natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Keywords: Change, management by change, Balanced scorecard, experience, early childhood education
Avainsanat: Muutos, muutosjohtaminen, tuloskortti, kokemus, varhaiskasvatus
Based on the analysis, the introduction process of the scorecard was possible to divide into partly overlapping five stages.
Tuloskortin käyttöönottoprosessi voitiin jakaa viiteen vaiheeseen, jotka olivat osittain limittäisiä.
This is a case study examines the introduction process of a strategic governance tool, Balanced scorecard, in the context of early childhood education in the city of Helsinki between 2004 and 2011.
Tämä tutkimus on kuvaileva tapaustutkimus strategisen ohjausvälineen, tuloskortin, käyttöönoton prosessista Helsingin kaupungin varhaiskasvatuksen kontekstissa 2004-2011.
Data were analysed as a dialogue between the theoretical pre-understanding and content analysis.
Kyselyaineisto analysoitiin teoreettisen esiymmärryksen ja teoriasidonnaisen sisällönanalyysin vuoropuheluna, ja haastatteluaineisto teemoiteltiin.
Examining the governance tools used in the early childhood education is important due to the increased performance-based management.
Varhaiskasvatuksen ohjausvälineiden tutkiminen on tärkeää, koska tulosohjaus on lisääntynyt varhaiskasvatuksessa.
To the subjects, the implementation of the scorecard appeared as a top-down directed process.
Tutkimuksessa mukana olleille tuloskortti näyttäytyi ylhäältä annettuna ja ohjattuna prosessina.
At the stage of establishing the scorecard, its use appeared as continuing, long-term and permanent part of the daily work of the early childhood education according to the experiences of the subjects.
Tuloskortin vakiintumisen vaiheessa tuloskortin käyttö muutoksen ohjausvälineenä näyttäytyi kokemusten näkökulmasta jatkuvana, pitkäaikaisena ja pysyvänä osana sekä päivittäistä työntekoa.
The scorecard was introduced to improve the control over the balance between the economy and the core tasks of early child-hood education.
Tuloskortti otettiin käyttöön parantamaan talouden ja perustehtävän tasapainon välistä tarkastelua.
This study yields new points of view to studying performance-based management of the early childhood education.
Tutkimus avaa uusia näkökulmia tulosohjauksen tutkimuslinjaan.
It is based on longitudinal information on the experiences of the implementation process of four professionals operating in different organisation levels of the early childhood education.
Tällä tapaustutkimuksella selvitettiin: i) millaisia vaiheita varhaiskasvatuksen tuloskortin käyttöönottoprosessi sisälsi 2004-2011, ii) millaisia kokemuksia varhaiskasvatuksen neljällä eri organisaatiotasolla toimineilla henkilöillä oli muutoksen kohteista eri ajankohtina, ja iii) millaisia kokemuksia neljällä eri organisaatio-tasolla toimineilla oli tuloskortin käyttöönoton toimenpiteistä eri ajankohtina.
This thesis has two main goals.
Tutkimuksella on kaksi keskeistä tarkoitusta.
The second goal is to evaluate the analytical usefulness of the concept, based on those findings.
Toinen päämäärä on arvioida käsitteen analyyttista käyttökelpoisuutta näiden tulosten valossa.
In effect, this definition renders the concept so wide so as to render it rather meaningless, calling into question its analytical usefulness.
Tosiasiassa tämä tekee väkivallan käsiteen niin laajaksi, että se muuttuu lähes merkityksettömäksi, kyseenalaistaen sen analyyttisen käyttökelpoisuuden.
This thesis is a theoretical analysis of Johan Galtung’s conceptualization of violence.
Tutkielma on Johan Galtungin väkivallan käsitteistön teoreettinen analyysi.
First, in the abovementioned framework, the aim is to locate and analyse some previously overlooked and problematic theoretical and practical implications of Galtung’s conceptualization.
Ensinnäkin edellä mainitun oletuksen mukaisesti tarkoituksena on paikantaa ja analysoida eräitä aikaisemmin huomiotta jääneitä Galtungin teorian ongelmallisia teoreettisia ja käytännöllisiä seurauksia.
Although his conceptualization is analysed as a whole, there is a particular focus on analysing his concept of structural violence in the context of his theory of social structures.
Vaikka tutkielmassa analysoidaan käsitteistöä kokonaisuudessaan, se keskittyy erityisesti analysoimaan Galtungin rakenteellisen väkivallan käsitettä hänen yhteiskunnallisten rakenteiden teoriansa kontekstissa.
Most importantly, one of the main conclusions of this analysis is that the possibilities for the creation of peaceful social structures, if adhering to Galtung’s own conceptualization, is both in theory and practice virtually impossible, since some type or degree of violence will always be present in a structure.
Tämän analyysin päätuloksia on ennen kaikkea, että rauhanomaisten yhteiskunnallisten rakenteiden luominen on, mikäli pitäydytään Galtungin käsitteistössä ja teoriassa, sekä teoriassa että käytännössä oikeastaan mahdotonta, sillä jonkinasteinen väkivalta kuuluu aina kaikkiin rakenteisiin.
This choice of theoretical framework is justified by the fact that although Galtung’s conceptualization of violence has been criticized from numerous angles before, when surveying that literature, it became apparent that not enough attention has been given to analysing it in the framework of his theory of social structures.
Tämän teoreettisen viitekehyksen valinnan oikeuttaa se, että huolimatta Galtungin väkivallan käsitteistämiseen lukuisista eri lähtökohdista kohdistuneista kritiikeistä, tutkimuskirjallisuuden läpikäynti teki ilmeiseksi, ettei riittävää huomiota oltu aikaisemmin kiinnitetty sen asemaan hänen yhteiskunnallisten rakenteiden teoriassa.
The explicit underlying assumption guiding this analysis is thus that one cannot properly evaluate a concept of structural violence detached from a conception of structure.
Tätä tutkimusta ohjaa eksplisiittinen oletus, jonka mukaan rakenteellisen väkivallan käsitettä ei voi kunnolla analysoida irrallaan rakenteen käsitteestä.
This relates to another problem highlighted throughout the analysis, namely that of a lack of an account of agency and intentionality, particularly regarding indirect violence.
Tämä on yhteydessä toiseen ongelmaan, jota valotetaan tutkimuksen eri osissa, nimittäin toimijuuden ja sen myötä intentionaalisuuden puuttumiseen erityisesti rakenteellisen väkivallan tarkastelusta.
Thus, his conceptualization of violence is rejected as a useful analytical framework, as well as a basis for structural reform, and by extension, Peace research.
Hänen väkivallan käsitteistönsä ei siten tarjoa sen enempää käyttökelpoista analyyttistä viitekehystä kuin riittävää tukea käytännön reformeille ja rauhantutkimuksellekaan.
An extensive analysis of Galtung’s conceptualization of violence, particularly in relation to his theory of social structures, reveals some important problematic theoretical and practical implications, notably regarding his conceptualization of violence resting on the notion of the actual vs. the potential.
Galtungin väkivallan käsitteistön perinpohjainen analyysi, erityisesti suhteessa yhteiskunnallisten rakenteiden teoriaan, paljastaa tärkeitä ja ongelmallisia teoreettisia ja käytännöllisiä seurauksia, erityisesti koskien vakivallan käsitteellistämistä aktuaalisen ja potentiaalisen merkitysten avulla.
The thesis concludes that Galtung’s conceptualization has a number of problematic implications, some of which have not been adequately noted before.
Tutkimuksen johtopäätös on, että Galtungin teorialla on koko joukko sellaisia ongelmallisia seurauksia, joihin ei ole kiinnitetty tarpeellista huomiota aikaisemmassa tutkimuksessa.
Positive peace, as envisaged by Galtung, in practice becomes a logical impossibility, if one adheres to Galtung’s own conceptualization of violence.
Galtungin positiivinen rauha on siten käytännöllisesti ja oikeastaan loogisestikin mahdoton.
Moreover, the analysis shows some damaging inconsistencies in the conceptualization, particularly when it comes to the proposition of structural violence necessarily lacking an active and identifiable subject.
Tämä pitää erityisesti paikkansa sen suhteen, että rakenteellisesta väkivallasta puuttuu kokonaan aktiivinen ja tunnistettavissa oleva subjekti.
Support is given to a restricted understanding of the concept of violence.
Kirjoittajan käsityksen mukaan, Galtungin laajan väkivallan käsitteen sijaan olisikin parempi tukeutua väkivallan käsitteen rajoitetumpaan ja tavanomaisempaan merkitykseen.
The study includes qualitative and quantitative research methods.
Tutkimuksessa käytetään laadullisia ja määrällisiä tutkimusmenetelmiä.
Keywords: Adolescents, immigration, immigrant families, intergenerational relationships, adaptation, acculturation
Avainsanat: Nuoret, maahanmuutto, maahanmuuttajaperheet, sukupolvisuhteet, kotoutuminen, akkulturaatio
The main data used in the study consists of 80 semi-structured interviews of 1.5-generation immigrant adolescents (aged 13 to 18).
Tutkimuksen pääasiallisena aineistona on 13–18-vuotiaiden nuorten haastatteluaineisto (N = 80).
The theoretical background of the study combines an ecological perspective on adolescents’ development with acculturation psychology, cultural psychology, and youth and family studies.
Tutkimuksen teoreettisessa taustassa yhdistyvät kehitys- ja akkulturaatiopsykologian sekä kulttuurien välisen psykologian ja sosiologisen perhetutkimuksen näkökulmat.
Study II focuses on adolescents’ experiences of gratitude and indebtedness towards parents and asks how these emotions shape intergenerational relations after migration.
Toisessa osatutkimuksessa tutkitaan nuorten vanhempiaan kohtaan kokemaa kiitollisuutta ja kiitollisuudenvelkaa sekä sitä, miten nämä tunteet muovaavat sukupolvisuhteita maahanmuuttajaperheissä muuton jälkeen.
The thesis includes four sub-studies of which each illustrates particular characteristics of adolescent-parent relationships after migration from the perspective of adolescents.
Väitöskirja koostuu neljästä osatutkimuksesta, joista jokainen tarkastelee sukupolvisuhteita muuton jälkeen nuoren näkökulmasta keskittyen neljään eri teemaan.
The Finnish School Health Promotion Study (N = 2697) is utilized to analyse the association between perceived intergenerational relations and the adaptation of immigrant adolescents with different immigration and cultural backgrounds in Finland.
Lisäksi yhdessä osatutkimuksista hyödynnetään Kouluterveyskyselyssä kerättyä aineistoa (N = 2697).
It also examines how intergenerational relations are manifested and negotiated in the school context and are associated with the adaptation of adolescents in Finland.
Tutkimuksessa tarkastellaan myös sitä, millainen yhteys sukupolvisuhteiden laadulla on nuorten kotoutumiselle Suomessa.
In Study III, intergenerational negotiations are studied in relation to the school context, focusing on information flows between adolescents, parents, and school personnel.
Kolmannessa osatutkimuksessa sukupolvineuvotteluita tarkastellaan koulukontekstissa.
Study I explores the contexts of immigrant adolescents’ autonomy negotiations in intergenerational relations, and examines the multiple positions that adolescents use in their reflections on autonomy after immigration.
Ensimmäisessä osatutkimuksessa selvitetään, missä konteksteissa ja mistä positioista käsin nuoret neuvottelevat autonomiasta suhteessa vanhempiinsa.
The findings of the study show how adolescents’ experiences of acculturation- and development-related changes are manifested and negotiated within the families and in a larger social context (i.e., school), and how they shape adolescent-parent relationships and the adaptation of adolescents after migration.
Tutkimuksen tulokset havainnollistavat nuorten sukupolvisuhteissa tapahtuvia neuvotteluita kotona ja osana laajempaa yhteiskuntaa, erityisesti osana koulua.
For adolescents, the process of acculturation (e.g., learning the language, familiarizing with norms and values of the society, coping with discrimination) overlaps with the developmental phase where adolescents (re)negotiate their identities and relationships with their parents.
Nuorten akkulturaatioprosessi sisältää muun muassa uuden kielen oppimista sekä uuden yhteiskunnan normeihin ja arvoihin tutustumista.
Migration is known to challenge family relations and to mobilize immigrant adolescents to take the dual role of a pioneer of acculturation and a convoy of familial adaptation into a new society.
Maahanmuuttajanuorten rooli voi olla keskeinen perheen sopeutuessa uuteen ympäristöön.
This study explores the perceptions of immigrant adolescents of intergenerational relations in their families after migration.
Tässä tutkimuksessa selvitetään, millaisia nuorten kokemukset ja neuvottelut sukupolvisuhteissa tapahtuvista muutoksista ovat Suomeen muuton jälkeen.
The study also sees it as crucial that building a dialogue between school personnel and parents should be encouraged in order to increase parents’ agency and knowledge.
Tutkimuksessa nuorten, vanhempien ja koulun henkilökunnan välistä kommunikaatiota tarkastellaan tiedonkulun näkökulmasta.
Migration and acculturation cause individual growth and changes in different spheres of adolescents’ lives, including family relations.
Tutkimuksen keskeinen tulos on, että vanhempien tekemällä muuttopäätöksellä ja nuorten tulkinnoilla muuton syistä on kauaskantoiset vaikutukset nuorten ja heidän vanhempiensa välisiin suhteisiin.
The study results suggest that intergenerational conflicts as such do not necessarily impede adolescents’ adaptation but may, on the contrary, support adolecents’ and their parents’ adaptation in a new society.
Tutkimus myös havainnollistaa, miten ristiriidat sukupolvisuhteissa voivat olla osa avointa kommunikaatiota nuorten ja vanhempien välillä ja osaltaan edistää nuoren myönteistä kehitystä, hyvinvointia ja kotoutumista.
According to previous research, much of the negotiation takes place along the continuum between autonomy and relatedness.
Nuoren kotoutuminen ja aikuiseksi kasvaminen tapahtuvat näin ollen limittäin, ja niiden keskiössä ovat usein neuvottelut nuoren autonomiasta suhteessa hänen vanhempiinsa.
From the perspective of adolescent-parent relationships, this study proposes improving open communication within families and carefully recommends that immigrant parents, like all parents, even though obviously often thinking of the best for their children, could pay more attention to listening to their children and to perspective taking – that is something their children often master skilfully.
Tutkimus osoittaa, miten nuoret neuvottelevat usein keskenään ristiriitaisista tunteista ja toiveista suhteessa vanhempiinsa, ja miten nuorten kokemukset edelleen muovaavat sukupolvisuhteita.
Thus, the species’ nomenclature needs no changes.
Siten lajinimeen ei tarvita muutoksia.
These lineages seem to have diverged 0.85–1.1 million years ago based on a corrected cytochrome b distance of 1.7–2.2 %.
Nämä linjat eriytyivät luultavasti 0,85–1,1 miljoonaa vuotta sitten korjatun sytokromi b:n etäisyyden 1,7–2,2 % perusteella.
One of the most popular markers used in these studies is mitochondrial DNA (mtDNA) due to its practical qualities.
Yksi suosituimmista geneettisistä markkereista, joita tällaisissa tutkimuksissa on käytetty, on mitokondrio-DNA (mtDNA) sen käytännöllisten ominaisuuksien takia.
The lineages have come into contact for a second time in Finland and presumably in the European Russia after the end of the last glaciation.
Linjat kohtaavat toisensa uudelleen Suomessa ja luultavasti eurooppalaisen Venäjän alueella viimeisen jäätiköitymisen päätyttyä.
The DNA was obtained from tissue material of live bats and museum specimens.
DNA saatiin elävien lepakoiden sekä museonäytteiden kudosmateriaalista.
The variation was geographically structured on the north European scale (ΦST = 0.07), but not on the Finnish scale (ΦST = -0.002).
Näillä klustereilla havaittiin maantieteellistä rakennetta pohjoisen Euroopan tasolla (ΦST = 0,07), mutta ei Suomen tasolla (ΦST = -0,002).
Three geographically embedded data sets from the northern Palearctic, northern Europe and Finland, were formed for examining population structure in different geographical scales.
Kolme sisäkkäistä maantieteellistä aineistoryhmää pohjoiselta palearktiselta, pohjoisesta Euroopasta ja Suomesta muodostettiin, jotta populaatiorakennetta voitiin tarkastella erilaisissa maantieteellisissä tasoissa.
Phylogeography studies the variation by connecting the genetic lineages of individuals with their geographical locations.
Fylogeografia tutkii tätä variaatiota yhdistämällä yksilöiden geneettiset linjat niiden maantieteellisiin sijainteihin.
My aim is to study the mtDNA diversity of the Northern Bat mainly in the area of Fennoscandia and Latvia and compare this data with earlier published sequences from individuals located elsewhere in the northern Palearctic to elucidate its population structure and history.
Tavoitteenani on tutkia pohjanlepakon mtDNA:n diversiteettiä pääosin Fennoscandian ja Latvian alueilta ja verrata tätä aineistoa aikaisemmin julkaistuihin sekvensseihin yksilöistä, jotka sijaitsevat muualla pohjoisen palearktisen alueella selvittääkseni pohjanlepakon populaatiorakennetta ja historiaa.
On the control region, the European lineage showed considerable genetic diversity (π = 0.019, h = 0.966), and the Siberian lineage high haplotype diversity (h = 0.978) but relatively low nucleotide diversity (π = 0.009).
Kontrollialueella Euroopan linjassa oli korkea geneettinen diversiteetti (π = 0,019, h = 0,966), ja Siperian linjassa korkea haplotyyppidiversiteetti (h = 0,978) mutta suhteellisen matala nukleotididiversiteetti (π = 0,009).
The mtDNA diversity of the Northern Bat was examined from 146 individuals, of which mtDNA was sequenced of two different mtDNA markers, cytochrome b and control region.
Pohjanlepakon mtDNA:n diversiteettiä tutkittiin 146 yksilöstä, joiden mtDNA sekvensoitiin kahdesta eri markkerista, sytokromi b:stä ja kontrollialueesta.
On the Finnish population scale, both lineages were observed, but the population in general was not geographically structured.
Suomen populaation tasolla molemmat linjat havaittiin, mutta yleisesti maantieteellistä populaatiorakennetta ei ollut.
The colony comprising both lineages was most likely an indication of the lineages interbreeding.
Kolonia, josta löydettiin kumpaakin linjaa, oli todennäköisimmin osoitus linjojen risteytymisestä keskenään.
Several factors, such as the climate fluctuations during the Pleistocene ice age, have contributed to the geographical distribution of genetic variation in contemporary populations.
Monet tekijät, kuten pleistoseenin jääkauden aikaiset ilmaston vaihtelut, ovat vaikuttaneet geneettisen variaation maantieteelliseen jakaumaan eliöillä.
Sequences of a sister species, the Serotine (E. serotinus), were used as an outgroup.
Sisarlajin, etelänlepakon (E. serotinus), sekvenssejä käytettiin ulkoryhmänä.
Mitochondrial DNA diversity of the Northern Bat (Eptesicus nilssonii) in the northern Palearctic
Pohjanlepakon (Eptesicus nilssonii) mitokondrio-DNA:n diversiteetti palearktisen alueen pohjoisosassa
Additional data comprised 6 Northern Bat and 13 Serotine sequences.
Lisäaineistossa oli 6 pohjanlepakko- ja 13 etelänlepakkosekvenssiä.
Fennoscandia was evidently recolonized by the European lineage via two routes (Denmark/Sweden and the Baltic countries), and the Siberian lineage via one (Karelia) from Russia.
Euroopan linja kolonisoi Fennoskandian luultavasti kahta reittiä pitkin (Tanska/Ruotsi ja Baltian maat) ja Siperian linja yhtä reittiä pitkin (Karjala) Venäjältä.
One of the Finnish colonies was found to comprise both lineages, while other sampled colonies consisted of only individuals of the European lineage.
Yhden suomalaisista kolonioista havaittiin koostuvan molempien linjojen yksilöistä, kun taas muissa tutkituissa kolonioissa oli vain Euroopan linjan yksilöitä.
At the north European scale, the high nucleotide diversity observed in the European lineage resulted from the four clusters, which most likely formed in the major refugia in Europe, whereas the low nucleotide diversity in the Siberian lineage resulted from the single cluster, which presumably originated in a single refugium in Central Asia.
Pohjoisen Euroopan tasolla tarkasteltuna Euroopan linjassa havaittu korkea nukleotididiversiteetti oli seurausta linjan neljästä ryhmästä, jotka olivat todennäköisesti syntyneet Euroopan merkittävissä refugioissa, kun taas Siperian linjan matala nukleotididiversiteetti oli seurausta linjan muodostamasta ainoasta ryhmästä, joka luultavasti muodostui yhdessä refugiossa Keski-Aasiassa.
The study species, the Northern Bat (Eptesicus nilssonii), is a common, widely distributed and the most northern one of the Palearctic bat species, but its entire range has not yet been studied genetically.
Tutkimuslaji, pohjanlepakko (Eptesicus nilssonii), on yleinen, laajalle levinnyt ja kaikista palearktisen lepakkolajeista pohjoisin, mutta sitä ei ole tutkittu geneettisesti vielä koko esiintyvyysalueeltaan.
The Northern Bat population was observed to be divided into two mitochondrial lineages; one located mostly in West (European lineage) and the other in East (Siberian lineage).
Pohjanlepakkopopulaation havaittiin jakautuvan kahteen mitokondriolinjaan; yksi esiintyi pääasiassa lännessä (Euroopan linja) ja toinen idässä (Siperian linja).
The European lineage was further divided into four genetically different groups, clusters, but the Siberian lineage formed only a single cluster.
Euroopan linja jakaantui edelleen neljään geneettisesti erilaiseen ryhmään, klusteriin, mutta Siperian linja muodosti vain yhden klusterin.
The European and Siberian lineages have presumably diverged in isolation through the Middle Pleistocene times, and, despite the genetic distinction between the lineages, they most likely represent interbreeding conspecific populations.
Euroopan ja Siperian linjat luultavasti muodostuivat eristäytyneinä toisistaan Keski-pleistoseenin aikana ja, huolimatta linjojen välisestä geneettisestä eroavaisuudesta, linjat ovat todennäköisimmin keskenään lisääntyviä samaan lajiin kuuluvia populaatioita.
Thus, the Pleistocene ice age was a substantial contributor to the observed contemporary population structure of the Northern Bat.
Täten Pleistoseenin jääkausi on ollut merkittävä tekijä pohjanlepakolla havaitun nykyisen populaatiorakenteen muodostumiselle.
Mitochondrial DNA has revealed a whole new diversity of bat species and populations compared to conventional study methods using morphology alone.
Mitokondriaalinen DNA on paljastanut kokonaan uudenlaisen lepakkolajien ja – populaatioiden variaation verrattuna perinteisiin morfologiaan perustuviin tutkimustapoihin.
Recommendations for boundary organizations on the basis of this research: 1.
Tämän tutkimuksen pohjalta syntyneet suositukset rajapinnan organisaatioille: 1.
Science and policy, along with other societal sectors, play crucial roles in trying to find answers to these problems.
Tieteellä ja politiikalla on muiden yhteiskunnallisten sektoreiden ohella merkittävä rooli näiden ongelmien ratkaisemisessa.
All societies globally are faced with alarming sustainability issues, such as biodiversity loss and climate change (Rockström et al., 2009).
Kestävyysongelmat, kuten biodiversiteetin väheneminen ja ilmastonmuutos, koettelevat yhteiskuntia ympäri maailmaa (Rockström et al., 2009).
The data was analyzed using content analysis.
Aineisto analysointiin käytettiin sisällönanalyysiä.
Many relevant hindering factors were on the individual level, such as capacities and attitudes of the participants.
Monet merkittävät jarruttavat tekijät liittyvät yksilöön, kuten osallistujien kyvyt ja asenteet.
Knowledge brokering is a process between the producers, brokers, and users of knowledge, in which research findings are translated to meaningful policy options, needs of decision-makers are interpreted to research problems and questions, and connections between researchers and other actors of the society are created.
Tiedon välittämistyö koostuu tiedon tuottajien, välittäjien ja käyttäjien välisistä prosesseista, joissa tutkimustuloksia käännetään politiikkavaihtoehdoiksi, päätöksentekijöiden tarpeita tulkataan tutkimusongelmiksi ja -kysymyksiksi, ja luodaan yhteyksiä tutkijoiden ja muiden yhteiskunnan toimijoiden välille.