natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Together these studies suggest that Srv2/CAP recycles actin monomers from cofilin to profilin and thus it plays a central role in actin dynamics in both yeast and mammalian cells.
Nämä tutkimukset osoittavat CAP:in olevan keskeinen komponentti kofiliinin ja aktiinin kierrätyksessä niin hiiva- kuin eläinsoluissakin.
In the C-terminal end locates the highly conserved ADP-G-actin binding domain.
Karboksi-terminaalisessa domeenissa sijaitsee aiemmin karakterisoitu konservoitunut ADP-aktiinin sitomisalue.
While a disruption of cofilin binding in yeast Srv2/CAP produces a severe phenotype comparable to Srv2/CAP deletion, an impairment of profilin binding from Srv2/CAP results in much milder phenotype.
Kofiliinin sitomisen poistaminen Srv2/CAP:sta aiheuttaa hiivassa vakavan fenotyypin, johon liittyy ongelmia mm. solun kasvussa ja aktiinirakenteiden muodostumisessa.
Very little is known about the proteins affecting recycling i.e. the step where newly depolymerized actin monomers are funneled into new rounds of filament assembly.
Näitä ilmiöitä on tutkittu paljon, mutta siitä, miten aktiini-monomeerit saadaan ohjattua kasvaviin aktiini-säikeiden päihin, tiedetään hyvin vähän.
CAP1 is the major isoform in most tissues, while CAP2 is predominantly expressed in muscles.
Tutkimuksissamme hiiren CAP proteiineilla, CAP1:llä ja CAP2:lla, havaitsimme CAP2:n ilmentymisen rajoittuvan lihassoluihin, kun taas CAP1 ilmentyi kaikissa muissa solutyypeissä.
In this study, we identified two previously suggested but poorly characterized interaction partners for Srv2/CAP: profilin and ADF/cofilin.
Tässä väitöskirjatyössä tutkittiin kahden tunnetun aktiinia sitovan proteiinin, profiliinin ja ADF/kofiliinin, sitoutumista Srv2/CAP:iin, sekä niiden yhteistyötä aktiini-tukirangan dynamiikassa.
The profilin-ATP-actin complex can be directly targeted to the growth of the filament barbed ends capped by Ena/VASP or formins.
Vapautuvia Profiliini-ATP-aktiini komplekseja käytetään solussa kontrolloituun aktiini-säikeiden kasvuun.
The CAP proteins harbor N-terminal coiled-coil (cc) domain, originally identified as a site for adenylyl cyclase binding.
Proteiinin amino-terminaalisessa päässä sijaitsee cc(coiled-coil)-domeeni, jota seuraa 14-3-3-domeeni.
Because profilin has much higher affinity to ATP-actin than Srv2/CAP, the ATP-actin-profilin complex is released for filament polymerization.
Aktiinin nukleotidi vaihdetaan ATP:ksi, joko profiliinin tai Srv2/CAP:n toimesta.
This suggests that the interaction with cofilin is essential for the function of Srv2/CAP, whereas profilin can also promote its function without direct interaction with Srv2/CAP.
Tästä voi päätellä kofiliinin sitomisen olevan hyvin keskeinen ominaisuus Srv2/CAP:in toiminnalle.
This 50-60 kDa protein was first identified from yeast as a suppressor of an activated RAS-allele and a factor associated with adenylyl cyclase.
CAP proteiinit painavat noin 50-60 kilodaltonia ja koostuvat useista toiminnallisista domeenista.
In the N-terminal half is also a 14-3-3 like domain, which is followed by central proline-rich domains and the WH2 domain.
Tämän jälkeen proteiinissa on kaksi proliini-rikasta aluetta sekä WH2-domeeni.
Cofilin can thus be released from Srv2/CAP for the subsequent round of depolymerization.
Hiivan vastaavasta proteiinista käytetään nimeä Srv2/CAP.
Many proteins have been shown to play a specific role in actin filament growth or disassembly of older filaments.
Nämä proteiinit aikaansaavat mm. aktiini-säikeiden rakentumista, hajoamista, haaroittumista ja kiinnittymistä toisiinsa.
In this work, polymorphic genes encoding for cytochrome P450 (CYP) 1A1 and 1B1, N-acetyl transferase 2 (NAT2), sulfotransferase 1A1 (SULT1A1), manganese superoxide dismutase (MnSOD) and vitamin D receptor (VDR) were investigated in relation to breast cancer susceptibility in a Finnish population.
Tutkimistamme geeneistä sytokromi P450 (CYP) 1A1 ja 1B1 sekä sulfotransferaasi (SULT) 1A1 tuottavat entsyymejä, jotka osallistuvat sekä vierasaineiden, kuten tupakan sisältämien tiettyjen karsinogeenien että estrogeenin aineenvaihduntaan (metaboliaan).
Many of those are related to prolonged lifetime exposure to estrogens.
Hormonaalisista alttiustekijöistä rintasyöpäriskiä lisää mm. pidentynyt altistuminen estrogeeneille.
Furthermore, the risk was significantly increased with increasing number of the CYP1B1 432Val alleles (p for trend 0.005).
Kun tupakointitavat otettiin huomioon, nähtiin kohonnut riski naisilla, joilla oli CYP1B1-geenin tietty muoto (432Val-alleeli) ja/tai alentunut NAT2-aktiivisuutta koodaava geenimuunnos tai MnSOD-geenin tietty muoto (A-alleeli).
Polymorphic low penetrance genes and breast cancer : The role of genes involved in metabolism of xenobiotics, estrogens and reactive oxygen species
Matalan penetranssin geenien vaikutus syöpäriskiin näkyy usein vasta otettaessa huomioon myös altistuminen vierasaineille, kuten tupakan syöpää aiheuttaville aineille (karsinogeeneille) tai estrogeenille.
A positive family history of breast cancer and high parity were shown to be inversely associated with breast cancer risk among women carrying the VDR ApaI a allele or among premenopausal women carrying the SULT1A1*2 allele, respectively.
Alentunut rintasyöpäriski havaittiin puolestaan ennen vaihdevuosia olevilla naisilla, joilla oli alentunutta SULT1A1 aktiivisuutta koodaava geenimuunnos sekä vähintään kolme lasta, tai naisilla, joiden lähisuvussa oli ollut rintasyöpää ja VDR-geenin tietty muoto (VDR ApaI a-alleeli).
The role of lifestyle factors, such as use of alcohol and smoking has been an area of intensive study.
Elintapojen suhteen puolestaan esimerkiksi runsaalla alkoholinkäytöllä on havaittu yhteys suurentuneeseen rintasyöpäriskiin.
Therefore, in presence of a given chemical exposure, one subgroup of women may be more susceptible to breast carcinogenesis, since they carry unfavourable forms of the polymorphic genes involved in the metabolism of the chemical.
Täten tutkimustemme perusteella elintavoilla, kuten esimerkiksi tupakoinnilla saattaa olla yhteys kohonneeseen rintasyöpäalttiuteen osalla naisista, kun otetaan huomioon myös geneettiset tekijät.
Similarly, within subgroups of postmenopausal women who were using oral contraceptives, hormone replacement therapy or alcohol, women carrying the MnSOD A allele genotypes seemed to be at increased risk of breast cancer compared to women with the MnSOD V/V genotype.
Tämä MnSOD-geenin muoto liittyi myös kohonneeseen rintasyöpäriskiin vaihdevuodet ohittaneilla naisilla, jotka mm. käyttivät alkoholia tai hormonikorvaushoitoa.
Many of the metabolic enzymes exhibit genetic polymorphisms that can lead to inter-individual differences in their abilities to modify hazardous substrates.
Korkean penetranssin geenien mutaatioiden kantajilla on suhteellisen suuri yksilötason riski sairastua perinnölliseen rintasyöpään.
Instead, women with the VDR a allele containing genotypes were found to be at a decreased risk for breast cancer (OR 0.73; 95% CI 0.54-0.98) compared to women with the AA genotype.
Tutkimuksemme osoitti, että naisilla, joilla oli alentunutta NAT2-aktiivisuutta koodaava geenimuunnos, tai MnSOD-geenin tietty muoto (A-alleeli), nähtiin kohonnut rintasyöpäriski, kun taas naisilla, joilla oli VDR-geenin tietty muoto (VDR ApaI a-alleeli), oli alentunut rintasyöpäriski.
CYP1A1, CYP1B1 and SULT1A1 are involved in the metabolism of both estrogens and xenobiotics, whereas NAT2 is involved only in the latter.
N-asetyylitransferaasi 2 (NAT2)-geenin tuottama entsyymi liittyy puolestaan vain tiettyjen vierasaineiden metaboliareaktioihin.
Various endogenous and exogenous factors have been reported to increase the risk of breast cancer.
Lisää tutkimuksia kuitenkin tarvitaan ennen kuin mitään pitkälle meneviä johtopäätöksiä voidaan vetää geneettisten alttiustekijöiden ja ympäristötekijöiden/elintapojen yhteydestä rintasyöpäriskiin.
Then, we developed a pentapeptide insertion mutagenesis strategy for inserting random five amino acid cassettes into proteins.
Olemme kehittäneet menetelmän jolla voidaan luoda kattavia proteiinikirjastoja, joissa jokaisessa proteiinimolekyylissä on yksi viiden aminohapon mittainen insertio eri kohdassa.
In addition, we developed a procedure for the production of nested sets of N- and C-terminal deletion variants of proteins with the Mu system.
Lisäksi olemme kehittäneet menetelmän jolla voidaan tuottaa tutkittavasta proteiinista sarja eri pituisia lyhennettyjä muunnoksia.
The results of this study show that the Mu in vitro transposition system is versatile for various applicational purposes and can efficiently be adapted to random protein engineering applications for functional studies of proteins.
Tässä väitöstutkimuksessa olemme tutkineet yksinkertaistetun, koeputkiolosuhteissa tapahtuvan Mu:n transpositioreaktion soveltuvuutta geeniteknologian työkaluksi ja erityisesti kehittäneet sovellutuksia proteiininmuokkaukseen.
The utility of transposons as molecular tools is based on their ability to integrate into various DNA sequences efficiently, producing extensive mutant clone libraries that can be used in various molecular biology applications.
Transposonit ovat tarkoin rajattuja DNA-jaksoja, joilla on erityinen kyky siirtyä paikasta toiseen kromosomin sisällä tai jopa toiseen kromosomiin.
These variants are useful in many functional studies of proteins, especially in mapping regions involved in protein-protein interactions.
Näissä muunnelluissa proteiineissa niiden jommasta kummasta päästä puuttuu vaihtelevan pituinen jakso, ja myös nämä lyhennetyt proteiinit ovat käyttökelpoisia määritettäessä toisen proteiinin sitoutumiseen osallistuvaa aluetta.
The system was validated by analysing the interacting region of JFC1 with Rab8A, and we show that the interaction is mediated via the JFC1 Slp homology domain.
Työssä kehitettyjä uusia menetelmiä käyttäen olemme saaneet tärkeää uutta tietoa kahden proteiinin, hiivan Mso1:n ja ihmisen JFC1:n toiminnallisesta rakenteesta.
Furthermore, we developed an efficient screening system for high-resolution mapping of protein-protein interfaces with the pentapeptide insertion mutagenesis.
Lisäksi kehitimme tehokkaan systeemin, jolla kokonainen proteiinikirjasto voidaan analysoida samalla kertaa ja näin voidaan tarkasti määrittää tutkittavasta proteiinista alue, joka osallistuu toisen, tietyn proteiinin sitomiseen.
These protein variants can be used especially for screening important sites for protein-protein interactions.
Näiden insertioitten vaikutusta proteiinin toimintaan, ja erityisesti sen kykyyn sitoutua toisiin proteiineihin voidaan tutkia.
Transposons, mobile genetic elements that are ubiquitous in all living organisms have been used as tools in molecular biology for decades.
Transposoneja on tavattu lähes kaikista tutkituista eliölajeista.
In addition, this study describes Mu-based applications for engineering proteins by random insertional transposon mutagenesis in order to study structure-function relationships in proteins.
Näissä menetelmissä olemme hyödyntäneet transposoneja, eli "hyppiviä geenejä" luonnollisten proteiinien muokkaamiseen.
Bacteriophage Mu is one of the most useful transposons due to its well-characterized and simple in vitro transposition reaction.
Mu käyttää transpositiomekanismia liittäessään oman perimäaineksensa isäntäbakteerinsa perimään infektion yhteydessä.
This study establishes the properties of the Mu in vitro transposition system as a versatile multipurpose tool in molecular biology.
Tässä työssä on käytetty hyväksi bakteriofagi Mu:n transpositiota.
Twinfilin was originally identified from yeast and has since then been found from all organisms studied except plants.
Twinfiliini tunnistettiin ensin hiivassa ja on sen jälkeen löydetty kaikista tutkituista eliölajeista, paitsi kasveista.
We identified and characterized two mouse isoforms for the previously identified mouse twinfilin-1.
Tunnistimme ja karakterisoimme kaksi uutta muotoa aiemmin tunnistetulle hiiren twinfiliinille, twinfiliini-1:lle.
The actin cytoskeleton is essential for many cellular processes, including motility, morphogenesis, endocytosis and signal transduction.
Aktiinitukiranka on oleellisen tärkeä useissa solun toiminnoissa, kuten liikkuminen, signaalien välittäminen, endosytoosi ja jakautuminen.
It seems all mouse tissues express at least two twinfilin isoforms, indicating that twinfilins are important regulators of actin dynamics in all cell and tissue types.
Kaikissa hiiren kudoksissa ilmentyy ainakin kaksi twinfiliinin muotoa, osoittaen, että twinfiliinin täytyy olla tärkeä osatekijä aktiinin säätelyssä.
Twinfilin forms a stable, high affinity complex with ADP-G-actin, inhibits the nucleotide exchange on actin monomers, and prevents their assembly into filament ends.
Twinfiliini muodostaa kompleksin aktiini-monomeerin kanssa, estää nukleotidin vaihtumisen aktiini-monomeerissa ja estää aktiinisäikeiden muodostumisen.
The structure and dynamics of the actin filament and monomer pools are regulated by a large number of actin-binding proteins in eukaryotic cells.
Aktiinisäikeiden rakentumista ja purkamista säätelee suuri joukko solunsisäisiä proteiineja.
Twinfilins localize to the cytoplasm but also to actin-rich regions in mammalian cells.
Soluissa twinfiliinit paikallistuvat solulimaan ja aktiini-rikkaisiin alueisiin.
A knockout mouse line was generated for twinfilin-2a.
Tutkimuksen aikana loimme poistogeenisen hiirilinjan twinfiliini-2a:n suhteen.
The new isoforms, twinfilin-2a and -2b, are generated from the same gene through alternative promoter usage.
Uudet muodot, twinfiliini-2a ja -2b, jakavat twinfiliini-1:n biokemialliset ominaisuudet, mutta ilmentyvät eri kudoksissa.
Not much was known about the role of twinfilin in the actin dynamics in mammalian cells before this study.
Nisäkkään twinfiliinistä ei tiedetty juuri mitään ennen tämän tutkimuksen aloittamista.
The subcellular localizations of the isoforms are regulated differently, indicating that even though twinfilins biochemical functions in vitro are very similar, in vivo they can play different roles through different regulatory pathways.
Twinfiliinien solunsisäistä sijaintia säädellään eri tavoin, mikä mahdollistaa eri muotojen erilaisen roolin solun toiminnoissa.
Twinfilin is composed of two ADF/cofilin-like domains, separated by a short linker and followed by a C-terminal tail.
Twinfiliini paina noin 40 kDa ja koostuu kahdesta ADF-H (homologinen actin depolymerizing factor:lle) domeenista.
Twinfilin is an evolutionarily conserved small actin monomer binding protein.
Twinfiliini on keskeinen proteiini tässä säätelyssä.
We set out to unravel the mysteries still covering twinfilins functions using biochemistry, cell biology, and genetics.
Käyttäen solubiologisia, biokemiallisia ja perinnöllisyystieteellisiä menetelmiä olemme pyrkineet selvittämään hiiren twinfiliinin roolia aktiinitukirangan säätelyssä.
Twinfilin-2b turned out to be a muscle-specific isoform, with very high expression in heart and skeletal muscle.
Twinfiliini-1 on keskeinen muoto yksilönkehityksen aikana ja twinfiliini-2b esiintyy vain lihaskudoksissa.
All mouse isoforms were shown to be able to sequester actin filaments and have higher affinity for ADP-G-actin than ATP-G-actin.
Kaikki twinfiliini-muodot sitoutuvat ADP-aktiini-monomeereihin ja aktiinifilamenttien päihin sekä capping proteiiniin.
The mice homozygous for this knockout were viable and developed normally, indicating that twinfilin-2a is dispensable for mouse development.
Poistogeeniset hiiret olivat elinkelpoisia ja kehittyivät normaalisti.
Actin can exist in monomeric (G-actin) or filamentous (F-actin) form.
Aktiini esiintyy soluissa monomeeri- tai säiemuodossa.
In addition to the maintenance of ditches, at least the following aspects should be included more than is done previously in the measures of the future AES: 1) promotion of diverse crop rotation (especially by promoting animal husbandry), 2) maintenance of tree and bush vegetation in islets and along ditches, 3) promotion of organic farming.
Sen lisäksi että ojien säilyttäminen sisällytettäisiin tulevaisuuden AES:n, ehdotan että seuraavia asioita tulisi jatkossa tukea enemmän kuin aiemmin on tehty: 1) monipuolinen viljelykierto (ennen kaikkea karjataloutta tukemalla), 2) puu- ja pensaselinympäristöjen säilyttäminen, 3) luomuviljely (tukee myös kohtaa 1).
At the moment the Finnish agri-environmental policy does not conserve farmland ditches as a habitat type.
Tällä hetkellä suomalainen maatalouspolitiikka ei tue ojien säilyttämistä maatalousympäristössä.
In addition to policies promoting intensive farming, CAP also includes national agri-environment schemes (AES), in which a part of subsidies paid to farmers is directed to acts that are presumed to promote environmental protection and biodiversity.
Valtaosa YMP:n budjetista kohdistuu tuotannon tehostamiseen, mutta YMP:n sisältyvät myös kansalliset maatalouden ympäristöohjelmat (agri-environment schemes = AES), joissa osa viljelijöille maksettavista tukiaista suunnataan ympäristöä ja luonnon monimuotoisuutta suojeleviin toimenpiteisiin.
Human impact (winter-feeding, nest-boxes) affected favourably the tree sparrow s rapid range expansion in southern Finland, but any habitat types had no significant effects.
Ihmisen vaikutuksella (talviruokinta, linnunpöntöt) oli myönteinen vaikutus pikkuvarpusen levinneisyysalueen laajenemiseen peltoympäristössä, kun taas erilaisilla elinympäristötyypeillä ei ollut siihen merkitsevää vaikutusta.
In the countries of the EU the Common Agricultural Policy (CAP) is the main determinant affecting farmland biodiversity, since the agricultural policy defines guidelines of agricultural practices.
Eurooppalaisen maatalousluonnon monimuotoisuuteen voimakkaimmin vaikuttava tekijä on EU-maiden yhteinen maatalouspolitiikka (YMP), joka asettaa suuntaviivat sille miten maataloutta harjoitetaan.
My results show that heterogeneity of both uncultivated and cultivated habitats increases abundance and species richness among farmland birds, but in this respect the amount and diversity of uncultivated habitats are essential.
Tulokseni osoittavat että sekä viljelemättömien että viljeltyjen elinympäristöjen monimuotoisuus lisää peltolintujen runsautta ja lajirikkautta, ja ennen kaikkea viljelemättömien elinympäristöjen runsaus ja monipuolisuus on tärkeää.
In light of my results I discuss whether the Finnish AES take into account the habitat needs of farmland birds, and I provide suggestions for improvement of the future AES.
Tulosteni valossa tarkastelen sisältääkö Suomen AES toimenpiteitä, jotka ottavat huomioon peltolinnuston elinympäristövaatimukset.
The biodiversity of farmland ecosystems has decreased remarkably during the latter half of the 20th century, and this development is due to intensive farming with its various environmental effects.
Maatalousympäristömme luonnon monimuotoisuus on tehomaatalouden myötä köyhtynyt huomattavasti viimeisen 50 vuoden aikana.
In order to shape AES into relevant and powerful tools for biodiversity protection, detailed studies on the effects of agriculture on species and species assemblages are needed.
Jotta AES:t voitaisiin tulevaisuudessa muokata mahdollisimman tehokkaiksi luonnon monimuotoisuutta ajatellen, tarvitaan tutkimusta maatalouden vaikutuksista eliölajeihin.
Loss of that kind of ditches (and clearance of forest and bush patches), reduced breeding ortolan buntings, mainly by decreasing availability of song-posts that are important for the breeding groups of the species.
Puiden ja pensaiden reunustamien ojien, sekä puu- ja pensassaarekkeiden, häviäminen peltomaisemasta vähensi peltosirkun runsautta, ennen kaikkea vähentämällä laulupaikkoja jotka ovat tärkeitä lajin pesimäryhmille.
My two main study species were the drastically declined ortolan bunting (Emberiza hortulana) and the phenomenally increased tree sparrow (Passer montanus); in addition I studied assemblages of 20 species breeding in open arable and edge/bush habitats.
Päätutkimuslajini olivat voimakkaasti vähentynyt peltosirkku sekä voimakkaasti runsastunut pikkuvarpunen; lisäksi tutkin lintuyhteisöjä, jotka koostuivat 20 lajista, jotka pesivät avoimessa peltoympäristössä ja reuna- tai pusikko-elinympäristöissä.
In my thesis I investigated the importance of habitat heterogeneity and effects of different habitat and landscape characteristics on farmland bird abundance and diversity in typical cereal cultivation-dominated southern Finnish agricultural environments.
Väitöskirjassani olen tutkinut elinympäristöjen monimuotoisuuden merkitystä ja erilaisten yksittäisten elinympäristötyyppien vaikutuksia pesivän peltolinnuston runsauteen ja lajirikkauteen.
Ditches lined by trees or bushes increased ortolan bunting abundance.
Avo-ojat lisäsivät lintuyhteisöjen runsautta ja lajirikkautta.
Farmland birds and habitat heterogeneity in intensively cultivated boreal agricultural landscapes
Ajallisesti ja maantieteellisesti mittava aineisto kerättiin kartoituslaskentamenetelmää käyttäen Etelä-Suomesta, joissa kevätkylvöisten viljojen viljely on vallitseva viljelytyyppi.
Heterogeneity of uncultivated habitats, most importantly open ditches and the habitat patch richness, increased densities and species richnesses of species assemblages of open arable and edge/bush habitats.
Ojat sekä avoimet että puiden tai pensaiden reunustamat tarjoavat suojaa, pesäpaikkoja ja ruokaa peltolinnuille ja ovat erityisen tärkeä elinympäristö peltoaukeillamme.
The Ural owl is a suitable study species for such studies in natural populations since they are long-lived, site-tenacious, and feed on voles.
Viirupöllö sopii hyvin mallieliöksi tämänkaltaisiin tutkimuksiin luonnonpopulaatioissa, koska se on pitkäikäinen, paikkauskollinen ja se syö pääravintonaan myyriä.
According to life-history theory the reason for the fact that not all traits can be maximised simultaneously is that different traits compete with each other for resources.
Teoria elämänkaarten evoluutiosta pohjautuu väittämään, että kaikkia yksilön luonnonvalinnan kautta kelpoisuutta suosivia ominaisuuksia ei voida maksimoida samanaikaisesti.
Resource limitation acts on these traits and therefore investment in one trait, e.g. reproduction, reduces the resources available for investment in another trait, e.g. residual reproduction or survival.
Investointi yhteen elinkaaren osatekijään, esim. lisääntymiseen, huonontaa siksi teorian mukaan yksilön tulevaa lisääntymistä tai selviytymistä.
Novel CDNF/MANF protein family : Molecular structure, expression and neurotrophic activity
Uusi CDNF/MANF proteiiniperhe : Molekyylirakenne, ilmentyminen ja neurotroofinen aktiivisuus
They are widely expressed in the mammalian brain, including the midbrain and striatum, and in several non-neuronal tissues.
Ne ilmentyvät paitsi keskiaivoissa, myös muissa aivojen osissa ja useissa hermoston ulkopuolisissa kudoksissa.
Neurotrophic factors (NTFs) are secreted proteins which promote the survival of neurons, formation and maintenance of neuronal contacts and regulate synaptic plasticity.
Hermokasvutekijät ovat solun erittämiä proteiineja, jotka edistävät neuronien eloonjäämistä, kontaktien muodostumista ja säätelevät hermosolujen toimintaa.
Current therapies for PD do not stop the neurodegeneration or repair the affected neurons.
Tautiin ei ole olemassa hoitoa, joka pysäyttäisi neuronien tuhoutumisen tai edistäisi niiden toiminnan palautumista.
In the present study, we identified and characterized a novel protein named conserved dopamine neurotrophic factor (CDNF), a homologous protein to mesencephalic astrocyte-derived neurotrophic factor (MANF).
Tässä työssä kuvattiin uusi conserved dopamine neurotrophic factor (CDNF)-proteiini, joka on läheistä sukua aiemmin kuvatulle MANF-proteiinille.
Parkinson’s disease (PD) is mainly caused by the degeneration of midbrain dopaminergic neurons.
Parkinsonin tauti on etenevä liikesairaus, jossa keskiaivojen mustatumakkeen dopamiinineuronit vähitellen tuhoutuvat.
Future studies will reveal the neurotrophic and cytoprotective mechanisms of CDNF and MANF in more detail.
Jatkotutkimuksin on tarkoitus selvittää millaiset molekyylimekanismit toimivat CDNF/MANF-proteiinien soluja suojaavan ja solujen toimintaa edistävän aktiivisuuden taustalla.