natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By describing the B-Mincome experiment and its goals, this thesis brings light to how policies inspired by basic income and participation income can be implemented.
Kuvaamalla B-Mincome-kokeilun ja sen tavoitteet tämä tutkielma luo tietoa siitä, miten perustulon ja osallistumistulon ideoihin pohjautuvia politiikkoja voidaan toteuttaa.
The B-Mincome active policies of housing renovation, social economy and community participation are innovative in both the activities they include and their goals that go beyond finding paid employment.
Asuntojen remontointiin ja vuokraukseen, sosiaaliseen talouteen ja yhteisölliseen osallistumiseen liittyvät B-Mincomen aktivointipolitiikat eroavat niin tavoitteiltaan kuin toimenpiteiltään periteisistä työllistämiseen keskittyvistä aktivointitoimenpiteistä.
This thesis examines what problems the B-Mincome project aims to solve and what are its goals and how it compares to theoretical models of basic income and participation income.
Tämä tutkielma selvittää minkälaisiin ongelmiin B-Mincome –kokeilu vastaa, minkälaisia tavoitteita sille on asetettu sekä miten se vertautuu teoreettisiin perustulo ja osallistumistulomalleihin.
The data of this study consists of seven semi-structured expert interviews of the civil servants and researchers behind the B-Mincome experiment as well as official documents of the project.
Haastateltavat ovat B-Mincome -kokeilun parissa työskenteleviä virkamiehiä ja tutkijoita.
Regardless of the means-testing, B-Mincome the active policies can be considered as implementations of participation income as they depart from the traditional labour market targeted activities of workfare policies.
Tarveharkintaisuudesta huolimatta B-Mincomen aktivointipolitiikkoja voidaan pitää osallistumistulon sovellutuksina.
Two different characterisations of this epistemic importance can be identified: 1) the cognitive view, which emphasises the role of metaphor in unconscious, prelinguistic and embodied thought; 2) the pragmatic and phenomenological view of metaphor as a creative activity, a re-imagining of experience and a communicative phenomenon.
Kaksi erilaista metaforan tiedollista määritelmää nousee esille: 1) kognitiivisen teorian näkökulma, joka painottaa metaforan roolia tiedostamattomassa, esikielellisessä ja kokemuksellisessa ajattelussa; 2) pragmaattisen ja fenomenologisen teorian näkökulma, joka sitoo metaforan yhteen luovuuden, mielikuvituksen, innovatiivisen ajattelun ja kommunikoinnin kanssa.
The purpose of this thesis is to investigate how a poetic metaphor challenges our common sense notions about the world (the estrangement effect) and enables unorthodox ways of thinking and acting (creative imagination).
Tämän tutkimuksen lähtökohtana on selvittää miten poeettinen metafora kyseenalaistaa tavanomaiset ajattelumallimme maailmasta (vieraannuttamisefekti) ja miten se mahdollistaa yllättävän aikaisemmasta poikkeavan tavan ajatella ja toimia (luova mielikuvitus).
In the study, I will compare and evaluate theories that investigate the role that metaphor has in lived human experience.
Tutkielmassa vertailen ja arvioin teorioita, jotka tutkivat metaforaa osana ihmiskokemusta.
Metaphor has pragmatic potential, because it motivates human innovation and discovery.
Metaforalla on käytännön potentiaalia, koska se johdattelee meitä kohti innovaatiota ja uusien merkitysten löytämistä.
Metaphor is a linguistic stimulus, which forces the reader to do some creative guesswork about its intention and meaning.
Metafora on kielellinen ärsyke, jonka kuuleminen pakottaa meidät luovaan arvailuleikkiin sen tarkoituksesta ja merkityksestä.
Committing metaphoric acts has positive consequences because metaphors motivate critical thought, prompt self-reflection and re-evaluation of our previous thought, and enable creative problem solving, speculation and invention.
Molemmat teoriat tulkitsevat metaforan käytön positiivisena koska metafora kannustaa meitä kriittiseen ajatteluun, lisää itsehavainnointia, aiempien ajatusmallien kyseenalaistamista ja uudelleen jäsentämistä sekä mahdollistaa luovan ongelmanratkaisun, pohdinnan ja innovaation.
The pragmatic view of metaphor, proposed by Davidson and Rorty, succeeds better at describing the experience which a novel metaphor incites in the reader.
Davidsonin ja Rortyn pragmaattinen lähestymistapa selittää metaforan synnyttämää kokemusta paremmin kuin kognitiivinen näkökulma.
This position suggests that metaphor has an effect, which cannot be explained by extension of a word’s meaning.
Pragmaattisen teorian mukaan metaforan vaikutusta ei voi sen selittää pelkästään sen luomalla sanan merkityksen laajentumisella.
Despite their differences, both the pragmatist and the phenomenological position characterise metaphor as a creative use of language and arrive at similar conclusions.
Eroavaisuuksistaan huolimatta sekä pragmaattinen että fenomenologinen teoria kuvaavat metaforaa luovana kielenkäyttönä.
Ricoeur suggests that poetic metaphor, similar to the epoché, can help us distance ourselves from the natural attitude and reveal novel ontological possibilities for humans.
Ricoeurin mukaan poeettinen metafora auttaa meitä kyseenalaistamaan tavanomaisen kokemusmaailman, avaten siten uusia ontologisia mahdollisuuksia.
This view suggests that metaphorical estrangement is closely aligned with the phenomenological method of epoché, suspension of everyday judgment.
Fenomenologisen teorian mukaan metaforan vieraannuttamisefekti liittyy läheisesti fenomenologiseen sulkeistamiseen (epokhe) eli arkiarvostelmista pidättäytymiseen.
All the theories discussed share the view that metaphor is epistemologically important for humans.
Tarkastellut teoriat ovat yhtä mieltä siitä, että metafora on tiedollisesti tärkeä osa ihmiselämää.
The phenomenological position, espoused by Ricoeur, describes the sense of wonder and excitement that living metaphor evokes in us.
Ricoeurin fenomenologinen teoria kuvaa metaforan synnyttämää yllätyksellisyyden ja innostuksen tunnetta.
Defending the latter position, I argue that metaphor has epistemic value, but not because metaphor serves as a cognitive foundation for shared human knowledge, but because it is a creative human pursuit of imagining new possibilities and ways of being.
Ei kuitenkaan siksi, että metafora olisi jaetun inhimillisen tiedon käsitteellinen perusta, vaan koska se on luova keino kuvitella uusia asiayhteyksiä.
I will criticise the cognitive metaphor theory (CMT), as proposed by Lakoff and Johnson, which holds that metaphors are the foundation of human thought and reasoning.
Kritisoin Lakoffin ja Johnsonin kognitiivista kantaa, jonka mukaan metaforallinen ajattelu perustuu kokemuksellisten, universaalien ja täten luotettavien kognitioiden varaan.
As an alternative to the problematic framework of the cognitive metaphor theory, I propose pragmatic and phenomenological theories.
Tämän pulmallisen tulkintatavan sijaan ehdotan, että parempi tapa ymmärtää metaforaa on pragmaattisen ja fenomenologisen näkökulman kautta.
This position advocates ideas about global and fixed ways of interpreting metaphor.
Kognitiivisen teorian mukaan tiedostamattomat kognitiiviset prosessit sanelevat sen, miten metafora syntyy ja miten se tulkitaan.
As such, it fails to explain novel poetic or scientific metaphors, but fairs better with common everyday metaphors, which already have fixed meanings.
Kyseinen kanta ei jätä tilaa tietoiselle, vapaaseen tahtoon perustuvalle luovalle ajattelulle eli uutta tietoa luoville poeettisille ja tieteellisille metaforille.
We re-evaluated radiologic and histopathological findings and assessed treatments and outcome.
Radiologiset ja histopatologiset näytteet uudelleenarvioitiin.
One child had Beckwith-Wiedemann and one a TP53 mutation.
Yhdellä lapsipotilaalla esiintyi TP53-mutaatio ja toisella Beckwith-Wiedemannin oireyhtymä.
Design and methods: We studied all patients (n=47, four children) from a single centre during years 2002 – 2018.
Aineisto ja menetelmät: Tutkimuksessa oli mukana kaikki HUS:ssa lisämunuaissyövän vuoksi 2002-2018 hoidetut potilaat (n=47, joista neljä lapsia).
Overall 5-yr survival was 67%, and 96% vs 26% for ENSAT stage I-II vs III-IV (p< 0.0001).
Viiden vuoden elossaolo-osuus oli koko aineistossa 67%, ENSAT-luokittain selviytyminen oli 100%, 93%, 60% ja 11% luokissa I-IV.
Background: Adrenocortical carcinoma (ACC) is a rare endocrine carcinoma with poor 5-yr survival rates of <40%.
Johdanto: Lisämunuaisen kuorikerrossyöpä on harvinainen endokriininen kasvain, jonka levinneeseen muotoon liittyy korkea kuolleisuus.
ACC was more often found in the left than the right adrenal (p< 0.05).
Mitotaanihoito oli yhteydessä parempaan selviytymiseen (p=0,01).
In 3/4 patients, prolonged remission of >5 to >10 years was achieved after repeated surgery of metastases.
Metastaasikirurgialla saavutettiin kolmella potilaalla pitkäaikainen remissio.
Conclusions: Contemporary ACC predominantly presents as an incidental imaging finding, characterized by HU>20 on nonenhanced CT but variable tumour size (20-196 mm).
Pohdinta: Nykyaikana lisämunuaiskuoren syöpä on usein sattumalöydös, jota tulee epäillä kuvantamisessa näkyvän tiiviin rakenteen perusteella (HU>20).
Median hospital stay was significantly shorter in the laparoscopic vs open surgery group (4 (3-7) vs 8 (5-38) days, respectively; p< 0.001).
Avo- ja laparoskooppisen kirurgian välillä ei todettu eroja ennusteessa tai komplikaatioissa, mutta sairaalassaoloaika oli pienempi laparoskooppisessa ryhmässä (p<0,001).
ENSAT stage and Ki67 predicted survival, type of surgery did not.
Korkeampi ENSAT-luokka ja Ki67-arvo olivat tilastollisesti merkitsevästi yhteydessä huonompaan selviytymiseen.
We searched for possible TP53 gene defects and assessed nationwide incidence of ACC.
Tutkimuksessa etsittiin kohdennetusti TP53-geenin ituratamutaatiota, ja selvitettiin lisämunuaissyövän ilmaantuvuus Suomessa Syöpärekisterin avulla.
Malignancy cannot be ruled out by small tumour size only.
Sairauden hoidosta on vain rajallisesti tutkittua tietoa.
In adults, the primary tumour was resected in 88% and 79% received adjuvant mitotane therapy.
Valtaosa potilaista sai mitotaanista haittavaikutuksia (91%), tavallisimmin maha-suolikanavan oireita, 35% potilaista keskeytti hoidon ennenaikaisesti.
However, presentation, treatment and outcome may differ in modern series.
Metastaasikirurgia voi olla hyödyllistä levinneen taudin hoidossa.
According to the literature, ACC is rarely an incidental imaging finding.
Mitotaanihoito on yhteydessä parempaan ennusteeseen, mutta hoitoon liittyvät haittavaikutukset ovat tavallisia.
This study was done in unison with Perunantutkimuslaitos (Petla) during the starch potato variety test in summer of 2016.
Tutkimus toteutettiin Perunantutkimuslaitoksen (Petla) kanssa kesän 2016 tärkkelysperunan lajike-koneen yhteydessä.
Correlation between starch and nitrogen content was not observed.
Tärkkelys- ja typpipitoisuuden kasvun välillä yhteyttä ei havaittu.
This causes unnec-essary expenses for industries as well as raises the risk of nutrients leaching.
Tästä aiheutuu teolli-suudelle turhia kuluja, sekä lohkoilla lisääntynyttä ravinnehuuhtoutumisriskiä.
Early variants do have more secure production of yield, since late variants are easier affected from different growing conditions.
Aikaisin istutetut aikaiset lajikkeet tuottavat varmimmin parhaan typ-pisadon, sillä kasvuolosuhteet vaikuttavat merkittävimmin myöhäisten lajikkeiden tuleentumiseen.
So far industries haven’t had use for this potato juice, and it has been distributed back to fields.
Tärkkelysperunatuotannossa perunoista eristetyllä solunesteellä ei ole teollisuudessa toistaiseksi ollut jatkojalostuskäyttöä, vaan se on jouduttu palauttamaan perunapelloille.
Raising the level of fertilization to 100 kg/ha was the optimum based on the results of this study, but only if time of harvesting was opti-mized as well.
Lannoitustason lisääminen 100 kg/ha on tulosten perusteella tärkkelystuotannon kannalta paras ratkaisu, mutta typpi- ja proteiinisatoon se vaikuttaa, mikäli noston ajankohta on myös optimoitu.
In this study the effects of four cultivational factors (site, cultivar, nitrogen fertilization level and time of harvest) were examined via the changes in nitrogen and protein levels in tubers.
Tutkimuksessa tarkasteltiin neljän viljelytekijän (kasvupaikka, lajike, typpilan-noitustaso ja nostoajankohta) kautta mukuloiden typpitasoissa tapahtuvia muutoksia.
The weather factors were considered from the data collected from the nearest measure-ment location of the Finnish Meteorological Institute.
Säätilan vai-kutusta arvioitiin koepaikkoja lähinnä olevien Ilmatieteenlaitoksen sääaineistojen perusteella.
The goal of the study was to find out what are the factors that have the biggest effect on the changes in nitrogen and protein contents of starch potato variants.
Tutkimuksessa pyrittiin selvittämään mitkä ovat ne tekijät, joilla on vaikutusta tärkkelysperunan typpi- ja sitä kautta proteiinipitoisuuden vaihteluihin.
Cultivars were found to have the biggest effect, but the site as well as sowing time and weather conditions had an effect as well.
Suurimpina tekijöinä ovat lajikkeen lisäksi kasvupaikka, istutuksen ajankohta sekä kasvukauden sääolosuhteet.
In addition, the goal was to determine the ideal combination of cultivational factors for optimal starch, nitrogen and protein yield.
Lisäksi tahdottiin selvittää tärkkelystuotannon säilymisen sekä typpi- ja proteiinisadon kannalta op-timaalisin viljely-yhdistelmä.
These factors have raised the interest in developing processes for further processing of the cellular liquid.
Tästä johtuen jatko-jalostuskäytänteitä on lähdetty kehittämään.
The main interest of industries is still potato starch, which is why they are interested in what affects the nitro-gen and protein content of starchy potatoes and what is their relationship to starch content.
Tästä johtuen tärkkelystuottajia kiinnostaa tärkkelykseen ja so-lunesteen typpi- ja proteiinipitoisuuteen vaikuttavat tekijät.
The central research questions of this study were: 1.
Keskeisimmät tutkimuskysymykset olivat: 1.
The drought of 2003 was particularly severe in many regions in Europe, including Finland.
Vuoden 2003 kuivuus oli erittäin ankara monilla alueilla Euroopassa, myös Suomessa.
The forest damages there were first discovered in 2009, by local forest society, and has been spreading in the area.
Metsätuhot havaittiin ensikertaa 2009 paikallisen metsänhoitoyhdistyksen toimesta ja ovat levinneet alueella.
In this study we investigated forest damages in Kemiönsaari, South-West Finland, approximately 60° 11'N, 22° 33'E.
Tässä tutkielmassa tutkittiin metsätuhoja Kemiönsaarella, lounais-Suomessa (60° 11'N, 22° 33'E).
Has the past drought years affected the growth of Pinus sylvestris in Kemiönsaari?
Ovatko viimeaikojen kuivat vuodet vaikuttaneet mäntyjen (Pinus sylvestris) kasvuun Kemiönsaarella?
The crowns of Scots Pines (Pinus sylvestris) in the area were partially or completely defoliated.
Mäntyjen (Pinus sylvestris) latvukset alueella ovat osittain, tai kokonaan harsuuntuneet.
Water shortage during the growing season decreases photosynthetic production and causes physiological stress to tree and is known to promote outbreaks of many insect.
Vedenpuutos kasvukaudella vähentää fotosynteettistä tuotosta ja aiheuttaa fysiologista stressiä puulle ja tutkitusti edesauttaa monien tuhohyönteisten menestymistä.
The Finnish south-west archipelago is high-risk drought area, and dry summers becoming more frequent and severe may cause severe forest damages in the area.
Suomen lounaisalueiden saaristo on korkean kuivuusriskin aluetta, ilmastonmuutoksen myötä entistä kuumemmat ja kuivemmat kesät voivat aiheuttaa alueella vakaviakin metsätuhoja.
The defoliation started from the top of the canopy and spread evenly downwards.
Harsuuntuminen alkaa latvuksesta ja leviää tasaisesti alaspäin.
Also, in the summer of 2006, 25% of the permanent forest sample plots of Finland National Forestry Inventory showed symptoms of drought damages.
Vuonna 2006 kohdatun kuivuusjakson aikana 25% valtion metsien inventoinnin oli löydettävissä kuivuuden aiheuttamia vahinkoja.
How is the Crumenulopsis sororia affecting the trees hydraulic conductivity?
Miten sorokka (Crumenulopsis sororia) vaikuttaa puiden vedenkuljetyskykyyn?
The results indicated that the most limiting factor to radial growth of Pinus sylvestris was precipitation in June, and last year July.
Tuloksien mukaan kasvua merkittävimmin rajoittava tekijä on sadanta kesäkuussa ja viime vuoden kesällä.
This study showed that the hydraulic conductivity of Scots pines in this area is not decreased by the pathogen Crumenulopsis sororia or Aradus cinnamomeus, in contrary, there was a clear correlation with higher hydraulic conductivity in the top of the crown of Scots pine’s where Crumenulopsis sororia or Aradus cinnamomeus were present.
Tämä tutkimus osoitti että alueen mäntyjen (Pinus sylvestris) vedenkuljetyskyky ei heikentynyt niissä puissa missä oli sorokkaa (Crumenulopsis sororia) tai punalatikkaa (Aradus cinnamomeus).
The superposed epoch analysis revealed that droughts occurred in the past 20 years, reduced the radial growth of Scots pines.
SEA-analyysi paljasti että viimeisen 20 vuoden aikana tapahtuneet kuivat kesät ovat heikentäneet puiden paksuuskasvua.
How is the Pine bark bug, Aradus cinnamomeus, affecting the trees hydraulic conductivity?
Miten punalatikka (Aradus cinnamomeus) vaikuttaa puiden vedenkuljetuskykyyn?
It exceeded many previous drought years in its severity and intensity.
Se oli ankarampi ja pidempi kuin aikaisemmat kuivuudet.
However, the results from this were within the lower 95% bootstrapped confidence limit and are not statistically significant.
Tulokset eivät kuitenkaan olleet tilastollisesti merkittäviä.
Overall warming of climate, causing drought and sometimes co-occurring with insect outbreaks poses a risk to tree health and has been linked to tree mortality in many areas.
Tiivistelmä/Referat – Abstract Ilmaston lämpenemisen aiheuttamat kuivuusjaksot yhdessä mahdollisten hyönteistuhojen kanssa lisäävät puiden kuolleisuutta.
Environmental impacts of recycled fertilizers in production of oat (Avena)
Kierrätyslannoitteiden elinkaariset ympäristövaikutukset kauran (Avena sativa) tuotannossa
Further studies are still needed due to large number of raw materials and constantly increasing amount of processing techniques of recycled fertilizers.
Lisätutkimukset ovat kuitenkin tarpeen kierrätyslannoitteiden lukuisista raaka-aineista ja jatkuvasti lisääntyvistä prosessointimenetelmistä johtuen.
On the other hand recycled fertilizers made of different side streams and biomasses also need to be processed before usage or the amount needed per area is so great that the environmental advantages might be lost.
Toisaalta myös erilaisista sivuvirroista ja biomassoista valmistettavia kierrätyslannoitteita tulee kuitenkin useimmiten prosessoida lannoitekäyttöön sopivaksi tai niiden käyttömäärät ovat merkittävän suuria, jolloin osa niiden ympäristöhyödyistä menetetään.
Also on the grounds of land use and yield recycled fertilizers turned out to be potential substitute for mineral fertilizers.
Myös maankäytön ja sadontuottokyvyn perusteella kierrätyslannoitteiden havaittiin olevan potentiaalisia mineraalilannoitteiden korvaajia.
All recycled fertilizers were found to cause less greenhouse gas emissions and consume less energy than mineral fertilizer.
Kaikkien kierrätyslannoitteiden havaittiin aiheuttavan mineraalilannoitetta vähemmän kasvihuonekaasupäästöjä ja kuluttavan vähemmän energiaa.
Global growing demand to produce more food with less inputs and energy without causing greenhouse gas emissions challenges the current practice of using mineral fertilizers which are produced from new and partly non-renewable raw materials with considerable amount of energy.
Kasvava tarve tuottaa ruokaa vähemmällä materiaalilla ja energialla sekä pienemmillä kasvihuonekaasupäästöillä asettaa kyseenalaiseksi nykyisen neitseellisistä raaka-aineista valmistettavien ja runsaasti energiaa kuluttavien mineraalilannoitteiden käytön.
Considered relative to global increase in food and energy consumption and control of climate change and recycling of raw materials recycled fertilizers proved to be effective compared to mineral fertilizer.
Maailman ravinnon- ja energiankäytön kasvun sekä ilmastonmuutoksen hillitsemisen ja raaka-aineiden kierrätyksen kannalta tarkasteltuna kierrätyslannoitteet osoittautuivat mineraalilannoitetta tehokkaammiksi lannoitteiksi.
The aim of this study was to discover and compare the energy consumption and greenhouse gas emissions of recycled fertilizers (ammonium sulfate, biogas digestate and meat bone meal) and mineral fertilizer in production of oat by using Life Cycle Assessment (LCA).
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää sekä kierrätyslannoitteiden (ammoniumsulfaatti, biokaasulaitoksen mädätysjäännös ja lihaluujauho) että mineraalilannoitteen elinkaarinen energiankäyttö ja kasvihuonekaasupäästöt kauratonnin tuotannossa elinkaarianalyysin avulla ja vertaillla eri lannoitteilla mahdollisesti saavutettavia ympäristöhyötyjä.
The least emissions caused the usage of ammonium sulfate and the best energy efficiency was achieved with biogas digestate fertilization.
Kaikista vähiten kasvihuonekaasupäästöjä aiheutti ammoniumsulfaattilannoitus ja energiatehokkain lannoite oli mädätysjäännös.
Materials and methods: A 12-week clinical intervention study was carried out at the Department of Food and Environmental sciences in the University of Helsinki in spring 2017.
Aineisto ja menetelmät: Aineistona on 12 viikon pituinen interventiotutkimus, joka toteutettiin HY:n elintarvike- ja ympäristötieteiden laitoksella kevään 2017 aikana.
The participants were randomized in three different groups which differed in their protein sources (animal versus plant-based protein): Group 1: 70 % of animal and 30 % of plant-based protein; Group 2: 50 % animal and 50 % plant-based protein; Group 3: 30 % animal and 70 % plant-based protein.
Tutkittavat jaettiin satunnaisesti kolmeen ryhmään, joiden ruokavaliot poikkesivat toisistaan proteiinikoostumuksen (eläin- vs. kasviperäinen proteiini) osalta: Ryhmä 1: 70 % eläin- 30 % kasviproteiinia; Ryhmä 2: 50 % eläin- 50 % kasviproteiinia; Ryhmä 3: 30 % eläin- 70 % kasviproteiinia.
When animal protein sources were replaced with plant-based protein sources, the quality of the diet changed to correspond better to the Finnish nutrition recommendations.
Eläinproteiinin lähteiden korvaaminen kasviproteiinin lähteillä muutti ruokavalion rasvan laatua ja kuidun saantia vastaamaan paremmin suomalaisia ravitsemussuosituksia.
Participants kept food diary for 4 days, both before the intervention and on the 12th week of the intervention.
Työssä tarkasteltiin 132 tutkittavan ruoankäyttöä ennen tutkimusjakson alkua ja 12. interventioviikon aikana pidettyjen neljän vuorokauden ruokapäiväkirjojen avulla.
During the intervention the intake of protein in group 3 (14,3 E%) was lower compared to group 1 (17,6 E%) and group 2 (16,3 E%).
Intervention aikana ryhmässä 3 proteiinin saanti (14,5 E%) oli pienempää (p<0,001) kuin ryhmissä 1 (17,6 E%) ja 2 (16,3 E%).
In groups 2 and 3 the intake of saturated fatty acids decreased (p<0,001) and the intake of polyunsaturated fatty acids (p<0,001), n-6 (p<0,001) and n-3 fatty acids (G2: p<0,001; G3: p=0,016) increased.
Ryhmissä 2 ja 3 tyydyttyneiden rasvahappojen (SFA) osuus energiansaannista pieneni (p<0,001) ja monityydyttymättömien (PUFA) (p<0,001), n-6- (p<0,001) ja n-3-rasvahappojen (R2: p<0,001; R3: p=0,016) osuus energiansaannista suureni.
Introduction: The research on the effect of plant-based diets is needed in order to promote sustainability and to recommend diets containing more plant-based and less animal protein, at population level.
Johdanto: Tutkimustieto kasviproteiinipainotteisen ruokavalion vaikutuksesta on tarpeen pohdittaessa kestävän kehityksen mukaisen, nykyistä enemmän kasviproteiineja ja vähemmän eläinproteiineja sisältävän ruokavalion suosittelemista väestötasolla.
Study compliance was assessed on the basis of protein intake (17 E%).
Lisäksi tutkittiin, toteutuiko tutkimuksen komplianssi eli tavoitteeksi asetettu proteiinin saanti 17 E%.