natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Statistical variance and factor analyses were used to examine the standards of the tasks and the performance of the pupils.
Testien tehtävien vaativuutta ja oppilaiden suoriutumista tarkastelin vertailun ja ryhmittelyn menetelmin.
Phonological awareness refers to the ability to manipulate units of speech.
Fonologinen tietoisuus on kyky tietoisesti käsitellä puhuttujen sanojen osia.
16 pupils (training group) and their teachers from two pre-school groups and 15 pupils from a control group participated in the research.
Esiopetusvuoden mittaiseen harjoitusohjelmaan osallistuivat kahden esiopetusryhmän (N = 16) lapset, joiden suoriutumista vertasin vertailuryhmän (N = 15) selviytymiseen.
It states that the aim of pre-school education is to improve children s preconditions for learning.
Se määrittelee esiopetuksen perusopetuslain alaisuuteen ja asettaa tavoitteeksi koulutuksellisen tasa-arvon.
The pedagogic methods of the programme consisted of thematic action play and teaching dialogue.
Ohjelman pedagogisiksi avaimiksi muotoutuivat toiminta, tunteet ja ajattelu.
An approach which combined the quantitative and qualitative samples was used in the research.
Analysoin aineiston sekä tilastollisin että laadullisin menetelmin.
The objective of the research, which belongs to the fields of psycholin-guistics and pedagogics, was to develop such practices for pre-school education which strengthen pre-school pupils facilities for learning to read and write.
Tutkimuksen tarkoituksena oli kehittää esiopetukseen sellaisia käytäntöjä, joiden tavoitteena ei ollut opettaa lukemaan ja kirjoittamaan varhemmin ja nopeammin, vaan vahvistaa lasten lukemaan ja kirjoittamaan oppimisen valmiuksia ja tarjota aikaa kasvaa lukijoiksi ja kirjoittajiksi.
The elements of a successful training lesson consisted of working methods which improved attentiveness and challenging thinking, and of practices which aroused interest and brought the joy of success.
Lukivaikeudet tuottavat turhauttavia kokemuksia, jotka altistavat lapsen kielteisiin käsityksiin siitä, miten hän arvostaa ja luottaa itseensä osaajana.
The pre-school training of phonological awareness and metacognitive skills supported the learning to read and write at school.
Fonologisen tietoisuuden kehittymisprosessi loi polun puheesta kirjoitettuun kieleen ja toimi luontevana siirtymisenä koulun virallisen lukemaan opettamisen piiriin.
The premetaphonological exercises emphasised the child s abilities in syllable and phoneme analysis and synthesis.
Metakognitioiden kehittyneisyydestä riippui se, miten tahdonalaisesti ja johdonmukaisesti lapsi työsti tehtäviä.
The analysis revealed that the periodicity of syllables and the polysyllabic words of the Finnish language are in a central position in the phonological decoding process.
Kielellemme tyypilliset pitkät, taivutuspäätteelliset sanat, rytmin tavuajoitteisuus sekä vokaalin ja konsonantin pituuden vaihtelu nostivat tavun hahmottamisen taidon keskeiseksi fonologisessa työstämisessä.
The best support to decoding was given by such exercises, which emphasised the skills in recognising the linearity of words, identifying, naming and manipulating the syllables the of words and naming the initial phoneme of the word.
Ne liittyivät sanan lineaarisuuden oivaltamiseen, tavujen käsittelemiseen ja äänteiden erottelemiseen.
The features of the phonological awareness of the pre-school pupils and the development of those features formed general lines of development and individual paths towards the initiating ability to read and write.
Koulun aloittamisen joustava ajoitus kunnioittaa lapsen yksilöllisyyttä tarjoten aikaa lukemisen ja kirjoittamisen valmiuksien kehittymiselle ja kuntouttavalle ohjaamiselle, mikä vähentää myös oppimisen karikoita.
Furthermore, 37 school newcomers participated in the pre-test on phonological awareness.
Päädyin nimeämään seitsemän luku- ja kirjoitustaidon oppimista tukevaa fonologisen tietoisuuden taitoa.
The theoretical framework of the research is based on the view that the linguistic processing skills work as a catalyst for phonological awareness and learning to read.
Pedagogisen tutkimuksen suuntautuminen yksilöllisten oppimisprosessien kuvaamiseen luo pohjan opetusmenetelmien kehittämiselle.
The results can be applied in repeated measurements situations.
Malleja voidaan soveltaa, kun tehdään usealle yksilölle peräkkäisiä mittauksia, esimerkiksi eri aikapisteissä.
Firstly, optimal designs for estimation, prediction and inverse prediction are developed in random coefficient linear regression models.
Tutkimuksen kolmessa ensimmäisessä artikkelissa on kehitetty koesuunnitelmia satunnaiskertoimisille regressiomalleille.
It has interesting relations to traditional D- and E-optimality criteria.
DS-kriteeri on siinä mielessä yleinen, että koesuunnitelman ollessa DS-optimaalinen se on optimaalinen myös monen perinteisen optimaalisuuskriteerin suhteen.
The criterion can be used to find optimal designs or to improve designs in polynomial regression models.
Tavoitteena on joko arvioida mallin keskimääräiset parametrit mahdollisimman tarkasti tai ennustaa uusia havaintoarvoja.
Secondly, a relatively new design criterion, the distance optimality criterion, is introduced.
Koesuunnitelmia vertaillaan keskenään käyttämällä erilaisia optimaalisuuskriteereitä.
It has two main themes in the area of experimental design.
Väitöskirjassa on tutkittu tilastollisen koesuunnittelun teoriaa.
Its properties are studied and some results in estimation and prediction problems deduced.
Ensimmäisessä artikkelissa on ennustealue on sama kuin havaintoväli ja toisessa se on havaintovälin ulkopuolella.
In a 12-month follow-up study of these patients, ANCA were shown to be associated with chronic and persistent peripheral arthritis and also to predict progression of joint disease.
Tehdyssä 12 kk:n seuranta-tutkimuksessa ANCA:n liittyi kroonistuvaan perifeeriiseen niveltulehdukseen ja ennusti niveltaudin etenemistä.
The results of this study suggest that ANCA might be included in the evaluation of patients with SpA as a potential new marker of chronicity and progression of joint disease.
Tämän tutkimuksen tulokset kuitenkin osoittavat, että ANCA:a esiintyy ja että ANCA-määritys voitaisiin sisällyttää spondylartropatia-potilaiden arviointiin mahdollisena kroonistuvan ja etenevän niveltaudin osoittajana.
Additionally, p-ANCA in patients with RA of long duration were associated with clinical and laboratory findings indicating severe disease and increased inflammatory activity.
Näillä potilailla p-ANCA liittyi lisäksi sellaisiin kliinisiin ja laboratoriolöydöksiin, jotka kuvastivat vaikeaa perustautia ja aktiivista tulehdusta.
Spondylarthropathy is a spectrum of clinical manifestations of joint disease not generally regarded as ANCA-associated.
Spondylartropatia käsittää laajan joukon erilaisia niveltauteja, joita ei useinkaan pidetä tyypillisesti ANCA:aan liittyvinä.
A positive ANCA result in these disorders would appear to select patients who might be in need of more aggressive treatment.
ANCA-positiivisuus näissä taudeissa näytti valikoivan potilaita, jotka saattaisivat olla intensiivisemmän hoidon tarpeessa, mitä tietoa voidaan mahdollisesti jatkossa soveltaa käytännön hoitotyössä.
The aim of the present study was to investigate the prevalence of, the target antigens for, the clinical associations of and the possible prognostic role of ANCA in patients with RA, SpA and UC.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tutkia ANCA:n esiintyvyyttä, kohdeantigeeneja, kliinistä merkitystä ja mahdollista ennustearvoa reumaattisia nivelsairauksia ja haavaista paksusuolentulehdusta sairastavilla potilailla.
Additionally, patients positive for ANCA at commencement of follow-up had a higher mean number of inflamed joints, higher mean erythrocyte sedimentation rate, and higher mean serum concentrations of CRP than ANCA-negative patients during the follow-up.
ANCA-positiivisilla potilailla oli seurannan aikana enemmän tulehtuneita niveliä sekä korkeammat lasko ja CRP-arvo kuin ANCA-negatiivisilla.
The predominant staining pattern was p-ANCA, present in about 95 % of RA patients positive for ANCA.
Pääasiallinen ANCA:n värjäytymiskuvio epäsuoralla immunofluoresenssitekniikalla tutkittaessa oli perinukleaarinen p-ANCA, jota esiintyi yli 95 %:lla ANCA-positiivisista potilaista.
The observed prevalence of ANCA in patients with SpA was 24 %.
Spondylartropatiapotilailla ANCA:n esiintyvyys oli 24 %.
In the placebo group, no difference could be seen between patients positive and negative for (anti-LF antibody-positive) ANCA with respect to treatment failure.
Plasebolla hoidetussa ryhmässä (laktoferriinivasta-ainepositiivisten) ANCA-positiivisten ja -negatiivisten potilaiden hoitotulokset eivät poikenneet toisistaan.
The prevalence of ANCA in patients with RA of long duration was 22 %, and 54 % in patients with early RA.
ANCA:a esiintyi 22 %:lla nivelreumapotilaista, joiden tauti oli kestänyt pitkään (yli 10 v) ja 54 %:lla potilaista, joiden tauti oli aivan tuore (oireiden kesto alle 12 kk).
In those with early RA, positivity for p-ANCA was also associated with immunologic markers of RA such as rheumatoid factor, antiperinuclear factor, and antikeratin antibodies.
Potilailla, joilla oli tuore nivelreuma, ANCA esiintyi yhdessä nivelreumalle tunnusomaisten laboratoriolöydösten, kuten reumatekijän, antiperinukleaarifaktorin ja keratiinivasta-aineiden kanssa.
Antineutrophil cytoplasmic antibodies (ANCA) are commonly found in patients with rheumatoid arthritis (RA), spondylarthropathy (SpA) and ulcerative colitis (UC), but the significance of a positive test result in these disorders is still for the most part unknown.
Neutrofiilien sytoplasmavasta-aineita (antineutrophil cytoplasmic antibodies, ANCA) esiintyy yleisesti nivelreumaa ja spondylartropatiaa, samoin kuin haavaista paksusuolentulehdusta (colitis ulcerosa) sairastavilla potilailla.
Interestingly, ANCA-positive patients with UC treated with long-term ciprofloxacin ended up with treatment failure significantly more frequently than those negative for ANCA.
Pitkäaikaista siprofloksasiinihoitoa (=antibiootti) saavilla colitis ulcerosa -potilailla hoito epäonnistui merkitsevästi useammin ANCA-positiivisilla kuin ANCA-negatiivisilla potilailla.
On the other hand, in patients with early RA, positivity for p-ANCA proved to be an independent and significant predictor of rapid radiologic progression.
Samaa ei havaittu potilailla, joilla oli tuore nivelreuma ja joilla p-ANCA:n sen sijaan osoitettiin olevan merkittävä ja muista kliinisistä ja laboratoriolöydöksista riippumaton nopean niveltuhon ennustaja.
Human leukocyte elastase was the antigen specificity of ANCA most frequently found in patients with early RA, whereas lactoferrin (LF) predominated in those with RA of long duration.
Tuoreessa nivelreumassa tavallisin ANCA:n kohdeantigeeni oli leukosyyttielastaasi ja pitkään kestäneessa taudissa laktoferriini.
In patients with RA of long duration, a significant association was documented between positive p-ANCA and RA-associated nephropathy.
Nivelreumapotilailla, joilla tauti oli kestänyt jo pitkään, p-ANCA-positiivisuus kytkeytyi nivelreumaan liittyviin munuaiskomplikaatioihin.
In conclusion, the results of this study suggest that ANCA may serve as a valuable serologic marker in patients with RA and be helpful in selecting those patients already in early RA who will benefit most from aggressive treatment.
ANCA-määritystä voitaisiin siksi nivelreumassa käyttää esim. tunnistamaan aggressiivisesta lääkehoidosta eniten hyötyvät potilaat.
The results suggest that positive ANCA may be associated with a risk of treament failure in patients with UC treated with long-term fluoroquinolones.
Tulokset kuitenkin osoittavat, että ANCA:n määrittäminen saattaa olla hyödyllistä harkittaessa colitis ulcerosa potilaiden pitkäaikaista antibioottihoitoa ainakin fluorokinoloneilla, koska ANCA-positiivisuus osoittautui riskiksi hoidon epäonnistumiselle.
Here, 100 % of patients before and 87 % after proctocolectomy were positive for ANCA.
Toisessa tutkituista aineistoista kaikki potilaat olivat ANCA-positiivisia ennen paksusuolen poistoa ja 87 % myös operaation jälkeen.
The observation may be due to different genetic features of UC in patients positive and negative for ANCA, but further studies are needed to reveal the underlying immunologic mechanisms.
Havainto pitkäaikaisen siprofloksasiinihoidon erilaisesta vaikutuksesta saattaisi perustua ANCA-positiivisten ja -negatiivisten colitis ulcerosa potilaiden erilaisiin immunogeneettisiin ominaisuuksiin.
Taken together, the results of this series show that ANCA in inflammatory disorders other than vasculitis are of clinical significance.
Loppuyhteenvetona voidaan sanoa, että ANCA:lla on kliinistä merkitystä myös reumaattisissa nivelsairauksissa ja haavaisessa paksusuolentulehduksessa.
Further analyses revealed that especially patients with anti-LF antibody-positive ANCA predominated among treatment failures.
Epäonnistumiset liittyivät nimenomaan laktoferriinivasta-ainepositiiviseen ANCA:an.
The present results show that ANCA are commonly present in patients with UC.
ANCA-positiivisuus on yleinen löydös myös haavaista paksusuolentulehdusta sairastavilla potilailla.
It appeared that ANCA do not differentiate UC patients with respect to clinical disease activity.
Näissä aineistoissa ANCA-positiiviset ja ANCA-negatiiviset colitis ulcerosa -potilaat eivät eronneet toisistaan taudin vaikeusasteen suhteen.
Sarah Kane s (1971-1999) 4.48 Psychosis (2000), in turn, causes us to examine the need to construct and uphold meanings and themes in human communication and the relation of this need to ethical questions and the possibility of evil within the very structure of being.
Sarah Kanen (1971-1999) 4.48 Psychosis (2000) puolestaan kääntää tulkitsijansa tarkastelemaan tarvetta rakentaa ja ylläpitää inhimillisiä merkityksiä sekä tämän tarpeen suhdetta eettisiin kysymyksiin ja pahan mahdollisuuteen olemisen rakenteessa itsessään.
Theoretical views on theatre and the arts in general, which link up with the works and performances discussed, are engaged with such thinkers as Herbert Blau (1926-), Roland Barthes (1915-1980), Denis Guénoun (1946-), Hans-Thies Lehmann, Martin Heidegger (1889-1976), Esa Kirkkopelto (1965-), Zeami Motokiyo (1363-1443), Slavoj i ek (1949-), Janelle Reinelt, Oliver Feltham, Jacques Rancière (1940-) and Alenka Zupan?i?
Teatteria, taidetta ja tutkimuskohteita koskevat teoreettiset näkökulmat rakennetaan ensisijaisesti Herbert Blaun (1926-), Roland Barthesin (1915-1980), Denis Guénounin (1946-), Hans-Thies Lehmannin, Martin Heideggerin (1889-1976), Esa Kirkkopellon (1965-), Zeami Motokiyon (1363-1443), Slavoj i ekin (1949-), Janelle Reineltin, Oliver Felthamin, Jacques Rancièren (1940-) ja Alenka Zupancicin (1966-) ajatusten varaan.
These thinkers have been chosen with a view to forming an in-depth perspective on the problems that concern the ethical status of modern human subjects; subjects who consider themselves autonomous but responsible in the sense that their natural and social contexts serve as obstacles, concerns and opportunities for their (somewhat independent) will and reason.
Valitut kolme ajattelijaa rakentavat syvällisen perspektiivin modernin ihmissubjektin eettisten statusten ja ongelmien tarkastelulle, ei vähiten siksi, että moderni ihmissubjekti merkitsee tutkimuksessa toimijaa, joka käsittää itsensä autonomiseksi mutta vastuulliseksi tekijäksi siinä määrin kuin sen luonnolliset ja sosiaaliset ympäristöt toimivat esteinä, huolenaiheina ja mahdollisuuksina sen (jokseenkin) itsenäiselle tahdolle ja ajattelulle.
Certain features of William Shakespeare s (1564-1616) Macbeth (1606) and Jean Racine s (1639-1699) Phaedra (1677), as well as certain analyses of their identity politics and ontological (being-related) problematic, bring into the discussion some fundamental issues that concern the ethical core of the human animal s relation to being.
William Shakespearen (1564-1616) Macbeth (1606) ja Jean Racinen (1639-1699) Phèdre [Faidra] (1677) tuottavat työssä perustavia kysymyksiä koskien ihmissubjektin ja olemisen välisen suhteen eettistä ratkeamattomuutta.
Instead, it strives to demonstrate how several historically and ideologically detached approaches may participate (and have participated) in the discussions concerning the relations between human existence, its expressive/theatrical scope and the questions of responsibility that emerge from those overlapping contexts.
Sen sijaan työ analysoi prosesseja, joilla useat historiallisesti ja ideologisesti erilliset ja eriävät filosofiset sekä taiteelliset lähestymistavat ovat osallistuneet inhimillisen olemassaolon, sen ilmaisullisen/teatterillisen ulottuvuuden ja näissä konteksteissa ilmenevien vastuukysymysten välisten suhteiden käsittelyyn.
The ethical views of the study rest mainly on the thought of three influential continental philosophers, Immanuel Kant (1724-1804), Emmanuel Levinas (1906-1995) and Alain Badiou (1937-), all committed to ethical approaches which surpass but embrace the prerequisites of human initiative and responsibility in their own distinctive manners.
Huolimatta näkemyksellisistä eroistaan, Immanuel Kant (1724-1804), Emmanuel Levinas (1906-1995) ja Alain Badiou (1937-) suuntaavat kaikki eettisen pohdintansa ihmistoiminnan ja inhimillisen vastuun alueille.
Lastly, one of the theatre/cabaret performances prepared by the prisoners of the Buchenwald concentration camp during the Holocaust brings us to reflect on the fact that the relations between human expression, language, politics and ethics appear to give rise to a disquieting ?
Työ keskittyy myös yhteen Buchenwaldin keskitysleirin vankien valmistelemaan teatteri- ja kabaree-esitykseen, joka heijastaa ihmisilmaisun, kielen, politiikan ja etiikan välisiä monimutkaisia suhteita sekä näiden suhteiden tuottamaa eettistä yhteismitattomuutta.
The early works of the Austrian playwright Peter Handke (1942-) offer us challenging linguistic and epistemological (knowledge-related) problematisations of the human individual, and thus informative excursions into the discordant ?
Itävaltalaisen näytelmäkirjailijan Peter Handken (1942-) varhaiset työt tarjoavat tutkimukselle haastavia kielellisiä ja tietoisuutta koskevia näkökulmia, sillä ne avaavat tutkimusreittejä etiikan, kielen, kommunikaation, ilmaisun ja merkityksen välisiin ristiriitaisiin ja toisinaan radikaalia pahaa ilmentäviin suhteisiin.
From A Darkness to A Blind Spot: Encounters between Theatre, Modern Continental Ethics of Responsibility and the Concept of Evil
Tutkimus tarkastelee teatteritaiteen, modernin mannermaisen vastuun etiikan ja pahan käsitteen välisiä suhteita filosofisesta näkökulmasta.
The heterogeneity of the viewpoints results from an analytical strategy, which does not assume that its elements can be synchronised with some stable philosophical, academic or theatrical tradition and community.
Tutkimus ei oleta taustakseen mitään yhtenäistä käsitystä teatterin suhteista eettisiin kysymyksiin, näiden sosio-poliittisiin kytkentöihin tai pahan olemassaoloon, eli kysymys ei ole minkään vakiintuneen filosofisen, tutkimuksellisen tai teatterillisen yhteisön eetoksen tarkentamisesta tai vahvistamisesta.
However, they have been chosen in order to elucidate the ethical problematic of the modern human subject and of the study in a diverse manner.
Tarkastellut draamat, esitykset ja teatteriteoreettiset näkemykset valaisevat modernin ihmiskuvan eettistä problematiikkaa useista eri lähtökohdista.
The chosen viewpoints do not comprise or represent a comprehensive or uniform conception of theatre s involvement in our views on ethics or their socio-political implications, but they do form a line of questioning which may bring us closer to an unresolved ethical problematic at the heart of theatrical activity.
Vaikka teatterintekijät, sen teoreetikot ja filosofiset tarkkailijat usein pidättäytyvät töidensä eettisten johtopäätösten liiallisesta tarkentamisesta ja kieltäytyvät näin minkään eettis-moraalisen varmuuden propagoinnista, vastuun etiikkaa voidaan lähtökohtaisesti tarkastella näiden töiden elimellisenä osana tai ongelmana.
This study examines the formation of Lithuanian state at the beginning of the 20th century.
Väitöskirjan tarkastelun kohteena on Liettuan itsenäisyyden alkuvaiheet ja liettualaisten historiantutkijoiden osuus tässä prosessissa 1900-luvun alussa.
The author analyses the concepts and views of historians in relation to issues of nationalism.
Smithin teoria korostaa etnisten tekijöiden tärkeyttä kansallistietoisuudelle.
The questions explored include what kind of university was necessary for the newly established state and; in what way the international cooperation of historians influenced the formation of the University of Lithuania.
Tutkimuksen toisessa osassa osoitetaan miten suuri merkitys yliopistolla ja korkeammalla opetuksella oli Liettuan itsenäisyydelle.
Lithuanian independence was shaped by the conflicts among the great powers in the Baltic region.
Tutkimuksesta käy ilmi, miten vaikeissa olosuhteissa ja paineissa, keskellä Venäjän, Puolan ja Saksan poliittisia kriisejä ja sotaa Liettuan itsenäisyys toteutui.
The creation of the Lithuanian university is discussed as a manifestation of this new nation state.
Aluksi tutkimuksessa tarkastellaan liettualaisten historioitsijoiden käsitystä nationalismista ja toimintaa Liettuan kansallisvaltion luomiseksi.
Historians as Nation State-Builders: the Formation of Lithuanian University 1904-1922
Kansallismieliset liettualaiset keskittivät toimintansa kansansivistykseen ja korkeampaan koulutukseen, mikä kulminoitui erityisesti yliopiston perustamiseen.
Based on this dissertation it has been empirically shown that for successful CRM implementation it is important for the company to first establish a clear customer relationship strategy.
Tutkimuksen päätuloksina saatiin vahvistus sille, että onnistuakseen asiakaskeskeisen toimintamallin käyttöönotossa, yrityksen tulee ensin määritellä asiakkuusstrategiansa.
When companies start to adopt relationship marketing strategies, there is often a need to transform the relevant marketing, sales and service processes to become more customer oriented.
Vasta sen jälkeen voi yritys nähdä ne vaatimukset, joita strategian toteuttaminen asettaa myynnin, markkinoinnin ja asiakaspalvelun prosesseille ja tarpeet prosessien muuttamiselle.
This dissertation explores qualitatively issues of CRM success from three perspectives: organizational change, the implementation of the information technology (IT) artefact and from the perspective of the role and qualities of the human being as a CRM success factor.
Tähän viitekehykseen nojautuen tutkitaan onnistumiseen liittyvinä tekijöinä tarkemmin sen kolmea osa-aluetta: muutosta, joka aiheutuu yrityksen siirtyessä soveltamaan asiakaskeskeistä strategiaa; CRM-ohjelmiston käyttöönottoa; ihmiskeskeisyyden käsitettä ja sen huomioon ottamista asiakkuudenhallinnan käyttöönotossa.
The human being is seen as consisting of only one basic mode of being in that humans are conceptualized as objects with no mental and social qualities.
Ihmistä ei koeta yhtaikaa fyysisenä ja psyykkisenä olentona, jolla on sekä tunteet että kyky omaehtoiseen ajatteluun ja oma tahto.
In this study evidence is given to the fact that even though transformational issues may affect CRM success, change should be investigated from a broader perspective than focusing on intentional change events only: emergent and unintentional change should be included as important factors in future CRM success research, too.
Tutkimuksessa osoitetaan, että tukeakseen CRM:n käyttöönoton onnistumista, yritysten tulisi myös varautua ennalta arvaamattomiin, myös yritysorganisaation ulkopuolelta syntyviin muutosvoimiin.
Moreover, it is shown in this study that the piloting of CRM does not necessarily support successful CRM implementation.
Pilotointitutkimuksen tuloksena havaittiin, että CRM-ohjelmiston koekäytöllä voi olla myös ennalta arvaamattomia ja jopa ei-toivottuja tuloksia, jotka voivat heikentää tai estää CRM:n käyttöönoton onnistumisen.