hyvät lähtökohdat soveltaa tietoa työelämässä työrauhaongelmien ennaltaehkäisemisessä sekä niihin puuttumisessa.
I also interviewed the students, their teachers and school specialists.
Lisäksi haastattelin opiskelijoita, heidän opettajiaan ja koulun asiantuntijoita.
According to the results, digital technology helped overcome physical challenges and enabled the student’s participation in their studies, but only to some extent.
Tulosteni perusteella digitaalinen teknologia purki fyysisiä haasteita ja mahdollisti nuorten osallistumisen opintoihin, mutta vain jossain määrin.
In addition, the thesis addresses to what degree digital equality is achieved with the available aiding digital technology.
Lisäksi tavoitteena oli selvittää, miten digitaalinen tasa-arvo toteutuu käytettävissä olevien digitaalisen teknologian apuvälineiden avulla.
The results showed that digital technology enables much but can also create inequality if the aiding digital technology does not support individual challenges.
Tutkimuksessa selvisi, että digitaalinen teknologia mahdollistaa paljon, mutta voi toisaalta luoda eriarvoisuutta, jos apuvälineet eivät tue yksilöllisiä haasteita.
Individual unsuitability, limited functionality, lack of developmental sophistication and slow of use of aiding digital technology restricted studying and achieving digital equality.
Apuvälineiden yksilöllinen sopimattomuus, niiden toimimattomuus ja kehityksen puutteellisuus sekä käytön hitaus rajoittivat opiskelua ja digitaalisen tasa-arvon toteutumista.
I used ethnography as my research method and collected the data in upper secondary vocational education.
Tutkimusmetodologiana käytin etnografiaa ja aineistoni keräsin toisen asteen ammatillisesta erityisoppilaitoksesta.
However, it is not yet clear what kinds of challenges and restrictions digitalization and digital technology can set for the disabled in studying and for the realization of their equal opportunities.
Ei ole kuitenkaan toisaalta selvää, minkälaisia haasteita ja rajoituksia digitaalisuus ja teknologia asettavat vammaisten opiskelulle ja yhtäläisten mahdollisuuksien toteutumiselle.
As a basis for my ethnographic analysis was meanings found behind the data and the critical point of view offered by the chosen paradigm.
Etnografisen analyysini lähtökohtana oli aineistojen takana olevat merkitykset sekä teoreettisen viitekehyksen ohjaama kriittisyys.
Previous studies have shown that digital technology can support learning and overcome challenges set by physical disabilities.
Aikaisemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että digitaalisen teknologian välineillä voidaan tukea oppimista ja purkaa fyysisten vammojen haasteita.
The digitalization of education and the development of aiding digital technology should take account of the individual needs of the disabled to achieve educational equality and advance their employment opportunities.
Koulutuksen digitalisaatiossa ja apuvälineiden kehityksessä vammaisten henkilöiden yksilölliset tarpeet tulee ottaa huomioon heidän koulutuksellisen tasa-arvonsa takaamiseksi, sekä työllistymismahdollisuuksien lisäämiseksi.
I observed three business and administration students needing intensive special education at their lessons or practical training environment.
Havainnoin kolmea vaativan erityisen tuen piirissä olevaa merkonomiopiskelijaa oppitunneilla tai työelämälähtöisessä oppimisympäristössä.
Digital technology overcoming and creating obstacles to learning : Vocational education students with intensive special education needs
Digitaalinen teknologia opiskelun haasteiden purkajana ja tuottajana : Näkökulmana vaativaa erityistä tukea saavien nuorten ammattiin opiskelu
Deepening our knowledge of the possibilities, limitations and questions of equality regarding digital technology helps us to understand the conditions for achieving educational equality for disabled youth.
Digitaalisen teknologian mahdollisuuksiin, rajoituksiin sekä niihin kytkeytyvään tasa-arvoon pureutumalla voidaan paremmin ymmärtää vammaisten nuorten koulutuksellisen tasa-arvon toteutumisen edellytyksiä.
This thesis aims to study how digital technology can overcome disabled student’s learning obstacles or restrict their learning opportunities in vocational special education context.
Tutkimuksen tavoitteena oli tutkia ammatillisen erityisopetuksen kontekstissa sitä, miten digitaalinen teknologia purkaa fyysisesti vammaisten opiskelun haasteita tai rajoittaa heidän opiskeluaan.
Various methods based on oral storytelling are considered appropriate for presenting such things that children consider meaningful.
Erilaisia kertomiseen perustuvia menetelmiä pidetään soveltuvina nostamaan esille niitä asioita, jotka lapset kokevat merkityksellisiksi.
The material was interpreted by means of narrative analysis, making use of the small stories approach.
Aineistoa tulkittiin narratiivisen analyysin keinoin hyödyntäen pienten kertomusten (small stories) lähestymistapaa.
What is expected from the listener for the stories to be heard?
Mitä se edellyttää tutkijalta, että kertomukset voivat tulla kuulluksi?
This resulted in the children's own school forest experience remaining rather distant.
Lasten oma koulumetsäkokemus jäi täten etäiseksi.
22 4th graders participated in the study in the spring of 2016, and were presented with the question: "What would you like to share with the researcher about the school forest?".
Tutkimukseen osallistui erään uusmaalaisen kunnan 22 neljäsluokkalaista, joille tutkija esitti keväällä 2016 kysymyksen: "Mitä haluaisit kertoa koulumetsästä tutkijalle?".
However, new and more acute research problems arose from the data produced in the study: How has the research setting limited, or on the other hand, made possible what is being told?
Tutkimuksessa tuotetusta aineistosta nousi kuitenkin esiin uudet akuutit tutkimusongelmat: Miten tutkimusasetelma on rajoittanut tai toisaalta mahdollistanut sen, mitä tulee kerrotuksi?
Using visual methods aims at increasing children's possibilities in self-expression within the means of the research.
Visuaalisten menetelmien avulla pyritään lisäämään lasten itseilmaisun mahdollisuuksia tutkimuksen puitteissa.
Tell me about your school forest : The limitations and possibilities of narrative child perspective inquiry in the context of school
Kerro minulle koulumetsästä : Lapsinäkökulmaisen narratiivisen tutkimuksen mahdollisuuksia ja rajoitteita koulun kontekstissa
The narrative space was made possible by an inclusive interview interaction.
Kerronnallinen tila mahdollistui kohtaavassa haastatteluvuorovaikutuksessa.
Reaching the "narrative space" within the research was challenging for the participants.
Kerronnallisen tilan saavuttaminen osoittautui osallistujille haastavaksi.
From these premises I designed a child perspective narrative study, meant to chart the fourth grader's experience of the school forest.
Näistä lähtökohdista käsin suunnittelin lapsinäkökulmaisen narratiivisen tutkimuksen, jonka tarkoituksena oli kartoittaa, minkälainen on neljäsluokkalaisten kokemus koulun välittömässä läheisyydessä sijaitsevasta metsäalueesta, eli koulumetsästä.
The goal of the "new paradigm" in childhood studies and specifically child perspective research is to bring the child into the center of producing information regarding their lives.
Uuden lapsuudentutkimuksen ja erityisesti lapsinäkökulmaisen tutkimuksen tavoitteena on tuoda lapsia koskevan tiedon tuottamisen keskiöön lapsi itse.
The results of the study can be applied in the planning of ethically solid child oriented research, in which the child's own consent is given the weight it deserves and the challenges of conducting a research in school are consciously met.
Tutkimuksen tuloksia voidaan soveltaa eettisesti kestävän lapsilähtöisen tutkimuksen suunnitteluun, jossa lapsen omalle, tietoon ja vapaaehtoisuuteen perustuvalle, suostumukselle osallistua tutkimukseen annetaan sille kuuluva painoarvo.
Reflexive thinking of the context of the narration, such as the research setting and being in school, brought out several factors prohibiting the narrative space from opening up, such as insufficient informing and the overriding of an explicit consent from the child.
Kertomusten tiheä kontekstointi sekä haastattelutilanteen että laajemmin koulun rakenteiden tasolla osoitti useita kerronnallisen tilan estymiseen vaikuttaneita tekijöitä, joista keskeisimpiä olivat puutteellinen tiedonsaanti tutkimuksen tarkoituksesta sekä lapsen eksplisiittisen tutkimusluvan ohittaminen.
The dominant form of expression was "showing" instead of narrating, or giving narrow descriptions of what is there in the forest: trees, stones, sticks.
Hallitseva kertomisen tapa perustui näyttämiseen ja niukkaan kuvailuun siitä, mitä metsässä on. Kerronnallisuudeltaan aineisto oli suurelta osin heikkoa tai hentoa.
So called counter stories within the data were two stories, in which the children's subjective school forest experiences were celebrated.
Ns. vastakertomukset aineistossa muodostuivat kahdesta vahvasti kerronnallisesta koulumetsäkertomuksesta, joissa lasten omakohtainen ja omaehtoinen koulumetsäkokemus pääsi oikeuksiinsa.
To begin with their stories the pupils first photographed the school forest.
Vastaukseksi oppilaat ensin valokuvasivat koulumetsää koulun iPadeilla, minkä jälkeen valokuvat toimivat kerronnallisen haastattelun pohjana.
This is how the potential of children’s free narrating is more likely to flourish.
Tällöin myös kerrontaan perustuvan menetelmän potentiaalin on mahdollista toteutua.
The research methods were the observation and analysis of the video material.
Tutkimusmenetelminä oli videoaineiston havainnointi ja analysointi.
The meaning and power of compassion has been studied from many perspective of sciences.
Myötätunnon merkitystä ja voimaa on tutkittu useiden eri tieteenalojen näkökulmista.
The influence of adults on the development of a compassionate culture is very important.
Aikuisten vaikutus myötätuntokulttuurin kehittymiseen on erittäin merkityksellinen.
Interest in the meaning of compassion for social change has increased.
Kiinnostus myötätunnon merkitykseen yhteiskunnallisena muutoksen tekijänä on lisääntynyt.
Compassion research has not been done earlier by observing children's interaction in a natural environment.
Myötätunnon tutkimusta ei ole aiemmin tehty havainnoiden lasten vuorovaikutusta luonnollisessa toimintaympäristössä.
The results of this study support the view that young children have a natural way of working with compassion.
Tutkimuksen tulokset tukevat näkökulmaa, että pienillä lapsilla on luontainen tapa toimia myötätuntoisesti.
Most often, the acts of children's com-passion were appeared as physical and verbal comforting or through objects and functional sharing.
Yleisimmin lasten myötätunnon teot ilmenivät fyysisenä ja sanallisena lohduttamisena tai esineellisenä ja toiminnallisena jakamisena.
Adults need to realize the importance of the moments leading to compassion and give children time enough and compassionate guides.
Aikuisten tulee oivaltaa myötätuntoon johtavien hetkien merkityksellisyys sekä antaa lapsille aikaa hetkien äärellä ja myötätuntoon ohjaavia eväitä.
Adults contributed to their day care with their involvement, mostly to promote com-passion, but sometimes to undermine compassion.
Aikuiset vaikuttivat päiväkodin toiminnassa osallisuudellaan enimmäkseen myötätuntoa edistäväksi, mutta toisinaan myötätunnon ilmenemistä heikentävästi.
In the analysis of the data, I shared the compassion situations I found with the episodes in two main categories: 1. expression of compassion in children's interaction situations and 2. the effect of adult involvement on the expression of children's compassion.
Aineiston analyysissä jaoin havaitsemani myötätuntoa ilmentäneet episodit kahteen pääluokkaan: 1. myötätunnon ilmenemiset lasten vuorovaikutustilanteissa ja 2. aikuisen osallisuuden vaikutus lasten myötätunnon ilmenemiseen.
In this qualitative video research the research material was the video material compiled by the CoCuCo-research team on the different interaction and action situations of children aged 1–3 years in one day care center in the metropolitan area in Finland.
Tutkimusaineistona oli tutkimusryhmän kokoama videoaineisto 1–3-vuotiaiden lasten arjen erilaisista vuorovaikutus- ja toimintatilanteista eräässä pääkaupunkiseudun päiväkodissa.
This study showed that there were compassionate acts of interaction between toddlers in terms of comforting, sharing, helping, and anticipating.
Tutkimus osoitti, että päiväkodin 1–3-vuotiaiden lasten arjessa tapahtui myötätunnon tekoja lasten keskinäisessä vuorovaikutuksessa lohduttamisen, jakamisen, auttamisen ja mielipahan ennakoimisen merkeissä.
This study will provide the elements for developing early childhood education environments and interaction situations for toddlers in a day care center in order to strengthen the compassionate culture.
Tämän tutkimuksen avulla saadaan aineksia päiväkodin pienimpien lasten varhaiskasvatusympäristöjen ja vuorovaikutustilanteiden kehittämiseksi myötätuntokulttuuria vahvistaviksi.
Expression of compassion in interaction situations in children between the ages of 1 and 3 in the day care center and the impact of adult involvement on the expression of compassion
Myötätunnon ilmeneminen 1-3-vuotiaiden lasten vuorovaikutustilanteissa päiväkodissa ja aikuisen osallisuuden vaikutus myötätunnon ilmenemiseen
The research is part of a research project on Constituting Cultures of Compassion in Early Childhood Education (CoCuCo).
Tutkimus kuuluu osaksi Myötätunnon rakentuminen varhaiskasvatuksen arjessa -tutkimushanketta.
After this, I analyzed the various manifestations of compassion and the various effects of adult involvement that I found within the episodes.
Tutkin ja luokittelin tarkemmin pääluokkien sisältä löytämiäni erilaisia myötätunnon ilmenemismuotoja ja aikuisten osallisuuden erilaisia vaikutuksia.
The aim of the study was to research the manifestation of compassion in the peer interaction situations of toddlers in day care center and the impact of adult involvement on the expression of children's compassion.
Tutkimuksen tehtävänä selvitin myötätunnon ilmenemistä 1–3-vuotiaiden lasten vuorovaikutustilanteissa päiväkodissa sekä aikuisten osallisuuden vaikutusta lasten myötätunnon ilmenemiseen.
It can be seen as a necessity, nutritients as a fuel for human, individual expression of freedom of choice, food as cultural phenomenon and representative of one’s values and status in society, and as a pleasure.
Näitä ulottuvuuksia ovat ruoka välttämättömänä hyödykkeenä, ravinto ihmisen polttoaineena, ravinto yksilön oman valinnanvapauden ilmentäjänä, ruoka kulttuurisena ilmiönä, arvojen ja aseman ilmentäjänä sekä ravinto mielihyvän tuottajana.
; Delicious and useful in 1950’s-1960’s; Useful and natural in 1970’s- 1980’s; new and easy in 1990’s.
Aineisto on jaettavissa teemojensa perusteella neljään jaksoon: Sokeri puhtaana energianlähteenä 1930–1940-luvuilla; Hyvää ja hyödyllistä 1950–1960-luvuilla; Hyödyllistä ja luonnollista 1970–1980-luvuilla sekä Uutta ja helppoa 1990-luvulla.
The mechanisms for choosing food are often subconcious and they’re related to time and culture.
Ruoanvalinnan mekanismit ovat usein tiedostamattomia ja kulttuurin sekä aikaan sidottuja.