natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As the speed of car traffic can be increased in any circumstances – at least within the existing forecast methods – transport planning has created a situa-tion where it can always rationalize its activities by pointing out the benefits to society.
Kun autoliikenteen nopeutta voidaan jatkuvasti lisätä – ainakin vallitsevien ennustemenetelmien puitteissa – liikennesuunnittelu on luonut itselleen asetelman, jossa se voi aina perustella toimintaansa yhteiskunnalle tuotettavalla hyödyllä.
This is particularly indicated by the appraisal methods of the societal efficiency of transport investments.
Tämä ilmenee erityisesti tavassa, jolla väylähankkeiden yhteiskuntataloudellista tehokkuutta arvioidaan.
Transport planning and urban sprawl
Liikennesuunnittelu ja yhdyskuntarakenteen hajautuminen
The network structure, underlying the space-time system of the city, is fundamentally different from the earlier single center urban form.
Verkostorakenne poikkeaa oleellisesti aikaisemmasta kaupungin yksinapaisesta järjestelmästä.
Transport planning lacks a frame that would relate transport planning to the post-modern city of numerous multi-level, partially overlapping networks.
Liikennesuunnittelusta puuttuu ohjaava rakenne, kehys, joka kytkisi liikennesuunnittelun kaupunkiseutujen muutokseen moniksi eritasoisiksi ja osittain päällekkäisiksi verkostoiksi.
This tradition emphasizes the speed of movement as a key factor affecting the well-being and also the efficiency of the functions of society.
Liikennesuunnittelu korostaa erityisesti henkilöautolla tapahtuvan liikkumisen nopeutta keskeisenä hyvinvointiin ja yhteiskunnan tehokkuuteen vaikuttavana tekijänä.
The approach leans on Goffman’s frame theory, which was originally related to interaction on a personal level.
Liikennesuunnittelua lähestytään amerikkalaisen sosiologin Erving Goffmanin jo 1970-luvulla esittämään tulkintakehysteoriaan tukeutuen soveltamalla tätä ensisijaisesti henkilökohtaista vuorovaikutusta käsittelevää teoriaa organisaatioiden ja instituutioiden toimintaan.
This study explores transport planning from the structuralist perspective: through societal structures it is possible to understand how transport planning constructs the concept of city and what kind of urbanity transport planning gives rise to.
Kirjallisuusanalyysiin perustuva tutkimus pyrkii selvittämään, mistä lähtökohdista liikennesuunnittelun käsitys kaupungista rakentuu, ja millaista kaupunkia liikennesuunnittelu tuottaa.
In addition to this historical background, transport planning is affected by the splintered administrative environment, which has provided road planning with an opportunity to play a dominating role in transport planning in urban regions.
Historiallisista juurista rakentuneiden suunnittelua ohjaavien rakenteiden, "kehysten", lisäksi liikennesuunnitteluun vaikuttaa sen hajautunut hallinnollinen toimintaympäristö, joka tukee tieverkon suunnittelun keskeistä asemaa kaupunkiseutujen liikennejärjestelmän suunnittelussa.
Relevant content consists of the goals stated by transport planning and the policies, strategies, and guidelines directing transport planning, as well as plans and studies reifying the realities of transport planning.
Aineistoa – liikennesuunnittelun tuottamia suunnitelmia, ohjelmia ja strategioita – analysoidaan yhtäältä suhteessa liikennesuunnittelulle asetettuihin tavoitteisiin ja toisaalta suhteessa kaupunkitutkimuksen teoriaa muodostavaan sekä liikennesuunnittelua käsittelevään tai sitä sivuavaan kirjallisuuteen.
This dissertation is about transport planning and urban sprawl, seen particularly from the point of view of road network planning in urban regions.
Kaupunkiseutujen tieverkon merkitys yhdyskuntarakenteen hajautumisessa Tutkimuksen kohteena on liikennesuunnittelu, jota tarkastellaan kaupunkiseutujen tieverkon suunnittelun näkökulmasta.
The change also requires an understand-ing of not only the limitations but also the downright harmfulness of using the speed of movement as the determining factor of the transport system’s benefits to society.
Muutoksen aikaansaaminen liikennesuunnittelussa, erityisesti sen suhteessa kaupunkiin, edellyttää ymmärrystä liikkumisen nopeuden rajoittuneisuudesta, jopa suorastaan vahingollisuudesta, suunnittelua keskeisesti ohjaavana muuttujana.
However, the foundations of a rational activity can be distorted.
Tutkimus perustuu strukturalistiseen lähestymistapaan.
The three frames of transport planning advance road network planning in parallel, in such a manner that the necessary preconditions for urban sprawl are created.
Liikkumisen nopeuden korostaminen tieverkon suunnittelussa luo edellytykset yhdyskuntarakenteen hajautumiselle.
The change can happen sooner if transport planning as an insti-tution detects the limitations of the engineering approach based on natural sciences in dealing with societal issues in planning.
Kun muutoksessa on kyse irrottautumisesta historiallisten kehityksen perusteella toimintaa ohjaavista liikennesuunnittelun kehyksistä, keskeiseen asemaan asettuu koulutus.
The results of the study indicate that road network planning contributes towards urban sprawl through mechanisms that it does not recognize, in spite of the policy goals stated for and by the transport planning institution.
Tutkimuksen tulokset osoittavat, että 1900-luvun puolivälin jälkeen muusta kaupunkisuunnittelusta eriytynyt liikennesuunnittelu nojautuu edelleenkin tieverkon suunnittelussa 1900-luvun alkupuolen modernistisen kaupunkisuunnittelun ja tiensuunnittelun määrittelemiin periaatteisiin.
In connection with this I also discuss the content of transport planning, as well as urban sprawl and its properties and definitions.
Näin tapahtuu huolimatta sekä liikennesuunnittelulle asetetuista että suunnittelun itsensä määrittelemistä tavoitteista.
Transport planning primarily aims at increasing the speed of movement.
Arvioinnin lähestymistapa painottaa voimakkaasti henkilöautojen liikkumisen nopeutta ja sitä kautta aikasäästöjen saavuttamista.
Rationality, as a part of modernist society, has dominated knowledge formation in transport planning, justifying the existing transport systems and the reasoning behind them.
Tämä puolestaan edellyttää laaja-alaista liikenteeseen vaikuttavien tekijöiden ja niiden taustalla olevien yhteiskunnallisten ilmiöiden ymmärryksen kehittämistä.
However, the measurement of these components presents a major challenge for gerontologists.
Näiden tekijöiden mittaaminen on kuitenkin suuri haaste gerontologeille.
The increase in length of life does not necessarily imply improving health and quality of life, however.
Elämän pidentyminen ei kuitenkaan välttämättä merkitse parempaa terveyttä ja elämän laatua.
In he 21st century, we are now witnessing a rapid decline in old age mortality and an unprecedented growth of very old populations.
Nyt 21. vuosisadalla voimme todistaa vanhuusiän kuolleisuuden nopeaa laskua ja hyvin vanhan ikäryhmän ennennäkemätöntä kasvua.
The prevalence of successful aging ranged from 1.6% to 18%, depending on the model used.
Onnistuneen vanhenemisen yleisyys vaihteli 1.6%:sta 18%:iin riippuen käytetystä mallista.
Independence and a balanced and harmonious life were considered the main conditions for successful aging.
Itsenäisyyttä sekä tasapainoista ja harmonista elämää pidettiin onnistuneen vanhenemisen tärkeimpinä edellytyksinä.
Finnish Population Register data on dates of death were obtained from Statistics Finland.
Väestörekisteriin perustuvat tiedot kuolinpäivistä saatiin Tilastokeskuksesta.
For them, success was a process from past to present, and they hoped their present good aging would continue in the future.
Heille se oli jatkumo menneisyydestä nykyisyyteen ja he toivoivat nykyisen hyvän vanhuuden jatkuvan tulevaisuudessakin.
Instead, it is necessary to take into account the changes that happen in the aging process and on this basis to work toward a better, more valid and useful model of successful aging that also applies to the oldest old.
Sen sijaan on tarpeellista ottaa huomioon vanhenemisen mukanaan tuomat muutokset ja pyrkiä tältä pohjalta muodostamaan parempi, pätevämpi ja käyttökelpoisempi onnistuneen vanhenemisen malli, joka soveltuu myös hyvin vanhoille.
It is impossible to present a single universal model of successful aging that applies to all old individuals and all age groups.
On mahdotonta esittää yhtä yleistä onnistuneen vanhenemisen mallia, joka sopisi kaikkiin ihmisiin ja kaikkiin ikäryhmin.
The number of participants in each cross-sectional study ranged from 892 to 1,283, and in each wave, the response rate was ca 80%.
Osallistujamäärä näissä poikkileikkaustutkimuksissa vaihteli 892:sta 1283:een ja vastausprosentti oli joka kerralla suunnilleen 80.
Having a good death was considered part of successful and good aging.
Hyvää kuolemaa pidettiin onnistuneen ja hyvän vanhenemisen osana.
In some models successful aging was associated with younger age, being married and a higher level of education.
Joissakin malleissa onnistunut vanheneminen oli yhteydessä myös nuorempaan ikään, avioliitossa oloon ja korkeampaan koulutukseen.
It is therefore important to consider the conditions for successful aging; how can people age in the best and most satisfactory ways.
Siksi on tärkeää pohtia hyvän ja onnistuneen vanhenemisen edellytyksiä: miten ikääntyminen voi tapahtua mahdollisimman hyvällä ja tyydyttävällä tavalla?
In this study, successful aging was approached from the point of view of the oldest old population.
Tässä tutkimuksessa onnistunutta vanhenemista lähestyttiin hyvin vanhojen ihmisten näkökulmasta.
In addition, life story interviews were conducted in 2012 with 45 individuals aged 90-91 years in order to gain a deeper understanding of successful aging from nonagenarians’ point of view.
Lisäksi 45 iältään 90-91-vuotiasta henkilöä osallistui elämäntarinahaastatteluun vuonna 2012; tavoitteena oli ymmärtää paremmin onnistunutta vanhenemista hyvin vanhan henkilön omasta näkökulmasta.
Successful aging was measured by different models that included physical, psychological and social components, but that had different criteria for success.
Onnistunutta vanhenemista mitattiin käyttäen erilaisia malleja jotka kaikki sisälsivät fyysisen, psykologisen ja sosiaalisen komponentin, mutta määrittelivät "onnistumisen" eri tavoin.
However, there is as yet no generally accepted definition of successful aging, nor any standard tool for its measurement.
Hyvälle ja onnistuneelle vanhenemiselle ei kuitenkaan ole olemassa yleisesti hyväksyttyä määritelmää eikä vakiintunutta mittaamistapaa.
The life story interviews underscored the importance of physical, psychological and social functioning.
Elämäntarinahaastatteluissa tuli esiin fyysisen, psykologisen ja sosiaalisen toimintakyvyn merkitys.
The models of successful aging that placed less emphasis on the absence of diseases and demanding physical activities were better predictors of the length of future life and entry into LTC than the most demanding models.
Sellaiset onnistuneen vanhenemisen mallit, joissa sairauksien poissaolo ja kyky vaativiin toimintoihin painottuivat vähemmän, ennustivat jäljellä olevaa elinaikaa ja pitkäaikaishoitoon siirtymistä paremmin kuin vaativimmat mallit.
Both the older interviewees and the researchers emphasized the importance of physical, psychological and social functioning in successful aging.
Sekä iäkkäät haastateltavat että tutkijat korostivat fyysisen, psykologisen ja sosiaalisen toimintakyvyn tärkeyttä onnistuneessa vanhenemisessa.
The main components in the life story interviews were basically the same as those that appear in the biomedical model of successful ageing.
Elämäntarinahaastatteluissa esiin tulivat esiin pääosin samat tekijät jotka yleensä sisältyvät yleensä myös onnistuneen vanhenemisen biolääketieteelliseen malliin.
The lay understanding of successful aging and its dimensions were studied by interviewing individuals who had already been successful in surviving.
Ihmisten omia tapoja ymmärtää onnistunut vanheneminen ja sen ulottuvuudet tutkittiin haastattelemalla henkilöitä, jotka olivat jo "onnistuneet" siinä mielessä, että olivat eläneet pitkään.
The interviewees said it was more important for them to be pain-free rather than disease-free.
Haastateltavat pitivät kivuttomuutta tärkeämpänä kuin sairauksien puuttumista.
For centuries, individuals and societies have shared the common goal of living longer with less morbidity and a high quality of life.
Vuosisatojen ajan ihmiset ja yhteiskunnat ovat tavoitelleet pidempää ja terveempää elämä ja parempaa elämän laatua.
Most interviewees described themselves as successful agers.
Monet haastateltavat kuvasivat itsensä "onnistuneina" vanhenijoina.
This study suggests that for the oldest old, successful aging should be possible even in the presence of some degree of disease and disability.
Tämän tutkimuksen perusteella onnistuneen vanhenemisen tulisi olla mahdollista samanaikaisesti jonkinasteisten sairauksien ja toiminnanvajavuuden kanssa.
This study set out to estimate the prevalence of successful aging ; to identify factors associated with successful aging; and to examine successful aging as a predictor of entry into long-term care and mortality among the oldest old.
Tutkimustehtävänä oli selvittää onnistuneen vanhenemisen yleisyyttä, tunnistaa siihen yhteydessä olevia tekijöitä, sekä tutkia, missä määrin se ennustaa pitkäaikaishoitoon siirtymistä ja kuolleisuutta.
The core data source for this research was the Vitality 90+ Study, which comprised community dwellers and institutionalized people living in Tampere, Finland.. Data were collected by mailed questionnaires from individuals aged 90 and older in 2001, 2003, 2005, 2007 and 2010.
Se on koottu postikyselyin jotka kohdistuivat 90-vuotiaisiin ja sitä vanhempiin henkilöihin vuosina 2001, 2003, 2007, 2010 ja 2014.
Data from two national registers were linked to the Vitality 90+ data.
Aineistoon yhdistettiin tietoja kahdesta kansallisesta rekisteristä.
Successful aging among the oldest old
Hyvä ja onnistunut vanheneminen hyvin vanhoilla
Successful aging was associated with male gender and living in the community..
Onnistunut vanheneminen oli yhteydessä sukupuolen ja asuinpaikkaan.
The national registers – the Care Register for Health Care (Terveys-HILMO) and the Care Register for Social Welfare (Sosiaali-HILMO) – were also linked to the Vitality 90+ data to obtain information on entry into LTC.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen Terveydenhuollon hoitoilmoitusrekisteristä ja Sosiaalihuollon hoitoilmoitusrekisteristä saatiin tiedot pitkäaikaishoidosta.
The nonagenarian interviewees defined successful aging as a process.
Haastateltavat määrittelivät onnistuneen vanhenemisen prosessiksi.
In this population-based follow-up study, the target population comprised all 3152 men born in 1924, 1934 or 1944 residing in Tampere or 11 surrounding municipalities in 1994.
Tutkimuksen aineisto koostui 3152 vuosina 1924, 1934 ja 1944 syntyneestä miehestä Tampereen seudulla.
The combined prevalence of moderate and complete ED increased from 12% for men aged 50 years to 58% for those aged 75.
Keskivaikean ja täydellisen erektiohäiriön yhteenlaskettu vallitsevuus oli 50-vuotiailla miehillä 12% ja 75-vuotiailla jo 58%.
Current smoking doubled the risk of complete ED in men without comorbidity.
Terveillä miehillä tupakointi kaksinkertaisti erektiohäiriöiden riskin.
Erectile dysfunction was assessed by the two questions of the International Index of Sexual Function questionnaire.
Erektiohäiriöitä arvioitiin käyttäen kansainvälisesti kehitettyä lomaketta.
Erectile Dysfunction: Prevalence, Incidence and Risk Factors
Väitöskirjatutkimuksen tarkoituksena oli selvittää erektiohäiriöiden esiintyvyyttä ja niihin vaikuttavia tekijöitä.
Smoking was a weak risk factor of ED, while amount of alcohol and coffee consumed did not have a clear effect on erectile function.
Sen sijaan alkoholin käyttö ei liittynyt selvästi erektiohäiriöiden esiintymiseen.
Applying the study prevalence and incidence estimates to the population of men aged 50-79 in Finland resulted in an estimated 207,000 prevalent moderate/ complete ED cases and 21,500 new cases of ED annually.
Koko maassa keskivaikeasta tai täydellisestä erektiohäiriöstä arvioitiin kärsivän 207 000 miestä jo pelkästään tutkituissa 50-79 vuoden ikäryhmissä.
It increased steeply with age and was markedly higher after the age of 60 years (67% for men aged 50 years and 88.5% for men aged 75).
Erektiohäiriöt yleistyivät voimakkaasti iän myötä: 50-vuotiaista häiriöitä oli ollut kahdella kolmasosalla ja 75-vuotiaista jo lähes 90 %:lla.
The prevalence of complete ED increased more rapidly than the combined prevalence of moderate and complete ED.
Lievät, tilapäiset häiriöt olivat huomattavasti yleisempiä kuin vaikeammat muodot.
Altogether, 2133 (75%) returned the questionnaires.
Kumpaankin kyselyyn vastasi 70-75% miehistä siten, että hieman yli puolet palautti molemmat kyselyt.
Information was collected by means of a mailed self-administered questionnaire.
Tutkimus on tehty ennen tehokkaiden suun kautta nautittavien erektiolääkkeiden tuloa markkinoille.
Similar questionnaires were sent five years later in May 1999 to 2864 men.
Heille lähetettiin postikysely vuosina 1994 ja 1999.
The incidence of combined moderate and complete ED increased by 80% (95% CI 40-120%) by each one-decade increment in age.
Ilmaantuvuus suureni iän myötä siten että jokaista 10 ikä vuotta kohti ilmaantuvuus suureni 80%.
Overall 1683 (53.5%) men responded to both baseline and follow-up inquiries.
Kaikkiaan 76% miehistä oli kokenut jonkinasteista erektiohäiriötä.
Multivariate linear regression, multivariate logistic regression and multivariate Poisson regression models were used.
Nyt tehdyn tutkimuksen vahvuuksia olivat pitkittäisasetelma, joka mahdollisti uusien tapauksien ilmaantumiseen liittyvien tekijöiden selvittelyn.
Materials and methods: This study forms part of the Tampere Aging Male Urological Study (TAMUS).
Erektiohäiriöt olivat suomalaisilla miehillä yhtä yleisiä kuin muissa maissa tehdyissä tutkimuksissa.
First, because the country’s general education level has dramatically deteriorated.
Ensiksi, koska maan koulutuksen yleistaso on dramaattisesti huonontunut.
This non-actualised "use" is a real waste of time and of limited public funds.
Tämä toteutumaton "käyttö" on todellista ajan ja rajallisten julkisten varojen tuhlausta.
The evaluation experiment consisted of two components.
Arviointikokeilu koostui kahdesta komponentista.
Sixth, evaluation utilisation should be instructed, encouraged and funded.
Kuudenneksi, arviointien hyödyntämistä tulee ohjeistaa, kannustaa ja rahoittaa.
Unfortunately, though the number of evaluations conducted is increasing worldwide, a low rate of utilisation of these evaluations is increasing as well.
Valitettavasti, vaikka tehtyjen arviointien määrä on maailmanlaajuisesti lisääntymässä, näiden arviointien alhainen hyödyntämisaste on samoin kasvamassa.
Evaluation, if utilised to its full potential, would be an important tool for helping governments, the private sector and civil society to increase human well-being.
Arviointi, mikäli sen kaikkia mahdollisuuksia hyödynnettäisiin, olisi tärkeä työkalu avustamaan julkista sekä yksityissektoria ja kansalaisyhteiskuntaa inhimillisen hyvinvoinnin lisäämiseksi.
Third, because in general VET was beneficial: it seemed to have had impacts not only on an individual’s poverty reduction, but even more widely on the society.
Kolmanneksi, koska ammattikoulutus on yleisesti ottaen hyödyllistä: se näytti vaikuttaneen ei vain yksilön köyhyyden vähentämiseen vaan laajemminkin yhteiskuntaan.
Second, because of a lack of sufficient VET opportunities.
Toiseksi, koska riittävät ammattikoulutusmahdollisuudet puuttuvat.
The research findings might have the following applications.
Tutkimuslöytöjä voitaneen soveltaa seuraavasti.
Generally speaking, they have less power and voice in the current development evaluations than do "the elite," the financial donors.
Yleisesti ottaen heillä on vähemmän valtaa ja ääntä nykyisessä kehitysarvioinnissa kuin vahvemmilla, "eliitillä", avun rahoittajilla.
Fourth, the research indicated that jobs in the developing countries were offered in the informal sector and self-employment was, for the majority of graduates, the sole option to be employed.
Neljänneksi, tutkimus osoitti, että kehitysmaissa työpaikat olivat tarjolla pääasiassa informaalilla sektorilla ja itsenäisenä ammatinharjoittajana työskenteleminen oli useimmille valmistuneille ainoa työllistymisvaihtoehto.
For instance, those contextual factors which are related to financial and political constraints and evaluation systems and which negatively affect evaluation utilisation and impacts must be revealed.
Esimerkiksi, sellaisia kontekstuaalisia tekijöitä, jotka liittyvät taloudellisiin ja poliittisiin rajoitteisiin ja arviointisysteemeihin ja jotka negatiivisesti vaikuttavat arviointien hyödyntämiseen ja vaikutuksiin, tulee paljastaa.
Seventh, terms such as evaluation impact/impacts need to be clarified, to refer not only to positive evaluation consequences but also to negative, unintended impacts, which must also be tackled.
Seitsemänneksi, arvioinnin vaikuttavuus/vaikutus -termit tarvitsevat selkeyttämistä, ei ainoastaan viitaten vain arvioinnin positiivisiin seurauksiin, vaan myös sen negatiivisiin, tahattomiin vaikutuksiin, joihin täytyy myös puuttua.
The first-hand evaluative experience of the participants and of their institutions involved in the evaluation process could not "just be left on the shelf."
Arviointiprosessiin osallistuneiden henkilöiden ja heidän instituutioidensa omakohtaisia arviointikokemuksia ei voinut vain "jättää hyllylle".
Fourth, in every evaluation policy and plan in an evaluation commissioning phase, concrete actions need to be made necessary for evaluation utilisation.
Neljänneksi, jokaisessa arviointipolitiikassa ja -suunnitelmassa jo arvioinnin toimeksiantovaiheessa tulee edellyttää konkreettisia toimia arviointien hyödyntämiseksi.
In this research, the action research-oriented strategy was used.
Tässä tutkimuksessa käytettiin toimintatutkimuksellisesti suuntautunutta strategiaa.
Again, the VET centre’s name was changed, new departments such as motor vehicle, electricity, as well as hotel management and tourism were launched, and new evening courses, further education and training in welding and fabrication, as well as computer and English language courses, were started.
Ammattikoulun nimi muutettiin, uusia osastoja, kuten ajoneuvo, sähkö, sekä hotellinjohto ja turismi, lanseerattiin, ja uusia iltakursseja käynnistettiin, metallityön lisäkoulutusta, sekä tietokone- ja englannin kielen kursseja aloitettiin.
These impacts could become the lifeblood at MHCC for reflection, quicker reactivity to the environment and on-going adaptation.
Nämä vaikutukset saattoivat muodostua MHCC:n reflektion, nopeamman ympäristöön reagoinnin ja jatkuvan sopeuttamisen elinehdoiksi.
The research data was generated during two Tanzanian field trips by utilising various data generation methods.
Tutkimusaineisto koottiin kahden Tansanian kenttämatkan aikana useita aineistonkeruumenetelmiä hyödyntäen.
This presented an explanation for how the VET institution MHCC could have been capable of being renewed continuously and transforming its activities, as needed, regarding its economy and the demands of surrounding society, as well as being self-supporting for over 20 years (which is unique in the educational sector worldwide, let alone in the developing countries, like Tanzania).
Tämä selitti, kuinka ammattikoulutusinstituutio MHCC on ollut kykenevä jatkuvasti uudistumaan ja muuttamaan toimintojaan tarvittaessa, huomioiden taloutensa ja ympäröivän yhteiskunnan vaatimukset sekä olemaan taloudellisesti itsensä kannattava yli 20 vuotta (mikä on ainutlaatuista koulutussektorilla maailmalaajuisestikin, puhumattakaan kehitysmaista, kuten Tansaniasta).
As the general conclusion of this research I state that NGOs still have an important role as VET providers of Tanzanian development interventions, for four reasons.
Tämän tutkimuksen yleisenä yhteenvetona totean, että kansalaisjärjestöjen rooli on edelleen tärkeä ammatillisen koulutuksen järjestäjänä Tansanian kehityshankkeissa neljästä syystä.