natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I am especially interested in how the manual interprets and understands connections between gender, embodiment and religion.
Kriittiseen diskurssianalyysiin pohjautuvan, mutta tulkitsevan lukutavan kautta pohdin aineistossa esiintyviä sukupuolen, ruumiillisuuden ja uskonnon välisiä suhteita.
The perfect and sinless body of Jesus Christ serves as an ideal for the male body.
Opetusoppaassa mormonimiehen kehon esikuvana toimii Kristuksen täydellinen ja synnitön pelastajaruumis.
Prescriptive texts together with narrative stories and illustrations create a multifaceted picture of Mormon notions of masculinity and corporeality.
Preskriptiivisten opetustekstien lisäksi manuaali sisältää runsaasti erilaisia havainnollistavia kertomuksia ja kuvia.
This work includes numerous lesson plans, each one with a separate topic.
Teos sisältää eriaiheisia opetusrunkoja, joita on tarkoitus käydä läpi miesten opiskeluryhmissä.
Some of the discussions I raise in my work draw upon the disciplines of Critical Men's Studies and Sociology of Religion.
Uskontososiologisesti orientoituneessa tutkielmassani käyn keskustelua myös miestutkimuksen kanssa.
In Mormonism, gender is thought to be an elementary part of human ontology.
Mormonismissa sukupuoli rakennetaan olennaiseksi osaksi ihmisyyden ontologiaa; se on ikuinen ja Isä (ja Äiti) -jumalalta peritty piirre.
This entails work, organization, hierarchy and gender.
Tarkastelunäkökulmina ovat organisaatio, hierarkia ja sukupuoli.
The second part discusses the metaphors the seafarers use.
Toinen osa käsittelee merimiesten käyttämiä metaforia.
The data for the study consisted of 91 interviews with Finnish professional seafarers that were conducted in 1996, 1999, and 2000, field journals that were written during two periods of fieldwork in 1996 and 1999-2000, and correspondence with some of the Finnish seafarers during 1999-2002.
Tutkimuksen aineisto koostuu liki 100 suomalaisen merimiehen kanssa vuosina 1996 2000 tehdyistä haastatteluista, sekä kenttätyöstä merillä vuosina 1996 2000.
The data was analyzed by using metaphor theory.
Aineiston analyysimenetelmänä on käytetty metaforateoriaa.
The aim of this study was to look at the metaphors contemporary merchant seamen use for their ship and for their life at sea.
Työ käsittelee nykyajan suomalaisten merimiesten käyttämiä metaforia laivalle ja laivaelämälle.
The study belongs to the field of anthropology of religions which is part of comparative religion.
Tutkimus liittyy uskontoantropologian alaan ja se on suoritettu Helsingin yliopiston uskontotieteen laitokselle, humanistiseen tiedekuntaan.
The larger theoretical framework of the study consisted of worldview, which is one of the key concepts of comparative religion.
Merimiesten metaforia tarkastellaan maailmankuvan ja arvojen viitekehyksen avulla.
Living Poetically in the Modern Age : The Situational Aspects of Kierkegaard's Thought
Elää runollisesti nykyaikana : Kierkegaard ja eksistenssin tilannesidonnaisuus
It also b) sheds light on Kierkegaard s social and political thought, c) helps to understand Kierkegaard s character as a religious thinker, and d) pits his ethical-religious orientation in life against its scientific and commonsense alternatives.
Edelleen analyysi b) luo valoa Kierkegaardin yhteiskunnalliseen ja poliittiseen ajatteluun, c) auttaa ymmärtämään hänen uskonnollista ajattelutapaansa ja d) asettaa eettis-uskonnollisen tavan jäsentää historiallista ja sosiaalista todellisuutta tieteellisen ja maallistuneen ajattelutavan rinnalle.
In The Concept of Irony (1841) Kierkegaard took up this ideal of the Romantic ironists and made it into an ethical-religious ideal.
Väitöskirjassaan Ironian käsitteestä (1841) Kierkegaard tutki romantikkojen ajatusta, että elämä tulisi muuttaa taiteeksi.
How did he take into consideration his own situatedness?
Kuinka uskonnollinen ihminen jäsentää historiallista ja sosiaalista todellisuuttaan?
For him the ideal of living poetically came to mean 1) becoming brought up by God, while 2) assuming ethical-religiously one s role and place in the historical actuality.
Kierkegaard väittääkin, että ihminen elää runollisesti , vain jos hän 1) toteuttaa Jumalan hänelle asettamaa tarkoitusta olemassa olevassa yhteiskunnassa ja 2) antautuu samalla Jumalan ohjattavaksi ja kasvatettavaksi.
The analysis of Kierkegaard s ideal of living poetically not only a) shows how the Kierkegaardian subject is situated in its historical context.
Yllä kuvaillun ihanteen analyysi kuitenkin a) osoittaa, kuinka hän aina asetti subjektin historialliseen ja sosiaaliseen ympäristöönsä.
The research evaluates the rationality of the way of life championed by Kierkegaard by comparing it with ways of life dominated by reflection and reasoning.
Kierkegaard tarjoaa hyvän lähtökohdan tämän aiheen pohdiskeluun, sillä hänellä oli elävä suhde sekä uskonnolliseen perinteeseen että kriittistä järjenkäyttöä korostavaan perinteeseen.
How did Søren Kierkegaard (1813 1855) situate the human subject into historical and social actuality?
Tutkimus lähestyy näitä kysymyksiä tanskalaisen eksistenssifilosofin ja uskonnollisen ajattelijan Søren Kierkegaardin (1813 1855) tuotannon pohjalta.
As key for understanding these questions the research takes the ideal of living poetically that Kierkegaard outlined in his dissertation.
Kierkegaardin myöhemmän tuotannon läpikäynti osoittaa, kuinka pyrkimys elää runollisesti annetussa historiallisessa ja sosiaalisessa todellisuudessa hallitsi hänen ajatteluaan.
It uses Kierkegaard s ideal of living poetically in trying to understand the tensions between religious and unreligious ways of life.
Kun nykyään pohditaan uskonnollisten ja maallistuneiden kulttuureiden konflikteja, harvemmin pysähdytään pohtimaan uskonnollisen elämänasenteen ja elämäntavan rationaalisuutta sitä mitä uskonnollisuus saattaa antaa elämäänsä elävälle ja sitä ymmärtämään pyrkivälle yksilölle.
The main objective of the study is to evaluate the Finnish central government s foreign borrowing between the years 1862 and 1938.
Tutkimus käsittelee Suomen valtion ulkomaista lainanottoa vuosina 1862-1938.
It suggests that the hey-day of the state s reliance on foreign capital markets took place during last few decades of the 19th century when Finland enjoyed a wide autonomy in the Russian Empire and prudently managed its economy, highlighted in Finland s adherence to the international gold standard.
Suomen valtioon kohdistunut luottoriski oli alhaisimmillaan 1800-luvun viimeisinä vuosikymmeninä, jolloin Suomen talous kehittyi suotuisasti ja Suomella oli vakaa autonominen asema Venäjän keisarikunnassa.
They have been collected from quotations in the stock exchanges in Helsinki, Hamburg, Paris and London.
Valtio laski Hampurin, Pariisin, Pariisin, Lontoon ja New Yorkin arvopaperipörsseissä mm. Rothschildien, Crédit Lyonnaisin ja National Cityn välityksellä liikkeeseen obligaatioita, joilla se rahoitti Suomessa rautateiden ja vesivoiman rakentamisen.
Political confrontations in Finland and, in particular, in Russia and the turbulence of the world financial system prevented the return of this beneficial position again.
1900-luvun poliittiset levottomuudet ja taloudellinen epävarmuus estivät valtiota enää saavuttamasta vastaavaa edullista luottoriskiasemaa.
The evaluation of the credit risk mainly relies on exchange-rate risk free time series of the state s foreign bonds.
Tämä tutkimus selvittää valtioon kohdistuneen luottoriskin 1860-luvulta toiseen maailmansotaan asti valtion ulkomaisten obligaatioiden pörssinoteerausten avulla.
Moreover, the study argues that the state s presence in the western capital markets not only had economic benefits, but it also increased the international awareness of Finland s distinct and separate status in the Russian Empire and later underlined its position as an independent republic.
Valtion obligaatioiden noteeraaminen kansainvälissä rahoituskeskuksissa ei ainoastaan tuonut taloudellisia hyötyjä, vaan se myös lisäsi Suomen tunnettavuutta ulkomailla.
Most of this period was characterised by deep capital market integration that bears resemblance to the liberal world financial order at the turn of the millennium.
Se osoittaa, että valtion laajojen infrastruktuuri-investointien rahoitus oli yhteydessä samanaikaiseen kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden kasvuun.
Through its issuance of foreign bonds the state was able to import substantial amounts of foreign capital, which was sorely needed to foster economic development in Finland.
Investoinnit tekivät osaltaan mahdolliseksi Suomen teollistumisen ja nopean taloudellisen kehityksen.
The main aim is to analyse the credit risk associated with the state and its determination by evaluating the world financial market centres perception of Finland.
Sen sijaan Venäjän poliittinen ja taloudellinen epävakaus lisäsivät Suomen valtioon kohdistunutta luottoriskiä ulkomaisten sijoittajien silmissä.
The analysis focuses on female employment in the 1920s and 1930s.
Tutkimuksen keskeisenä tarkastelun kohteena ovat 1920- ja 1930-luvun naisten työsuhteet.
The inferences challenge to ask on what conditions the history of Finnish labour relations warrants on the whole speaking of contractual security, stable earnings and regular waged work that provides livelihood.
Tutkimus haastaa kysymään, millä edellytyksillä suomalaisessa työmarkkinahistoriassa voidaan ylipäätään puhua sopimusten turvasta, vakaista ansioista ja toimeentulon varmistavasta jokapäiväisestä palkkatyöstä.
Juxtaposing labour relations between the world wars and the 21st century helps us to understand the currently transforming labour market.
Maailmansotien välisen ajan ja 2000-luvun työelämän suhteiden vastakkainasettelu auttaa ymmärtämään työelämän muutosta.
Unvalued Work (Halvennettu työ) examines the regulation and management of labour before the time of collective bargaining.
Halvennettu työ on analyysi työnteon sääntelystä ja hallinnasta aikana ennen työehtosopimuksia.
Unvalued Work (Halvennettu työ) offers instruments for making sense of today s labour relations.
Halvennettu työ antaa oivia välineitä ymmärtää tämän päivän työmarkkinasuhteiden logiikkaa.
To think that globalisation results in unprecedented labour conditions turns out to be questionable when the idea is put in perspective.
Ajatus siitä, että vakaasta työelämästä ollaan globalisaation myötä siirtymässä uuteen ja ennennäkemättömään epävakauden aikaan, kyseenalaistuu, kun työelämää tarkastellaan pidemmällä aikavälillä.
Success in selling one s labour is not synonymous with good employment that yields decent income.
Palkkatyö ei aina ole hyvän työn synonyymi, joka takaisi tekijälleen elannon.
Preventing trade unions to take the initiative has been and remains an employer interest.
Työnantajan intressinä on ollut pitää työelämän aloite pois ammattiyhdistysliikkeeltä ennen ja nyt.
Present policies are informed by past choices and patterns of thought.
Menneisyydessä tehdyt valinnat ja toimintaa ohjaavat ajattelumallit ovat läsnä nykyisyydessä.
Gender and fragmented labour before national collective bargaining
Halvennettu työ : Pätkätyö ja sukupuoli sopimusyhteiskuntaa edeltävissä työmarkkinakäytännöissä
In the study present trends engage in a dialogue with empirical findings from the past.
Siinä työelämän nykyiset kehitystrendit ja historiallis-empiirinen aineisto käyvät vuoropuhelua.
In the light of history there is nothing new in the frequency of today s short-term employment, for instance, ranking genders in labour relations in an old custom.
Historian valossa 2000-luvun pätkätyösuhteiden yleisyys ei näyttäydy uutena ilmiönä vaan työmarkkinakäytäntönä, joka edelleen asettaa sukupuolet arvojärjestykseen.
Gender and fragmented labour before national collective bargaining Systematically irregular work creates economic and social insecurity.
Säännöllisen epäsäännöllinen työ tuottaa taloudellista ja sosiaalista turvattomuutta sekä työtätekeviä köyhiä.
In 1991, the Russian Federation was established.
Vuonna 1991 perustettiin nykyinen Venäjän federaatio.
From a monarchical state power, it changed first, with the October revolution, into the Russian Socialist Federal Soviet Republic, and after that, in 1924, into the Union of Soviet Socialist Republics.
Tsaarin vallasta siirryttiin vallankumouksen kautta Venäjän federatiiviseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan, ja tämän jälkeen vuonna 1924 Sosialististen neuvostotasavaltojen liittoon.
Constitutional politics in Russia, a conceptual history study of the constitutional rhetoric in the 20th century
Venäjän politiikka ja perustuslaki : Tutkimus Venäjän perustuslakikäsitteistön kehityksestä 1900-luvulla
In the context of restricted unity, the constitutional concepts were the most important tools to argue and create a basis for a new presentation and new political programmes.
Rajoitetun ykseyden käsityksen piirissä perustuslailliset käsitteet olivat tärkeimpiä välineitä argumentoida ja luoda tilaa poliittisen ykseyden uudelle esitykselle.
The great number of constitutions is partly explained in my work by the fact that Russia s political system has changed many times, from one state system to another.
Venäjän poliittinen järjestelmä on siirtynyt tänä aikana useita kertoja yhdestä valtiokäsityksestä toiseen.
By defining the constitutional concepts, a new, the political elites wanted especially to redefine, their own way, the traditional meanings of the October 1917 Revolution, and to differentiate them from those of the preceding period of power.
Perustuslakikäsitteistö oli keskeisin kamppailun kohde, josta koko neuvostoajan käytiin jatkuvaa määrittelykilpailua sekä valtakausien eliitin sisäisessä keskustelussa että myös eri hallintopoliittisten aikakausien välillä.
Thus, the basic feature of the Soviet political discourses has been a continuous competition regarding the constitutional concepts.
Silti myös Putin on säilyttänyt joitakin neuvostoliittolaiselle perustuslakikäsitteistölle ominaisia piirteitä.
This is done by combining the pursued future orientation of constitutional unity with the new acts of preservation of the traditional principles of the revolution.
Tutkimuksen esiintuoma keskustelu koskee neuvostoperustuslakijärjestelmän kehitystä pois vallankumouksen perusretoriikasta, eli luokkataistelusta ja utopistisesta tulevaisuususkosta.
Constitutional politics in Russia, a conceptual history study of the constitutional rhetoric in the 20th century In April 2006 the Russian Constitution had its 100th anniversary.
Huhtikuussa 2006 tuli kuluneeksi sata vuotta Venäjän ensimmäisen perustuslain hyväksymisestä.
The great number of constitutions can also be explained by the fact that in a one-party system, constitutional concepts became one of the most important instruments for introducing political programmes.
Yksipuoluejärjestelmässä tärkeä keino esitellä ero edellisen johtajan kauteen oli hyväksyä uusi perustuslaki.
From a methodological point of view, I argue that the Russian constitutional concepts make a conceptual historical approach very suitable, and change the focus on history.
Osoitan tutkimuksessani, että toisin kuin yleensä on ajateltu, Neuvostoliitossa perustuslaki ei ollut koskematon ja muuttumaton.
These external and internal dimensions need to be seen as complementary and co-terminous, not as mutually exclusive alternatives.
Ulkoinen ja sisäinen ulottuvuus on nähtävä toisiaan täydentävinä ja yhtäaikaisina eikä toisiaan pois sulkevina vaihtoehtoina.
The second hypothesis is that within the concept of self-determination there are two normative dimensions.
Tutkimuksen toinen perusolettamus on, että itsemääräämisen käsite sisältää kaksi normatiivista ulottuvuutta.
The first is that Mervyn Frost s theory of settled norms, among which he lists the right to self-determination, assumes too much.
Ensimmäisen olettamuksen mukaan Mervyn Frostin teoria vakiintuneista normeista (settled norms), joihin hän listaa itsemääräämisoikeuden, olettaa liikaa.
One is to do with the idea and practice of statehood, the nation and collectivity that may decide to conduct itself as an independent state.
Ensimmäinen koskee valtioiden ideaa ja käytäntöä, kansakuntaa ja yhteisöä, jotka voivat määrittää itsensä itsenäisenä valtiona.
The thesis proceeds on the assumption that the internal dimension of the right, with human rights and democracy at its core, has not been considered as important as the external.
Tutkimus etenee sen olettamuksen pohjalta, että itsemääräämisoikeuden sisäistä ulottuvuutta, jonka ytimessä kulkevat ihmisoikeudet ja demokratiaihanne, ei ole pidetty yhtä tärkeänä kuin ulkoista.
From a normative perspective, a peoples right should not be allowed to transform and convert itself into a right of states.
Normatiivisesta näkökulmasta katsottuna kansojen oikeuden ei saisi antaa muotoutua valtioiden oikeudeksi.
With the objective of assessing the scope, content, developments and interpretations of the right to self-determination in Africa, particularly with regard to the relevance of the right today, the thesis proceeds on two fundamental hypotheses.
Tutkimuksen tavoitteena ollessa arvioida itsemääräämisoikeuden kattavuutta, sisältöä, kehitystä ja tulkintoja Afrikassa, mukaan lukien oikeuden merkityksellisyys nykyään, tutkimus etenee kahden perustavaa laatua olevan hypoteesin varassa.
In this vein, the right to self-determination can be seen not only as a tool for creating states but also as a way to transform the state itself from within.
Samoin itsemääräämisoikeutta ei tulisi nähdä vain valtioiden luomisen välineenä vaan myös keinona muuttaa valtioita sisältä päin.
Still, the suggested inconsistency or non-compliance with the norm of self-determination is not intended to prove the uselessness or inappropriateness of the norm, but, on the contrary, to invite and encourage debate on the potential use and coverage of the right to self-determination.
Esitetty oletus itsemääräämisoikeuden epäjohdonmukaisuudesta tai noudattamisen puutteesta ei kuitenkaan pyri todistamaan normin hyödyttömyyttä tai epäkelpoisuutta, vaan pikemminkin kutsuu ja rohkaisee ruotimaan normin potentiaalista käyttöä ja kattavuutta.
The study demonstrates that even in the context of decolonization, the application of the right to self-determination has been far from the consistent approach supposedly followed by the international community: in many respects similar colonial histories have easily led to rather different destinies.
Tutkimus osoittaa, että kolonialismin purkamisenkin yhteydessä itsemääräämisoikeuden soveltaminen on ollut kaukana oletetusta johdonmukaisuudesta: monissa suhteissa samankaltaiset siirtomaavallan värittämät historiat ovat helposti vieneet erilaisiin kohtaloihin.
That is, self-determination by decolonization provided a framework for the construction of independent nation-states in Africa whilst other dimensions of the right remained largely or totally neglected.
Itsemääräämisoikeuden käyttö kolonisaation purkamiseksi tarjosi viitekehtyksen itsenäisten kansallisvaltioiden rakentamiseen Afrikassa kun taas oikeuden muut ulottuvuudet jäivät laajalti tai kokonaan huomioimatta.
This thesis examines the right to self-determination which is a norm used for numerous purposes by multiple actors in the field of international relations, with relatively little clarity or agreement on the actual and potential meaning of the right.
Tässä väitöskirjassa tarkastellaan itsemääräämisoikeutta, jota käsitettä kansainvälisissä suhteissa monet eri toimijat käyttävät useisiin eri tarkoituksiin ja jonka todellisesta ja potentiaalisesta merkityksestä on suhteellisen vähän yhteisymmärrystä tai selkeyttä.
But in whatever form or way applied, the right to self-determination, as a normative instrument, should constitute and work as a norm that comprehensively brings more added value in terms of the objectives of human rights and democracy.
Mutta millä hyvänsä tavalla itsemääräämisoikeutta normatiivisena instrumenttina sovelletaan, tulisi sen aina toimia normina, joka kokonaisvaltaisesti tuo lisäarvoa ihmisoikeuksien ja demokratian tavoitteiden kautta.
Finally, in light of the case studies of Western Sahara, Southern Sudan and Eritrea, the thesis suggests that our understanding of the right to self-determination should now reach beyond the post-colonial context in Africa.
Lopuksi, Länsi-Saharan, Eritrean ja Etelä-Sudanin tapauksista opitun valossa tutkimus esittää, että itseäärämisoikeuden ymmärtämisen olisi päästävä yli Afrikan jälkikoloniaalisen kontekstin.
Even if the right to self-determination is a human right belonging to all peoples stipulated, inter alia, in the first Article of the 1966 International Human Rights Covenants, it is a highly politicized and context-bound right instead of being settled and observed in a way that its denial would need special justification.
Vaikka itsemääräämisoikeus on kaikille kansoille kuuluva ihmisoikeus, kuten 1966 YK:n ihmisoikeussopimusten ensimmäisissä artikloissa määritellään, on itsemääräämisoikeus hyvin politisoitunut ja tilannesidonnainen sen sijaan, että se olisi täysin vakiintunut oikeus, jonka kieltäminen vaatisi erityisperusteluita.
Consequently, this thesis seeks a more comprehensive understanding of the right to self-determination with particular reference to post-colonial Africa and with an emphasis on the internal, human rights and democracy dimensions of the norm.
Näin muodoin tämä väitöskirjatutkimus tarkastelee mahdollisuuksia itsemääräämisoikeuden kokonaisvltaisemmaksi ymmärtämiseksi erityisesti jälkikoloniaalisessa Afrikassa korostaen normin sisäistä, ihmisoikeus- ja demokratiaulottuvuutta.
The other one is to do with self-determination as a human right, as a normative condition, to be enjoyed by people and peoples within states that supersedes state authority.
Toinen ulottuvuus on itsemääräämisen käsittäminen laajasti ihmisoikeutena, eräänlaisena normatiivisena olosuhteena, josta ihmiset ja kansat voivat nauttia valtion sisällä ja joka menee yli valtioiden auktoriteetin.
Overall, it is a considerable challenge for international legality to meet empirical political reality in a meaningful way, so that the universal values attached to the norm of self-determination are not overlooked or compromised but rather reinforced in the process of implementing the right.
Kaiken kaikkiaan haaste on se, että kansainvälinen lainmukaisuus kohtaisi empiirisen todellisuuden merkitykselllisellä tavalla, niin että itsemääräämisoikeuteen kuuluvat universaalit arvot eivät joudu poljetuiksi tai kyseenalaistetuiksi vaan nimenomaisesti vahvistuisivat itsemääräämisoikeutta toimeenpantaessa.
It appears that both the questions and answers to the most pertinent issues of self-determination in the cases studied must be increasingly sought within the postcolonial African state rather than solely in colonial history.
Näyttää sille, että niin kysymykset kuin vastauksetkin useimpiin olennaisiin itsemääräämisoikeuteen liittyviin kysymyksiin ovat kasvavasti löydettävissä jälkikoloniaalisesta afrikkalaisesta valtiosta itsestään pikemmin kuin historiasta.
At the same time, the option of independent statehood achieved through secession remains a mode of exercising and part of the right to self-determination.
Samalla irtautumisen kautta tapahtuvan itsenäisen valtion perustaminen pysyy vaihtoehtona itsemääräämisoikeuden harjoittamiseksi.
Any such genuinely post-colonial approach may imply a judicious reconsideration, adaptation or up-dating of the right and our understanding of it in order to render it meaningful in Africa today.
Vastaavan jälkikoloniaalisen lähestymistavan voidaan katsoa tarkoittavan itsemääräämisoikeuden ja sitä koskevan ymmärryksen järjestelmällistä uudelleenharkintaa, sopeuttamista tai päivittämistä, jotta itsemääräämisoikeus olisi jälleen merkityksellinen tämän päivän Afrikassa.
In turn, this unbalanced and selective interpretation has managed to put the true normative purpose of the right making the world better and bringing more just polity models into a somewhat peculiar light.
Vastaava tasapainoton ja valikoiva tulkinta on pulestaan onnistunut asettamaan itsemääräämisoikeuden todellisen normatiivisen olemuksen maailman tekemisen paremmaksi ja oikeudenmukaisempien yhteisöjen luomisen- jokseenkin outoon valoon.