natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Decline of glaciers in western Svalbard has been ongoing for several decades, and in the recent past, rapid biological successions have taken place.
Huippuvuorten läntisissä osissa jäätikköjen vetäytyminen on jatkunut jo useita vuosikymmeniä, ja viime vuosikymmeninä biologiset prosessit ovat kiihtyneet.
Soil profiles were collected from four moss tundra sites, located on coastal areas and fjords descending towards Isfjorden, on the western side of Spitsbergen island.
Maaperän kairausprofiilit kerättiin neljältä koealalta Spitsbergen -saaren läntisistä osista.
Radiocarbon (14C) and lead (210Pb) dating methods with novel age-depth modelling and soil property analyses, were used to reconstruct recent organic matter and carbon accumulation histories from 1900 AD to 2018 AD. Accumulation histories were supported by meteorological measurements from the area.
Radiohiili (14C) ja lyijyajoitusmenetelmiä (210Pb) käytettiin yhdessä ikä-syvyys -mallien ja maaperän ominaisuusanalyysien kanssa hiilen kertymishistorian rekonstruoimiseksi vuodesta 1900 jKr vuoteen 2018 jKr asti.
However, palaeoecological studies from the area are scarce, and the response of high-latitude moss tundra areas to past or ongoing climate change, are still not fully understood.
Alueella on toteutettu vain rajallinen määrä paleoekologisia tutkimuksia, eikä varsinkaan korkeiden leveysasteisten sammalpeitteisten tundra-alueiden vastetta ilmastonmuutokseen vielä täysin ymmärretä.
A warming trend of annual average surface temperatures since pre-industrial times has been observed globally.
Maailmanlaajuisissa vuosikeskilämpötiloissa on havaittu lämpenevä kehityssuuntaus esiteolliselta ajalta lähtien.
These changes have likely had effect on regional scale carbon dynamics at Svalbard’s moss tundra areas.
Nämä muutokset ovat todennäköisesti vaikuttaneet Huippuvuorten pääosin sammalpeitteisten tundra-alueiden hiilidynamiikkaan.
In addition, annual maximum value Normalized Difference Vegetation Indices for 1985 AD till 2018 AD period were produced, to study vegetation succession in the recent past.
Lisäksi Landsat-satelliittiaineistosta johdettiin vuosittaisia normalisoituja kasvillisuusindeksejä vuodesta 1985 jKr vuoteen 2018 jKr, kasvillisuuden muutosten tutkimiseksi viime vuosikymmeninä.
Spatiotemporal heterogeneity of carbon soil-atmosphere fluxes presently imposes large challenges for such modelling.
Maaperän ja ilmakehän välisten hiilivoiden alueellinen ja ajallinen heterogeenisyys tuottaa suuria haasteita tämänhetkisille mallintamismenetelmille.
Development from predominantly mineral soils to organic soils was distinguishable within multiple soil profiles, pointing to potential paludification.
Kehityssuuntaus pääasiallisesti mineraalipitoisista maaperistä orgaanisiksi maaperiksi havaittiin useissa näytteissä, tämä voi merkitä, että alueilla on käynnistynyt soistumisprosessi.
Supporting meteorological data and literature suggest that regional abiotic and biotic factors in synergy with weather and climate are contributing to this observed trend.
Alueen meteorologinen aineisto yhdessä kirjallisuuden kanssa viittasi alueen abioottisten ja bioottisten ympäristötekijöiden yhdessä ilmasto- ja sääolosuhteiden kanssa ohjaavan kertymisprosesseja.
High-arctic area of Svalbard, Norway is undergoing amplified change of annual average temperatures when compared to the global average.
Vuosikeskilämpötilojen muutos Norjan Huippuvuorilla on maailmanlaajuista keskiarvoa voimakkaampaa.
Recent apparent carbon accumulation rates showed an increasing trend.
Viimeaikaiset hiilen kertymisnopeudet kasvoivat jokaisella koealalla.
NDVI as a proxy for recent carbon accumulation and greening in Svalbard
NDVI viimeaikaisen hiilen kertymän ja vihertymisen proksiaineistona Huippuvuorilla
To alleviate this problem, efforts for more efficient synergetic use of field sampling and remote sensing -based material should be undertaken, to improve modelling results.
Maaperänäytteiden ja kaukokartoitusaineistojen yhteiskäyttöä tulisi edistää, jotta tulevia muutoksia kyettäisiin mallintamaan tarkemmin.
This thesis aimed to bring forward information of changes in recent organic matter and carbon accumulation rates at Svalbard, Norway.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia maaperän orgaanisen aineksen ja hiilen kertymisnopeuksien viimeaikaisia muutoksia sammalpeitteisillä tundra-alueilla Huippuvuorilla.
Lastly, possibility to predict spatiotemporal variation of soil carbon accumulation with satellite derived vegetation indices was assessed.
Kasvillisuusindeksien kykyä ennustaa maaperän hiilen kertymisen alueellista ja ajallista vaihtelua arvioitiin erikseen.
Possibly indicating onset of paludification process of these areas.
Päätelmiä tukivat meteorologiset mittaukset alueelta.
Resistance and tolerance were not genetically correlated, indicating that the two defence mechanisms are independent from each other.
Vastustuskyvyn ja sietokyvyn välillä ei ollut geneettistä korrelaatiota, mikä osoittaa, että nämä kaksi puolustusmekanismia ovat riippumattomia toisistaan.
The heritability of resistance was estimated to be of moderate degree (h2 = 0.25–0.35) in farmed rainbow trout.
Vastustuskyvyn periytymisasteen arvioitiin olevan kohtalaista (h2 = 0,25–0,35) viljellyissä kirjolohissa.
Fish with lower resistance tended to grow fast during the first months of their life but over the time, parasite-induced cataracts blinded the fish and growth slowed down.
Kirjolohet, joilla oli alhaisempi vastustuskyky, kasvoivat hyvin elämänsä ensimmäisten kuukausien aikana, mutta ajan myötä loisten aiheuttama kaihi oletettavasti sokaisi kalat, ja kasvu hidastui.
In addition to their major biological significance, parasites interest scientists due to their importance in agriculture, aquaculture and medicine.
Loiset kiinnostavat tutkijoita paitsi suuren biologisen merkityksensä vuoksi, myös maatalouden, vesiviljelyn ja lääketieteen näkökulmasta.
The fish that had the highest weight and the lowest mortality in the absence of parasites tolerated the parasitism the worst.
Kalat, jotka painoivat eniten, ja joilla kuolleisuus oli pienintä ilman loisia, sietivät loisintaa heikoimmin.
The results of my thesis give new information to improve rainbow trout breeding stock.
Tämän väitöskirjatyön tulokset antavat uutta tietoa kirjolohen jalostuskannan parantamiseksi.
The results are combined with the literature on host-parasite coevolution to gain more understanding on how host-parasite dynamics work and how the health, welfare and productivity of the fish could be further enhanced in captive populations.
Tutkimustulokset on yhdistetty isännän ja loisen yhteisevoluutiota käsittelevään kirjallisuuteen, jotta saataisiin enemmän ymmärrystä siitä, miten isäntien ja loisen välinen dynamiikka toimii, ja kuinka viljelykalojen terveyttä, hyvinvointia ja tuottavuutta voitaisiin parantaa.
Survival was also reduced among the families having lower resistance and more severe cataracts.
Myös kuolleisuus oli korkeampi niiden kirjolohiperheiden keskuudessa, joilla oli alhaisempi vastuskyky ja siten enemmän loiskaihia.
In the arms-race of coevolving host and parasite populations, host resistance and tolerance have different consequences.
Isäntä- ja loispopulaatioiden välisessä kilpavarustelussa isännän vastustus- ja sietokyvyllä on evolutiivisesti erilaiset seuraukset.
There was genetic variation also in fish tolerance against eye flukes, contradicting the hypothesis that tolerance traits should quickly become fixed.
Perinnöllistä vaihtelua havaittiin myös kirjolohien sietokyvyssä silmäloisia vastaan, mikä on vastoin oletusta siitä, että sietokykyyn liittyvät ominaisuudet fiksoituisivat populaatioissa nopeasti.
There was no indication of trade-offs between fish resistance and the other studied traits.
Kirjolohen vastustuskyvyn ja muiden tutkittujen ominaisuuksien välillä ei havaittu viitteitä negatiivisesta yhteydestä.
Resistance favours an increase in parasite infectivity and virulence, whereas tolerance does not cause such selection pressure on parasites.
Isännän vastustuskyky suosii loisten tarttuvuuden ja virulenssin eli taudinaiheuttamiskyvyn lisääntymistä, kun taas isännän sietokyky ei aiheuta loisiin kohdistuvia valintapaineita.
In this thesis I look at local adaptation between salmonid fishes and Diplostomatidae parasites as well as genetic differences in rainbow trout resistance and tolerance against Diplostomum sp. parasite infection.
Tässä väitöskirjatyössä tarkastelen lohikalojen ja kahden silmäloislajin paikallista sopeutumista toisiinsa sekä perinnöllisiä eroja kirjolohen vastustuskyvyssä (resistenssi) ja sietokyvyssä (toleranssi) Diplostomum sp. -silmäloisten tartuntaa vastaan.
I also study phenotypic and genetic correlations between fish resistance and tolerance and other fitness-related traits to find possible trade-offs.
Tutkin myös kirjolohen vastustuskyvyn ja sietokyvyn sekä muiden elinkelpoisuuteen liittyvien ominaisuuksien fenotyyppisen, eli ilmiasun sekä geneettisen tason yhteyksiä mahdollisten allokaatiokustannusten (trade-off) löytämiseksi ja kirjolohen jalostusohjelman tarkoituksia varten.
The results indicate local adaptation of parasites and genetic differences in fish resistance against eye flukes in salmonid fishes.
Tulokset viittaavat loisten isäntiään parempaan paikalliseen sopeutumiseen ja perinnöllisiin eroihin kirjolohen vastustuskyvyssä Diplostomum sp. -silmäloista vastaan.
Resistance and tolerance can both be selected for without compromising productivity.
Sekä kirjolohen vastustuskykyä että sietokykyä tätä Suomessa yleistä Diplostomum-silmäloista vastaan voidaan valita tuottavuutta heikentämättä.
These findings are consistent with previous research.
Löydökset ovat linjassa aiempien aiheesta tehdyn tutkimusten kanssa.
The associations between sport participation, sport relatedness and psychiatric problems were examined with linear regression models.
Urheiluharrastamisen ja urheilulajin riippuvuusasteen yhteyksiä psyykkisiin oireisiin tutkittiin lineaarisilla regressiomalleilla.
Sport participation was categorized dichotomously (yes/no) and 4-point scale was used to categorize sport relatedness.
Urheiluharrastaminen luokiteltiin dikotomisesti (kyllä/ei) ja urheilulajin riippuvuusaste luokiteltiin neliportaisesti.
Children and youth gain many positive physical, individual and social skills by participating in organized sport activities.
Lasten ja nuorten tiedetään saavan urheiluharrastuksista fyysisiä, taidollisia ja sosiaalisia positiivisia kehitysvaikutuksia.
The data in this study was a sample (N=1267) of PREDO follow-up study (The Prediction and Prevention of Preeclampsia and Intrauterine Growth Restriction, concerning 7–11-year-old children.
Tutkimuksen aineisto koostui PREDO -seurantatutkimuksen (The Prediction and Prevention of Preeclampsia and Intrauterine Growth Restriction) osa-aineiston (N=1267) 7–11-vuotiaista lapsista.
Information about children’s internalizing, externalizing and total problems was reported by mothers, answering the psychiatric problems section of CBCL/6–11 questionnaire.
Tieto lapsen internalisoivista, eksternalisoivista ja kokonaisoireista saatiin äidin raportoimana CBCL/6–11 -kyselyn psyykkisiä oireita mittaavasta osasta.
Child’s participation in organized sports was associated with fewer internalizing, externalizing and total problems compared to no sports, and team sports requiring continuous team work was associated with fewest internalizing problems.
Lapsen osallistuminen urheiluharrastukseen oli yhteydessä vähäisempään internalisoivaan, eksternalisoivaan ja kokonaisoireiluun kuin urheiluharrastuksen puuttuminen, ja tiimipeliä vaativat joukkuelajit olivat yhteydessä vähäisimpään internalisoivaan oireiluun.
According to previous research, children’s sport participation, especially team sports, protects them against psychiatric problems, but the findings of studies comparing team and invidual sports are not consistent.
Aiempien tutkimusten mukaan lapsen osallistuminen urheiluharrastukseen ja erityisesti joukkueurheilulajit suojaavat lasta psyykkiseltä oireilulta, mutta joukkue- ja yksilölajeja verranneiden tutkimusten löydökset eivät ole yhdenmukaisia.
The favorable effects of sport participation were more common for boys.
Urheiluharrastamisen suotuisat yhteydet oireiluun havaittiin useammin pojilla kuin tytöillä.
The objective of this study was to investigate the associations of sport participation and sport relatedness on team/individual continuum with psychiatric symptoms in 7–11-year-old children, taking into account child’s sex and history of borderline level psychiatric problems.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia 7–11-vuotiaiden lasten urheiluharrastamisen ja urheilulajin riippuvuusasteen (joukkue-yksilöurheilu -jatkumolla) yhteyksiä psyykkisiin oireisiin, huomioiden sukupuolen ja aiemman kliinisesti huolestuttavan oireilun vaikutukset.
Information about sport participation was reported by mothers, answering open questions about their child’s sport participation in the social competence section of CBCL/6–11 questionnaire (Child Behaviour Checklist).
Tieto lapsen urheiluharrastuksista saatiin äidin raportoimana CBCL/6–11 -kyselyn (Child Behaviour Checklist) sosiaalista kompetenssia mittaavan osan urheilua koskevilla avoimilla kysymyksillä.
Little is known about the effect of child’s psychiatric history to the association of sport participation and current symptoms.
Lisäksi ei olla juurikaan tutkittu, vaikuttaako lapsen aiempi oireilu urheiluharrastamisen ja nykyoireilun yhteyteen.
The results indicate that the protective effects of sport participation and team sports differ according to child’s sex and history of psychiatric problems.
Tulokset antavat näyttöä siitä, että urheiluharrastaminen ja joukkueurheilu eivät suojaa kaikkia lapsia oireilulta samalla tavalla, vaan riippuen lapsen sukupuolesta ja psyykkisen oireilun historiasta.
Evidence is also inconsistent in regards whether the effects are similar for boys and girls.
Tulokset ovat myös ristiriitaisia sen suhteen, onko urheilun suotuisa vaikutus havaittu molemmilla sukupuolilla.
Children with a history of borderline level externalizing problems didn’t obtain the protective effects of team sports requiring continuos team work, compared to independent physical exercise or individual sports.
Lapsilla, joilla oli lapsuudessa ollut kliinisesti huolestuttavaa eksternalisoivaa oireilua, tiimipeliä vaativat joukkuelajit eivät suojanneet eksternalisoivalta tai kokonaisoireilulta omatoimista liikuntaa tai yksilöurheilua paremmin.
The controls (N = 78) had completed the Flanker task but had no perinatal risk factors.
Verrokit (N = 78) olivat tehneet Flanker-tehtävän, mutta heillä ei ollut syntymäaikaisia riskitekijöitä.
The participants (N = 274) in this study were collected from a large longitudinal cohort study of Finnish children with perinatal risk factors and their healthy peers.
Tutkimuksen osallistujat (N = 274) valittiin laajasta suomalaisesta syntymäriskivauvojen ja terveiden verrokkien pitkittäiskohorttitutkimuksesta.
This could be due to the fact that performance in both FSIQ and Flanker task require cognitive flexibility and speed.
Löydös voi selittyä sillä, että älykkyystestissä suoriutuminen edellyttää samoja osa-alueita eli kognitiivista joustavuutta ja nopeutta.
Those with purely one perinatal risk factor (LBW or HB) and completion of the Flanker task at the 40-year neuropsychological assessment were included in this study.
Henkilöt, joilla oli vain yksi syntymäriskitekijä (alhainen syntymäpaino tai korkea bilirubiinipitoisuus) ja jotka olivat tehneet Flanker-tehtävän 40-vuotisvaiheen neuropsykologisessa arvioinnissa, valittiin osallistumaan tähän tutkimukseen.
All differences became nonsignificant when general intelligence (FSIQ) was considered.
Kaikki erot hävisivät kun älykkyys otettiin huomioon.
The repeated measures of analyses of variances was used to examine the relationship between risk groups and the Flanker task.
Toistettujen mittausten varianssianalyysiä käytettiin ryhmäerojen ja Flanker-tehtävässä suoriutumisen tarkasteluun.
There were no statistically significant differences between groups in the changes in reaction times from congruent to incongruent stimuli in the Flanker task.
Ryhmien välillä ei ollut tilastollisesti merkitsevää eroa reaktioaikojen muutoksessa kongruentista inkongruenttiin ärsykkeeseen Flanker-tehtävässä.
Based on previous research on perinatal risk factors and executive functioning, the hypotheses were that individuals with LBW and HB would show a greater change in reaction times from congruent to incongruent stimuli in the Flanker task than controls and that adding a dual-task would slow the performance more in the risk groups than in controls.
Aikaisemman tutkimuksen liittyen syntymäaikaisiin riskitekijöihin ja toiminnanohjaukseen perustuen, hypoteeseina olivat, että henkilöillä, joilla on ollut alhainen syntymäpaino tai korkea bilirubiinipitoisuus reaktioaikojen muutos kongruentista inkongruenttiin ärsykkeeseen Flanker-tehtävässä on suurempi kuin verrokeilla, ja että kaksoistehtävän lisääminen hidastaisi suoriutumista entisestään enemmän heillä kuin verrokkihenkilöillä.
Effects of low birth weight and perinatal hyperbilirubinemia on interference control in adulthood
Alhaisen syntymäpainon ja korkean bilirubiinipitoisuuden vaikutukset aikuisiän kognitiiviseen häiriöherkkyyteen
The study questions are whether LBW and HB are associated with interference control difficulties in adulthood, and whether increasing cognitive load affects the association.
Tutkimuskysymyksinä ovat, onko alhainen syntymäpaino ja korkea bilirubiinipitoisuus yhteydessä aikuisiän kognitiiviseen häiriöherkkyyteen, ja vaikuttaako kognitiivisen kuorman lisääminen tähän yhteyteen.
However, the LBW group performed overall slower compared to controls.
Pienipainoisina syntyneet suoriutuivat kuitenkin tehtävästä kauttaaltaan verrokkeja hitaammin.
This study examines the effects of low birth weight (LBW) and perinatal hyperbilirubinemia (HB) on interference control in adulthood.
Tutkimuksessa tarkastellaan alhaisen syntymäpainon ja korkean bilirubiinipitoisuuden vaikutuksia aikuisiän kognitiiviseen häiriöherkkyyteen.
In Dual Flanker task, LBW group’s performance was poorer compared to controls, especially in reaction times to incongruent stimuli, indicating difficulties in cognitive flexibility.
Dual Flanker- kaksoistehtävässä pienipainoisina syntyneet suoriutuivat verrokkeja hitaammin selvimmin inkongruenteissa ärsykkeissä, mikä viittaisi ongelmiin kognitiivisessa joustavuudessa.Kaksoistehtävässä ero kongruenttien ja inkongruenttien ärsykkeiden välillä pieneni kaikilla ryhmillä.
There were no differences between HB group and control group.
Henkilöiden, joilla oli syntyessä korkea bilirubiinipitoisuus, ja verrokkien välillä ei ollut eroa.
Analyses were performed separately for girls and boys.
Analyysit tehtiin erikseen tytöille ja pojille.
Methods The data of this study consisted of responses from Finnish ninth-graders from four national surveys: The Child Victim Survey studies from the years 1988 (n= 7 322), 2008 (n=5 775) and 2013 (n=5 095) and the School Health Promotion Study from 2019 (n= 42 673).
Menetelmät Tutkimuksen aineistona hyödynnettiin suomalaisten yhdeksäsluokkalaisten vastauksia neljästä valtakunnallisesta kyselytutkimuksesta: Lapsiuhritutkimuksista vuosilta 1988 (n=7 322), 2008 (n=5 775) ja 2013 (n=5 095) sekä vuoden 2019 Kouluterveyskyselystä (n=42 673).
Aims of the study Child sexual abuse (CSA) has declined during the recent years and decades.
Tavoitteet Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö on vähentynyt viime vuosina ja vuosikymmeninä.
In 2019, risk of youth seemed to expose boys to CSA more strongly than girls, but otherwise there were no gender differences.
Vuonna 2019 nuoruuden riski näytti altistavan poikia hyväksikäytölle tyttöjä vahvemmin, mutta muuten sukupuolten välillä ei ollut eroja.
This study aims to assess if the association of risk of youth with CSA has changed during the last decades.
Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää, onko nuoruuden riskin yhteys lapsen seksuaaliseen hyväksikäyttöön muuttunut viime vuosikymmeninä.
Results and conclusions Prevalence analyses showed that CSA had clearly decreased since 1988.
Tulokset ja johtopäätökset Tutkimuksen perusteella lasten seksuaalinen hyväksikäyttö oli selvästi vähentynyt vuodesta 1988.
Based on the responses, respondents with a sufficient number of risk factors were considered to be part of the youth risk group.
Vastausten perusteella niiden nuorten, joilla toteutui riittävän monta riskitekijää, katsottiin kantavan nuoruuden riskiä.
In each study, respondents were asked about CSA experiences as well as four individual risk factors.
Kussakin tutkimuksessa vastaajilta oli kysytty seksuaalisen hyväksikäytön kokemuksista sekä neljästä yksittäisestä riskitekijästä.
Risk factors for CSA have been studied extensively, and in particular, cumulative risk factors are known to increase the risk of abuse.
Seksuaaliselle hyväksikäytölle altistavia riskitekijöitä on tutkittu paljon, ja erityisesti niiden kasaantumisen tiedetään lisäävän hyväksikäytön riskiä.
The accumulation of individual risk factors overall had clearly decreased, except for the youth who had all of the four risk factors considered.
Yksittäisten riskitekijöiden kasaantuminen oli selvästi vähentynyt kaikilla muilla paitsi niillä, joilla toteutui jokainen neljästä tarkastellusta riskitekijästä.
Belonging to the youth risk group multiplied the risk of CSA at all time points in both girls and boys.
Nuoruuden riski moninkertaisti seksuaalisen hyväksikäytön riskin kaikkina ajankohtina sekä tytöillä että pojilla.
It is not yet known whether CSA has declined evenly among youth who experience cumulative risk factors (so called youth risk group) and youth who do not.
Toistaiseksi ei tiedetä, ovatko hyväksikäyttökokemukset vähentyneet tasaisesti niillä nuorilla, joille kasaantuu riskitekijöitä verrattuna niihin, joilla ei esiinny tällaista riskien kasaantumista eli niin kutsuttua nuoruuden riskiä.
The importance of individual risk factors as factors predisposing to CSA remained roughly the same.
Yksittäisten riskitekijöiden merkitys hyväksikäyttökokemuksille altistavina tekijöinä pysyi likimain samana.
Exploring the cumulative risks in youth associated with experiences of child sexual abuse between 1988 and 2019
Onko nuoruuden riskin yhteys lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön muuttunut aikavälillä 1988-2019
The association between belonging to the youth risk group and CSA experiences remained roughly the same between 1988 and 2019, implying that cumulative risks did not increase the risk of CSA more or less during recent years than before.
Nuoruuden riskin yhteys seksuaaliseen hyväksikäyttöön oli pysynyt likimain samana aikavälillä 1988-2019, eli riskien kasaantuminen ei altistanut hyväksikäyttökokemuksille aiempaa vahvemmin tai heikommin.
The associations between cumulative risks and CSA experiences were examined in all four parts of the data using logistic regression analysis.
Nuoruuden riskin ja yksittäisten riskitekijöiden yhteyksiä seksuaalisen hyväksikäytön kokemuksiin tarkasteltiin kussakin aineiston osassa logistisella regressioanalyysillä.
Accumulation of risk factors predisposed respondents to CSA more strongly than any individual risk factors.
Riskitekijöiden kasaantuminen altisti hyväksikäyttökokemuksille kaikkia yksittäisiä riskitekijöitä vahvemmin.
The second aim is to find out if there has been change in the association between any individual risk factors and CSA.
Toiseksi selvitetään, onko jonkin yksittäisen riskitekijän yhteydessä lapsen seksuaaliseen hyväksikäyttöön tapahtunut muutosta.
The sample consists of 919 children.
Tämän tutkimuksen tutkimusotos koostui 919 lapsesta.
Association between temperament and internalizing symptoms of 7–11-year-old children
Temperamentin yhteys 7–11-vuotiaiden lasten internalisoivaan oireiluun
In this study, the definition of temperament is based on Rothbart’s temperament theory.
Tutkimuksessa nojataan Rothbartin temperamenttiteorian mukaiseen temperamentin määritelmään.