natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Improvements in physical capacity compared with subjects of the same age were also noted.
Työn kuormittavuus tulisi siis entistä paremmin huomioida, kun määritetään eri alojen eläkeikiä.
The main purpose of this study was to ascertain changes in musculoskeletal and cardiovascular capacity in relation to different workloads during the long follow-up period among ageing workers.
Myös työtehtävien muuttaminen enemmän ohjaavaan suuntaan mestari-kisälli ­periaatteella voisi helpottaa ikääntyvien työntekijöiden jaksamista.
It also has to be considered that a worker with poor physical capacity may perceive his/her physical workload as high although he/she has as objectively assessed physically low workload.
Ikääntyvien työntekijöiden työn fyysistä kuormittavuutta pitäisi vähentää, jotta he jaksaisivat työssään viralliseen eläkeikään saakka.
Their mean age was 52.3 at the beginning and 62.9 years at the end of follow-up.
Toimintakykyä arvioitiin 2-4 kertaa seurannan aikana.
Health and functional capacity form the basis for human resources and working ability.
Näitä ominaisuuksia ovat esimerkiksi henkilön pituus, paino ja fyysinen kunto.
However, there were no cases with recent TB before the diagnosis of myositis.
Ainuttakaan myosiitti-diagnoosia edeltävää tuoretta tuberkuloosi-tapausta ei todettu.
After the diagnosis of myositis, 13/176 (7.4%) patients with PM were documented to have a mycobacterial infection, but only one of them was among the group with a history of tuberculosis, in this case as long as 57 years earlier.
PM-DM-diagnoosin jälkeen 13/176 (7.4 %) potilaalla todettiin olevan mykobakteeri-infektio, mutta vain yksi näistä oli aiemmin sairastanut tuberkuloosin (TB) 57 vuotta aiemmin.
During the follow-up, the total amount of myositis cases increased from 311 to 316 including, finally, 176 patients with PM and 72 patients with DM.
Myosiittia sairastavien määrä suomalaisissa osatutkimuksissa vaihteli 311:stä 316:een sisältäen maksimissaan 176 PM- ja 72 DM-potilasta.
2/72 (2.8%) patients with DM had a TB infection (without an earlier history of TB).
DM-potilaista 2/72 (2.8 %) sairastui tuberkuloosi-infektioon eikä näillä ollut aiempaa TB-historiaa.
The files of the Finnish Cancer Register were used for determining cancer incidence in the patients.
Syöpärekisterin ja Tilastokeskuksen väestörekisterin tietoja käytettiin syöpätapausten esiintyvyyden ja kuolinsyiden selvittämiseksi.
According to the findings of the present study, patients with PM are at an increased risk of TB and other mycobacterial infections also in non- endemic countries for TB.
PM:iin sairastuneilla on lisääntynyt riski sairastua tuberkuloosiin ja muihin mykobakteeri-infektioihin, tuberkuloosin osalta myös non-endeemisissä maissa.
The most common main causes of death for both PM and DM patients were circulatory diseases (37 and 31%, respectively) and the musculoskeletal disease itself (29 and 31%, respectively).
Pääasialliset peruskuolinsyyt sekä PM:ssa että DM:ssa olivat verenkiertoelinsairaudet (PM 37 % ja DM 31 %) sekä lihassairauteen itseensä liittyvät syyt (PM 29 % ja DM 31 %).
This means that altogether 40 (16%) of all the 248 patients with PM/DM had suffered from mycobacterial infections.
Kaiken kaikkiaan 40:lla (16 %) PM-DM potilaalla 248:sta oli ollut mykobakteeri-infektio.
The cumulative probability of mycobacterial infections among the patients with PM was 4.8% (95% CI 2.4 to 9.4%) in 5 years and 9.3% (95% CI 5.4 to 15.6%) in 10 years.
5-vuoden kumulatiivinen mykobakteeri-infektion todennäköisyys PM-potilailla oli 4.8 % ja 10-vuoden 9.3 %.
The risk of cancer is significantly increased during the first year and declines steadily over the years subsequent to the initial diagnosis of myositis.
Syöpäriski on merkittävästi noussut ensimmäisen vuoden aikana PM-DM -diagnoosista ja laskee seuraavien vuosien aikana.
The greatest increased risks were for non-Hodgkin lymphoma and lung and bladder cancers.
PM:ssa suurin riski oli sairastua non-Hodgkin lymfoomaan, keuhkosyöpään ja virtsarakon syöpään.
Cancers of the gastrointestinal tract, lung cancer, ovarian cancer and non-melanoma skin cancer are the most often noted ones in patients with DM.
Suomessa todettiin mahasuolikanavan syöpää, keuhkosyöpää, munasarjasyöpää, ja ihosyöpiä melanoomaa lukuun ottamatta useimmin dermatomyosiittiin sairastuneilla.
In contrast with DM, there was no increased risk for ovarian, colorectal, stomach, or pancreatic cancers.
Päinvastoin kuin DM:ssa, PM:ssa ei todettu lisääntynyttä riskiä munasarjojen, paksusuolen, mahalaukun tai haimasyövän osalta.
The patients with DM had excess mortality from cancer compared to the patients with PM, cancer being the main cause of death in 33% and 9% of the patients, respectively.
DM-potilailla todettiin lisääntynyt syöpäkuolleisuus PM-potilaisiin verrattuna (33 % vs. 9 %).
The highest risks after diagnosis of DM were for ovarian, lung, pancreatic, stomach, and colorectal cancers, and for lymphomas.
DM diagnoosin jälkeen suurin sairastumisriski liittyi munasarjojen, keuhkojen, haiman, mahalaukun ja paksusuolen syöpiin ja lymfoomiin.
In the Scandinavian study, there was a three-fold increase in the risk of malignant disease after the diagnosis of DM for all cancer types.
Pohjoismaisessa yhteistutkimuksessa todettiin DM:iin sairastuneilla kolminkertainen riski sairastua pahanlaatuiseen sairauteen.
The median time of survival for PM was 11.0 (95 % CI: 9.5 to 13.3) years and that for DM 12.3 (5.5 to 20.7) years.
Mediaani elinaika oli 11.0 vuotta PM:ssa ja 12.3 vuotta DM:ssa.
The national hospital discharge registry from the period 1969-1985 was used as a source of case selection to find patients with polymyositis (PM) and dermatomyositis (DM) in order to assess outcomes and associated malignancies and mycobacterial infections in these disorders.
Polymyosiitti ja dermatomyosiitti Suomessa -väitöskirjassa koottiin sairaaloiden poistoilmoitus- rekisteristä Suomessa vuosina 1969 1985 poly- (PM) ja dermatomyosiittiin (DM) sairastuneet ja tutkittiin näiden tautien kuolleisuus, kuolinsyyt, syöpäriski ja ennusteeseen liittyvät riskitekijät.
In order to have sufficient power to test the association between myositis and specific cancer types, a pooled analysis of published national data from Sweden, Denmark and Finland was performed.
Kattavamman myosiitteihin liittyvän syöpäriskin arvioimiseksi yhdistettiin Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa kootut syövän esiintyvyyttä koskevat aineistot, jotka kaikki perustuivat kansallisiin rekisteritietoihin ja yleisesti hyväksyttyyn Bohanin ja Peterin (1975) julkaisemaan PM-DM luokitukseen.
In the Finnish series, twenty-six (10%) of the 248 patients with myositis had a history of tuberculosis (TB), nineteen of them had PM and seven had DM. Eighteen out of the 26 patients had TB in their disease history and eight additional subjects had chest radiological signs suggestive of earlier TB.
Suomalaisessa aineistossa 248 PM-DM:iin sairastuneen joukossa oli 26 (10 %) aiemmin sairastanut tuberkuloosin, näistä 19:llä PM ja 7:llä DM.
This also raises the question of the role of a mycobacterial infection as an aetiological factor of myositis.
Tuberkuloosin uudelleen aktivoitumisen tai uuden mykobakteeri-infektion mahdollisuus tulee huomioida immunosuprimoiduilla potilailla kuten myosiittia sairastavilla.
DM, rather than PM, is more commonly associated with malignancy.
Tämä työ vahvistaa aiempia löydöksiä siitä, että pikemminkin DM:iin kuin PM:iin liittyy useammin pahanlaatuinen sairaus.
Apart from age in both diagnosis groups, delay in diagnosis and initial dose of corticosteroid in the PM group, no other individual factor reached significance as prognostic of death.
Kuoleman ennusteen kannalta todettiin tilastollisesti merkittäviksi riskitekijöiksi ikä (sekä PM:ssa että DM:ssa) ja PM:ssa myös diagnoosin viivästyminen ja kortikosteroidin aloitusannos, mutta syövän riski oli erityisesti kohonnut DM:ssa.
In conclusion, the results of this study on the epidemiology of PM and DM in the Finnish population confirm earlier findings from other ethnic populations.
Väitöskirjan löydökset tukevat sitä, että PM ja DM saattavat liittyä syöpään eli olla osa paraneoplastista syndroomaa.
Furthermore, several different statistical methods were uti-lized.
Tutkimuksessa hyödynnettiin useita eri tilastollisia menetelmiä.
Gambling is indeed in many different ways present in the life of the youth.
Rahapelaaminen onkin läsnä nuorten elämäs-sä monin eri tavoin.
Gambling behavior thresholds were tested using logistic regression.
Rahapelikäyttäytymisen raja-arvoja testattiin logistisen regression avulla.
Adolescents are also participating in gambling even though it is forbidden by law for those under 18 years of age.
Myös nuoret pelaavat, vaikka rahapelaaminen on lain mukaan kiellettyä alle 18-vuotiailta.
According to research examining gam-bling among Finnish, up to 37 per cent of 15-17-year-olds respondents had gambled during the past 12 months.
Suomalaisten rahapelaamista selvittäneen tutkimuksen mukaan jopa 37 prosenttia 15–17-vuotiaista vastaajista oli pelannut jotakin rahapeliä viimeisen 12 kuukauden aikana.
Three different national surveys were used in the study: School Health Promotion Study from years 2010 and 2011 (N=102,545), Adolescent Health and Lifestyle survey from year 2011 (2,812) and Youth Gambling 2006 sur-vey (N= 5,000).
Tutkimuksessa käytettiin kolmea eri valtakunnallista aineistoa: Kouluter-veyskyselyä vuosilta 2010 ja 2011 (N = 102 545), Nuorten terveystapatutki-musta vuodelta 2011 (2 812) ja Nuorten rahapelaaminen 2006 -aineistoa (N = 5 000).
Problem behavior, in turn, was activity that threats well-being of young, is against the norms, or is even illegal.
Ongelmakäyttäytymisellä puolestaan tarkoitettiin nuoren hyvinvointia uhkaavaa toimintaa, joka on normien vastaista tai jopa laitonta.
Therefore, one of the main emphases of this study was to produce new infor-mation on gambling among Finnish adolescents.
Niinpä yksi tämän tutkimuksen tavoitteista oli tuottaa uutta tietoa suomalaisnuorten pe-laamisesta.
ROC analysis was used to examine the gambling behavior limits for problem of gaming.
ROC-analyysiä käytettiin tutkittaessa rahapelikäyttäytymisen raja-arvoja ongelmapelaamiselle.
The results can also be used to support gambling policy-making, when considering whether or not adolescents’ gambling should restrict even further.
Tuloksia voidaan myös käyttää rahapelipoliittisen päätöksen-teon tukena, kun mietitään, pitäisikö nuorten rahapelaamista pyrkiä rajoitta-maan entisestään.
Gambling has become an ordinary way to spend leisure time among Finns.
Suomalaisille rahapelaamisesta on tullut arkinen tapa viettää vapaa-aikaa.
Gambling games are available in several places and advertisements can be seen from the living room couch as well as in grocery stores.
Pelejä on tarjolla useissa paikoissa, ja rahapelimainon-taan voi törmätä niin kotisohvalla kuin ruokakaupassakin.
These study results of links be-tween gambling, poorer health and other risk behavior, as well as gambling limits form the basis for youth gambling research and development of preven-tive work.
Tämän tutkimuksen tulokset rahapelaamisen, heikomman terveyden ja muun riskikäyttäytymisen yhteydestä sekä rahapelaamisen raja-arvoista toi-mivat lähtökohtana nuorten rahapelaamisen tutkimukselle ja ehkäisevän työn kehittämiselle.
Using latent class analysis teenagers were grouped into categories based on their problem behavior and path analysis was used to study the effect of social support on the associations between gambling, risk behavior and health.
Latentin luokka-analyysin avulla nuoria ryhmitel-tiin luokkiin heidän ongelmakäyttäytymisensä perusteella ja polkuanalyysiä käytettiin tutkittaessa sosiaalisen tuen vaikutusta rahapelaamisen, riskikäyt-täytymisen ja terveyden väliseen yhteyteen.
In spite of the abundant availability and visibility of gambling games, there have been fairly few studies on adolescents’ gambling behavior in Finland.
Runsaasta rahapelitarjonnasta ja rahapelien näkyvyydestä huolimatta nuorten rahapelaamista on tutkittu vielä melko vähän Suomessa.
The risk of problem gambling increased with higher frequency of gambling, higher amount of gambling games played during the year, and with higher amount of money invested in gambling.
Ongelmapelaamisen riski kasvoi rahapelitiheyden, vuoden aikana pelattu-jen pelien määrän ja peleihin käytetyn rahasumman kasvaessa.
Health in game : Adolescents’ gambling and its association with risk-taking
Terveys pelissä : Nuorten rahapelaamisen yhteys riskikäyttäytymiseen
Risk behavior meant adolescent problem behavior and health risk-taking.
Riskikäyttäytymisellä tarkoitettiin nuoren ongelmakäyttäytymistä ja terveysriskien ottamista.
It was also examined how social support from parents, friends, school, as well as parents and friends gambling affect adolescents’ gambling, as well as associations between risk behavior and health.
Lisäksi tutkittiin sitä, kuinka vanhempien, ystävien ja koulun sosiaa-linen tuki sekä vanhempien ja ystävien rahapelaaminen vaikuttavat nuoren rahapelaamiseen sekä riskikäyttäytymisen ja terveyden väliseen yhteyteen.
By multinomial logistic and negative binomial regression analysis the association between gambling frequency, gambling related harms and risk be-havior was studied.
Mul-tinomiaalisen logistisen ja negatiivisen binomiaalisen regressioanalyysin avulla tarkasteltiin rahapelitiheyden ja rahapelihaittojen yhteyttä riskikäyttäytymi-seen.
On the other hand, we were interested in seeing what kind of gambling behavior is linked to prob-lem gambling and risk behavior.
Toisaalta oltiin kiinnostuneita myös siitä, millainen rahapelikäyttäytyminen on yhteydessä ongelmapelaamiseen ja riskikäyttäytymiseen.
However, social support explained only weakly the associations between gambling and problem behav-iour and between gambling, health risk-taking and poor health.
Sosiaalinen tuki kuitenkin selitti heikosti rahapelaamisen ja on-gelmakäyttäytymisen sekä terveysriskien ja heikomman terveyden välistä yh-teyttä.
Gambling that took place more often than 2–3 times a month, and/or in which the money that was used for gam-bling exceeded two euros in a week, the biggest sum that had been used for gambling was more than 8 euros and participating in more than two different games per year, were associated with problem gambling among 12–14-year- old adolescents.
Rahapelaami-nen useammin kuin 2–3 kertaa kuukaudessa, viikossa yli kahden euron käyt-täminen rahapelaamiseen, suurin rahapeleihin käytetty rahasumma, joka ylitti kahdeksan euroa, ja vuoden aikana enemmän kuin kahden pelin pelaaminen, oli 12–14-vuotiailla yhteydessä ongelmapelaamiseen.
The study showed that gambling frequency was associated with risk-taking behaviour and with poorer health.
Tutkimus osoitti, että rahapelitiheys oli yhteydessä nuoren riskikäyttäyty-miseen ja heikompaan terveyteen.
Among 15–17-year olds, gambling more often than once a week, spending more than four euros per week, gambling on more than two different games per year and spending sums larger than 12 euros on gambling, were linked with problem behaviour.
15–17-vuotiailla pelaa-minen, joka tapahtui useammin kuin kerran viikossa, viikossa käytetty raha pelaamiseen oli suurempi kuin neljä euroa, vuoden aikana oli pelattu useam-paa kuin kahta peliä ja suurin summa, joka oli käytetty rahapelaamiseen, oli 12 euroa, lisäsi ongelmapelaamisen riskiä.
Studies concentrating on gambling frequency and its association with health have been limited in Finland as well as internationally, since the main emphasis has been on gambling problems.
Niin Suomessa kuin muualla rahapelitiheyden ja terveyden yhteyden tut-kiminen on ollut vähäistä tutkimuksen keskittyessä usein vain rahapeliongel-miin.
Among girls, even gambling occurring as rarely as monthly was already associated with problem behaviour, and gam-bling 1–2 times per week showed increased risk taking behavior as well as poorer health when compared to non-gamblers.
Tytöillä jo harvemmin kuin kerran kuukau-dessa tapahtuva pelaaminen liittyi moniin riskikäyttäytymisen muotoihin, ja erityisesti 1–2 kertaa viikossa pelaavilla tytöillä terveysriskien ottaminen ja terveytensä heikommaksi kokeminen oli yleisempää kuin pelaamattomilla nuorilla.
In the study it was examined whether gambling frequency (how often one participates in gambling) was associated with adolescents’ risk behavior or poorer health.
Tutkimuksessa tarkasteltiin rahapelitiheyden (gambling frequen-cy), eli sen kuinka usein nuori pelaa rahapelejä, yhteyttä nuoren riskikäyttäy-tymiseen.
Physical symptoms and health risk-taking appeared mainly on boys who gambled on a daily ba-sis. Social support from school and parents decreased the probability of gam-bling, but social support from friends increased the probability of gambling frequency among boys but decreased it among girls.
Koulun ja vanhempien sosiaalinen tuki oli negatiivisesti yhteydessä rahapelitiheyteen, kun ystävien sosiaalinen tuki oli positiivisesti yhteydessä pelaamiseen pojilla ja negatiivi-sesti tytöillä.
Among boys, gambling less often than once a month was linked with substance use.
Myös pojilla harvemmin kuin kerran kuukaudessa tapahtuva pelaa-minen liittyi riskikäyttäytymiseen, mutta fyysisiä oireita ja terveysriskikäyt-täytymistä ilmeni lähinnä päivittäin pelaavilla pojilla.
The conservators in Finland do not yet have a professional status.
Suomessa ammattikunta ei kuitenkaan vielä ole saavuttanut professionaalista statusta.
Education on a higher polytechnic level started as late as in the year 1994, at Espoo-Vantaa Polytechnic.
Professioon kuuluva korkeakouluopetus aloitettiin vasta vuonna 1994 Espoon-Vantaan ammmattikorkeakoulussa.
The modern conservation trade in Europe emerged in the eighteen hundreds.
Euroopassa moderni konservaattorin ammatti syntyi 1800-luvulla.
The survey research on the professional profile was carried out during spring and summer 1998.
Professionaalista profiilia tarkastellaan konservaattoreille keväällä ja kesällä 1998 tehdyn survey-tutkimuksen pohjalta.
Although conservators possess a special knowledge and the expertise in the field of museum work, and they work relatively independently, they do not have the position of professionals.
Konservaattorit edustavat museomaailmassa omaa erikoisosaamistaan suhteellisen autonomisin työtehtävin, mutta heillä ei ole professionaalin asemaa.
On the European scale the profession of conservators has its own theory capital, the code of ethics and it considers conservation science an independent discipline.
Eurooppalaisella tasolla ammattikunnalla on teoriapääomaa ja eettiset koodit ja se pitää konservointia itsenäisenä tieteenalana, jolle on muotoutunut oma teoriansa.
The formation of the trade in Finland dates back to the turn of the 20th century when it was supported by the idea of nationality.
Suomessa se muotoutui 1800- ja 1900-luvun vaihteessa kansallisuusaatteen siivittämänä.
A conclusion from the results is that the conservator has to strive significantly to elevate the status of the trade, to bring it up to the professional level, and to gain a recognised position.
Tutkimuksesta ilmenee, että ammattikunnan on panostettava laaja-alaisesti statuksensa kohottamiseen pyrkiessään professioksi ja saadakseen sille kuuluvan aseman.
The development of conservation trade was studied as a historical and social process based on profession theory.
Konservaattorien ammattikunnan kehitystä tarkastellaan historiallisena ja yhteiskunnallisena prosessina nojautuen professioteoriaan.
A survey research on the profile of Finnish conservators establishes the empirical part of the research.
Tutkimus kohdistuu Suomen konservaattorien ammattikuntaan, jonka professionaalisen profiilin kartoitus muodostaa tutkimuksen empiirisen osan.
The Professionalization of Conservation Trade This research is a case study of conservation trade, investigating the development of the conservation work from a vocation to a profession.
Tutkimus on ammattikuntaan kohdistuva tapaustutkimus, jossa tarkastellaan konservointialan kehittymistä ammatista professioksi.
The period of vocational formation lasted from the 30s until the 60s.
Ammatillinen murros kesti 1930-luvulta aina 1960-luvulle, jolloin konservaattorit järjestäytyivät ammattialajärjestöönsä.
The new Weberian view point on the theory was applied.
Tutkimuksessa sovelletaan uusweberiläistä professioteoreettista tutkimusta.
Profession theory served as a useful tool in the operationalization of the phenomen for the empirical survey research on the professional profile of conservators.
Professioteoriaa hyödynnetään empiirisessä survey-tutkimuksessa, jolla kartoitetaan konservaattorien professionaalista profiilia.
In these two studies, I have examined media education from two different points of view, with different research methods.
Arviointi pohjautuu kahteen erilaiseen tutkimukseen.
To develop media education in schools, in educational policy and system should analyze the aims of media education and teachers' responsibilities in implementing media education in various subjects.
Yleisellä tasolla tulisi jäsentää mediakasvatuksen tavoitteita kouluissa ja eri opettajien vastuita aihealueen opetuksesta.
To create a professional network of media teachers, co-operate with media institutions and do more research in this area, are also necessary to improve media education both in schools and in teacher education.
Mediakasvattajien ammatillinen verkostoituminen ja yhteistyö median kanssa ovat myös aihealueen kehittämisen edellytyksiä.
The first of these is a qualitative evaluation of the effectiveness of visual communicational education course, implemented in teacher education 1995­1997.
Ensimmäisessä tutkimuksessa tarkasteltiin luokanopettajien koulutuksessa sivuaineena toteutetun kuvallisen viestintäkasvatuksen merkitystä viiden opettajaopiskelijan elämässä.
I also examine the conditions of effective media education in teacher education.
Mediakulttuurin haasteita opettajankoulutukselle
In Finland, media education has been included into the interdisciplinary subject of communicational education, which was introduced to the comprehensive schools (i.e. children aged 7 to 16) in the 1990's.
Perusopetuksessa mediakulttuuria käsitellään esimerkiksi viestintäkasvatuksen aihealueessa, joka on kirjattu opetussuunnitelman perusteisiin vuonna 1994.
The teacher's media competence proved to comprise four components: a commitment to promote pupils' growth in media education, mastery of teaching methods promoting active learning, positive orientation towards co-operation and communication in action and critical autonomy as a media teacher.
Oppimista edistävinä eli vaikuttavina opetusmenetelminä mediakasvatuksessa tutkija mainitsee esimerkiksi erilaiset käytännön mediatyöpajat, projektityöt ja oppijan omakohtaista problematisointia vaativat tutkielmat.
Media education is teaching about the media, which usually also serve as teaching materials, In Finnish teacher education, media educational studies have been introduced and professorial posts created.
Väitöskirjan mukaan mediaopettajuus rakentuu kuten opettajuus yleensä, esimerkiksi oppimista edistävien työtapojen hallinnasta.
Also, the results suggest that the effectiveness of media education include education, the life history of the learner and factors from the educational system.
Koulutuksen vaikuttavuus näyttäytyy kuitenkin monisyisenä asiana, jossa opetus on vain yksi tekijä oppijan elämän kokonaisuudessa.
My purpose in this dissertation is to raise the question about the factors to which it is worth paying attention, when media education is planned and implemented in teacher education.
Tutkimuksessa määritellään mediaopettajuutta ja pohditaan sitä, millaiset mediakasvatuksen työtavat varsinkin opettajankoulutuksessa ovat vaikuttavimpia.
This analysis will serve as the basis of the identity as a media teacher.
Uutena arvioinnin menetelmänä tutkimuksessa kokeiltiin erityistä koulutus- ja mediaelämäkertaa.
Limitations to effectiveness included problems in integrating media education into the school subjects and pedagogical co-operation.
Mediaopettajuudessa korostuu kuitenkin pyrkimys vuorovaikutukseen ja yhteistyöhön koulussa ja koulun ulkopuolella.