natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The aim of the study is to produce information on how gender variation has been taken into consideration while the 1994 and 2004 reforms of the Finnish national core curriculums for basic education were in effect.
Tavoitteena on tuottaa tietoa, kuinka sukupuolen moninaisuus on huomioitu 1994 ja 2004 laadittujen perusopetuksen opetussuunnitelman perusteiden voimassaoloaikana, ja sen myötä päätellä kuinka sitä huomioidaan nykyajan kouluissa.
This research is focused on the schooling experiences of non-binary transgender people.
Tutkimuksessa tarkastellaan muunsukupuolisten koulukokemuksia.
It then offers some information on the invisible power of the hidden curriculum.
Virallisten säädösten myötä tuodaan esille piilo-opetussuunnitelman käsite koulun piiloisen vallan muotona.
It is also necessary to offer teachers support and information on how they should meet and treat students of any gender.
Sukupuolitietoisuutta ja -sensitiivisyyttä pitää siis vastaisuudessakin lisätä, ja tarjota opetushenkilökunnalle apua ja tukea sukupuoleltaan erilaisten oppilaiden huomioimiseksi.
The theoretical base examines the concepts of non-binary transgender and gender variation.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys avaa sukupuolen moninaisuuden ja muunsukupuolisuuden käsitteitä, ja sukupuolinormien hallitsevaa olemusta.
The results can be used to help develop the school institution into a more sensitive direction, and to be aware of different genders and the dynamics between them.
Saadun tutkimustiedon avulla koulua voi kehittää entistä sukupuolitietoisemmaksi ja -sensitiivisemmäksi instituutioksi.
Based on that, there is a major paradox between actual school policies and the national core curriculums.
Näin ollen koulumaailman käytännöt ovat hyvin suuressa ristiriidassa voimassa olleiden perusopetussuunnitelman perusteiden kanssa.
The results were construed using a critical feminist perspective.
Aineisto analysoitiin aineistolähtöisellä diskurssianalyysillä, feministisisistä lähtökohdista kriittisesti tuloksia tulkiten.
The final section of the theoreti-cal base addresses discourses, discursive practices and subjectivities, which are essential in the analysis of gender norms, the hidden curriculum and the interviews.
Sekä piilo-opetussuunnitelmissa, sukupuolinormeissa että haastattelujen analyysissä olennaisesti tarkasteltavina ja hal-litsevina asioina ilmenevät diskurssit, diskursiiviset käytännöt ja subjektiviteetit, sekä niiden kietoutuminen toi-siinsa – nämä antavat viimeisen palasen teoreettiseen viitekehykseen.
Thirdly the theoretical base introduces some of the relevant topics of the Finnish national core curriculums for basic education established in the years 1994 and 2004.
Tutkimus toteutettiin haastattelemalla seitsemää aikuista muunsukupuolista, jotka ovat käyneet peruskoulun-sa 1994 ja 2004 laadittujen perusopetussuunnitelman perusteiden voimassaoloaikana.
"What is number line?"
"Mitä on lukusuora?"
There was 6 – 11 students in those lessons and the class teacher and sometimes also a school assistant.
Tutkituilla oppitunneilla oli mukana tunnista riippuen 6 – 11 oppilasta, luokan opettaja sekä toisinaan koulunkäynninohjaaja.
The method of analysis is conversation analysis.
Videoaineistoa analysoitiin keskustelunanalyysia käyttäen.
Every student asked questions from teacher but the form of the questions varied.
Jokainen tutkimuksessa mukana ollut oppilas esitti opettajalle kysymyksiä, mutta kysymysten muodot vaihtelivat paljon.
The theoretical basis of this study is in theories of classroom interaction and socialisation to new language.
Tutkimuksen teoreettinen viitekehys rakentuu luokkahuonevuorovaikutuksen ja uuteen kieleen sosiaalistumisen näkökulmista.
The aim of this study is to examine what kind of questions students ask and what kind of functions the questions have.
Tutkimuksen tavoitteena on selvittää, millaisia kysymyksiä oppilaat esittävät matematiikan oppitunneilla ja millaisia funktioita oppilaiden esittämillä kysymyksillä on.
In that kind of questions students expressed that they needed help but they didn´t individualised the point of the problem.
Kolmannen kysymysryhmän muodostivat avunpyyntökysymykset, joissa oppijat ilmaisivat tarvitsevansa apua, mutta eivät yksilöineet kysymystä tarkemmin.
The questions were divided in three categories based in the functions of the questions.
Tutkimuksessa oppilaiden esittämistä kysymyksistä muodostettiin kolme luokkaa sen mukaan, mikä kysymyksen funktio oli.
: Students´ questions in mathematics in the preparatory class
: oppilaiden kysyvät ilmaukset kielenoppimisen alkuvaiheen matematiikan opetuksessa
The study focuses on students´questions in mathematics in preparatory class.
Tutkimus keskittyy oppilaiden esittämiin kysyviin ilmauksiin kielenoppimisen alkuvaiheen matematiikan opetuksessa.
The students used those questions to varify their understanding, answers or calculation.
Ensimmäisen ryhmän kysymykset olivat tarkistuskysymyksiä, joilla oppijat pyrkivät varmistamaan opettajalta tehtävän ymmärtämisen, oman vastauksensa tai valitun laskutavan.
When focusing on students´questions it´s possible to examine the ways how students ask questions and what kind of problems students face when learning mathematics and new language at the same time.
Kielenoppijoiden tekemiä aloitteita ja kysymyksiä on pidetty kiinnostavana näkökulmana uuden kielen oppimisen tutkimuksessa, sillä niiden kautta päästään tarkastelemaan sekä sitä, mitä oppilaat kokevat oppitunneilla ongelmallisena että sitä, miten oppijat kielellistävät ongelmakohtia.
The data consist of six videotaped lessons.
Analysoitua aineistoa oli yhteensä 6x45minuuttia.
The second group consisted of inquiry questions.
Toisen ryhmän muodostivat tiedustelukysymykset, joilla oppijat kysyivät jonkin käsitteen merkitystä.
These questions were motivated from assignments or teacher´s speech.Those questions were mainly asked by students with higher Finnish skills.
Tiedustelukysymyksiä esittivät tutkimuksessa lähinnä edistyneimmät kielenoppijat.
The data was collected in a 7th-9th preparatory class.
Tutkimuksen aineisto on videoitu yläkoulun valmistavan opetuksen ryhmän matematiikan oppitunneilla.
Students asked yes/no questions, wh-questions and also nonverbal questions.
Oppilaat esittivät sekä haku- että vaihtoehtokysymyksiä.
Nonverbal communication and single words had also a big role in these questions.
Avunpyyntökysymyksissä opettajan merkitys ongelmakohdan selvittämisessä korostui ja oppilaiden ilmaisu tukeutui vahvasti nonverbaaliin viestintään ja yksittäisiin sanoihin.
The challenges were parental strain, parent attitude and in some cases multiculturalism.
Haasteina olivat vanhempien kuormittuneisuus, asenteet sekä joissakin tapauksissa monikulttuurisuus.
Methods.The research method was a semi-structured interview.
Tutkimusmenetelmänä oli puolistrukturoitu haastattelu.
The data was analyzed by content analysis.
Aineisto analysoitiin soveltuvin sisällönanalyysin keinoin.
In addition, it could be explored whether separate parental guidance sessions should be increased or whether the number of parental guidance sessions has been adapted through the development of new working practices.
Lisäksi voitaisiin tutkia, olisiko erillisiä vanhempien ohjauskäyntejä syytä lisätä vai onko vähäisten ohjauskäyntien määrään sopeuduttu kehittämällä uudenlaisia työkäytänteitä.
Contributing factors appeared in training practices and home conditions.
Edistäviä tekijöitä ilmeni niin ohjauskäytännöissä kuin myös kodin olosuhteissa.
Speech therapists hoped for more opportunities to arrange separate parental guidance sessions so that they would be able to discuss deeper about the methods and family situation without the child’s presence.
Puheterapeutit toivoivat lisää mahdollisuuksia järjestää erillisiä vanhempien ohjauskertoja, jolloin he voisivat syventyä menetelmiin ja keskusteluun ilman lapsen läsnäoloa.
There has been some research on the rehabilitation of children with ASD in Finland, but no research has been conducted on the guidance of parents from the perspective of speech therapist.
Autismikirjon lasten kuntoutusta on tutkittu jonkin verran Suomessa, mutta juuri vanhempien ohjauksesta puheterapeuttien näkökulmasta ei ole tehty tutkimusta.
As parental strain was identified as a challenge in this study, it would be important to explore how they could be more effectively supported during rehabilitation.
Koska vanhempien kuormittuneisuus havaittiin tässä tutkimuksessa ohjauksen haasteeksi, olisi tärkeää selvittää, kuinka vanhempia voitaisiin vielä tehokkaammin tukea kuntoutuksen puitteissa.
Challenges and benefits were influenced by the individuality of families.
Sekä ohjauksen keinoihin, haasteisiin että edistäviin tekijöihin vaikutti perheiden yksilöllisyys.
Parental guidance of children with ASD was divided into information sharing, interaction & discussion and direct guidance.
Autismikirjon lasten vanhempien ohjauksen keinot jakautuivat pääosin informaation jakamiseen, vuorovaikutukseen ja keskusteluun sekä suoraan ohjaukseen.
The interviews were recorded and transcribed.
Haastattelut äänitettiin ja litteroitiin tekstimuotoisiksi.
Five speech pathologists with experience in the rehabilitation of ASD were interviewed.
Tutkimuksessa haastateltiin viittä kuntouttavaa puheterapeuttia, joilla oli kokemusta autismikirjon kuntoutuksesta.
Speech therapists considered parental guidance important in the rehabilitation of children with ASD because, with the guidance of parents it helped to increase skills in everyday life and guaranteed training intensity.
Puheterapeutit kokivat vanhempien ohjauksen tärkeäksi autismikirjon lapsia kuntoutettaessa, sillä heidän mielestään parhaimmillaan ohjaus auttoi taitojen yleistymisessä arkeen ja takasi harjoittelun intensiivisyyden.
Interviews with speech therapists will clarify the ways in which parents of children with ASD are guided through speech therapy and the challenges and contributing factors in parental guidance.
Puheterapeutteja haastattelemalla selvitettiin, millä keinoilla autismikirjon lasten vanhempia ohjataan puheterapiassa ja millaisia haasteita ja edistäviä tekijöitä ohjauksessa ilmenee.
The purpose of this study is to find out the views of parental guidance from speech therapists who rehabilitate children with ASD.
Tässä tutkimuksessa oli tarkoitus selvittää autismikirjon lapsia kuntouttavien puheterapeuttien mielipiteitä vanhempien ohjauksesta.
Autism spectrum disorder (ASD) is a neurobiological developmental disorder that involves challenges in social interaction and restricted/repetitive behaviors.
Autismikirjon häiriöt ovat laaja-alaisia, lapsen kokonaiskehitykseen vaikuttavia synnynnäisiä kehityshäiriöitä.
Since generalization and maintenance of acquired skills is essential in the rehabilitation of ASD, it is important to integrate interventions into the home environment by parental guidance.
Autismikirjon häiriöiden kuntoutuksessa vanhempien ohjausta pidetään tärkeänä, jotta lasten uudet taidot yleistyisivät tehokkaasti arkeen.
Some remarks that came up with the analysis are discussed.
Joitain huomioita kuitenkin käsitellään diskussiossa.
If we are able to do this we are also able to promote the mental health of the working population.
Mikäli kykenemme tunnistamaan työstressiä edeltävät tekijät, voimme löytää keinoja vaikuttaa työssäkäyvien ihmisten mielenterveyteen ennakoivasti.
The sample is from the Children's Risk Factors for Coronary Heart disease study, and the sample includes observations from a wide spread of people from different occupations.
Otoksena toimii Lasten Sepelvaltimotaudin Riskitekijät -tutkimuksessa (LASERI) kerätty aineisto, joka sisältää laaja-alaisesti eri ammattiryhmissä olevia henkilöitä.
Valid measurement is required if we want to achieve this.
Näiden tekijöiden tunnistamiseen vaaditaan validia mittaamista.
Some problems exist in the research and the aim of this thesis is to contribute in solving these problems.
Epäselvyyksiä näiden asioiden suhteen on jäljellä kirjallisuudessa ja niitä pyritään selvittämään tässä tutkimuksessa.
The results give clarity considering the hypotheses and confidence in deductions made with the questionnaire.
Tulokset tuovat varmuutta mittarin käyttöön ja täten myös aiempien tutkimuksien tuloksien pohjalta tehtyihin päätöksiin.
In this thesis the focus will be on the job demand-control questionnaire's construct validity and longitudinal measurement invariance.
Aineiston avulla työn hallittavuus-vaativuus -kyselyn rakennevaliditeettia ja ajallista mittausinvarianssia tutkitaan rakenneyhtälömallinnuksella.
The results point towards good construct validity and longitudinal measurement invariance.
Tulokset viittaavat pääsääntöisesti hyvään rakennevaliditeettiin.
The associations were examined with Pearson correlation and Spearman order correlation coefficients.
Yhteyksiä tutkittiin Pearsonin korrelaatio- ja Spearmanin järjestyskorrelaatiokertoimilla.
Participants of the study were 27 preterm children who were born at 30,20 (±2,27) weeks of gestation.
Tutkimuksen aineisto koostui 27 keskosena syntyneestä lapsesta, jotka olivat syntyneet keskimäärin 30,20 (±2,27) viikon sikiöiässä.
Also, child’s development was assessed with Bayley-III.
Lapsen kehitystä arvioitiin Bayley-III -testistöllä 2–3 iässä.
In homes of less anxious mothers, parents and children’s siblings played more music and premature children spent more time watching television or otherwise spending time with smart devices than in the homes of more anxious mothers.
Vähemmän ahdistuneiden äitien perheissä vanhemmat ja sisarukset musisoivat enemmän, ja keskosena syntynyt lapsi katsoi enemmän televisiota tai vietti muuten aikaa älylaitteila kuin ahdistuneiden äitien perheissä.
Mothers assessed their anxiety after the preterm birth with a STAI -self valuation questionnaire at the time of the gestational age of 35 and 40 weeks.
Äidit arvioivat keskossyntymän jälkeistä ahdistuneisuuttaan STAI -itsearviointikyselylomakkeella 35 ja 40 viikon sikiöiässä.
Also, the associations between interaction and screen time and child’s development were examined.
Lisäksi tutkittiin vuorovaikutuksen ja lapsen ruutuajan yhteyksiä lapsen kehitykseen.
Reciprocal interaction between a parent and a child can face many challenges due to preterm birth.
Vanhemman ja lapsen välinen vastavuoroinen vuorovaikutussuhde voi kohdata useita haasteita keskossyntymän myötä.
The aim of the current study was to examine how maternal anxiety after preterm birth affects later interaction between parents and the preterm child and the development of the preterm child at 2–3 years of age.
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, miten keskossyntymän jälkeinen äidin ahdistuneisuus vaikuttaa myöhempään vanhemman ja keskosena syntyneen lapsen väliseen vuorovaikutukseen sekä lapsen kehitykseen tämän 2–3 vuoden iässä.
Even though the preterm child would greatly benefit from parents’ support, it can be difficult for an anxious parent to support a child adequately, further harming the development of the preterm child.
Vaikka keskosena syntynyt lapsi hyötyisi erityisen paljon vanhemman tuesta, ei ahdistunut vanhempi välttämättä kykene tukemaan lastaan riittävästi, mikä voi hankaloittaa keskosen kehitystä entisestään.
Later at the 2–3 year follow-up mothers, fathers or both parents estimated interaction with a questionnaire that examined the amounts of language and music actions at home and child’s screen time.
Äiti, isä tai molemmat vanhemmat arvioivat vuorovaikutusta lapsen 2–3 vuoden iässä muun muassa kodin kieli- ja musiikkitoimintoja sekä lapsen ruutuaikaa kartoittavalla kyselyllä.
In this study, the higher amount of child’s screen time was associated with poorer socio-emotional development.
Suurempi ruutuaika oli tutkimuksessa yhteydessä lapsen heikompaan sosioemotionaaliseen kehitykseen.
The results show that maternal anxiety after preterm birth is acutely very common and half of the mothers were moderately anxious.
Ahdistuneisuuden kokeminen oli äideillä hyvin yleistä akuutisti keskossyntymän jälkeen, ja puolet äideistä oli keskivaikeasti ahdistuneita.
Screen time’s effect on socio-emotional development can be even more harmful with prematurely born children since they often suffer from developmental deficits and challenges in reciprocal interaction.
Keskosena syntyneillä lapsilla ruutuajan vaikutus sosioemotionaaliseen kehitykseen voi olla vielä haitallisempi kuin täysiaikaisena syntyneillä lapsilla keskosten omien vuorovaikutuksellisten ja kehityksellisten haasteiden vuoksi.
Even though it seems that less anxious mothers mean well and want to offer more stimuli for their preterm children, they may not help the child by offering him or her more screen time.
Vaikka vähemmän ahdistuneet äidit näyttävät haluavan tarjota keskosena syntyneille lapsilleen paljon virikkeitä ja tarkoittanevat tällä hyvää, saattavat he kuitenkin ruutuajan suhteen tehdä lapsilleen karhunpalveluksen.
The results add to previous knowledge about screen time’s associations with poorer socio-emotional development for the first time with preterm children.
Tutkimus tukee ensimmäistä kertaa keskosena syntyneillä lapsilla aiempaa näyttöä lapsen ruutuajan vaikutuksista heikompaan sosioemotionaaliseen kehitykseen.
Not only is the preterm infant developmentally immature for social interaction, but also the parent may find it challenging to interact with the preterm child.
Keskosena syntyneen lapsen kehityksellisten ja vuorovaikutuksellisten haasteiden lisäksi myös vanhemman voi olla vaikea tulkita keskosena syntynyttä lastaan.
When anxiety seemed more chronic instead of short-lived, maternal anxiety after preterm birth was associated with less interaction at 2-3 years of age.
Osoittaessaan merkkejä pitkittymisestä, oli keskossyntymän jälkeinen äidin ahdistuneisuus yhteydessä vähäisempään vuorovaikutuksen määrään.
All children used considerably more declarative than imperative pointings.
Kaikki lapset käyttivät huomattavasti enemmän deklaratiivisia kuin imperatiivisia osoituseleitä.
However, from this thesis, it appears that children with typical vocabulary development tend to use pointing gestures to a large extent, and of the pointings they use, the proportion of declarative pointing gestures is considerably higher than the imperative ones.
Tämän tutkielman perusteella näyttää kuitenkin siltä, että lapset, joiden sanaston kehitys etenee tyypillisesti, käyttävät osoituseleitä runsaasti, ja heidän tuottamistaan osoituseleistä deklaratiivisten osoituseleiden osuus on huomattavasti imperatiivisia suurempi.
The data consisted of video recordings of five children and the results of language tests evaluating children’s vocabulary development.
Aineisto muodostui viiden lapsen videotallenteista ja lasten sanaston kehitystä arvioivien kielellisten testien tuloksista.
The aim of this thesis was to obtain information about the development of pointing gesture use among typically developing Finnish speaking children, at the age of 1–3 years.
Tämän tutkielman tavoitteena oli saada tietoa suomenkielisten, tyypillisesti kehittyvien lasten osoituseleiden käytön kehityksestä 1–3-vuotiaana.
Relation between the use of pointing gestures and language development has been found in many international studies, but with regard to Finnish, there is only little research on pointing or use of gestural communication in play situations between children and parents.
Osoituseleiden yhteys kielen kehitykseen on havaittu monissa kansainvälisissä tutkimuksissa, mutta suomen kielen osalta lapsen ja vanhemman leikkitilanteisiin pohjautuvaa lasten eleiden käytön tutkimusta on hyvin vähän.
Childrens vocabulary development was assessed with Bo Ege test at the age of 3, and with the Boston Naming Test and Type/Token Ratios at the age of 5.
Lasten sanaston kehitystä 3-vuotiaana arvioitiin Bo Ege-testillä, sekä 5-vuotiaana Bostonin nimentätestillä ja sana/sane-suhteilla.
Non-parametric statistical tests were also used: The Friedman test to determine the distribution of pointing gestures used by children in different age points 1;0, 1;6, 2;0, 2;6 and 3;0, and Spearman’s Rank correlation coefficient to explore the re-lation of pointing gestures and vocabulary development.
Tilastollisina menetelminä käytettiin ei-parametrisiä menetelmiä, Friedmanin testiä lasten tuottamien osoituseleiden määrän jakautumisen selvittämiseen eri ikäpisteissä 1;0, 1;6, 2;0, 2;6 ja 3;0 ja Spearmanin korrelaatiokerrointa lasten osoituseleiden ja sanaston kehityksen yhteyksien laskemiseen.
Children used most pointing gestures at the age of 1;6.
Eniten osoituseleitä lapset käyttivät iässä 1;6.
All children used pointing gestures, althought there were notable individual differences in the amount of pointings.
Kaikki lapset käyttivät osoituseleitä paljon tai melko paljon, vaikka tuotettujen osoitusten määrissä oli selviä yksilöllisiä eroja.
Tables, graphs and calculation of percentages and means were used as statistical description of the phenomena.
Tutkittavien ilmiöiden tilastolliseen kuvailemiseen käytettiin taulukoita, kuvioita sekä prosenttiosuuksien ja keskiarvojen laskemista.
ELAN was used to mark the pointing gestures used by the children and the types of these pointing gestures (declarative/ imperative pointing).
Videomateriaali annotoitiin ELAN-ohjelmalla, jonka avulla merkittiin lasten tuottamat osoituseleet ja niiden tyypit (deklaratiiviset/ imperatiiviset osoitukset).
The proportion of declarative pointings of the pointing gestures used, increased between the ages 1;0–1;6 and then remained constant until the age of 3;0.
Deklaratiivisten osoituseleiden osuus tuotetuista osoituksista kasvoi ikävälillä 1;0–1;6 ja pysyi sen jälkeen tasaisena ikään 3;0 asti.
The greatest increase in the quantity of pointings used was found between the age range 1;0–1;6 years.
Suurin kasvu osoituseleiden määrässä havaittiin ikävälillä 1;0–1;6.
No significant correlations were found between pointing gesture use and vocabulary development.
Lasten tuottamien osoituseleiden määrän ja sanaston kehityksen välille ei saatu merkitseviä korrelaatioita.
Pointing gesture use was analysed every six months at 1;0, 1;6, 2;0, 2;6 and 3;0 years.
Osoituseleen käyttöä analysoitiin puolen vuoden välein ikäpisteissä 1;0, 1;6, 2;0, 2;6 ja 3;0, ja tarkasteltiin sen yhteyttä sanaston kehitykseen 3- ja 5-vuotiaana.
The relation between children’s pointing gesture use and vocabulary development at the age 3 and 5 was explored.
Suomenkielisten lasten osoituseleen käyttö ja sen yhteys sanaston kehitykseen 3- ja 5-vuotiaana
They had higher baseline AIx (28 [21-33] vs. 19 [9-27] %, P < 0.001) compared to those alive.
Heillä oli eloonjääneisiin verrattuna korkeampi AIx:n lähtöarvo (28 [21-33] vs. 19 [9-27] %, P < 0.001).
The fact that individuals with type 1 diabetes (T1D) are at greater risk for cardiovascular disease and premature death, can only partly be explained by traditional risk factors.
Tyypin 1 diabeetikoilla on muuhun väestöön nähden kohonnut riski sairastua sydän- ja verisuonitauteihin sekä kuolla ennenaikaisesti, mikä ei selity yksinomaan perinteisillä riskitekijöillä.
The data consisted of 906 individuals with T1D from the FinnDiane Study that have been examined for arterial stiffness, cardiovascular risk factors and diabetic complications at baseline between 2001 and 2015.
Tutkimusaineisto koostui 906:sta tyypin 1 diabeetikosta, joilta määritettiin lähtötilanteessa vuosina 2001-2015 valtimojäykkyys, sydän- ja verisuonitautien riskitekijöitä sekä diabeteksen komplikaatioita osana FinnDiane-tutkimusta.
After a median follow-up of 8.2 (5.7-9.7) years, 67 individuals had died according to mortality data from Statistics Finland.
Tilastokeskuksesta saatujen tietojen mukaan 67 potilasta oli kuollut seuranta-aikana, jonka mediaani oli 8.2 (5.7-9.7) vuotta.
The aim of this study was to find out whether arterial stiffness predicts all-cause mortality in individuals with T1D.
Tämän seurantatutkimuksen tavoitteena oli selvittää, ennustaako valtimojäykkyys kokonaiskuolleisuutta tyypin 1 diabeetikoilla.