natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Skiers with BHR and asthma-like symptoms were recruited to a drug-intervention study.
Hiihtäjät, joilla ilmeni poikkeava keuhkoputkien supistumistaipumus sekä astman kaltaisia oireita, saivat lääkehoitoa (hengitettävä budesonidi tai lume).
Bronchial biopsies were obtained at baseline and at the end of the treatment period.
Hoitojakson jälkeen keuhkojen toimintakokeet ja keuhkoputkien tähystys koepaloineen toistettiin.
Bronchial biopsies were obtained from the subjects by flexible bronchoscopy, and the inflammatory cells (eosinophils, mast cells, T-lymphocytes, macrophages, and neutrophils) were identified by immunohistochemistry.
Lievää kroonista astmaa sairastaviin verrattuna hiihtäjien keuhkoputkien limakalvoilta löytyi vähemmän eosinofiilisia valkosoluja sekä syöttösoluja mutta enemmän neutrofiilisia valkosoluja.
Regarding to atopy, no significant differences existed in the inflammatory cell counts in the bronchial mucosa of subjects with newly diagnosed asthma or in elite cross country skiers.
Hiihtäjien osalta löydöksiä verrattiin terveiden koehenkilöiden ja lievää kroonista astmaa sairastavien henkilöiden löydöksiin.
Neutrophilic infiltration was more extensive in skiers than in asthmatics.
Kestävyyslajien urheilijoilla esiintyy tavanomaista enemmän astmaa ja astman kaltaisia oireita.
Several studies link the consumption of whole-grain products to a lowered risk of chronic diseases, such as certain types of cancer, type II diabetes, and cardiovascular diseases.
Kokojyväviljojen käytön on todettu vähentävän riskiä sairastua useisiin kroonisiin sairauksiin, kuten tiettyihin syöpäsairauksiin, tyypin II diabetekseen ja sydän- ja verisuonisairauksiin.
Plasma AR C17:0/C21:0 -ratio could distinguish whether whole-grain products in the diet are mainly wheat or rye.
Plasman AR C17:0/C21:0 -suhde voi erottaa, onko kokojyvätuote ravinnossa pääasiassa peräisin vehnästä vai rukiista.
The concentrations were also higher after habitual Finnish diet compared to diet with low-fibre bread.
Pitoisuudet olivat korkeat myös keskimääräisen suomalaisen ruokavalion jälkeen verrattuna matalakuituisen vehnäleivän syöntiin.
Their apparent elimination half-life is relatively short and is similar to that of tocopherols, which have a similar chemical structure.
Niiden puoliintumisaika on verraten lyhyt ja verrattavissa rakenteeltaan samankaltaiseen tokoferoliin.
In the present work a quantified gas chromatography-mass spectrometry method for the analysis of AR in plasma, erythrocytes, and lipoproteins was developed.
Tässä työssä kehitimme kaasukromatografia-massaspektometrisen menetelmän, jolla mittasimme AR:n pitoisuuksia plasmassa, punasoluissa ja lipoproteiineissa.
AR are incorporated into erythrocyte membranes and plasma lipoproteins, and VLDL and HDL were the main AR carriers in human plasma.
Lipoproteiinit HDL ja VLDL ovat AR:n pääasialliset kuljettajat ihmisen plasmassa.
Plasma AR seem to be absorbed via the lymphatic system from the small intestine, like many other lipophilic compounds.
Plasman AR imeytyvät imujärjestelmän kautta ohutsuolesta, kuten monet muutkin rasvaliukoiset yhdisteet.
Alkylresorcinols (AR) are phenolic lipids abundant in the outer parts of wheat and rye grains usually with homologues of C15:0- C25:0 alkyl chains, and are suggested to function as whole-grain biomarkers.
Alkyyliresorsinolit (AR) ovat rasvaliukoisia yhdisteitä, joita esiintyy vehnän ja rukiin viljan kuorikerroksissa C17:0-C25:0 -pituisten hiiliketjujen kanssa.
AR absorption and elimination kinetics were investigated in a pig model.
AR:n kinetiikkaa tutkittiin porsailla tehdyssä kokeessa.
AR could be used in epidemiological studies to determine whole-grain intake and to better assess the role of whole-grains in disease prevention.
AR:a voidaan käyttää epidemiologisissa tutkimuksissa kokojyvätuotteiden saannin mittarina ja siten pystytään paremmin määrittämään alkyyliresorsinolien mahdollisia sairauksilta suojaavia mekanismeja.
Mammalian lignan enterolactone has also previously been studied as a potential whole-grain biomarker.
Enterolaktonin toimimista tällaisena mittarina on myös tutkittu.
Inter-individual variation after a one-week intake of the same amount of bread was high, but the mean plasma AR concentrations increased with increasing AR intake.
Ihmisten väliset pitoisuudet erosivat melko paljon yhden ja kahdeksan viikon kokojyväleivän syönnin jälkeen, mutta nousivat suhteessa AR:n saantiin ruokavaliosta.
Plasma AR concentrations increased significantly after a one- to eight-week intake of whole-grain wheat and further on with whole-grain rye bread.
AR:n plasmapitoisuudet nousivat merkittävästi kokojyvävehnäleivän syönnin jälkeen ja vielä enemmän kokojyväruisleivän syönnin jälkeen.
The method was used to determine human and pig plasma AR concentrations after the intake of whole-grain wheat and rye products compared to low-fibre wheat bread diets to assess the usability of AR as biomarkers of whole-grain intake.
Vertasimme pitoisuuksia ihmisen plasmassa kokojyvävehnäleivän ja -ruisleivän syönnin jälkeen sekä matalakuituisen vehnäleivän syönnin jälkeen.
AR are exclusively found in whole-grains and are more suitable as specific biomarkers of whole-grain intake than previously investigated mammalian lignan enterolactone, that is formed from several plants other than cereals in the diet.
Tutkimuksemme pohjalta voimme päätellä, että AR:t, joita ihmisen ravinnossa esiintyy vain kokojyvävehnässä ja -rukiissa, voivat toimia erityisesti kokojyvätuotteiden mittarina verrattuna esimerkiksi enterolaktoniin.
AR occurrence in human erythrocyte membranes and plasma lipoproteins were determined, and the distribution of AR in blood was evaluated.
Tutkimme myös AR:n esiintymistä ihmisen punasoluissa ja lipoproteiineissa.
Cereal alkylresorcinols as dietary biomarkers-absorption and occurrence in biological membranes
Tutkimme AR:n toimimista kokojyvätuotteiden saannin mittareina ja vertasimme niitä enterolaktoniin.
Based on these studies, plasma AR could function as specific biomarkers of dietary whole-grain products.
Niiden on ehdotettu toimivan kokojyväviljojen saannin mittarina.
In Helsinki, 70 patients were enrolled in the study according to the inclusion criteria.
Helsingissä tutkimukseen satunnaistettiin 70 potilasta.
At 3 months after CA, no differences appeared in any cognitive functions between the two groups: 67% of patients in the hypothermia and 44% patients in the normothermia group were cognitively intact or had only very mild impairment.
Kolmen kuukauden kohdalla ryhmien välillä ei todettu eroa kognitiivisessa suoriutumisessa: hypotermiaryhmässä 67% ja normotermiaryhmässä 44% potilaista esiintyi korkeintaan lieviä tai ei lainkaan kognitiivisia häiriöitä.
These results give further support to the use of therapeutic hypothermia in patients with sudden out-of-hospital CA.
Tulokset tukevat jo käyväksi hoidoksi kehittyneen terapeuttisen hypotermian käyttöä sairaalan ulkopuolella kammiovärinästä elvytetyillä sydänpysähdyspotilailla.
Those randomized to hypothermia were actively cooled externally to a core temperature 33 ± 1ºC for 24 hours with a cooling device.
Hypotermiaryhmän potilaiden ydinlämpö laskettiin ulkoista viilennyslaitetta käyttäen vuorokaudeksi 33°C tasolle.
A total of 275 patients were randomized to the HACA trial in Europe.
Monikeskustutkimukseen osallistui 275 potilasta, joista puolet satunnaistettiin viilennyshoitoon.
The aim of this substudy was to examine the neurological and cardiological outcome of these patients, and especially to study and develop methods for prediction of outcome in the hypothermia-treated patients.
Erityisenä tavoitteena oli selvittää hoidon sydänvaikutuksia sekä vaikutusta neurologiseen toipumiseen ja tutkia hypotermiahoidon vaikutusta näiden potilaiden ennustearvioon.
The present study was undertaken from 1997 to 2001 in Helsinki as a part of the European multicenter study Hypothermia after cardiac arrest (HACA) to test the neuroprotective effect of therapeutic hypothermia in patients resuscitated from out-of-hospital ventricular fibrillation (VF) cardiac arrest (CA).
Tämä väitöskirjatyö toteutettiin 1997-2001 osana eurooppalaista monikeskustutkimusta, jossa selvitettiin parantaako vuorokauden kestoinen viilennyshoito sairaalan ulkopuolella kammiovärinästä elvytettyjen potilaiden ennustetta.
The outcome of the successfully resuscitated patient is mainly determined by the extent of hypoxic-ischemic cerebral injury, and hypothermia has multiple mechanisms of action in mitigating such injury.
Hypotermian tiedetään ehkäisevän tätä hypoksis-iskeemistä aivovauriota usealla eri vaikutusmekanismilla.
A decrease in NSE values between 24 and 48 hours was associated with good outcome at 6 months after CA. Decreasing levels of serum NSE but not of S-100B over time may indicate selective attenuation of delayed neuronal death by therapeutic hypothermia, and the time-course of serum NSE between 24 and 48 hours after CA may help in clinical decision-making.
Nouseva suunta 24 ja 48 tunnin kuluttua sydänpysähdyksestä otetuissa seerumin NSE-arvoissa (neuroni-spesifinen enolaasi) viittaa huonoon ennusteeseen.
Recording of BAEPs provided no additional benefit in outcome prediction.
Puuttuvat aivokuoren tuntoherätevasteet ennustivat luotettavasti pysyvää tajuttomuutta, mutta kuuloherätevasteiden mittaamisesta ei todettu lisähyötyä.
In the HACA study, 55% of hypothermia-treated patients and 39% of normothermia-treated patients reached a good neurological outcome (p=0.009) at 6 months after CA. Use of therapeutic hypothermia was not associated with any increase in clinically significant arrhythmias.
Kuuden kuukauden kuluttua sydänpysähdyksestä hyvin toipuneiden osuus hypotermialla hoidetuista oli 55% ja normotermiaryhmässä 39%.
The clinical outcome was assessed 3 and 6 months after CA. Neuropsychological examinations were performed on the conscious survivors 3 months after the CA. Quantitative electroencephalography (Q-EEG) and auditory P300 event-related potentials were studied at the same time-point.
Lisäksi tutkittaville suoritettiin laaja-alainen neurologinen ja neuropsykologinen arvio kolmen kuukauden kuluttua sydänpysähdyksestä mahdollisten lievempien häiriöiden havaitsemiseksi.
No significant differences emerged in any of the Q-EEG parameters between the two groups.
Kliinisesti merkittävien sydämen rytmihäiriöiden esiintyvyys hoitoryhmissä ei poikennut toisistaan.
Preserved 24- to 48-hour HRV may be a predictor of favorable outcome in CA patients treated with hypothermia.
Säilynyt sykevaihtelu hoidon alkuvaiheessa saattaa ennustaa hyvää lopputilaa.
The levels of serum NSE, but not the levels of S-100B, were lower in hypothermia- than in normothermia-treated patients.
Kuolleisuus hypotermiaryhmässä oli merkitsevästi alhaisempi kuin normotermiaryhmässä: 41% vs 55%.
Therapeutic hypothermia of 33ºC for 24 hours led to an increased chance of good neurological outcome and survival after out-of-hospital VF CA.
Monikeskustutkimuksessa todettiin hypotermiahoidon parantavan hyvän toipumisen mahdollisuutta sydänpysähdyksen jälkeen.
Pathobiological Aspects of Nonreheumatic Aortic Valve Stenosis
Aorttaläpän stenoosin patobiologia
As chymase and cathepsin G are both capable of generating the profibrotic peptide angiotensin II, we also studied the expression and activity of angiotensin-converting enzyme (ACE) in the valves.
Kymaasi ja katepsiini G voivat myös aktivoida angiotensiini II:n, jolla on tärkeitä tulehdusta ja sidekudoskasvua kiihdyttäviä ominaisuuksia.
Indeed, cigarette smoke could also directly activate cultured mast cells and fibroblasts.
Osoitimme myös, että tupakansavu aktivioi syöttösoluja sekä sidekudossoluja soluviljelyolosuhteissa.
Next, we analyzed the expression and activity of neutral endopeptidase (NEP), which parallels the actions of ACE in degrading bradykinin (BK) and thus inactivates antifibrotic mechanisms in tissues.
ACE ja neutraali endopeptidaasi (NEP) hajottavat myös bradykiniinia, jolla on useita sydäntä suojaavia vaikutuksia.
In conclusion, our findings revealed several novel mechanisms of inflammation (mast cells and mast cell-derived mediators, complement activation), fibrosis (ACE, chymase, cathepsin G, NEP), and elastin fiber degradation (cathepsins) in stenotic aortic valves and highlighted these effectors as possible pathogenic contributors to AS.
Löysimme aorttaläpistä elastiinia hajottavia entsyymejä, katepsiineja (katepsiini S, K, V ja G), ja osoitimme, että kyseiset katepsiinit voivat hajottaa aorttaläppien elastiinisäikeitä koeolosuhteissa.
The detailed mechanisms and pathogenesis of AS are still incompletely understood, however, and pharmacological treatments targeted toward components of the disease are not currently available.
Toistaiseksi aorttastenoosin etenemiseen ei ole voitu vaikuttaa lääkkeellisin keinoin ja taudin ainoana hoitona on läppäleikkaus.
Furthermore, in stenotic but not in normal valves, we observed a distinctive pattern of elastin fiber degradation and disorganization.
Tarkastelimme myös aorttaläppien tukirakennetta ja havaitsimme, että ahtautuneissa aorttaläpissä joustavat elastiinisäikeet olivat pilkkoutuneita ja epäjärjestäytyneitä.
Real-time RT-PCR and autoradiography revealed NEP expression and activity to be enhanced in stenotic valves compared to controls.
Havaitsimme, että ACE:n lisäksi myös NEP:n määrä ja aktiivisuus olivat merkitsevästi lisääntyneet stenoottisissa läpissä terveisiin kontrolliläppiin nähden.
Moreover, receptors for the complement-derived effectors C3a and C5a were expressed in aortic valves and in cultured aortic valve myofibroblasts, in which their expression was induced by inflammation as well as by cigarette smoke.
Tupakansavu myös kiihdytti ns. komplementtireseptorin, C3aR, tuotantoa aorttaläpän soluissa.
Using immunohistochemistry and double immunofluorescence stainings, we found that a considerable number of mast cells accumulate in stenotic valves and, in contrast to normal valves, the mast cells in diseased valves were in an activated state.
Toisin kuin terveissä kontrolliläpissä, joissa syöttösolut olivat lepotilassa, ahtautuneissa aorttaläpissä syöttösolut olivat aktivoituneita.
Aortic valve stenosis (AS) is an active disease process akin to atherosclerosis, with chronic inflammation, lipid accumulation, extracellular matrix remodeling, fibrosis, and extensive calcification of the valves being characteristic features of the disease.
Taudin kulku on pitkään oireeton ja tyypilliset oireet; rasitusrintakipu, hengenahdistus ja tajuttomuuskohtaukset, ilmaantuvat vasta läppäahtauman edettyä pitkälle.
We identified a novel inflammatory factor, namely mast cell, in stenotic aortic valves and present evidence showing that this multipotent inflammatory cell may participate in the pathogenesis of AS.
Yhteenvetona todetaan, että väitöskirjatyössä olemme selvittäneet aorttastenoosin kehittymiseen johtavia läppätason mekanismeja havainneet useita aiemmin tässä taudissa tuntemattomia tekijöitä, jotka saattavat vaikuttaa taudin kehittymiseen.
Moreover, valvular mast cells contained two effective proteases, chymase and cathepsin G, which may participate in adverse remodeling of the valves either by inducing fibrosis (chymase and cathepsin G) or by degrading elastin fibers in the valves (cathepsin G).
Stenoottisten läppien aktivoituneet syöttösolut erittivät ympäristöönsä mm. tryptaasia, kymaasia, ja katepsiini G:tä, jotka voivat edistää läppien sidekudoskasvua ja tulehdusta.
Finally, we observed that the complement system, a source of several proinflammatory mediators and also a potential activator of valvular mast cells, was activated in stenotic valves.
Havitsimme, että komplementtijärjestelmä aktivoitui jo aorttaläppien alkuvaiheen stenoosimuutoksissa ja aktivaatio kiihtyi edelleen läppäahtauman vaikeutuessa.
In stenotic leaflets, the collagen/elastin ratio was increased and correlated positively with smoking, a potent AS-accelerating factor.
Mielenkiintoista oli, että aorttaläppien kollageeni/elastiini suhde assosioitui tupakointiin siten, että tupakoivien potilaiden aorttaläpissä oli enemmän jäykkää kollageenia ja vähemmän joustavaa elastiinia, kuin tupakoimattomilla potilailla.
These results support the notion of AS as an active process with inflammation and extracellular matrix remodeling as its key features and identify possible new targets for medical therapy in AS.
Tutkimustyömme keskeisenä tavoittena on ollut aorttastenoosin patogeneesin selvittäminen ja taudin etenemistä edistävien tekijöiden kartoittaminen.
Using RT-PCR, imunohistochemistry, and autoradiography, we observed a significant increase in the expression and activity of ACE in stenotic valves.
Tutkimuksemme tärkeä löydös oli, että aktiivista ACE:ta on aorttaläpissä ja läpän ahtautuessa ACE:n muodostus läpässä kiihtyy.
Importantly, this characteristic elastin degradation observed in diseased valves could be mimicked by adding exogenous cathepsins to control valves, which initially contained intact elastin fibers.
Tutkimuksemme keskeinen ensihavainto oli, että ahtautuneissa aorttaläpissä oli runsaasti tulehdussoluperheeseen kuuluvia syöttösoluja.
Simultaneous surgery would give the patient the opportunity to gain advantages of bilateral hearing within one session, with less time spent in hospital and on sick leave.
Samanaikainen molempien korvien leikkaaminen mahdollistaisi potilaalla stereokuulon hyödyt heti yhden leikkauksen jälkeen ja aikaa kuluisi vähemmän sairaalassa ja sairaslomalla.
Simultaneous bilateral surgery has not been reported in stapes surgery and in case of bilateral otosclerosis ears are operated in two different sessions.
Samanaikaista molemminpuolista leikkausta ei otoskleroosikirurgiassa ole aiemmin kuvattu, vaan käytäntö on leikata korvat eri aikoina.
Based on these results, simultaneous bilateral surgery is a suitable approach in bilateral otosclerosis Significantly more outpatient failures occurred for medical reasons in the stapedectomy group (13%) than in the stapedotomy group (2%).
Päiväkirurgiaa selvittävässä tutkimuksessa potilailla, joille tehtiin stapedektomia, oli merkitsevästi enemmän tasapainoelinoireista johtuvia sairaalaan jäämisiä kuin potilailla, joille tehtiin stapedotomia (13% vs. 2%).
Significant improvement in performance and quality of life was noted already month after operation in subjective evaluations.
Jo kuukausi leikkauksen jälkeen potilaat ilmoittivat elämänlaadun parantuneen merkitsevästi ja tämä vaikutus säilyi tutkimuksen loppuun saakka.
Since vestibular symptoms and signs are mild, patients may be safely discharged some hours after stapes surgery.
Tasapainoelinperäisten oireiden ja tutkimustulostemme perusteella potilaiden kotiuttaminen leikkauspäivänä on turvallista.
-- Study I examines the outcome of simultaneous bilateral surgery.
Väitöskirjassa esitetään tulokset kokeellisesta samanaikaisesta molemminpuolisesta otoskleroosikirurgiasta.
The mechanism for vestibular symptoms and the exact end organ affected after surgery is still unveiled.
Osalla leikkauksen jälkeen ilmenevän huimauksen syntymekanismi ja siihen liittyvät tasapainoelimen osa(t) ovat selvittämättä.
However, VOG measurements immediately after surgery (IV) revealed nystagmus consistent with a minor disturbance of the semicircular canals in 33% of the patients.
Tasapainotutkimukset välittömästi leikkauksen jälkeen osoittivat merkkejä sisäkorvan kaarikäytävien ärsytyksestä 33 % potilaista.
The hearing results of the simultaneous bilateral surgery were comparable with unilateral surgeries reported.
Samanaikaisen molemminpuolisen leikkauksen tulokset kuulon osalta sekä välitön palautuminen leikkauksesta olivat samanlaiset kuin kirjallisuudessa raportoidut toispuolisen leikkauksen tulokset.
Forty-seven consecutive stapedotomies and stapedectomies performed by the same surgeon were included, and the effect of failures on hearing results were analysed.
Lisäksi esitetään minkälaisia tasapainoelinoireita ja löydöksiä liittyy perinteiseen yhden korvan leikkaamiseen sekä syitä, jotka johtavat päiväkirurgisen hoidon epäonnistumiseen.
Hearing was evaluated with standard pure tone and speech audiograms and vestibular apparatus with visual feedback posturography (VFP) during the one-year follow-up.
Täydellinen jalustimen poisto (stapedektomia) on edelleen kliinisessä käytössä, mutta nykyisin proteesi yleensä asetetaan jalustimen levyyn tehdyn pienen reiän (stapedotomia) läpi.
VOG measurements in study III did not show any specific type of nystagmus in patients having vestibular symptoms postoperatively.
Vaikka välittömästi leikkauksen jälkeisissä mittauksissa oli löydöksiä kaarikäytävä-ärsytyksestä, tasapainoelinoireisilta potilailta ei löytynyt erityistä yhteistä mittauslöydöstä.
In the second phase (IV), recordings were obtained some hours postoperatively.
Potilailla ilmentyneet tasapainoelinoireet katosivat pääosin leikkausta seuraavien tuntien aikana.
In postmenopause, E2 levels in fat highly exceeded those in serum, the majority being esterified.
Vaihdevuosien jälkeen estradiolin pitoisuudet rasvakudoksessa ovat merkittävästi suuremmat kuin veressä, ja suurin osa estradiolista on esteröityneenä.
Genistein esters were introduced into blood by subcutaneous administration.
Genisteiinin estereiden osoitettiin kulkeutuvan verenkiertoon ihon alle annosteltuna.
The antioxidant effect of estrogens on lipoproteins is highly structure-dependent.
Tutkimuksessa todettiin, että estrogeenijohdannaisten antioksidanttivaikutus riippuu voimakkaasti niiden rakenteesta ja kuvattiin erityisen tehokkaasti hapettumista estäviä rakenteita.
Genistein and 17β-estradiol fatty acid esters in blood and adipose tissue and the structure-related antioxidant activity of estrogens on lipoproteins
Genisteiinin ja 17ß-estradiolin rasvahappoesterit veressä ja rasvakudoksessa sekä estrogeenijohdosten rakenteesta riippuvainen antioksidanttivaikutus lipoproteiineihin Ennen vaihdevuosia naisten riski sairastua valtimoiden kovettumatautiin on huomattavasti samanikäisten miesten riskiä pienempi.
Human plasma was shown to produce lipoprotein-bound genistein fatty acid esters, providing a possible explanation for the previously reported increased oxidation resistance of LDL particles during intake of soybean phytoestrogens.
Tämä saattaa selittää aiemmat tutkimustulokset, joissa LDL-hiukkasten todettiin vastustavan hapettumista voimakkaammin kasviestrogeeneja sisältävän soijatuotteen syönnin aikana.
The pathways for fatty acid esterification of steroid hormones are found in organisms ranging from invertebrates to vertebrates.
Rasvakudokseen varastoituneet estradiolin rasvahappoesterit saattavat toimia estrogeenin lähteenä matalien hormonipitoisuuksien aikana.
This protection is enhanced by esterification with fatty acids, resulting in lipophilic molecules that accumulate in lipoproteins or fatty tissues.
Estradiolin estereitä on veressä kolesterolia kuljettaviin LDL- ja HDL-lipoproteiinihin kiinnittyneinä sekä mm. rasvakudoksessa.
The body s own estrogen reservoir could be used as a source of E2 by pharmacologically regulating the E2 esterification or hydrolysis.
Elimistön oman estradiolin vapauttaminen estereistä tarjoaa myös mahdollisuuden uudenlaisen hormonikorvaushoidon kehittämiselle.
In non-pregnant women most of the E2 in fat was esterified (the ester/free ratio 150 - 490%).
Ei-raskaana olevilla suurempi osuus estradiolista on esteröityneenä niin veressä kuin rasvakudoksessakin.
The antioxidant activity of estrogen derivatives (n=43) on LDL and HDL was assessed by monitoring the copper induced formation of conjugated dienes.
Väitöstyössä havaittiin veressä syntyvän genisteiinin rasvahappoestereitä, jotka kertyvät LDL- ja HDL-hiukkasiin koeolosuhteissa.
The E2 esters in women s serum and adipose tissue were also quantitated using TR-FIA.
Väitöstyössä mitattiin estradiolin esterien pitoisuuksia naisten rasvakudoksessa.
The evolutionary preservation and relative abundance of E2 esters, especially in fat tissue, suggest a biological function, most likely in providing a readily available source of E2.
Väitöstyössä todettiin, että raskauden aikana, jolloin estrogeenipitoisuudet ovat korkeat, myös esteröityneen estradiolin pitoisuudet ovat koholla.