natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Secondly, we evaluated characteristics, prognostic factors and vascular risk factors in 301 CeAD patients.
Toisessa osatyössä käsiteltiin kaula- ja aivovaltimodissektoitumapotilaiden taudinkuvaa, ennustetekijöitä ja riskitekijöitä 301 suomalaisen potilaan aineistossa.
This suggests that hypertension may be a risk factor for CeAD.
Hypertensio saattaakin olla kaulavaltimodissektoituman riskitekijä.
In the first part of the thesis, we studied 103 patients with intracranial artery dissections (IAD).
Ensimmäisessä osatyössä oli mukana 103 kallonsisäisen dissektoituman sairastanutta potilasta.
The three other publications for the thesis were part of the CADISP project (Cervical Artery Dissection and Ischemic Stroke Patients), an international consortium focusing on research on CeAD.
Kolme muuta osatyötä ovat osa CADISP-projektia (Cervical Artery Dissection and Ischemic Stroke Patients).
For this thesis project, we collected a register of all consecutive CeAD patients treated at the Helsinki University Central Hospital, Finland, between 1994 and 2008.
Väitöskirjan kaksi ensimmäistä osatyötä perustuu Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin alueella vuosien 1994-2008 välisenä aikana hoidetuista kaula- ja aivovaltimodissektoitumapotilaista kerättyyn rekisteriin.
IADs could be divided into 2 distinct groups: i) non-aneurysmatic IADs presenting without subarachnoid hemorrhage that are associated with favorable outcomes and safe anticoagulant therapy, and ii) aneurysmatic IADs, characterized by subarachnoid hemorrhage and poorer prognosis.
Nämä dissektoitumat jakaantuivat kahteen eri ryhmään: i) ei-aneurysmaattisiin kallonsisäisiin dissektoitumiin, jotka eivät johtaneet lukinkalvonalaiseen vuotoon, joiden ennuste oli hyvä, ja joiden hoidossa verenohennuslääkkeet olivat turvallisia.
Cervicocerebral artery dissection (CeAD) is one of the leading causes of ischemic stroke in the young and middle-aged adults.
Kaula- ja aivovaltimodissektoituma on yleisimpiä aivoinfarktin aiheuttajia nuorilla ja keski-ikäisillä potilailla.
Cervicocerebral Artery Dissections : Risk Factors and Clinical Features
Kaula- ja aivovaltimodissektoitumien riskitekijät ja taudinkuva
In comparison with healthy controls, hypercholesterolemia, obesity, and overweight were less frequent in CeAD patients, whereas CeAD patients had more hypertension.
Terveisiin verrokkeihin nähden dissektoitumapotilailla oli harvemmin kohonneita kolesteroliarvoja ja ylipainoa, mutta useammin korkea verenpaine.
We found association of CeAD with male sex, and possible association with smoking and migraine, especially migraine with aura.
Enemmistö potilaista oli miehiä, ja dissektoitumapotilailla tupakointi ja migreeni, erityisesti aurallinen migreeni, olivat yleisiä.
In the CADISP cohort, vascular risk factors were less frequent in CeAD patients compared with young patients with a non-CeAD ischemic stroke.
CADISP-aineistossa sydän- ja verisuonitautien riskitekijöitä oli kaulavaltimodissektoitumapotilailla vähemmän kuin aivoinfarktin muusta syystä sairastaneilla verrokeilla.
CeAD patients probably have a constitutional, partly genetic weakness of the vessel wall, which predisposes to tears in the connective tissue within the vascular wall in occurrence of environmental triggers of the disease, such as acute infection, migraine, or minor trauma.
Heikko seinämä on alttiimpi repeämälle, jonka laukaisee jokin tilapäinen tekijä kuten akuutti tulehdustauti, vähäpätöinen vamma tai migreeni.
Finally, migraine was more common in CeAD patients with stroke than in patients with ischemic stroke due to a cause other than CeAD.
Viidennessä osatyössä todettiin migreenin olevan yleisempää aivoinfarktin saaneilla kaulavaltimodissektoitumapotilailla kuin muusta syystä aivoinfarktin saaneilla verrokeilla.
We detected no excess of ischemic strokes, specific arterial distribution or other clinical or prognostic features characteristic to migraineous CeAD patients compared to those without migraine.
Migreeniä sairastavat kaulavaltimodissektoitumapotilaat eivät eronneet migreeniä sairastamattomista aivoinfarktien yleisyyden, dissektoituneen valtimon, taudinkuvan tai ennusteen suhteen.
My research material includes oral and written descriptions, photographs, and various objects that describe the thoughts and experiences of people in the past.
Tutkimusaineistoni, joihin kuuluu suullisia ja kirjallisia aineistoja sekä esineitä ja valokuvia, ilmentävät menneisyyden ajatusmaailmoja ja kokemuksia.
The study also shows that the schools of the blind were not closed institutional communities.
Tutkimus tuo samalla esiin, etteivät sokeainkoulut olleet suljettuja laitosyhteisöjä.
For a long time, they functioned as the main arenas for the organisational life and social action of the visually impaired, where the community-based culture of activity gradually developed from the satisfaction of basic needs into social forms and a common strategy of survival.
Ne toimivat pitkään näkövammaisten järjestöelämän ja yhteiskunnallisen toiminnan päänäyttämöinä, jossa yhteisöllinen toimintakulttuuri kanavoitui perustarpeiden tyydyttämisestä yhteiskunnallisiin muotoihin ja yhdessä selviytymisen strategiaksi.
This data includes both my main source the magazines of blind people and the minutes of blind people s associations.
Näihin aineistoihin kuuluvat sekä päälähteenä käyttämäni sokeainlehdet että sokeainyhdistysten pöytäkirjat.
The oldest data I found has been developed simultaneously with the formation of the publicity institution in Finland.
Varhaisimmat käytettävissä olevat aineistoni ovat syntyneet samoihin aikoihin suomalaisen kansallisen julkisuusinstituution rakentumisen kanssa.
From The Dark Side: Experiences On Modernisation In The Narrative Community Of Visually Impaired People My study describes the experiences on modernisation among the first generations of the organised visually impaired people in the narrative context of the end of the 19:th century and the first decades of the 20:th century.
Pimeyden puolelta: Modernisaation kokemukset näkövammaisten kerrontayhteisössä Tarkastelen tutkimuksessani näkövammaisten ensimmäisten järjestäytyneiden sukupolvien modernisaatiokokemusten rakentumista 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alkuvuosikymmenien kerrontakontekstissa.
Institutions for the blind were meeting points of several generations as well as of different thoughts and philosophies.
Sokeainlaitokset toimivat lukuisten ikäpolvien sekä aatteiden ja ajatusten kohtaamispaikkana.
The eldest interviewees have been among the founders of blind people s own magazines and associations in the beginning of the 20:th century.
Niitä ovat täydentäneet elämäkerralliset haastattelut, joiden vanhimmat kertojat ovat olleet perustamassa ensimmäisiä omia sokeainyhdistyksiä ja lehtiä Suomeen viime vuosisadan alussa.
It has been an essential goal of my study to bring these thoughts and experiences of the past into the current discussion going on in the academic disability research: which/what kind of social changes connected with modernisation have increased the exclusion of disabled citizens from society, and which have promoted their integration.
Tutkimukseni tavoitteena on ollut tuoda nämä menneisyyden ajatusmaailmat ja kokemukset nykyhetkeen ja osaksi akateemisessa vammaistutkimuksessa ajankohtaista keskustelua modernisaation suhteesta vammaisuuteen.
In the 19:th century, an institutional philosophy was adopted from other European countries to the Finnish education of disabled children.
Tutkimus osoittaa, ettei Suomessa 1800-luvulla vammaisopetukseen Euroopasta omaksuttu laitoskeskeinen ajattelumalli syrjäyttänyt näkövammaisia yhteiskunnasta.
Yet because of the huge effort that the society forced them to make, most of them developed into independent and self-supporting citizens.
Useimmat tutkimuksessa mukana olevat kertojat menettivät sokeainkoulun alettua jokapäiväisen kosketuksen lähiyhteisöönsä, mutta se valtava ponnistus, johon yhteiskunta heidät pakotti, teki useimmista heistä itsenäisiä ja omillaan toimeentulevia kansalaisia.
Already at the preclinical stage PET can be employed for the investigation of drug delivery carrier biodistribution in vivo, thereby facilitating the selection of the most promising material candidates for further development and future drug delivery studies.
Jo kehityksen prekliinisessä vaiheessa positroniemissiotomografiaa voidaan käyttää lääkeainekuljettimen biojakauman selvittämiseen in vivo, edesauttaen lupaavimpien materiaalikandidaattien valintaa jatkokehitykseen ja tuleviin lääkeaineiden annostelukokeisiin.
Moreover, the physicochemical properties of PSi can be tailored by variation of the fabrication parameters and surface modifications to suit diverse payloads.
Tämän lisäksi huokoisen piin fysikaalis-kemiallisia ominaisuuksia voidaan räätälöidä sen valmistusparametrejä muokkaamalla sekä erilaisin pintamodifikaatioin soveltumaan useiden erilaisten aineiden kuljetukseen.
Positron emission tomography (PET), a sensitive and quantitative method of molecular imaging, is a potent tool for drug delivery system development.
Positroniemissiotomografia (PET) on herkkä ja kvantitatiivinen molekyylikuvantamisen menetelmä, joka soveltuu hyvin lääkeainekuljettimien kehitystyön tueksi.
After oral administration, [18F]THCPSi nanoparticles were shown to pass intact through the GI tract in 4 to 6 hours.
Oraalisen annon jälkeen [18F]THCPSi -nanopartikkelit kulkeutuivat muuttumattomina läpi rotan ruoansulatuskanavan 4 - 6 tunnissa.
In conclusion, the present work establishes 18F-radiolabeled particle tracers as useful means for the evaluation of new PSi-based drug delivery systems with PET.
Johtopäätöksenä todettakoon, että tässä työssä 18F-radioleimatut partikkelimerkkiaineet on osoitettu hyödyllisiksi työkaluiksi uusien PSi-pohjaisten lääkeainekuljettimien arviointiin positroniemissiotomografian avulla.
Porous silicon (PSi) is a promising material for carrier-mediated drug delivery because of its biocompatibility, high chemical stability, and facile elimination from the body.
Huokoinen pii (PSi) on lupaava materiaali lääkeainekuljettimien kehitykseen, sillä sen on osoitettu olevan hyvin bioyhteensopivaa, biohajoavaa sekä kemiallisesti stabiilia.
In this dissertation, a direct nucleophilic radiolabeling method with a short-lived positron emitter fluorine-18 (18F) was developed for three different surface-modified PSi materials: thermally hydrocarbonized PSi (THCPSi), thermally carbonized PSi (TCPSi), and thermally oxidized PSi (TOPSi).
Tässä väitöskirjassa kehitettiin suora nukleofiilinen radioleimausmenetelmä lyhytikäisellä positronisäteilijällä, fluori-18:lla (18F) kolmelle erilaiselle pintamuokatulle PSi-materiaalille (THCPSi, TCPSi ja TOPSi).
Intravenous delivery of [18F]THCPSi nanoparticles resulted in their rapid accumulation to the liver and spleen alluding to rapid immune recognition and removal of the particles from the bloodstream by macrophages of the mononuclear phagocyte system (MPS).
Suonensisäisen annon jälkeen [18F]THCPSi -nanopartikkelit kertyivät maksaan ja pernaan, mikä viittaa niiden tunnistamiseen immuunijärjestelmässä ja siitä seuraavaan nopeaan poistoon verenkierrosta näissä elimissä olevien makrofagien toimesta.
Modification of [18F]THCPSi with a self-assembled layer of a fungal hydrophobin (HFBII) changed the hydrophilicity of the material bringing about bioadhesive properties that promoted gastric retention of the protein-coated nanoparticles.
[18F]THCPSi:n muokkaus itsejärjestäytyvällä kerroksella sienestä peräisin olevaa hydrofobiinia (HFBII) muutti materiaalin hydrofiilisyyttä ja teki siitä bioadhesiivisen.
Incorporation of the drug to a delivery system based on a nanostructured material is increasingly investigated as a strategy to overcome these limitations and to achieve controlled and targeted delivery.
Eräs uusi strategia näiden ongelmien ratkaisuun on lääkeaineen liittäminen nanorakenteiseen lääkeainekuljettimeen, jonka avulla sitä voidaan annostella säädellysti sekä kohdennetusti.
HFBII-coating of the nanoparticles altered the adsorption of plasma proteins to the particle surface, which translated also to a change in the biodistribution pattern in vivo.
Päällystäminen hydrofobiinilla johti muutoksiin veriplasman proteiinien adsorptiossa nanopartikkelien pinnalle.
Poor biopharmaceutical properties such as low solubility and low permeability in the gastrointestinal (GI) tract plight many existing drugs and new chemical entities, presenting an impediment for efficient drug therapy.
Lääkeaineen biofarmaseuttisesti epäedulliset ominaisuudet, kuten niukkaliukoisuus ja huono permeabiliteetti ruoansulatuskanavassa voivat muodostua esteeksi tehokkaalle lääkehoidolle.
Out of the investigated materials, nanosized [18F]THCPSi emerged as the one with the highest potential for imaging and drug delivery in terms radiolabeling yield, label stability, and biocompatibility in cell models in vitro, and was therefore forwarded to biodistribution studies in rats.
Tutkituista materiaaleista nanokokoinen termisesti hydrokarbidoitu [18F]THCPSi osoittautui soveltuvimmaksi kuvantamiseen ja lääkeainekuljetukseen perustuen sen radioleimauksen saantoon, leiman stabiilisuuteen sekä bioyhteensopivuuteen solumalleissa.
Efficiency in neural information processing
Tiedonkäsittelyn tehokkuus aivoissa
This study presents findings concerning a number of general principles of brain design governing the evolution and organisation of neural information processing.
Tämä tutkielma esittelee joukon aivojen tiedonkäsittelyn evolutiivista historiaa, kehitystä ja toimintaa ohjaavia yleisiä suunnittelun periaatteita sekä niihin liittyviä tutkimustuloksia.
Limitations of current experimental techniques are discussed, with a view on possible future avenues of research.
Lopuksi käsitellään nykyisten tutkimusmetodien rajoituksia ja avoimeksi jääviä kysymyksiä.
Brains are capable of processing information with remarkable efficiency under constraints set by the limited supply of physical resources such as the amount of space and the availability of metabolic energy.
Aivojen tiedonkäsittely on huomattavan tehokasta vallitsevien fysikaalisten rajoitteiden puitteissa, jotka liittyvät muun muassa tilan ja metabolisen energian käyttöön keskushermostossa.
The rule of minimising wiring in neuronal networks is one such principle operating on multiple levels of brain organisation.
Keskushermoston rakenteeseen laajalti vaikuttava kaapeloinnin minimoinnin periaate on eräs tällainen sääntö, joka vaikuttaa sekä yksittäisten hermosolujen että kokonaisten aivoalueiden rakenteeseen ja sijoitteluun.
Natural selection has optimised the structure and function of brain networks using simple design rules similar to those found in man-made electronic and information systems.
Luonnonvalinta pyrkii optimoimaan aivoissa toimivien rakenteellisten ja toiminnallisten verkostojen toiminnan yksinkertaisten sääntöjen pohjalta.
Metabolic costs severely constrain signal traffic in the human brain, necessitating the use of energy-efficient sparse neural representations.
Hermoviestinnän metaboliset kustannukset puolestaan rajoittavat hermoimpulssien määrää ja luovat evolutiivisen paineen muodostaa tehokkaita neuraalisia representaatioita.
Small-world organisation of anatomical and functional networks is widely employed in the brain, contributing to high global efficiency at low cost.
Sekä aivojen rakenteellisissa että toiminnallisissa verkostoissa havaitaan monin niin kutsuttu pieni maailma tyyppinen rakenne, joka tuottaa tehokkaan verkostorakenteen verrattain pienillä biologisilla kustannuksilla.
Extensive evidence is presented of anatomical and physiological optimisations facilitating efficient information processing in brain networks.
Esitelty kirjallisuus tarjoaa runsaasti todisteita aivojen tiedonkäsittelyn rakenteellisesta ja toiminnallisesta tehokkuudesta.
The original size of the crater is estimated to be 24-27 km in diameter.
Alkuperäinen törmäyskraatteri on todennäköisesti ollut halkaisijaltaan n. 24-27 km.
The structure is situated in central Finland (62°08 N, 24°37 E) within the Central Finland Granitoid Complex, which formed 1890 1860 million years ago during the Svecofennian orogeny.
Alueen kallioperä kuuluu Keski-Suomen Granitoidikompleksiin, jonka kivet ovat 1890-1860 miljoonan vuoden ikäisiä.
The virtual geomagnetic pole implies that the impact event took place ~1120 million years ago during the formation of Rodinia supercontinent.
Paleomagneettisten tulosten perusteella arvioidaan törmäyksen tapahtuneen noin 1120 miljoonaa vuotta sitten.
Integrated geophysical study in this dissertation combines different methods to distinguish the meteorite impact related features from features caused by endogenic processes.
Törmäysrakenteita (impaktikraattereita) voidaan tutkia yhdistelemällä erilaisia geologisia ja geofysikaalisia metodeja, joiden avulla voidaan erottaa kallioperän kivien sekä mineraalien törmäyksessä aiheutuneet piirteet endogeenisissa syntyprosesseissa muodostuneista piirteistä.
The main focus was to prove or disprove the impact origin of Keurusselkä.
Tutkimuksen tärkein tavoite oli selvittää Keurusselän rakenteen alkuperä ja etsiä diagnostisia todisteita törmäyksestä.
For this study rock and drill core samples were collected from Keurusselkä region.
Tutkimusta varten Keurusselän alueelta kerättiin kivi- ja kairanäytteitä, jotka valittiin törmäysrakenteen sisältä sekä sen ulkopuolelta.
Optical microscopy provides diagnostic evidence of shock produced deformations in minerals.Shocked and un-shocked rocks have contrasts in petrophysical properties, which cause anomalies to regional magnetic and gravity fields over meteorite impact structures.Magnetic minerals may re-magnetize during impact and thus provide information of the past geomagnetic field and the ancient paleoposition of impact site.
Kivissä olevat magneettiset mineraalit saattavat myös magnetoitua uudelleen törmäyksen vaikutuksesta ja siten tarjota tietoa törmäyksen aikaisesta maapallon magneettikentästä sekä törmäyspaikan muinaisesta mannersijainnista.
Petrographic analysis revealed clay minerals (illite, smectite-group), which most likely have altered from impact glass.
Analyyseissa löydettiin savimineraaleja, jotka ovat todennäköisesti muuntuneet impaktisulasta.
The exposed bedrock in Keurusselkä was noticed to be fractured and damaged, which causes anomalies to the regional magnetic and gravity field.
Nämä kontrastit havaitaan paikallisen painovoima- ja magneettikentän anomalioina.
Meteorite impact cratering has played a key role in Earth's geological past and has left a dramatic effect on biological and geological records forming large volumes of igneous rocks and important mineral deposits.
Törmäykset ovat synnyttäneet esimerkiksi laajoja magmakivimuodostelmia ja merkittäviä mineraaliesiintymiä sekä vaikuttaneet maapallon biologiseen kehitykseen.
The highly magnetized centre of the structure forms an eroded circular central uplift with diameter of 6 km.
Tämä halkaisijaltaan n. 6 km alue on myös hyvin magneettinen ja se erottuu positiivisena anomaliana magneettisella kartalla.
Shatter cones were found in a circular area interpreted as the central uplift of the original crater.
Pirstekartiot esiintyvät rakenteen keskiosissa pyöreässä muodostelmassa, mikä viittaa kraatterin keskuskohoumaan.
Paleomagnetic directions obtained from shatter cones indicate re-magnetization.
Pirstekartiokivien magneettiset mittaukset viittaavat siihen, että kivet ovat uudelleen magnetoituneet törmäyksessä.
By studying terrestrial impact craters we can have valuable information of impact generated changes in rocks and minerals.
Esimerkiksi optisella ohuthieanalyysilla voidaan erottaa diagnostisia impaktin aiheuttamia muutoksia mineraaleissa.
The geophysical signals were modelled along two profiles using measured physical properties of Keurusselkä rocks.
Keurusselän törmäysrakenne mallinnettiin käyttäen petrofysikaalisia tuloksia malliparametreina.
Samples from 3 shallow drillings in southwest part of the Keurusselkä structure were also studied.
Myös Keurusselän alueelta kairatuista kivinäytteistä havaittiin monomiktista breksiaa, jonka arvellaan liittyvän törmäysrakenteeseen.
Diagnostic evidence for Keurusselkä was achieved when planar deformation features(PDFs) were found from quartz grains in shatter cones indicating impact pressures up to 20 GPa.
Ensimmäiset petrografiset tulokset, jotka puolsivat impaktitörmäystä olivat ohuthietutkimuksissa löytyneet tasomaiset muutokset (PDF) kvartsissa.
Based on the gravity minimum around the structure an area of ~16 km in diameter and depth of ~1200 meters was modelled to explain the observed anomalies.
Paikallisessa painovoimakentässä erottuva pyöreä painovoimaminimi keskuskohouman ympärillä on halkaisijaltaan n. 16 km.
Petrophysical properties (density, susceptibility) of rocks were measured for differences between shocked and un-shocked rocks.
Kivinäytteistä mitattiin myös niiden petrofysikaaliset ominaisuudet (tiheys ja suskeptiivisuus), sillä Keurusselän törmäysalueen kallioperä on hyvin rikkonaista ja osittain muuntunutta, kuten em. pirstekartiot.
First indication of impact was shatter cones, which are conical features in rocks formed by an impact shock and pressure.
Impaktitörmäyksen korkea paine ja lämpötila aiheuttavat myös kontrasteja kallioperän kivissä ja niiden petrofysikaalisissa ominaisuuksissa.
In this dissertation petrographic analysis of thin sections was done to find evidence of deformational features in minerals.
Alueen kivissä esiintyneet pirstekartiot viittasivat törmäysalkuperään, mutta eivät itsessään riittäneet siitä todisteeksi.
This thesis investigates mechanisms believed to be involved in atopic skin inflammation by utilizing an AD-like experimental animal model as well as human patients.
Tässä väitöskirjassa on tutkittu atooppisen ihottuman tautimekanismeja käyttäen kokeellista mallia ja potilasnäytteitä.
This kind of severe inflammation, induced by allergen and superantigen in the murine skin, was declined with topical corticosteroid and calcineurin inhibitor.
Superantigeenin ja allergeenin aiheuttama tulehdusreaktio parantui huomattavasti topikaalisella kortikosteroidilla ja kalsineuriinisalpaajalla.
It is crucial to clarify the mechanisms underlying AD in order to devise mechanism-based therapeutic approaches.
Atooppisen ihottuman tautimekanismien selvittäminen on tärkeää, että voidaan kehittää tautimekanismeihin vaikuttavia hoitomuotoja.
Finally, a recently characterized Th2-promoting cytokine, IL-33, and its receptor, ST2, were investigated in murine models of AD and allergic asthma as well as in human AD and in different cell models.
Väitöskirjassa tutkittiin myös hiljattain karakterisoidun tulehdusvälittäjäaineen, interleukiini-33:n ja sen reseptorin, ST2:n, ilmentymistä ja merkitystä atooppisessa ihottumassa, atooppisen ihottuman ja allergisen astman tautimalleissa ja solumalleissa.
Microbial superantigen, derived from Staphylococcus aureus exacerbates the allergen-induced skin inflammation mostly by a mixed Th1/Th2 type inflammation in the presence of both CD8+ and CD4+ T cells and elevated IgE concentrations.
Tulokset osoittavat, että stafylokokkibakteerin erittämä superantigeeni pahentaa ihotulehdusta kokeellisessa mallissa aiheuttaen Th1 ja Th2 tyypin tulehdusvälittäjäaineiden, sytokiinien lisääntyneen tuotannon.
AD is characterized by acute flare-ups as well as chronic eczematous pruritic skin lesions and dry skin.
Atooppinen ihottuma ilmentyy akuuttina tai kroonisena kutisevana ja kuivana tulehdusalueena.
Skin barrier defects combined with modified immune responses of the innate and adaptive immune system activate complex pathophysiological pathways that are involved in the development of this disease.
Taudin kehittymiseen liittyy ihon pintakerroksen vaurio, joka muuttaa immuunijärjestelmän solujen aktivoitumista ja toimintaa.
According to these results, this AD model is both reproducible and suitable for testing novel treatment options in AD.
Tulokset osoittavat, että mallia voidaan käyttää uusien atooppisen ihottuman hoitoon tarkoitettujen lääkeaineiden testaukseen.
The AD-like mouse model was also used to examine the model's suitability for evaluating topical medications for treating AD.
Lisäksi tutkittiin soveltuuko kokeellinen malli ihmisillä käytettävien lääkeaineiden testaukseen.