natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, interventions at the farm level can decrease the transmission of Yersinia from pigs to pluck sets and carcasses.
Yersinioiden esiintymistä sioissa tulisikin vähentää, jotta sairastumisia sianlihan välityksellä voitaisiin tehokkaasti ehkäistä.
Enteropathogenic Yersinia are frequently isolated from the tonsils and intestinal contents of pigs.
Lisäksi yersinioosin oireet voivat muistuttaa umpisuolen tulehdusta ja johtaa turhiin umpisuolen poistoleikkauksiin.
The summers of 1972 and 1973 in Finland were also very warm, as were those in 2002 and 2003.
Kesät 2002 ja 2003 olivat myös Suomessa erittäin lämpimiä.
The development is temperature dependent and takes about two weeks at 21°C (mean).
Kehitysnopeus on lämpötilariippuvaista ja kestää 21 °C lämpötilassa noin kaksi viikkoa.
The focus of the outbreak moved northward by approximately 100 km/yr, and by 2005 only the reindeer in Upper Lapland were free of lesions.
Epidemian keskus siirtyi noin 100km:n vuosivauhtia pohjoista kohti, niin että vuonna 2005 vain Ylä-Lapin porot olivat vapaita loismuutoksista.
The overall smf prevalences for moose, wild forest reindeer and roe deer were 1.4-1.8%, 23% and 44%, respectively.
Kun poron koko populaation S. tundra – infektioprosentti oli 42% oli se metsäpeuralla 23%, hirvellä 1.4-1.8% ja metsäkauriilla 44%.
These increases caused substantial economic losses and increased the workload associated with meat processing.
Epidemia aiheutti tuntuvia taloudellisia tappioita ja lisääntynyttä työtaakkaa poroteurastamoilla.
The 1973 outbreak of S. tundra in Sweden was associated with unusually warm weather and abnormally high numbers of mosquitoes and gnats.
Ruotsissa 1973 S. tundra –loisen massaesiintymä yhdistettiin epätavallisen lämpimään ja kesään ja huomattavaan hyttysten runsauteen.
The life cycle of Setaria tundra; Adult nematodes inhabit the peritoneal cavity of reindeer and produce microfilariae in to the host’s blood circulation, especially on summer months.
Setaria tundra –loisen elämänkierto Aikuiset loiset asuvat isäntäeläimen vatsaontelossa ja tuottavat mikrofilarioita sen verenkiertoon, erityisesti kesäkuukausina.
Setaria tundra, an emerging parasite of reindeer, and an outbreak it caused in Finland in 2003-2006
Setaria tundra, yleistyvä porojen loinen; taudinpurkaus Suomen poroissa 2003–2006
The prepatent period of S. tundra was estimated to be about 4 months, with a life span of at least 14 months.
Loisen aikuistumiseen porossa kuluu noin 4 kuukautta ja elinikä on ainakin 14 kuukautta.
The focus of microfilaremia in reindeer moved north while simultaneously declining in the south as the observed peritonitis outbreak decreased.
Myös mikrofilarioiden esiintyvyyden vaihtelu kuvasti epidemian liikettä pohjoiseen, etelässä infektoituneiden porojen määrä pieneni samalla kun teurastamoilla havaittujen tulehdusreaktioiden määrä laski.
When the mosquito is feeding again, the third-stage larvae break out and penetrate the skin of the host through mosquito’s puncture wound.
Kun hyönteinen aterioi tämän jälkeen, toukat murtautuvat ulos ja tunkeutuvat uuteen isäntäeläimeen hyttysen pistohaavasta.
Therefore, it is important to gain knowledge about these parasites, their ecology, transmission dynamics, and their impact on human and animal health.
Jatkotutkimukset, jotka kohdistua hyönteisvälitteisten loisten ekologiaan, dynamiikkaan, tartuntateihin ja niiden seurantaan nisäkäspopulaatiossa ja vaikutuksiin sekä ihmisten että eläinten terveyteen, ovat välttämättömiä.
The rate of development in mosquitoes is temperature-dependent.
Kehityksen nopeuteen vaikuttaa ympäristön lämpötila niin että lämpö jouduttaa kehitystä.
No significant impact on pH values of meat or on the organoleptic evaluation of meat was found.
Vatsakalvon tulehdus ei myöskään aiheuttanut merkittäviä muutoksia lihan pH – arvoihin tai aistinvaraiseen laatuun.
Reindeer calves with heavy infections of S. tundra expressed decreased thriftiness, poor body condition, and an undeveloped winter coat.
S. tundra –tartunnan oireet ja löydökset Vasojen olemus, joilla oli voimakas S. tundra – tartunta, ilmensi alentunutta kuntoa ja niiden talvikarva oli huonosti kehittynyt.
Microfilariae penetrate the gut of the mosquito and develop through two moults into infective third-stage larvae.
Ne tunkeutuvat hyttysen suoliston seinämän läpi ja kehittyvät kahden nahanluonnin kautta infektiokykyisiksi kolmannen asteen toukiksi.
The causative, agent based on morphological and molecular data, was identified as Setaria tundra.
Taudin aiheuttajaksi osoittautui loisen sekä rakenteellisten että geneettisten ominaisuuksien perusteella Setaria tundra.
The prepatent time is approximately 4 months.
Naaraspuolisen loisen elinikä on vähintään 14 kuukautta.
Histopathology indicated granulomatous peritonitis with lymphoplasmacytic and eosinophilic infiltration.
Histopatologiset tutkimukset vahvistivat muutokset loisten aiheuttamiksi; lympfoplasmosyyttinen ja eosinofiilinen tulehdussolureaktio ja –kertymä.
The prevalence of S. tundra larvae in naturally infected Finnish mosquitoes varied from 0.5-2.5%.
Epidemian aikana 0,5-2,5% luonnonvaraisista hyttysistä olivat loisen kantajia.
The proportion of reindeer viscera condemned due to parasitic lesions identified during meat inspections increased dramatically.
Vasojen elinten ja vatsakalvojen hylkäämiset lihantarkastuksessa loismuutosten takia kasvoivat voimakkaasti, epidemia oli syntynyt.
In the same year, tens of thousands of reindeer died in the northern part of the reindeer herding area of Finland.
Samana vuonna Suomessa kuoli kymmeniä tuhansia poroja jolloin yleisinä ruumiinavauslöydöksinä oli voimakas vatsakalvon tulehdus ja suuri määrä Setaria – loisia vatsaontelossa.
During the same period, the peritonitis outbreak was apparently fading away in the southern area.
Samaan aikaan epidemia laantui sen syntysijoilla, poronhoitoalueen eteläisissä osissa.
In order to monitor the dynamics of S. tundra in nature, wild cervids also were sampled.
Setaria tundra luonnonvaraisissa hirvieläimissä Loisen isäntien ja luonnon reservoaarien selvittämiseksi kerättiin verinäytteitä myös luonnonvaraisista hirvieläimistä.
The previous report of a peritonitis outbreak in moose associated with Setaria sp. nematodes in Finnish Lapland in 1989 was caused by another S. tundra haplotype.
Vuoden 1989 S. tundra – massaesiintymä hirvellä oli loisen eri haplotyypin aiheuttama.
Infections attributable to a species of the genus Setaria appear to have emerged in Scandinavian reindeer in 1973.
Loisten massaesiintyminen yhdistettiin Ruotsissa ja Norjassa 1973 esiintyneeseen porojen vatsakaIvontulehdusepidemiaan.
Thus, I predict that global climate change will promote the further emergence of filarioid nematodes and diseases caused by them in the subarctic ecosystem.
On ilmeistä että ilmastonmuutos edesauttaa S. tundra- ja sen sukulaisloisten ja niiden mahdollisesti uusissa isäntäeläimissään aiheuttamien muutosten tai vahingollisten vaikutusten leviämistä subarktisiin ekosysteemeihin.
Captive reindeer were smf positive throughout the year, but smf disappeared from the blood after 2 years.
Tämän jälkeen mikrofilariat hävisivät verenkierrosta vuoden kuluessa.
This study indicated that S. tundra probably has an important impact on boreal ecosystems.
Kokonaisuudessaan tehdyt tutkimukset vahvistivat sen käsityksen, että S. tundra - infektio on vahingollinen poron vasojen terveydelle.
The putative relationship between climate change and a vector-borne disease identified in this thesis indicates the potential and obvious threats to the individual and population health of arctic ungulates.
Ilmasto ja sää Ilmasto- ja säätekijät vaikuttavat merkittävästi hyttysten levittämien sairauksien esiintyvyyteen ja leviämiseen.
In Finland, the latest outbreak of peritonitis in reindeer started in 2003 in the southern and middle parts of the reindeer herding area.
Vatsakalvontulehdusepidemia Vuonna 2003 syksyllä poroteurastuskauden alussa kiiri hälyttäviä raportteja eteläisen- ja keskisen poronhoitoalueen poroteurastamoista poron vasoilla yleisesti esiintyvästä voimakkaasta vatsakalvontulehduksesta ja loisten massaesiintymisestä vatsaontelossa.
Warm summers apparently promote transmission and the genesis of disease outbreaks by favouring the development of S. tundra in its mosquito vectors, by improving the rate of mosquito development and reducing their mortality from frost, and finally, by forcing reindeer to stay in herds on mosquito-rich wetlands.
Lämpö suosii itse hyttysen elinkiertoa ja vähentää pakkasten aiheuttamaa kuolleisuutta ja kiihdyttää loisen kehittymistä hyttysessä.
Moreover, I believe that future outbreaks can be predicted based on the mean temperatures of two consecutive summers.
Tutkimustulostemme mukaan S. tundra -loisen yleistyminen voidaan ennakoida kahden edeltävän kesän lämpötilan mukaan; 14 °C ylittävä kesän keskilämpötila on hälyttävä.
Meat/post mortem inspection of diseased reindeer carcasses revealed ascites fluid, green fibrin deposits, adhesions, and live and dead S. tundra nematodes.
Yleiset lihantarkastuslöydökset olivat lisääntynyt oljen tai veren värinen, vihertäviä partikkeleita sisältävä neste vatsaontelossa, vihertävää tai kellertävää saostumaa herakalvoilla ja sidekudoskiinnikkeitä vatsakalvon ja eri elinten välillä sekä eläviä 3 – 8 cm:n mittaisia valkeita sukkulamatoja sekä joskus kuolleita eri hajoamisvaiheissa olevia loisia.
At the population level, massive antiparasitic treatment with ivermectin can reduce the number of carriers among reindeer population.
Populaatiotasolla on mahdollista vähentää infektion kantajia siitosporoista ja näin ennaltaehkäistä taudinaiheuttajan siirtymistä vasoihin.
The prevalence and density of Setaria microfilariae (smf)in blood circulation were higher in reindeer calves than in adults; the overall prevalence was 42%.
Mikrofilariat verenkierrossa Kuten vatsakalvon tulehduskin, oli myös S. tundra – loisen mikrofilarioiden yleisyys ja tiheys poron vasojen verenkierrossa merkittävästi suurempi kuin aikuisten porojen.
Ivermectin has good efficacy against adult S. tundra nematodes and circulating smf, and therefore there is an obligation to treat heavily infected reindeer calves with ivermectin by injection for animal welfare reasons.
Ivermektiini-injektio osoittautui tehokkaaksi aikuisia poron vatsaontelossa olevia S. tundra –loisia ja verenkierrossa kiertäviä mikrofilarioita vastaan.
It also revealed the absence of baseline knowledge concerning temporal parasitic biodiversity in cervids at high latitudes.
Tutkimus osoitti sen aukon, joka liittyy näiden, aikaisemmin lähinnä trooppisten alueiden ongelmina pidettyjen, hyönteisvälitteisten loisten tutkimukseen Pohjolassa.
All filarioid species produce microfilariae that are present in the host blood, and known vectors are haematophagous arthropods.
Filarioidea-sukkulamadot asuvat isäntäeläimen kudoksissa tai ruumiinonteloissa ja tuottavat toukkia (mikrofilaria) isäntäeläimen ihoon tai verenkiertoon.
and to a lesser extent Anopheles spp., play an important role in the transmission of S. tundra in reindeer herding areas in Finland.
Hyönteisvektorit Hyttynen, etenkin Aedes –suku on S. tundra –loisen tärkein väli-isäntä ja vektori Suomessa.
Based on the evidence in both ante and post mortem inspections and histological examinations, present studies and historical data indicate that S. tundra can act as a significant pathogen in reindeer.
Väitöskirjatutkimus käsittelee S. tundra –loisen aiheuttamia vaikutuksia poron ja hirvieläinten terveyteen yksilö- ja populaatiotasolla, viimeisimmän ja aikaisemmin Skandinaviassa tapahtuneiden epidemioiden pohjalta, loisen rakenteellista ja geneettistä tunnistamista ja tartunnan diagnosointia.
There was a significant positive correlation between worm counts and the degree of peritonitis, and a negative correlation between the degree of peritonitis and the back-fat layer.
Se, että laajasta ja intensiivisestä porojen loislääkityksestä huolimatta, epidemia levisi vääjäämättä pohjoiseen, osoittaa loisen erittäin tehokasta leviämiskykyä, jälkeläistuotantoa ja hyttysvektorin suurta tehokkuutta.
Severe peritonitis and large numbers of Setaria sp. worms were common findings.
Tämän jälkeen Setaria – loiseen yhdistetyt muutokset sekä havainnot loisesta laskivat Suomen poroilla lähes huomaamattomiksi satunnaislöydöksiksi aina 30 vuoden ajaksi.
Recent Finnish studies have revealed an array of filarioid nematodes and associated diseases that appear to be emerging in northern ungulates.
Viimevuosien sekä nauta- että poroteurastamoissa tehdyt havainnot viittaavat hyönteisvälitteisten sukkulamatojen (Filarioidea) ja niiden aiheuttamien muutosten yleistymiseen myös Suomessa.
The infections were associated with an outbreak of peritonitis.
Tämä antaa mahdollisuuden ja velvollisuuden hoitaa voimakkaasta infektiosta kärsiviä vasoja.
It may well be that among other factors, the high percentage of wild forest reindeer with signs of peritonitis caused by S. tundra may also have contributed to a substantial population decline for this herd in Kainuu (1700 to 1000 in 2001-2005).
Setraia tundra –loisen historia Suomessa Ensimmäiset kirjatut havainnot Setaria – loisista poroilla tehtiin Skandinaviassa 1970-luvun alussa.
The full HH study-dataset for 2003-2004 consisted of 74410 observations on 41087 cows from 1430 farms.
Tässä väitöskirjassa vuoden 2003-2004 Terveet Sorkat aineiston 74410 merkintää (41087 lehmää 1430 tilalta) analysoitiin ja arvioitiin sorkkaterveyden riskien kartoittamiseksi.
However, when already a risk for laminitis exists, inappropriate feeding may further increase the risk.
Kuitenkin, mikäli karjassa on lisääntynyt riski sairastua sorkkakuumeeseen jonkun muun syyn takia, epäsopiva ruokinta saattaa pahentaa tai laukaista tilanteen.
One aim of this study was to develop an automatic lameness detection system operating in a milking robot by force plates and compare it with lameness scoring (LS) and hoof-trimming data.
Kehitimme automaattista ontuvan lehmän tunnistamismenetelmää käyttämällä lypsyrobotin alle asennettuja painojakaumalevyjä ja vertasimme tuloksia kävelytyskokeisiin ja sorkkahoito-merkintöihin.
In addition, the most important risk factors for WLD (in LH herds) and SU were breed (higher risk in Holsteins compared to Ayrshire), farm type (higher risk in LH than in TS) and parity, but neither high levels of milk yield nor feeding type were found to be risk factors.
Suurimman riskin lehmille aiheuttivat rotu (Holstein-lehmillä suurempi riski kuin Ayrshire-lehmillä), poikimakerta (kerran poikineet ja vanhat lehmät ovat suurimmassa riskiryhmässä), navettatyyppi (pihatoissa lehmät herkempiä; kylmäpihatossa lehmät pärjäsivät parhaiten) ja ympäristö (parsimatot ehkäisivät sairastumisriskiä).
While carrying out the HH project, I concluded that the effect of feeding on laminitis- related lesions is probably overestimated in Finland.
Nämä tutkimukset viittaavat kuitenkin siihen, että ruokinnan merkitystä Suomessa on yliarvioitu.
In the final stage, a neural network model was established to detect/identify lame cows.
Loppuvaiheessa neuroverkkomalli ontuvien lehmien tunnistamiseksi oli valmis.
The co-operation project Healthy Hooves (HH) between The Finnish Hoof-trimmers' Association, Suomen Rehu and Vetman was established in 2001 to attempt to improve national hoof health.
Sorkkakuume ja ontuvien lehmien havainnointi suomalaisissa karjoissa Terveet Sorkat yhteistyö-projektin avulla (yhteistyössä Suomen Rehu, Suomen sorkkahoitajien yhdistys ja Vetman) luotiin Suomeen 2002 kansallinen sorkkasairauksien rekisteröinti- ja tallennus-järjestelmä.
This research part followed the project and was concentrated on the most predominant hoof problems (haemorrhages, sole ulcer (SU) and white line disease (WLD)) in the HH pilot year 2002.
Pilottivuonna 2002 merkityksellisimmiksi sorkkasairauksiksi maatiloilla osoittautuivat vertymät anturassa, valkoviivan repeämä (WLD) ja anturahaavauma (SU), jotka ovat sorkkakuumeeseen liittyviä muutoksia ja joihin tutkimus keskitettiin.
In WLD and SU cases that produced lameness, acute phase proteins were investigated to determine whether an acute phase reaction (APR) was connected to these hoof lesions, and to evaluate the severity of these reactions.
Ontumaa aiheuttavat WLD ja SU saivat elimistössä aikaan kokonaisvaltaisen tulehdusreaktion, mikä aiheutti seerumin akuutin faasin proteiinien pitoisuuksien nousun.
In addition to specific lameness-related hoof lesions and their incidences/ prevalences, increasing interest has been directed towards the lameness detection itself.
Kasvava kiinnostuksen aihe - sorkkakuumeen lisäksi- on ontuvien lehmien tunnistaminen.
An estimated 90% of lameness is due to hoof problems.
Suomessa on ruokintaa yleisesti pidetty sorkkakuumeen ja sen seurauksien aiheuttajana.
Hard flooring in cubicles, compared with mats, was clearly a risk factor for both diseases.
Sorkkasairauksien esiintyvyydet lypsykauden aikana ja mahdolliset riskitekijätarvioitiin monimuuttujamallien avulla.
According to the results, WLD and SU were important hoof diseases in Finland, which also might cause clear acute phase reaction in cows.
Painojakaumalevyt antoivat mahdollisuuden objektiiviseen ontumien havaitsemiseen ja ovat tulevaisuudessa mahdollisuus suurien karjojen ontumisen seuraamiseen.
However, a national recording system for hoof diseases of cows did not exist in Finland prior to 2002, nor have analyses of risks been investigated.
Sen jälkeen tietopankki on siirtynyt Suomen Rehulta FABAlle, mutta tiedostoja käytetään edelleen nautojen jalkaterveyden parantamiseksi.
Laminitis-related lesions and lameness detection in dairy cattle in Finland
Maitotuotoksella ei sen sijaan löydetty yhteyttä sairastuvuuteen.
In addition, a strong effect existed between other hoof lesions and WLD/SU.
Niiden käytöstä voisi myös olla hyötyä eri hoitomenetelmien ja lääkkeiden tutkimuksessa ontumasairauksissa.
Contamination of fish products with Listeria monocytogenes, a bacterium causing listeriosis, presents a risk to consumer health.
Kalatuotteiden saastuminen Listeria monocytogenes -bakteerilla, joka aiheuttaa listerioosia, aiheuttaa kuluttajien terveydelle riskin.
Listeria monocytogenes in fish farming and processing
Listeria monocytogenes kalan kasvatuksessa ja prosessoinnissa
Thus, raw fish materials and production environment are sources of L. monocytogenes contamination that both need to be properly controlled.
Tuotantoympäristö sekä raaka-ainekalat ovat molemmat siten L. monocytogenes -saastutuksen lähteitä, joita pitää asianmukaisesti valvoa ja hallita.
Recovery of L. monocytogenes was significantly higher in fresh-bought roe products (18%) than in frozen or frozen-thawed (1%) roe products.
Huomattavasti enemmän L. monocytogenes -bakteeria löydettiin tuoreena ostetuista mädeistä (18 %) kuin pakasteena tai pakasteesta sulatettuna (1 %) ostetuista mädeistä.
The fish farm did not spread L. monocytogenes contamination, but suffered contamination from environmental sources.
Tutkittu kalankasvattamo ei levittänyt L. monocytogenes -bakteeria vaan pikemmin kärsi ympäristöstä peräisin olevasta saastutuksesta.
Pasteurisation of rainbow trout roe, at 62 °C or at 65 °C for 10 minutes, eliminated inoculated 8 log units of L. monocytogenes.
Kirjolohenmädin pastörointi 62 tai 65 °C:ssa 10 minuuttia tuhosi mätiin lisätyt 8 logaritmista yksikköä L. monocytogenes -bakteereja.
The quality of pasteurised vacuum packaged rainbow trout roe was found to be consistently good, in terms of microbial as well as sensory quality, for up to six months stored at 3 °C.
Pastöroidun vakuumiin pakatun kirjolohenmädin mikrobiologinen ja aistinvarainen laatu säilyivät hyvinä kuuden kuukauden ajan säilytettäessä 3 °C:ssa.
The pulsed-field gel electrophoresis typing of L. monocytogenes isolates, from 15 fish factories, showed that the same pulsotypes of L. monocytogenes, isolated form fish products, occurred also in raw fish and fish production environments.
Eri kalalaitoksista (15) todettujen L. monocytogenes -isolaattien tyypittäminen pulssikenttäelektroforeesilla osoitti, että samoja L. monocytogenes tyyppejä esiintyi valmiissa kalatuotteissa, raaka-ainekalassa sekä tuotantoympäristössä.
The bacterium occurred almost exclusively in the gills (96%) and only sporadically in the skin and viscera.
L. monocytogenes -bakteereja löydettiin lähes yksinomaan kalojen kiduksista (96 %) ja vain satunnaisesti nahasta tai sisälmyksistä.
Rainy weather conditions were found to increase the probability of finding L. monocytogenes in the fish farm environment.
Sateinen sää lisäsi todennäköisyyttä löytää L. monocytogenes -bakteeria kasvattamolta.
on the factory surfaces was indicative of increased possibility of occurrence in the fish products.
Jonkin Listeria -lajin löytyminen tuotantopinnoista indikoi kohonnutta todennäköisyyttä löytää niitä myös yrityksen kalatuotteista.
To better control this, the present study investigated the prevalence and sources of L. monocytogenes in different stages of fish production chain as well as the effects of a pasteurisation method on rainbow trout roe products.
Tutkimuksessa selvitettiin L. monocytogenes -bakteerin esiintymistä ja lähteitä kalatuotantoketjun eri vaiheissa, sekä kirjolohenmädin pastöroinnin vaikutuksia, bakteerin aiheuttaman vaaran hallitsemiseksi.
L. monocytogenes appeared on cleaned surfaces of one-third of the 23 studied fish processing factories, at least sporadically.
Kolmanneksesta tutkituista 23 kalanjalostamosta todettiin puhdistetuilta pinnoilta L. monocytogenes -bakteeria, ainakin satunnaisesti.
Contamination of different ready-to-eat fish products with L. monocytogenes varied from 0 to 20%.
Eri kalavalmistuotteista todettiin L. monocytogenes -bakteeria 0-20 %:ssa.
Farmed rainbow trout from different fish farms were found to contain L. monocytogenes at an average rate of 9%.
Eri kalankasvattamoista peräisin olevissa kirjolohissa todettiin olevan keskimäärin 9 %:ssa L. monocytogenes -bakteeria.
L. monocytogenes prevalence varied greatly among fish farms from 0 to 75%.
Bakteerin esiintyminen eri kalankasvattamojen välillä vaihteli huomattavasti (0-75 %).
The main L. monocytogenes contamination sources in the studied fish farm were the brook and river waters, as well as other runoff waters from environment.
Tarkemmin tutkitussa kalankasvattamossa todettiin pääasialliseksi L. monocytogenes -bakteerien lähteeksi kasvattamon läheiset joki- ja purovedet sekä muut ympäristön valumavedet.
Presence of L. monocytogenes in different Finnish fish species roe products in retail markets varied between 2 to 8%.
Suomalaisten kalalajien mädeistä todettiin vähittäiskauppatasolla 2-8 %:ssa L. monocytogenes bakteeria.
Special effort should be focused on the isolation and removal of rainbow trout gills before L. monocytogenes contamination spreads further.
Kidusten poistoon tai eristämiseen pitäisikin jatkossa kiinnittää huomiota saastumisen leviämisen estämiseksi.
The disease remained at a low endemic level in 1990-1994, reached epidemic proportions in 1994-1995 and disappeared during 1995.
Taudin esiintyminen nousi vuosina 1994 1995 epidemiaksi.
Each dog with a known vaccination history, date of birth, sex and breed was sampled once.
Kenttäaineisto koostui 4 627 koirasta, joiden rokotushistoria, ikä, rotu ja sukupuoli olivat tiedossa.
Based on the overall geometric mean titre of the dogs vaccinated with a single vaccine brand, vaccines were divided into high-take (Candur®, Nobivac® and Duramune®) and low-take (Dohyvac® and Canlan®) groups.
Kaikkien vain yhdellä rokotteella rokotettujen koirien keskimääräisen mitatun rokotesuojan perusteella rokotteet voitiin jakaa matalan vasteen (puutteellisen suojan) ja korkean vasteen (hyvän suojan) rokotteisiin.
The vaccine groups differed significantly among dogs less than two years of age both in the proportion of dogs with detectable VN antibodies and in the mean titres.
Valtaosa sairastuneista oli alle 2-vuotiaita ja joukossa oli runsaasti rokotettuja koiria.
CD vaccines for dogs and mink were studied in experimental settings for their ability to induce virus-neutralising (VN) antibodies in target species.
Koiran ja minkin penikkatautirokotteiden kykyä suojata rokotettuja eläimiä tutkittiin kahdessa kokeessa.