natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The second objective was to investigate the effects of using QTL information in marker-assisted selection (MAS) on the genetic response and the linkage disequilibrium between the different parts of the genome.
Toiseksi tarkoituksena oli tutkia geenialueinformaatiota käyttävän markkeriavusteisen valinnan (MAS) vaikutusta geneettiseen edistymiseen.
Associations between markers and traits were analyzed with multiple marker regression.
Geenimerkkien ja tutkittavien ominaisuuksien välinen yhteys analysoitiin tilastollisesti.
Knowing the chromosomal areas or actual genes affecting the traits under selection would add more information to be used in the selection decisions which would potentially lead to higher genetic response.
Geenialueiden tai geenien tunteminen lisäisi arvostelun tarkkuutta, mikä nopeuttaa jalostusta.
QTL for milk production were found on 8 chromosomes, for SCS on 6, for mastitis treatments on 1, for other veterinary treatments on 5, for days open on 7, for fertility treatments on 7, for calf mortality on 6, and for non-return rate on 2 chromosomes.
Näitä ovat esimerkiksi rasvatuotokseen vaikuttava geenialue kromosomissa 14, rasvatuotokseen vaikuttava geenialue kromosomissa 12 sekä valkuaistuotokseen vaikuttavat geenialueet kromosomeissa 5, 12, 25.
A large number of QTL, 48 in total, were detected at 5% or higher chromosome-wise significance.
Suomen Ayrshiren koko genomin kartoituksessa löydettiin useita, yhteensä 48, maito-, terveys- ja hedelmällisyysominaisuuksiin vaikuttavia geenialueita.
The disequilibrium between the two QTL was larger with QTL of large effect and it was somewhat larger with MAS for scenarios with starting frequencies below 0.5 for QTL of moderate size and below 0.3 for large QTL.
Mielenkiintoinen on myös somaattiseen solulukuun ja utsaretulehdukseen vaikuttava geenialue kromosomissa 18 sekä hedelmällisyysominaisuuksiin vaikuttavat geenialueet kromosomeissa 1,5, ja 25.
In Finland, suckler cow production is carried out in circumstances characterized by a long winter period and a short grazing period.
Suomessa emolehmiä kasvatetaan alueilla, joille on tyypillistä pitkä talviruokintakausi ja lyhyt laidunkausi.
In II-2, the same variation was used in two-week periods.
Toisena talvena vaihtelu oli samansuuruinen, mutta tapahtui kahden viikon jaksoissa.
The serum concentrations of urea and long-chain fatty acids were increased on the third day after feeding in the cows fed every third day.
Seerumin urean ja pitkäketjuisten rasvahappojen pitoisuudet olivat hieman kohonneet kolmantena päivänä ruokinnasta.
Winter feeding strategies for suckler cows in cold climatic conditions
Emolehmien sisäruokintakauden ruokintastrategiat kylmissä tuotanto-olosuhteissa
In II-1, the day-to-day variation in the roughage offered ranged up to ± 40%.
Ensimmäisenä talvena ruokintatarkkuus vaihteli päivittäin ±40 %.
In addition, more information is needed on new winter feeding strategies, carried out in inexpensive winter facilities with conventional (hay, grass silage, straw) or alternative (treated straw, industrial by-product, whole-crop silage) feeds.
Emolehmätuotannon voimakas kasvu on lisännyt myös tuottajien tarvetta saada tietoa uusista talvikauden ruokintastrategioista, joihin soveltuvat joko perinteiset (heinä, nurmisäilörehu, olki) tai vaihtoehtoiset (käsitelty olki, teollisuuden sivutuote, kokoviljasäilörehu) rehut.
Experiment V aimed at assessing the effects of daily feeding vs. feeding every third day on the performance of mature beef cows and calves.
Tutkimus V selvitti päivittäin tai joka kolmas päivä tapahtuvan ruokinnan vaikutuksia emolehmien tuotantoon.
The results showed that the required amount of energy can be offered to the cows using conventional or alternative feeds provided at a lower feeding level, with an inaccurate feeding, flat-rate feeding or feeding every third day strategy.
Kokeiden perusteella niiden talviruokintaan soveltuvat perinteiset tai vaihtoehtoiset rehut, suositettua pienempi energiamäärä, epätarkka rehujen annostelu, tasaruokinta ja rehuannoksen jakaminen joka kolmas päivä.
Production in cold conditions can be practised in inexpensive facilities when shelter against rain and wind, a dry resting place, adequate amounts of feed suitable for cold conditions and water are provided for the animals as was done in the present study.
Suomen oloissa emolehmät vasikoineen menestyvät vaatimattomissakin tuotantotiloissa, kunhan eläimille on suoja tuulta ja sadetta vastaan, kuiva makuupaikka, riittävästi olosuhteisiin soveltuvia rehuja ja aina tarjolla vettä.
Reproduction was unaffected by the feeding accuracy.
Emän ruokinta ei vaikuttanut vasikoiden kasvuun.
Accurate feeding is not necessary for young beef-dairy crosses, if the total amount of energy offered over a period of a few weeks fulfills the energy requirements.
Nuorten risteytysemojen päivittäisen ruokinnan ei tarvitse olla tarkkaa, kunhan eläimet saavat ylläpitoon, tuotantoon ja kasvuun tarvitsemansa energian muutaman viikon aikana.
Therefore, there is need to determine feeding recommendations for suckler cows in Finland.
Niiden ruokinta on perustunut kotimaisiin lypsylehmien ruokintasuosituksiin.
Variation of the roughages offered had minor effects on cow performance.
Ruokintatarkkuuden vaihtelut vaikuttivat emojen tuotantoon ja vasikoiden kehitykseen vain hieman.
Both whole-crop silages were suitable winter feeds for suckler cows in cold outdoor winter conditions.
Ureoitu olki soveltui emojen talvirehuksi kylmiin tuotantotiloihin.
Oat hull based flour-mill by product can partly replace grass silage and straw in the winter diet. Whole-crop barley silage can be offered as a sole feed to suckler cows.
Täysikasvuisten emolehmien talvikauden ruokinnassa nurmisäilörehu voidaan korvata ohrasta tai kaurasta tehdyllä kokoviljasäilörehulla (IV).
Experiment II studied the effects of feeding accuracy on the performance of first- and second-calf beef-dairy cows and calves.
Ensimmäistä ja toista kertaa poikivilta risteytysemoilta selvitettiin karkearehujen ruokintatarkkuuden vaikutusta tuotantoon ja tiinehtymiseen (II).
The Finnish energy recommendations for dairy cows were too high for mature beef breed suckler cows in good body condition at housing, even in cold conditions.
Kokeiden I - VI tulokset osoittivat, että kotimaiset lypsylehmien ruokintasuositukset ovat täysikasvuisille kevätpoikiville liharotuisille emolehmille kylmissäkin tuotanto-olosuhteissa tarpeeseen nähden liian suuret, jos ne sisäruokintakauden alkaessa ovat hyväkuntoisia.
Furthermore, no official feeding recommendations for suckler cows are available in Finland and, thus, recommendations for dairy cows have been used.
Ruokinnan suunnittelua vaikeuttaa se, että Suomessa ei ole emolehmille ruokintasuosituksia.
Live weight (LW) gain during the indoor feeding was lower for cows on level L than on level M. Cows on diet US lost more LW indoors than those on diet H. The cows replenished the LW losses on good pasture.
Emot menettivät elopainoaan niukassa ruokinnassa ja ureoitua olkea saadessaan enemmän kuin keskinkertaisessa ruokinnassa ja heinää saadessaan, mutta korvasivat talven aikana tulleet elopainon menetykset hyvällä laitumella.
Experiment IV evaluated during the winter feeding period the effects of replacing grass silage with whole-crop barley or oat silage on mature beef cow and calf performance.
Kokeessa III tutkittiin kahden sisäruokintakauden aikana teollisuuden kaurankuoripohjaisen sivutuotteen ja ohrakokoviljasäilörehun soveltuvuutta täysikasvuisille risteytys- ja liharotuisille emolehmille tasaisessa ja porrastetussa ruokinnassa.
Urea-treated straw proved to be a suitable winter feed for spring-calving suckler cows.
Kokoviljasäilörehu soveltuu hyvin emolehmille talvikauden ainoaksi rehuksi.
There were no differences between treatments in the cow LW, body condition score (BCS), calf pre-weaning LW gain and cow reproduction.
Ruokintastrategia tai rehu ei vaikuttanut emojen elopainoon ja kuntoon, vasikoiden kehitykseen ja emojen tiinehtymiseen.
Calf LW gain and cow milk production were unaffected by the treatments.
Joka kolmas päivä ruokittujen emojen elopaino, kuntoluokka, maidontuotanto ja vasikan kasvu eivät poikenneet päivittäin ruokittujen emojen arvoista.
The cows must have an opportunity to replenish the LW and BCS losses at pasture before the next winter.
Laidunkaudella eläinten on voitava kuntoutua seuraavaa sisäruokintakautta varten.
Experiment VI studied the effects of feeding levels and long-term cold climatic conditions on mature beef cows and calves.
Tuotantokoe VI selvitti ohrakokoviljasäilörehun vapaan tai rajoitetun saannin vaikutuksia täysikasvuisten emolehmien elopainoon, kuntoon ja veriarvoihin sekä vasikoiden kasvuun erityyppisissä kylmissä tuotanto-olosuhteissa.
The traditional winter housing system for suckler cows has been insulated or uninsulated buildings, but there is a demand for developing less expensive housing systems.
Tuotantokustannusten kasvu on pakottanut etsimään emolehmille entistä taloudellisempia tuotantotiloja ja kasvatusmenetelmiä niiden hyvinvoinnista kuitenkaan tinkimättä.
Effects of feeding strategies with alternative feeds on the performance of mature beef-dairy and beef cows and calves were evaluated in Experiment III.
Rajoitetun ruokinnan vaikutukset emolehmien elopainoon, kuntoon sekä veriarvoihin ja vasikoiden kasvuun olivat pieniä vapaaseen ruokintaan verrattuna.
The restricted offering of whole-crop barley silage provided enough energy for the cows.
Eläimet saivat riittävästi energiaa rajoitetussakin ruokinnassa.
Despite of that the feeding every third day is an acceptable feeding strategy for mature suckler cows.
Emolehmien ruokintaa voidaan harventaa joka kolmanteen päivään, kunhan annettu rehumäärä vastaa eläimen tarvetta.
In Experiment I, second-calf beef-dairy suckler cows were used to compare the effects of diets based on hay (H) or urea-treated straw (US) at two feeding levels (Moderate; M vs. Low; L) on the performance of cows and calves.
Tutkimuksessa I selvitettiin toisaalta heinän ja toisaalta ureoidun oljen soveltuvuutta nuorten risteytysemojen talvirehuksi keskinkertaisessa ja niukassa ruokinnassa.
Digestibility of fibre-rich protein sources was not improved with age of the turkeys.
Kuitupitoisten valkuaisrehujen sulavuudessa ei tapahtunut paranemista lintujen iän mukana.
Poor protein digestibility and low energy value of rapeseed meal and rapeseed cake decreased their feeding value for turkeys.
Heikko valkuaisen sulavuus ja matala energiapitoisuus heikensivät rypsituotteiden arvoa kalkkunoiden ruokinnassa.
Supplementation with β-gucanase-xylanase decreased viscosity, improved crude fat digestibility and metabolizable energy value and increased VFA production especially in barley-fed turkeys and especially in the young birds.
Rehuentsyymilisäys, joka sisälsi β-glukanaasia ja ksylanaasia, alensi viskositeettia, paransi rasvan sulavuutta ja rehun energia-arvoa sekä lisäsi haihtuvien rasvahappojen tuotantoa erityisesti ohraruokinnalla ja erityisesti nuorilla kalkkunoilla.
Use of legume seeds as feed for growing turkeys is limited mostly by the low energy value in lupin seeds and the low ileal protein and amino acid digestibility in faba beans.
Palkokasvisiementen käyttömahdollisuudet todettiin rajallisiksi erityisesti lupiinin heikon energia-arvon, lupiinin ja herneen matalahkon valkuaispitoisuuden ja härkäpavun heikon valkuaisen ja aminohappojen sulavuuden vuoksi.
Euthanizing the turkeys for AICPD determination by carbon dioxide and bleeding led to lower digestibility values than mechanical stunning and cervical dislocation, suggesting inferiority of carbon dioxide stunning in experimental use.
Määritettäessä valkuaisen ohutsuolisulavuutta lopetustekniikalla verrattiin hyväksyttäviä lopetusmenetelmiä ja havaittiin, että lopetus näytteenottoa varten hiilidioksiditainnutuksella ja verenlaskulla johti hiukan matalampiin näennäisen sulavuuden arvoihin kuin lopetus mekaanisella tainnutuksella ja niskamurrolla, minkä perusteella hiilidioksidimenetelmää voidaan pitää huonompana vaihtoehtona.
Six experiments have been conducted to examine digestibility and feeding value of domestic Finnish fibre-rich cereals (barley and oats as compared to maize and wheat) and protein sources (rapeseed meal and cake, peas, faba beans, lupin seeds) for growing turkeys and to investigate effects of age of the birds (from 3 to 12 weeks of age) on digestion process and estimated nutrient digestibility and energy values.
Tutkittavia raaka-aineita olivat rehuviljat ohra ja kaura (erityisesti verrattuna maissiin ja vehnään), valkuaisrehuista rypsirouhe- ja puriste (verrattuna vastaaviin soijatuotteisiin) sekä herneen, härkäpavun ja sinilupiinin siemenet.
Comparison of AICPD and AME results obtained using different markers showed that considerable differences may occur, especially on total tract level, when acid-insoluble ash gave considerably lower AME values than titanium dioxide and chromic oxide.
Eri merkkiaineilla havaittiin saatavan toisistaan eroavia tuloksia erityisesti kokonaissulavuuksissa, mikä antaa aihetta suhtautua kriittisesti eri merkkiaineilla määritettyjen sulavuuksien keskinäiseen vertailukelpoisuuteen.
Crude fat digestibility and AME increased with age of growing turkeys, especially with viscous diets.
Tulokset vahvistivat myös käsitystä, että rasvan sulavuus ja rehujen energia-arvo paranevat iän myötä, erityisesti viskoottisuutta aiheuttavilla rehuilla.
Digesta viscosity decreased and caecal VFA production increased with age of growing turkeys.
Tutkimuksen tulosten mukaan ohutsuolen ruokasulan viskoottisuus väheni, ruokasulan viipymäaika ohutsuolessa piteni ja umpisuolten haihtuvien rasvahappojen tuotanto lisääntyi iän myötä.
Besides, an objective of the study was to test applications of digestibility research methodology for turkeys.
Lisäksi tarkoituksena oli tutkia eri rehuviljojen vaikutuksia suolen ruoansulatustoimintaan liittyviin muuttujiin ja lintujen iän merkitystä tässä sekä testata ja tarkastella siipikarjalla ja erityisesti kalkkunoilla käytettävää ruoansulatustutkimuksen tekniikkaa.
Digesta retention times in the small intestine were generally longer in the older birds than in the younger ones.
Aiempi ruoansulatustutkimus siipikarjalla on tehty lähinnä broilereita ja aikuisia kukkoja käyttämällä, eikä lintujen iän vaikutuksesta ruoansulatukseen ole ollut paljon tietoa aivan ensimmäisiä päiviä ja viikkoja lukuunottamatta.
Digestion capasity, nutrient digestibilities and physico-chemical conditions in the intestine influenced by the age of growing turkeys
Ravintoaineiden kokonaissulavuuden ja rehujen näennäisen muuntokelpoisen energian määritys perustui sulavuuskoehäkeissä hoidettujen kalkkunoiden sontanäytteiden analysointiin.
The pathogen survey showed that the occurrence of entomopathogens is low in the OSB growing system, and that a management system causing less disturbance (ICM) to the soil increases the relative intensity of insect parasitic nematodes and other insect antagonists.
Rypsipellot osoittautuivat kaikkialla lähes autiomaiksi hyönteispatogeenisten sukkulamatojen ja sienten suhteen luontaisesti esiintyvät kannat ovat pienentyneet lähes olemattomiin intensiivisen viljelyn myötä.
Studies on the impact of selected biotic and abiotc factors (Brassica plant, bait insects, developmental stages of Meligethes aeneus Fab., Isaria fumosorosea Wize (Ifr), and organic and synthetic fertilizers) on the efficacy of S. feltiae were conducted in the laboratory.
Lisäksi tutkittiin useitten eri bioottisten ja abioottisten tekijöitten vaikutusta isosukkulan toimintatehoon rypsin tuholaisten torjunnassa niin laboratoriossa, kasvihuoneessa, kuin avomaan oloissakin.
Biological control techniques attract increasing attention as one of the sustainable alternatives to pesticide use in integrated pest management programs.
Väitöskirjatyössä tutkittiin keinoja tehostaa tuhoeläinten biologista torjuntaa rypsiekosysteemissä.
Persistence of S. feltiae in the OSB growing system, and the effect of dose, timing, and the application method, was assessed in the field as part of the efficacy experiments.
Tutkimuskokonaisuuteen sisältyivät systeemin elolliset ja elottomat osat, samoin kuin sukkulamatojen käytön ajoitus sekä käyttömäärä ja tapa.
In order to develop sustainable pest management methods for arable crops based on entomopathogenic nematodes (EPN), their efficacy and persistence needed to be investigated, and an economically feasible delivery system had to be developed.
Lisäksi selvitettiin torjuntapieneliöitä suosivan viljelykierron ja kasvien hyväksikäyttöä pitkäkestoisen torjuntavaikutuksen saavuttamiseksi.
Biological Control of Oilseed Rape Pests with Entomopathogenic Nematodes
Tältä pohjalta kehitettiin hyönteispatogeeneja hyödyntäviä biologisen torjunnan strategioita.
A horizontal survey included OSB fields across Estonia, Germany, Poland, Sweden and the UK, while a vertical survey included sampling from two sets of differently managed experimental fields during three years.
Tutkimuksessa selvitettiin laajalti tuhohyönteisten torjuntapieneliöitten luontaista esiintymistä rypsipelloilla kuudessa eri EU-maassa.
The system approach aimed at determining the potential of Steinernema feltiae (Filipjev) for the control of OSB pests, developing OSB rotation schemes that support EPN persistence, and investigating the impact of the selected biotic and abiotic factors on efficacy and persistence of EPN.
Tutkimuskohteena olivat etenkin hyönteisiä tappavat sukkulamadot, ja lähtökohtana koko ekosysteemikokonaisuuden tärkeitten komponenttien vaikutus torjunnan onnistumiseen.
The highest efficacy of S. feltiae was achieved by using a low dose and targeting all stages of M. aeneus.
Kaupallisesti käytössä oleva sukkulamato Steinernema feltiae ( isosukkula ) on yksi useista maaperässä esiintyvistä torjuntapieneliöistä.
Two different measures of the occurrence yielded different results: the relative intensity revealed the difference between the two different crop management methods, while prevalence did not.
Aikaisemmissa tutkimuksissa oli jo todettu sukkulamatojen hyvä rapsikuoriaisen torjuntakyky, mutta tarkkaa tietoa tulokseen vaikuttavista tekijöistä ei ollut.
Biological methods have not been used routinely in establishing effluent discharge limits in Finland.
Suomessa biologisia menetelmiä ei ole käytetty rutiininomaisesti lupaehtoja laadittaessa.
Screening of wastewater effluents from municipal and industrial wastewater treatment plants with biotests showed that the treated wastewater effluents possess only minor acute toxic properties towards whole organisms (e.g. bacteria, algae, daphnia), if any.
Kunnallisten ja teollisuuslaitosten jätevesien tutkiminen vahvisti sen, että suomalaiset jätevedenpuhdistamot ovat tehokkaita poistamaan aineita, jotka saattaisivat aiheuttaa akuutteja vaikutuksia kokonaisissa eliöissä.
The possible toxicity related structures were characterised by statistical analysis of the chemical breakdown structures of laboratory-scale pulping and bleaching effluents and the toxicities of these effluents.
Kemiallisia rakenteita, jotka voisivat selittää ligniinin myrkyllisyyttä, tutkittiin yhdistämällä kemiallisia, biologisia ja tilastollisia menetelmiä.
Reverse electron transport (RET) of mitochondrial membranes was used as a model test to conduct effluent assessment followed by toxicant characterisations and identifications.
Ligniini tunnistettiin pääasialliseksi myrkyllisyyden aiheuttajaksi käytettäessä mitokondriaalisilla membraaneilla tapahtuvaan elektroninsiirtoon perustuvaa in vitro -testiä (RET-testi).
However, the biological effects observed in this study could not have been predicted using only routine physical and chemical effluent monitoring parameters.
Jätevesipäästöjen ominaisuuksia tarkkaillaan ja niille asetetaan kemiallisiin ja fysikaalisiin tekijöihin perustuvia lupaehtoja.
In vitro tests (sub-mitochondrial membranes and fish hepatocytes) were generally more susceptible to the effluents.
Perinteisesti ekotoksikologiset vaikutustutkimukset ovat perustuneet kokoeliöihin, esim. kaloihin, mutta nykyään suuntaus on ollut kohti taloudellisesti ja eettisesti toteuttamiskelpoisempia testimenetelmiä.
Tracking and identifying wastewater toxicants and assessing their biodegradation products
Tarkoituksena oli tuottaa työkaluja jätevesien tai muiden monikomponenttisten vesinäytteiden arviointiin biologisilla menetelmillä sekä haitallisten aineiden ja rakenteiden tunnistamiseen ja karakterisointiin.
Most of the effluents indicated the presence of hormonally active compounds, as the production of vitellogenin, an egg yolk precursor protein, was induced in fish hepatocytes exposed to wastewater.
Lisäksi tutkittiin biohajotuksen vaikutusta jätevesissä esiintyvien orgaanisten yhdisteiden (ligniini ja nonyylifenolietoksylaatit) myrkyllisyyteen.
In the confirmation step commercial and in-house extracted lignin products were used.
Tutkimuksen myöhemmässä vaiheessa jäljitettiin myrkyllisyyttä aiheuttavia komponentteja puunjalostusteollisuuden jätevedestä.
Therefore chemical parameters cannot be considered to be sufficient in controlling effluent discharges especially in case of unknown, possibly bioaccumulative, compounds that may be present in small concentrations and may cause chronic effects.
Kattavasta jätevedenkäsittelystä huolimatta nämä jätevedet sisältävät monia aineita, joista osa voi olla haitallisia ympäristölle.
The intake of energy and some nutrients by the residents of dementia wards were lower than those recommended, although the offered food contained enough energy and nutrients.
Dementiakotien asukkaiden energian ja joidenkin ravintoaineiden saanti oli suosituksia alhaisempaa, vaikka tarjottu ruoka sisälsi riittävästi energiaa ja ravintoaineita.
Keeping and analysing food diaries and reflecting on nutritional issues in small group discussions were effective training methods for professionals.
Ruokapäiväkirjojen pitäminen ja niiden analysointi sekä ravitsemusasioista keskustelu pienryhmissä olivat hoitajien mielestä tehokkaita oppimistapoja.
Nutrition and Nutritional Care of Elderly People in Finnish Nursing Homes and Hospitals
Ikääntyneiden ihmisten ravitsemus ja ravitsemushoito suomalaisissa vanhainkodeissa ja sairaaloissa
Nutritional care seems to have a positive effect on elderly individuals nutritional status and well-being.
Ravitsemushoidolla näyttää olevan myönteisiä vaikutuksia ikääntyneiden ravitsemustilaan ja hyvinvointiin.
It has a negative influence on elderly residents and patients health and quality of life.
Virheravitsemus vaikuttaa negatiivisesti iäkkäiden vanhainkotiasukkaiden ja sairaalapotilaiden terveyteen ja elämän laatuun.
According to the MNA, 11% to 57% of the studied elderly people suffered from malnutrition, and 40-89% were at risk of malnutrition, whereas only 0-16% had a good nutritional status.
MNA-testin mukaan 11 57 % tutkituista kärsi virhe- tai aliravitsemuksesta ja 40 89 %:lla riski virheravitsemukselle oli kasvanut.
Residents energy and nutrient intake (n=23; n=21) in dementia wards were determined over three days by the precise weighing method.
Dementiakotien asukkaille tehtiin omat tutkimukset (n=23; n=21), jossa energian ja ravintoaineiden saantia arvioitiin kolmen päivän ruokapäiväkirjan avulla.
Information was gathered in a questionnaire on residents and patients daily routines providing nutritional care.
Kyselylomakkeella kerättiin tietoja asukkaiden ja potilaiden ravitsemukseen liittyvistä päivärutiineista.
Studies I-IV were cross-sectional studies whereas study V was an intervention study.
Väitöskirja koostuu viidestä osatutkimuksesta, joista neljä oli poikkileikkaustutkimuksia ja yksi interventiotutkimus.
The nutrition education of professionals had a positive impact on the energy and protein intake, BMIs, and the MNA scores of some residents in dementia wards.
Hoitajien ravitsemuskoulutuksella oli positiivinen vaikutus dementiaosastoilla, mm. joidenkin asukkaiden energian ja proteiinin saanti, painoindeksi ja MNA testin tulos paranivat.
Professionals nutrition education had a positive impact on the nutrition of elderly residents.
Hoitajien ravitsemuskoulutuksesta hyötyä Hoito- ja ruokapalveluhenkilökunnan ravitsemuskoulutuksella oli myönteinen vaikutus iäkkäisiin dementiakodin asukkaisiin.