natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(A very brief exploration of what may be some of the historical roots of expressivism is also included.)
(Johdannossa tarjotaan myös hyvin lyhyt ja pinnallinen katsaus joihinkin ekspressivististen ajatusten mahdollisiin esimuotoihin filosofian historiassa.)
I also suggest that in order for this to be true, James Dreier's influential response to the problem of creeping minimalism must be slightly revised.
Näiden näkemysten yhteensopivuus edellyttää myös, että James Dreierin vaikutusvaltaista ehdotusta ekspressivististen ja kognitivististen näkemysten eron artikulaatiosta korjataan hieman.
In Essay 4, "Pure Expressivism and Motivational Internalism," I examine the prospects of pure expressivism (the view that some normative sentences express only desire-like states) with regard to capturing the truth of an internalist thesis, (PRACTICALITY), which says that, necessarily, if one judges that φ-ing would be desirable, then, if one is rational, one is thereby also motivated to φ. I argue that some forms of pure expressivism explain (PRACTICALITY) neatly, while others fail and should thereby be rejected.
Artikkelissa 4, "Pure Expressivism and Motivational Internalism", tutkitaan puhtaan ekspressivismin mahdollisuuksia selittää seuraavan teesin totuus: välttämättä, jos joku ajattelee, että teko φ olisi hyvä (tai perusteltu), niin, jos hän on rationaalinen, hän on jossain määrin motivoitunut tekemään teon φ. Johtopäätöksenä on, että jotkut puhtaan ekspressivismin muodot pystyvät selittämään tämän, toiset eivät.
However, philosophers are increasingly finding analogous issues to be of interest also to debates in epistemology and philosophy of language and mind due to the possibility that concepts such as knowledge, evidence, meaning, and belief are "fraught with ought," that is, normative concepts of sorts.
Viime vuosina metaetiikan parissa pohditut kysymykset ovat alkaneet askarruttaa yhä enemmän myös esim. tietoteorian sekä kieli- ja mielenfilosofian harjoittajia, koska monet ajattelevat esim. tiedon, merkityksen ja uskomuksen käsitteiden olevan normatiivisia tai arvolatautuneita käsitteitä.
According to ecumenical expressivism, defended e.g. by Michael Ridge, normative sentences express complex states consisting of certain desire-like states and descriptive beliefs.
Ns. "ekumeenisen" ekspressivismin (mm. Michael Ridge) mukaan ne ilmaisevat sekä tiettyjä halunkaltaisia asenteita että tiettyjä uskomuksia.
The introductory essay offers a brief overview of what metaethics is all about and, in particular, of the widely acknowledged successes and problems of expressivism and its competitors.
Johdannossa esitellään lyhyesti metaetiikkaa yleensä, sekä erilaisten kognitivististen ja ekspressivististen teorioiden laajalti tunnustettuja vahvuuksia sekä ongelmia.
To think that eating factory farmed meat is wrong is, then, to be in the relevant practical state to disapprove of eating factory farmed meat, say.
"Tehotuotetun lihan syöminen on väärin" voisi ilmaista vaikkapa sen, että puhuja haluaa, ettei jonkinlaisia tekoja tehdä ja uskoo, että tehotuotetun lihan syöminen on tällainen teko.
In Essay 2, "Expressivism and the Normativity of Attitudes," I defend the idea that expressivism is compatible with (NA), which says that claims about propositional attitudes (such as expressivism itself) are themselves normative judgments.
Artikkelissa 2, "Expressivism and the Normativity of Attitudes", puolustetaan ekspressivismin ja "asenteiden normatiivisuus" -teesin yhteensopivuutta.
Understanding the nature and meaning of normative judgment is important if we are to make sense, for example, of the way in which the demands of morality may be objective, or of the nature of ethical disagreement.
Normatiivisen kielen merkityksen ja normatiivisen ajattelun luonteen ymmärtäminen on tärkeää, jotta voisimme vastata mm. seuraavankaltaisiin kysymyksiin: Mitkä ovat järkevän moraalisen- tai arvokeskustelun rajat?
In Essay 3, "Moral Fetishism Revisited," I defend the 'moral fetishism' argument against motivational externalism, originally presented by Michael Smith.
Artikkelissa 3, "Moral Fetishim Revisited", puolustetaan Michael Smithin "moraalifetisismi" -argumenttia eksternalistista näkemystä vastaan ja argumentoidaan, että vain kilpaileva, internalistinen näkemys voi tehdä oikeutta ymmärryksellemme hyveellisen toimijan motiiveista.
If we accept expressivism or, more precisely, either the ecumenical or the higher-order state view no similar problem arises.
Ekumeenisella ja relationaalisella ekspressivismillä ei ole vastaavia ongelmia.
This dissertation consists of five articles plus an introductory essay, the overarching goal being that of defending an expressivist view about normative thought and talk.
Tämä väitöskirjatyö koostuu johdanto-esseestä sekä viidestä artikkelista.
I argue that the higher-order state view can exploit the resources that ecumenical expressivism is sometimes supposed to have for dealing with the so-called Frege-Geach problem, and yet avoid the problems associated with the ecumenical view regarding validity, expression relation, and disagreement.
Argumentoin, että tämä relationaalinen näkemys ratkaisee mm. kuuluisan Frege-Geach -ongelman, joka koskee monimutkaisempien (esim. kielto- ja ehtolauseet) lauseiden merkityksen selittämistä ekspressivistisesti, ja toisin kuin ekumeeninen ekspressivismi, mahdollistaa hyväksyttävän näkemyksen mm. ilmaisu-suhteesta ja normatiivisesta erimielisyydestä.
The prevalent rival view, according to which the meaning of normative sentences and the nature of normative thought should rather be explained with reference to the way they represent the world to be, is often called 'cognitivism.'
Kilpailevan ja vallitsevan kognitivistisen näkemyksen mukaan normatiivisten lauseiden merkitys selitetään sillä mitä ne koskevat.
One of my main goals here is to introduce the idea that a metaethical theory of the nature of normative judgment must be compatible with a plausible account of the reasons for which we act when we act on the basis of our normative judgments.
Artikkelin toisena päätavoitteena on esitellä yleisemmin ajatus, jonka mukaan uskottavat näkemykset normatiivisen ajattelun motivoiman toiminnan perusteista voivat kiinnostavalla tavoin rajoittaa uskottavien normatiivisen ajattelun luonnetta koskevien teorioiden joukkoa.
According to expressivism, the meaning of normative sentences (e.g. 'We ought to cut down on our greenhouse gas emissions,' 'There is more to good life than enjoyment') is to be explained by their expressing broadly practical, 'desire-like,' states of mind, rather than by what they are about, or by their truth-conditions.
Väitöskirja kuuluu metaetiikan alaan ja puolustaa ekspressivististä teoriaa normatiivisten lauseiden (esim. "Tehotuotetun lihan syöminen on väärin", "Hyvään elämään kuuluu muutakin kuin onnellisuus") merkityksestä sekä normatiivisen ajattelun luonteesta.
Expressivism is commonly agreed to be attractive thanks to its making sense of the distinctive features of normativity and normative thought e.g. its practical function, and the resistance of normative properties and claims to reductive analysis in naturalistic terms within a broadly naturalistic understanding of the world.
Ekspressivistisen näkemyksen vahvuuksiin kuuluu se, että se mahdollistaa ajatuksen objektiivisista arvoista tehden samalla oikeutta sekä arvokysymysten erityislaadulle että laajasti ottaen tieteelliselle maailmankuvalle.
The majority of the key learning experiences identified by the students were positive.
Suurin osa tohtoriopiskelijoiden avainoppimiskokemuksista oli positiivisia.
Keywords: doctoral education, doctoral process, doctoral student, engagement, disengagement, learning environment, scholarly community, student environment fit
Avainsanat: tohtorikoulutus, väitöskirjaprosessi, tohtoriopiskelija, kiinnittyminen, etääntyminen, oppimisympäristö, tiedeyhteisö, opiskelija ympäristö vastaavuus
Altogether 1 184 doctoral students and 431 supervisors from different disciplines participated in the surveys.
Kyselyaineisto kerättiin eri tieteenaloilta 1 184 tohtoriopiskelijalta ja 431 ohjaajalta.
In the students descriptions three qualitatively different forms of engagement in doctoral work were also identified: an adaptive form of engagement, an agentic form of engagement, and a work-life inspired form of engagement.
Opiskelijoiden kuvauksista tunnistettiin myös kolme laadullisesti erilaista väitöskirjaprosessiin kiinnittymisen muotoa: mukautumista heijastava kiinnittymisen muoto, toimijuutta heijastava kiinnittymisen muoto ja työelämän inspiroima kiinnittymisen muoto.
Further, the results provide a new understanding of the perceived student learning environment fit as a primary determinant of doctoral student engagement.
Tulokset tuottivat lisäksi uutta ymmärrystä koetusta opiskelija oppimisympäristö vastaavuudesta keskeisenä tekijänä tohtoriopiskelijoiden väitöskirjaprosessiin kiinnittymisessä.
The students situated such experiences typically in various scholarly activities including research work, courses, and academic meetings.
Opiskelijat sijoittivat avainoppimiskokemuksensa tapahtuvaksi tyypillisesti erilaisissa tieteellisissä käytännöissä kuten tutkimustyön, jatko-opintokurssien ja tieteellisten tapaamisten aikana.
The results encourage viewing doctoral student engagement as a complex, multidimensional phenomenon supported by the constructive interplay between doctoral students and their learning environments that fosters students meaningful participation and a sense of belonging in their scholarly communities.
Tutkimustulokset kannustavat näkemään tohtoriopiskelijoiden väitöskirjaprosessiin kiinnittymisen monitahoisena ilmiönä, jota tukee rakentava, mielekkäitä osallisuuden ja tiedeyhteisöön kuulumisen kokemuksia edistävä vuorovaikutus tohtoriopiskelijoiden ja heidän oppimisympäristöjensä välillä.
Altogether 19 natural sciences doctoral students were interviewed.
Haastatteluaineisto kerättiin 19 luonnontieteiden tohtoriopiskelijalta.
The students described their disengagement in terms of experiences of inefficacy, cynicism, and sometimes exhaustion.
Opiskelijoiden etääntyminen ilmeni riittämättömyyden ja kyynisyyden kokemuksina sekä joskus myös uupumisena.
Altogether 16 behavioural sciences doctoral students were interviewed.
Haastatteluaineisto kerättiin 16 käyttäytymistieteiden tohtoriopiskelijalta.
Moreover, the study reveals the nature of engagement at the interface of study and work by shedding light on the dual role of doctoral students as both students and professional researchers.
Tämä väitöskirjatutkimus toi myös uutta tietoa tohtoriopiskelijoiden kiinnittymisen luonteesta opiskelun ja työn rajapinnoilla valaisemalla opiskelijoiden kaksoisroolia sekä opiskelijoina että tutkijoina.
Most of the experiences were related to the students participation in the scholarly community, developing as a scholar, and developing specific research competencies.
Kokemukset liittyivät pääosin tiedeyhteisöön osallistumiseen sekä tutkijana kehittymiseen ja tutkimusosaamisen karttumiseen.
The students described their engagement in terms of experiences of dedication, efficiency, and sometimes absorption.
Opiskelijoiden kiinnittyminen ilmeni omistautumisen ja pystyvyyden kokemuksina sekä joskus myös uppoutumisen kokemuksina.
This dissertation study explored students engagement in the doctoral process and factors associated with it. Doctoral students experiences of engagement were investigated in three studies, while the associated factors were analysed in a further two.
Tohtoriopiskelijoiden kokemuksia väitöskirjaprosessiin kiinnittymisestä käsiteltiin kolmessa osatutkimuksessa, kun taas kiinnittymiseen yhdistettyjä tekijöitä tarkasteltiin kahdessa osatutkimuksessa.
The collective fit was explored at the faculty level in terms of similarities and differences in the students and supervisors perceptions of the main resources and challenges with respect to the doctoral process.
Kollektiivista vastaavuutta tutkittiin tiedekuntatasolla analysoimalla opiskelijoiden ja ohjaajien väitöskirjaprosessin resursseja ja haasteita koskevien käsityksien yhdenmukaisuutta ja eroavaisuutta.
Also, the students perceptions of the dynamic interplay between themselves and their environments with respect to disengaging experiences were explored by analysing the perceived misfits between the students and their environments.
Tutkimuksessa analysoitiin myös koettua dynaamista vuorovaikutusta tarkastelemalla opiskelijoiden kokemaa vastaamattomuutta heidän ja ympäristöjensä välillä etääntymiskokemuksissa.
The results showed that either a fit, a partial fit, or a misfit existed between the students and supervisors perceptions in the different faculties.
Tulokset osoittivat että, eri tiedekunnissa opiskelijoiden ja ohjaajien käsityksien välillä oli joko vastaavuus, osittainen vastaavuus tai vastaamattomuus.
Study IV focused on the collective fit between doctoral students and their environments that had contributed to their engagement.
Osatutkimuksessa IV syvennyttiin tohtoriopiskelijoiden väitöskirjaprosessiin kiinnittymiseen vaikuttavaan kollektiiviseen vastaavuuteen opiskelijoiden ja heidän ympäristöjensä välillä.
A relation was also found between the collective fit and students satisfaction with their overall study process and supervisory support.
Kollektiivisen vastaavuuden ja opiskelijan väitöskirjaprosessia ja ohjauksessa saamaansa tukea kohtaan raportoiman tyytyväisyyden välillä havaittiin yhteys.
They typically emphasised their struggles and conflicts within the scholarly community as the main source of disengagement.
Opiskelijat kuvasivat etääntymisensä keskeiseksi lähteeksi kohtaamansa hankaluudet ja konfliktit tiedeyhteisön sisällä.
Study I investigated the key learning experiences that the students perceived to be either inspiring or challenging in their doctoral process.
Osatutkimuksessa I tutkittiin tohtoriopiskelijoiden inspiroivia ja haastavia väitöskirjaprosessin avainoppimiskokemuksia.
The students typically attributed their disengagement to the perceived misfit between themselves and their environments, and in particular often associated the problem with the scholarly community rather than themselves.
Opiskelijat yhdistivät etääntymisen johtuvan pikemmin heidän tiedeyhteisöstään kuin heistä itsestään.
This dissertation contributes to the literature on doctoral student engagement by breaking down the complexity of engagement; it does this by identifying the qualitatively different experiences, sources, and forms of engagement.
Neljän osatutkimuksen tulokset avasivat uusia näkökulmia tohtoriopiskelijoiden väitöskirjaprosessiin kiinnittymiseen tuomalla esille laadullisesti erilaisia kiinnittymisen kokemuksia, lähteitä ja muotoja.
Further, there was variation among the students in terms of what forms of engagement they emphasised in different phases of their doctoral studies.
Eri vaiheissa väitöskirjaprosessiaan olevat opiskelijat painottivat eri tavoin laadullisesti erilaisia kiinnittymisen muotoja.
Study III focused on students disengagement by exploring the main experiences and sources of disengagement from the doctoral process.
Osatutkimuksessa III keskityttiin tarkemmin tohtoriopiskelijoiden väitöskirjaprosessista etääntymiseen analysoimalla erilaisia etäännyttäviä kokemuksia ja niiden lähteitä.
Study II focused on analysing students engagement by exploring the main experiences and sources, as well as the qualitatively different forms of engagement in the doctoral process.
Osatutkimuksessa II syvennyttiin tarkemmin tohtoriopiskelijoiden väitöskirjaprosessiin kiinnittymiseen analysoimalla erilaisia kiinnittäviä kokemuksia ja niiden lähteitä.
They typically emphasised their sense of competence and relatedness as the main sources of engagement.
Opiskelijat kuvasivat usein vahvistuneita osaamisen ja kuulumisen kokemuksia kiinnittymisensä lähteiksi.
The results of the study were interesting and supporting previous studies.
Tutkimuksen tulokset olivat mielenkiintoa herättäviä ja tukevat aiempia tutkimustuloksia.
Current treatment of the disease relieves the symptoms but it cannot stop or slow the progress of the disease.
Nykyisillä lääkkeillä voidaan lievittää Parkinsonin taudin oireita, mutta taudin etenemistä ei voida hidastaa tai pysäyttää.
Two different forms of GDNF, pre-α-pro-GDNF (α-GDNF) and pre-β-pro-GDNF (β-GDNF), are produced as precursors and they are activated proteolytically.
GDNF:n kaksi erilaista muotoa, pre-α-pro-GDNF (α-GDNF) ja pre-β-pro-GDNF (β-GDNF), tuotetaan soluissa esiasteina, jotka aktivoidaan proteolyyttisesti.
One week later rats received PBS, GDNF or CDNF injection.
Viikko tämän jälkeen rotille annettiin CDNF-, GDNF- tai PBS-injektio.
The incidence of the disease is 1.5-2 per cent after age 60.
Parkinsonin tauti on etenevä aivoja rappeuttava sairaus, johon sairastuu noin 1,5-2 % yli 60-vuotiaista.
Cerebral dopamine neurotrophic factor (CDNF) is recently discovered and less studied than GDNF.
cerebral dopamine neurotrophic factor, CDNF) on uudempi ja siten vähemmän tutkittu hermokasvutekijä kuin GDNF.
The success of the neurotrophic factor treatment is dependent on a successful injection of protein or viral vector, and the dose is dependent on the size of the lesion.
Hermokasvutekijähoidon onnistuminen riippuu suurelta osin proteiini- ja virusinjektion onnistumisesta ja hoidon annos ja teho on riippuvainen dopamiinivajeen suuruudesta.
The degree of the lesion was estimated with apomorphine (0.1 mg/kg s.c.) or d-amphetamine sulphate (2.5 mg/kg) induced rotation test.
Solutuhon laajuutta ja kehitystä arvioitiin apomorfiinilla (0,1 mg/kg s.c.) ja d-amfetamiinisulfaatilla (2,5 mg/kg s.c.) indusoitujen pyörityskokeiden avulla.
Motor impairment is caused by degenerative loss of dopamine cells in nigrostriatal tract.
Taudin motoriset oireet johtuvat dopamiinisolujen tuhoutumisesta aivojen nigrostriataalisessa radassa.
Previous in vitro studies have focused on α-GDNF, but β-GDNF might be a better solution for treating Parkinson's disease based on physiological regulation system.
Aiemmat in vivo -tutkimukset ovat keskittyneet pääosin α-muotoon, mutta β-muoto saattaisi soveltua Parkinsonin taudin hoitoon paremmin kuin α- muoto, koska sen erityksen säätely on fysiologista.
The rats were perfused eight weeks post-lesion and their brains were processed for immunohistochemistry.
Rotat perfusoitiin kahdeksan viikon kuluttua 6-OHDA-injektiosta ja niiden aivot otettiin talteen immunohistokemian tutkimuksia varten.
At the late stage of the disease patients have psychic disorders, for example dementia, anxiety and depression.
Edetessään tauti voi aiheuttaa motoristen oireiden lisäksi myös psyykkisiä oireita, kuten muistihäiriöitä, ahdistusta ja masennusta.
The dopamine cells in nigrostriatal tract were destroyed with a 6-OHDA injection into striatum and viral vectors were injected two weeks later.
Tässä kokeessa nigrostriataaliset dopamiinisolut tuhottiin injektoimalla 6-OHDA aivojuovioon ja virusvektorit injektoitiin kaksi viikkoa 6-OHDA:n jälkeen.
Rats in control group received injection of dsAAV1-GFP.
Kontrolliryhmän rotilleannettiin dsAAV1-GFP-injektio.
The aim of the second part of the study was to research the neuroprotective effect of two different precursors of GDNF, dsAAV1-pre-α-pro-GDNF and dsAAV1-pre-β-pro-GDNF, given with viral vectors.
Tutkimuksen toisen osan tarkoituksena oli tutkia virusvektorin avulla aivojuovioon annetun GDNF:n esiasteen, dsAAV1-pre-α-pro-GDNF:n ja dsAAV1-pre-β-pro-GDNF:n, suojaavaa vaikutusta.
The aim of the first part of this study was to discover the neurorestorative effect of single injection of CDNF injected above substantia nigra for rats that received injection of 6-hydroxydopamine (6-OHDA) into medial forebrain bundle.
Tutkimuksen ensimmäisen osan tarkoituksena oli tutkia keskiaivojen mustatumakkeen yläpuolelle annetun CDNF-proteiini-injektion dopamiinihermosoluja palauttavaa vaikutusta rotilla, joiden nigrostriataaliset dopamiinisolut tuhottiin 6-hydroksidopamiini-injektiolla (6-OHDA) mediaaliseen etuaivojuosteeseen (engl.
There has been variability in success of clinical trials though.
Kliinisissä kokeissa GDNF-hoidon tulokset ovat kuitenkin olleet vaihtelevia.
Neurotrophic factors and gene therapy needs to be studied more before wide clinical usage.
Hermokasvutekijöitä ja geeniterapiaa täytyy vielä tutkia lisää ennen kuin niitä voidaan ottaa laajaan kliiniseen käyttöön Parkinsonin taudin hoidossa.
It has been discovered that CDNF also has neuroprotective and neurorestorative effects in animal models of Parkinson's disease.
Myös CDNF:llä on havaittu dopaminergisiä hermosoluja suojaavia ja palauttavia vaikutuksia Parkinsonin taudin in vivo -malleissa.
GDNF degrades quickly in vivo but overexpression of GDNF in cells can be produced with viral vector adeno-associated virus.
GDNF hajoaa elimistössä nopeasti, mutta solut voidaan saada pitkäaikaisesti tuottamaan ylimäärin GDNF:ää käyttämällä virusvektoreita, kuten AAV-virusta (engl.
Neurotrophic factors are proteins that regulate actions of neurons.
Hermokasvutekijät ovat hermosolujen toimintaa sääteleviä proteiineja, joilla on havaittu solujen toimintaa suojaavia ja palauttavia vaikutuksia.
The degree of the lesion was evaluated with d-amphetamine sulphate (2.5 mg/kg) induced rotation tests and cylinder test.
Solutuhon laajuutta ja kehitystä arvioitiin d-amfetamiinisulfaatilla (2,5 mg/kg s.c.) indusoitujen pyörityskokeiden sekä sylinterikokeen avulla.
The rats were perfused nine weeks post-lesion and their brains were sliced.
Rotat perfusoitiin yhdeksän viikon kuluttua 6-OHDA-injektiosta ja niiden aivoista tehtiin leikkeitä.
Tyrosine hydroxylase (TH) positive dopamine cells were stained by immunohistochemistry.
Tyrosiinihydroksylaasia (TH) sisältävät dopamiinihermosolut värjättiin immunohistokemiallisella menetelmällä.
The results with glial cell line-derived neurotrophic factor (GDNF) have been encouraging in in vivo studies of Parkinson's disease.
glial cell line -derived neurotrophic factor, GDNF) on saatu lupaavia tuloksia Parkinsonin taudin eläinmalleissa.
The amount of TH positive cells in substantia nigra was counted and optical density of TH positive fibres in striatum was measured.
Aivoleikkeistä laskettiin mustatumakkeiden TH-positiiviset solut ja määritettiin TH-positiivisten solujen optinen tiheys aivojuovioissa.
Neurotrophic factors and gene therapy have been trialled to improve the treatment of Parkinson's disease and the results have been encouraging.
Parkinsonin taudin hoidon kehittämiseksi on tutkittu hermokasvutekijöitä ja geeniterapiaa, joilla on saatu lupaavia tuloksia.
Based on in vitro studies, some differences in secretion of precursors have been discovered.
Soluilla tehtyjen kokeiden perusteella nämä kaksi muotoa eroavat erityksensä suhteen.
α-GDNF is secreted constitutively and secretion of β-GDNF is dependent on physiological stimulation.
α-muotoa erittyy hermosoluista jatkuvasti ja β-muoto vapautuu hermosoluista fysiologisen stimulaation seurauksena.
Typical symptoms are tremor, rigidity and bradykinesia.
Parkinsonin taudin oireita ovat heikentynyt lihasvoima, lihasjäykkyys, lepovapina ja liikkeiden aloittamisen vaikeus.
Parkinson's disease is a progressive neurodegenerative disease.
Säädelty geeniterapia Parkinsonin taudin hoidossa
The results indicate a growing trend in transitions from production to market and to stakeholder orientation, from a cost leadership to a differentiation strategy, and from low value-added to high value-added products in both countries.
Tulokset osoittavat lisääntyvää painottumista tuotantokeskeisestä strategiasta markkina- ja sidosryhmäkeskeiseen strategiaan sekä siirtymistä kustannusjohtajuudesta erilaistamisstrategiaan ja alhaisen jalostusasteen tuotteista korkeamman jalostusarvon tavoitteluun.
This study contributes to the evolution of research on competitive advantage in the wood products industry by approaching it from the dynamic capability perspective (DCP) and natural resource-based view (NRBV) of the firm.
Teoreettisesti tämä väitöstutkimus analysoi kilpailuetujen kehittymistä puutuoteteollisuudessa dynaamisten kyvykkyyksien ja ympäristölähtöisen resurssipohjaisen mallin (ns. natural resource-based view) kautta.