natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In BNCT, non-radioactive boron, B10, commonly in a compound of boronophenylalanine-fructose (BPA-F), is infused intravenously.
Boorineutronikaappaushoidossa (BNCT) potilaalle annetaan ei-radioaktiivista booriyhdistettä (BPA-F tai BSH) suonensisäisesti ja tämän jälkeen kasvainta sädetetään neutroneilla.
Some LSCCs persist or recur after non-surgical treatment.
Osa kurkunpääsyövistä ei reagoi ei-kirurgiseen hoitoon tai uusiutuu hoidon jälkeen.
In the current study, BNCT toxicity and outcome were evaluated in a group of nine patients with persistent or recurrent LSCC after primary non-surgical treatment.
Tutkimuksessa tarkasteltiin hoidon vaikuttavuutta ja haittavaikutuksia yhdeksällä BNCT-hoitoa saaneella potilaalla, joiden kurkunpääsyöpä ei ollut reagoinut ei-kirurgiseen hoitoon tai joiden tauti oli uusiutunut.
Regional or distant recurrence and any recurrence of supraglottic LSCC carried a poor prognosis.
Mikäli syöpä leviää muualle tai alkuperäinen kasvain on ollut äänihuulitason yläpuolella, ennuste on huono.
The results for T3-4 carcinomas were comparable with those reported in the literature.
Suurten, T3-4-luokan, syöpien hoitotulokset olivat kansainvälisellä tasolla.
With treatment intensification, BNCT could show potential as a larynx-sparing treatment.
BNCT voisi olla käyttökelpoinen kurkunpäätä säästävä hoitomuoto uusiutuneessa syövässä, jos hoitoa saadaan tehostettua.
This leads to boron neutron capture reaction, which releases lethal doses of radiation within the cells containing BPA-F. BNCT has the ability to deliver high doses of radiation to the tumor with low toxicity to surrounding tissues.
Seuraavassa boorineutronikaappausreaktiossa kasvainsoluihin kertynyt boori hajoaa vapauttaen kuolettavan määrän säteilyä booria sisältävissä soluissa.
No serious (Grade 4-5) toxicity was encountered.
Vakavia haittavaikutuksia ei havaittu.
LSCC recurs in up to 30% of patients.
Ennuste ei kuitenkaan ole parantunut ja syöpä uusiutuukin jopa 30%:lla potilaista.
Survivin showed no predictive or prognostic value.
Survivinin ja hoitotulosten välillä ei havaittu yhteyttä.
These results underline the importance of sufficiently aggressive primary treatment, particularly for supraglottic LSCC.
Erityisesti äänihuulitason yläpuolisia syöpiä tulee siis hoitaa aggressiivisesti.
Currently, there are no validated tools to identify these tumors.
Tämän ennustamiseen ei kuitenkaan toistaiseksi ole keinoja.
This substance has a tendency to accumulate preferably in tumor cells.
BNCT vaikuttaa ideaalisesti vain syöpäsoluhin säästäen ympäröiviä kudoksia.
Surgery is the only standard salvage option for patients with LSCC recurrence after non-surgical therapy.
Riskiä lisäsivät alentunut toimintakyky, kaulan etäpesäkkeet ja ei-kirurginen hoito.
The most frequently reported medication errors were: dispensing errors (33%, n=10 906); administration errors (24%, n=7 972); and documentation errors (17%, n=5 641).
Yleisimmin raportoidut vaaratapahtumat liittyivät lääkkeiden jakoon (33%, n=10 906), annosteluun (24%, n=7 972); sekä kirjaamiseen (17%, n=5 641).
The most commonly reported contributing factor was deficiencies in communication and course of information related to patients medications.
Yleisin raportoitu poikkeamiin myötävaikuttava tekijä oli puutteet potilaan lääkehoitoon liittyvän tiedon kulussa ja kommunikaatiossa.
Also medication errors (n=32 592) reported in 2007-2009 and their contributing factors were explored.
Tutkimuksen toisessa osassa tutkittiin Suomessa laajassa käytössä olevan Sosiaali-ja terveydenhuollon vaaratapahtumien raportointijärjestelmään (HaiPro) vuosina 2007-2009 raportoituja lääkehoidon vaaratapahtumia (n=32 592), sekä aineiston laatua.
The study suggests that MER systems need to be improved in many countries together with their operational environments.
Väitöstutkimuksen perusteella lääkehoidon vaaratapahtumien raportointijärjestelmiä ja niiden toimintaympäristöjä tulee kehittää useissa maissa.
Blaming for errors, and a lack of time, training and coordination of reporting continue to be the major barriers to reporting.
Raportointijärjestelmien käytön suurimpia esteitä olivat virheistä syyllistävä kulttuuri, ajanpuute, sekä raportoinnin koulutuksen ja koordinaation puute.
The study also explored how continuing education in medication safety could be organised for practicing healthcare professionals.
Lisäksi tutkittiin kuinka sosiaali-ja terveydenhuollon ammattilaisille voitaisiin järjestää täydennyskoulutusta lääkitysturvallisuuden ja riskienhallinnan osaamisen varmistamiseksi.
The current work also suggests that constructive problem-based learning linked to learners practice through assignments is the key when developing a course for continuing education in medication safety for healthcare professionals.
Konstruktiivinen ongelmalähtöinen oppiminen yhdistettynä osallistujien käytännön työhön ovat keskeisimmät menetelmälliset tekijät kehitettäessä koulutusta sosiaali-ja terveydenhuollon ammattilaisille lääkitysturvallisuudesta ja lääkehoidon riskienhallinnasta.
All four syllabi were based on constructive, problem-based learning methods and focused on understanding a systems approach in managing medication safety.
Koulutus perustuu konstruktiiviseen oppimiseen, jossa keskeisenä on lääkitysturvallisuuden järjestelmälähtöinen kehittäminen.
16 medication safety experts from different countries responded to an online-survey.
Tutkimuksen ensimmäisessä osassa tutkittiin lääkehoidon vaaratapahtumien raportointijärjestelmiä 16 eri maassa.
The key factor for successful MER systems and learning from medication errors is having a systems approach as a theoretical context in all reporting and learning processes throughout the operational environments of MER systems.
Koulutuksessa keskeisimpänä oppimisen menetelmänä on ongelmalähtöinen oppiminen, ohjattu teoriatiedon soveltaminen käytäntöön ja työssä oppiminen koulutuksen osana.
One of the recommended key strategies for learning from medication errors and risk prone processes is the establishment of local and national medication error reporting (MER) systems in healthcare.
Yhtenä keskeisenä lääkehoidon riskien hallinnan työvälineenä ovat lääkehoidon vaaratapahtumien raportointijärjestelmät, joiden kautta terveydenhuollon organisaatiot saavat tietoa lääkehoitoon liittyvistä poikkeamista ja riskeistä.
Learning from errors and a non-punitive approach are essential features of a MER system.
Tavoitteena on oppia tapahtuneista poikkeamista, niihin johtaneista tekijöistä ja terveydenhuollon organisaatioiden toimimattomista prosesseista jotka edesauttavat virheiden syntymistä.
Phase II assessed the inter-rater reliability of medication error classifications in a voluntary Reporting System for Safety Incidents in Health Care Organizations (HaiPro) widely used in Finland.
Tutkimuksessa havaittiin, että vaaratapahtumailmoitusten sisällön laatua ja aineiston analysointia tulisi kehittää terveydenhuollon organisaatioissa erityisesti vaaratapahtumien myötävaikuttavien tekijöiden osalta.
Thus, the medication errors reaching the acceptable level of inter-rater reliability could be pooled from different healthcare units for the exploration of medication errors at the level of all reporting organisations.
Lääkäri saattaa epähuomiossa määrätä potilaalle väärän lääkkeen, hoitaja annostella lääkkeen väärällä annoksella tai farmasian ammattilainen toimittaa väärän lääkevalmisteen apteekista.
Tackling these major problems requires the implementation of a systems approach to healthcare, stating that risks should be managed proactively by improving the healthcare system.
Tutkimuksessa pyrittiin myös selvittämään, kuinka nämä järjestelmät saataisiin toimimaan tavalla, joka tuottaisi mahdollisimman laadukasta tietoa lääkehoidon riskien hallinnan tueksi sosiaali-ja terveydenhuollon arjessa.
Medication errors are one of the most common incidents leading to adverse events in healthcare worldwide.
Lääkehoitoihin liittyvät poikkeamat ovat yleisiä sosiaali-ja terveydenhuollossa niin Suomessa kuin muualla maailmassakin.
Learning from Medication Errors in Healthcare : How to Make Medication Error Reporting Systems Work?
Tässä väitöstutkimuksessa tutkittiin lääkehoidon vaaratapahtumien raportointijärjestelmiä eri maissa.
In Phase III educational approaches were developed for introducing medication safety for healthcare professionals as a three-day interdisciplinary course.
Lääkitysturvallisuuden kannalta on keskeistä, että sosiaali-ja terveydenhuollon ammattilaiset hallitseva lääkehoidon riskienhallinnan perusteet.
Placed within their historical pathways, the cases moved from the 1970's, through the 1980's and 1990's and finally into the twenty-first century.
Historiallisille poluilleen sijoitettuina tapaukset etenivät 1970-luvulta 1980- ja 1990-lukujen kautta viimein 2000-luvulle.
The research focus is a specific case study analysis of collective violence in the North of England, in particular West and South Yorkshire.
Tutkimuskohteena on tapaustutkimusanalyysi joukkoväkivallasta Pohjois-Englannissa, erityisesti Länsi- ja Etelä-Yorkshiressa.
Primary attention was devoted to the non-institutional actors, although recognition was made of the role played by the police in all the cases.
Päähuomio kohdennetaan ei-institutionaalisiin toimijoihin, vaikkakin poliisin rooli tunnustetaan kussakin tapauksessa.
There are three cases: the Bradford Riots June 9-11th, 1995, The Battle of Orgreave, June 18th, 1984 and a violent encounter between Leeds United and Manchester United fans at Elland Road on October 11th, 1975.
11.6.1995, Orgreaven taistelu 18.6.1984 ja jalkapalloseurojen Leeds United ja Manchester United fanien keskinäinen väkivaltainen yhteenotto edellisen kotistadionilla Elland Roadilla 11.10.1975.
Fundamental problems of definition were broached, highlighting the difficulties of undertaking a multidisciplinary study of violence.
Puheeksi otetaan perustavanlaatuiset määrittelyongelmat ja korostetaan monitieteisen väkivaltatutkimuksen tekemisen vaikeuksia.
Yet irrespective of the level of social control employed by the police, and all three cases exhibited differing crowd control strategies, they nonetheless could not prevent the outbreak of violence and may have in fact have inadvertently exacerbated an increased recourse to violence.
Poliisin käyttämästä sosiaalisen kontrollin tasosta ja kussakin kolmessa tapauksessa käytetyistä erilaisista joukkojenhallintastrategioista huolimatta ei väkivallan purkautumista kuitenkaan pystytty ehkäisemään, vaan näillä menetelmillä saatettiin itse asiassa tahattomasti lisätä väkivaltaan turvautumista.
As the research developed it became evident that those confronting the non-institutional actors in the cases were derived not from some external other but were in part sourced from their own fractured communities.
Tutkimuksen edetessä kävi selväksi, että tapauksissa ei-institutionaalisten toimijoiden kanssa vastakkain asettuneet eivät olleet mitään ulkopuolisia muita vaan osittain lähtöisin näiden toimijoiden omista, hajanaisista yhteisöistä.
The actors involved could only access a limited and at times vicarious contentious repertoire, so their invocation of violence reflected an instrumentality and a self-belief in the virtuosity of their use of violence at specific points in time.
Mukana olleilla toimijoilla oli ollut kiistatilanteissa käytettävissään vain rajallinen ja ajoittain välillinen keinovalikoima, joten heidän turvautumisensa väkivaltaan heijasti instrumentaalisuutta ja heidän omaa uskoaan väkivallan käytön hyveellisyyteen tiettyinä ajankohtina.
A grievance framework was proposed in which suddenly imposed grievances were identified in the unfolding events and reference was made to grievances of illegitimate inequality and violated principles that may have been key causal factors or factors that perpetuated the continuation of the violence.
Työssä esitetään epäkohtien viitekehys, jossa yhtäkkisesti aiheutetut epäkohdat identifioidaan tapahtumien kehityksessä, ja viitataan epälegitiimin eriarvoisuuden ja loukattujen periaatteiden epäkohtiin, jotka ovat saattaneet olla keskeisiä kausaalisia tekijöitä tai väkivallan jatkumista ylläpitäneitä tekijöitä.
Demarcated in their own clearly defined temporal context, the cases demonstrated significant levels of non-fatal violence.
Omiin, selvästi määriteltyihin ajallisiin asiayhteyksiinsä rajattuina tapaukset ilmentävät merkittävän tasoista ei-fataalia väkivaltaa.
This necessitated the formulation of a conceptual framework - violent conflictual contention, to obviate some of the weaknesses in violence definition.
Tämän vuoksi on muotoiltu käsitteellinen viitekehys, väkivaltainen konfliktinen kiista, jotta on voitu karsia pois heikkouksia väkivallan määrittelystä.
The unique challenges of violence research are addressed and a triangulation methodology was employed drawing upon extensive newspaper sources, official reports, secondary sources and a limited sample of supporting interviews to garner an insight into the events.
Metodisesti triangulatiivinen tutkimus hyödyntää laaja-alaisia sanomalehtilähteitä, virallisia raportteja, toissijaisia lähteitä ja rajallista otosta käsittelyä tukevia haastatteluja, joista kootaan käsitystä tapahtuneesta.
This has resulted in a Yorkshire particularism fraught with contradiction and a resort to violence that has found refuge in the different communities.
Tuloksena tästä on ollut nimenomaan Yorkshirelle leimallinen asiantila, joka on täynnä ristiriitaa, sekä eri yhteisöissä sijansa saanutta turvautumista väkivaltaan.
Compounding the volatility of grievance and identity formation was a realisation of violence that transformed in both time and space and effectively negated any essentialist approach to the study of violence, thereby compromising the concept of violent conflictual contention.
Epäkohtien ja identiteetin muodostamisen ailahtelevuutta pahensi väkivallan todellistuminen, joka muuttui niin ajassa kuin paikassa ja käytännöllisesti katsoen teki tyhjäksi essentialistisen lähestymistavan väkivallan tutkimukseen ja siten asetti kyseenalaiseksi väkivaltaisen konfliktisen kiistan käsitteen.
The cases are set within the dynamic of violence mutation revealed in both their specific genres and in the fusion of violence that draws together the cases and manifestations of violence in the region throughout the period covered.
Tapaukset asetetaan väkivallan muutoksen dynamiikkaan siten, kuin ne esittäytyvät sekä erityisissä väkivallan lajityypeissä että tarkasteltaessa niitä väkivaltakokonaisuuksina, joihin vedetään yhteen sekä nämä tapaukset että väkivallan ilmentymät kyseisellä seudulla koko tarkastelun alaisena aikana.
Grievance factors were juxtaposed with identity considerations that highlighted the fragility and transitory nature of identity formation.
Epäkohtatekijät rinnastetaan identiteettinäkökohtiin, jotka korostavat identiteetin muodostumisen haurautta ja jatkuvaa muutostilaa.
When transfused into a totality that merged the cases together into a landscape of violence, then the region was witness to significant and perpetual levels of violence during this period.
Kun tapaukset sulautetaan väkivallan kokonaisuuteen, ilmeni tutkimuksen piiriin kuuluvalla seudulla tuona aikana merkittävää ja jatkuvaa eritasoista väkivaltaa.
Inculcated within the framework were thematic strands of grievance and identity formation set within the contentious repertoire of non-institutional actors leading up to and emanating from the cases themselves.
Viitekehyksen puitteissa täsmennetään temaattiset epäkohta- ja identiteetinmuodostustekijät asetettuina tapauksiin johtaneeseen ja tapauksista itsestään alkunsa saaneeseen keinovalikoimaan, joka ei-institutionaalisilla toimijoilla oli kiistatilanteissa käytössä.
This was compounded by different disciplines seeing the phenomenon through their own restrictive lens, resulting in divergent and contradictory conceptualisations of violence.
Haasteellisuutta lisää se, että eri tieteenaloilla ilmiötä tarkastellaan tieteenalan omasta, rajoittuneesta katsantokannasta, mistä tuloksena on eriävyyttä ja ristiriitaisuutta väkivallan käsitteellistämistavoissa.
Incentivizing these farmer groups will therefore enable them to continue to offer such services to their members.
On tärkeää kannustaa viljelijäryhmien toimintaa, jotta ne kykenevät tarjoamaan palveluja jäsenilleen myös jatkossa.
Keywords: Technical efficiency, irrigation, microcredit, smallholder farmers, Northern Ghana, stochastic frontier analysis, propensity score matching, probit model, selection bias.
Avainsanat: tekninen tehokkuus, keinokastelu, mikroluotto, pientuottaja, Pohjois-Ghana, stokastinen rintama-analyysi, PSM, probit malli, valikoitumisharha.
The empirical analysis used both parametric and non-parametric frontier approaches to estimate efficiency.
Empiirisessä tutkimuksessa sovellettiin niin parametrisia kuin ei-parametrisia rintamamenetelmiä teknisen tehokkuuden määrittämiseen.
Mean technical efficiency was 63.8 percent, indicating considerable scope for improving the efficiency of production at the current level of technology and input use.
Ensimmäisessä artikkelissa teknisen tehokkuuden asteeksi määritettiin 63,8 prosenttia, joten viljelijöiden on mahdollista parantaa huomattavasti panosten hyväksikäyttöä olemassa olevalla nykyteknologialla.
The difference in efficiency was however larger when selection bias was ignored and the wrong technology type was assumed.
Ero oli tätäkin suurempi, jos valikoitumisharhaa ei otettu huomioon ja jos tuotantoteknologiasta tehty oletus ei ollut oikea.
Farmer groups are important to smallholder producers because they are effective conduits for extension delivery, access to inputs, agricultural microcredit, among others.
Viljelijäryhmät ovat pientuottajille tärkeitä, sillä niiden avulla muun muassa neuvonnan, panosten käytön ja mikroluottojen vaikuttavuutta voidaan parantaa.
The study also revealed regional variation in productivity among the producers.
Myös alueiden välillä oli havaittavissa tuottavuuseroja.
The purpose of the study was to evaluate technical efficiency in smallholder rice production and how it relates to the production system and participation in agricultural microcredit in Northern Ghana.
Tässä tutkimuksessa määritettiin riisin pientuotannon tekninen tehokkuus ja se, miten tekninen tehokkuus kytkeytyy keinokastelun ja mikroluottojen käyttöön Pohjois-Ghanassa.
Smallholder farmers in the study area had a scale efficiency of 69.5 percent.
Neljännessä artikkelissa pientuottajien keskimääräiseksi skaalatehokkuudeksi saatiin 69,5 prosenttia.
Based on a heterogeneous production technology assumption, irrigators were found to be 9.2 percentage points more efficient than rain-fed producers.
Kolmannen artikkelin mukaan keinokastelua käyttävät olivat 9,2 prosenttiyksikköä tehokkaampia kuin pientuottajat, jotka viljelivät pelkästään sateiden varassa.
This thesis, based on four articles, used data from a farm household survey conducted in 2014 involving 300 smallholder rice-producing households in Northern Ghana.
Tutkimus toteutettiin haastattelemalla 300 riisin pientuottajan vuonna 2014.
Irrigation technology had a positively significant relationship with efficiency and productivity of the farmers while participation in farmer-based organizations was positively related to efficiency of production.
Keinokastelun hyödyntäminen sekä tuottajapohjaisiin järjestöihin kuuluminen ovat positiivisessa yhteydessä tuotannon tekniseen tehokkuuteen.
The study also used propensity score matching to account for self-selection arising from non-randomness in assignment of participants into irrigation and microcredit.
PSM menetelmää käytettiin otettaessa huomioon mahdollinen valikoitumisharha, joka aiheutuu haastateltavien ei-satunnaisesta valikoitumisesta keinokastelun ja mikroluoton käyttäjiksi.
The study also revealed regional variation in farmers participation in microcredit.
Alueiden välillä oli eroja myös mikroluottojen käytössä.
The empirical results showed a non-significant association between microcredit and technical efficiency.
Toisen artikkelin tulokset osoittivat, että mikroluottojen ja teknisen tehokkuuden välillä ei ollut tilastollisesti merkitsevää riippuvuutta, mikä saattoi olla yhteydessä mikroluottojen pieneen kokoon.
Irrigation technology and double-cropping were associated with higher productivity.
Keinokastelulla ja kahden sadon tuottamisella yhden sijaan on yhteys korkeampaan tuottavuuteen.
The results of the study highlight considerable inefficiency in production implying that there is scope for enhancing farmers level of efficiency.
Kaiken kaikkiaan tutkimuksen tulokset osoittavat, että pientuottajien tuotannossa on huomattavaa tehottomuutta.
The use of agricultural microcredit by smallholders remains a critical challenge in the study area.
Mikroluottojen käytössä tehokkuuden parantamiseksi on edelleen suuria haasteita.
Available statistics show that while global food production is on the increase, many developing countries particularly in Sub-Saharan Africa continue to face the challenge of inadequate food production.
Monissa kehitysmaissa ruokaturva ja köyhyys ovat haasteita, joihin vaikuttavat sekä alhaiset viljelykasvien satotasot että alhainen tuotannon tehokkuus.
Larger farms were found to be more scale efficient justifying the need for smaller farms to expand their scale of operation.
Suuret tuottajat olivat skaalatehokkaampia kuin pienet.
There are not yet uniform standards to calculate the carbon footprint.
Hiilijalanjäljen laskentaan ei ole vielä olemassa yhtenäisiä standardeja.
Carbon footprint of bread
Leivän hiilijalanjälki
The cultivation´s share was 40 %, the mill´s share was 2 %, the bakery´s share was 45 % and the consumer´s share was 13 %.
Viljelyn osuus oli 45 %, myllyn osuus 2 %, leipomon osuus 40 %, ja kuluttajan osuus 13 %.
When the toasting of bread was included, this action alone resulted approximately 180 g more GHG emissions.
Kun leivän paahto otettiin huomioon, muodostui vielä n. 180 g lisää KHK-päästöjä.
Therefore a lot of generalizations and assumptions had to be made in the calculations.
Tutkielmassa on jouduttu tekemään paljon oletuksia ja yleistyksiä, jotka vaikuttavat lopputulokseen.
It was calculated that the carbon footprint of bread was 1400-1500 g of CO2-equivalents/ kg bread.
Laskelman mukaan paahtamattoman leivän hiilijalanjäljeksi saatiin 1400-1500 g CO2-ekv./ kg leipää.
The cultivation of wheat and rye were studied separately, but the milling and baking processes were considered similar.
Vehnän ja rukiin viljelyä tarkasteltiin erikseen, mutta niiden jauhatus- ja leivontaprosessien oletettiin olevan samanlaiset.
The data were collected from two mills and seven bakeries and included details from energy and water consumption and the amount of organic waste and waste water produced.
Kahdesta myllystä ja seitsemästä leipomosta saatiin luottamuksellisesti tiedot niiden energiankulutuksista, talousveden käytöstä, tuotettujen tuotantojätteiden, sivutuotteiden ja jäteveden määristä.
The emissions associated with the production of salt, baker´s yeast, vegetable fat, sugar and packaging material were also included.
Lisäksi laskelmiin sisällytettiin suolan, hiivan, rasvan, sokerin ja pakkausmateriaalin valmistuksesta aiheutuvat KHK-päästöt.
The life cycle calculations included cultivation, milling and baking phases and also consumer´s action.
Laskelmissa huomioitiin viljelyn, myllyn, leipomon ja kuluttajan osuudet.
Nonetheless the carbon footprint obtained in this study is of the same magnitude as recently obtained in other studies performed in Europe.
Tässä saatu hiilijalanjälki on kuitenkin suuruusluokaltaan samansuuruinen Englannissa, Tanskassa ja Ruotsissa hiljattain määritettyjen leivän hiilijalanjälkien kanssa.
The amounts of GHG emissions for these phases were obtained from previous studies and the information reported by food enterprises and organizations.
KHK-päästöjen määrinä käytettiin kirjallisuudesta löydettyjä arvoja eri toiminnoille sekä yritysten ja organisaatioiden ilmoittamia päästöjä omille tuotteilleen.
For consumer´s, there were two scenarios, one included transportation of bread from grocery by car, and 10 % wastage.
Kuluttajan oletettiin noutavan leipä kaupasta muiden ostosten ohella ja kuluttajatason hävikiksi oletettiin 10 %.