natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The use of PIDs was common among nursing home residents.
Monilääkitys on yleistä erityisesti laitoksissa asuvien vanhusten keskuudessa.
PIDs increased the likelihood of DDIs.
Tarkastelimme myös lääkkeiden yhteisvaikutusten yleisyyttä (osatyö IV).
However, the risk factors of MSP are largely unknown.
Monikipuisuuden riskitekijöistä tiedetään kuitenkin vähän.
The intervention lasted 11 to 14 months.
Interventioryhmä kehitti omaa työtään 11 14 kuukautta.
This study showed that at baseline, 73 % of the women reported pain in at least two, 36 % in four or more, and 10 % in six to seven sites.
Tässä tutkimuksessa lähtötilanteessa 73 % naisista raportoi kipua vähintään kahdessa, 36 % vähintään neljässä, ja 10 % 6-7 kehonosassa seitsemästä.
In the control group, 80 changes were spontaneously implemented within normal activity.
Vertailuryhmässä toteutettiin 80 muutosta normaalin toiminnan myötä.
Little previous evidence of the effectiveness of ergonomics interventions in preventing MSDs exists.
Aiempaa tieteellistä näyttöä ergonomiainterventioiden vaikuttavuudesta liikuntaelinoireiden ehkäisyssä on hyvin vähän.
A cluster randomized controlled trial was conducted during 2002-2005 in 119 municipal kitchens with 504 workers.
Ergonomiainterventiotutkimus toteutettiin vuosina 2002 2005 yhteensä 119 kunnallisessa keittiössä neljässä kaupungissa.
The seven pain symptoms occurred in over 80 different combinations.
Tutkitussa joukossa havaittiin kaikkiaan yli 80 erilaista kipujen kombinaatiota.
When co-occurrence of pain was studied in three larger anatomical areas (neck/low back, upper limbs, lower limbs), concurrent pain in all three areas was the most common combination (36 %).
Tarkasteltaessa kipua laajemmilla alueilla (niska/selkä, yläraajat, alaraajat), yleisintä oli kivun kokeminen kaikilla kolmella alueella (36 %).
Psychosocial factors at work (job control, skill discretion, co-worker relationships, supervisor support, mental strenuousness of work, hurry, job satisfaction) and mental stress were studied as intermediate outcomes of the intervention.
Välitulosmuuttujina arvioitiin psykososiaalisia työolotekijöitä (työn hallinta, tietojen ja taitojen käyttömahdollisuudet, työntekijöiden väliset suhteet, esimiestuki, työn henkinen rasittavuus, kiire, stressi, työtyytyväisyys).
If organizational reforms at workplace are expected to occur, the execution of other workplace interventions at the same time should be avoided.
Tulokset osoittavat, että samanaikaisesti organisatoristen muutosten kanssa ei tulisi toteuttaa muita työpaikkainterventioita.
The intervention did not reduce perceived physical workload and no systematic differences in any health outcomes were found between the intervention and control groups during the intervention or during the one-year follow-up.
Interventio- ja seurantavaiheen aikana ei todettu systemaattista eroa missään terveysmuuttujassa tai koetussa työn rasittavuudessa interventio- ja vertailuryhmän välillä.
The effects on psychosocial factors at work were adverse, especially in the two of the participating cities where re-organization of foodservices timed simultaneously with the intervention.
Epäsuotuisat vaikutukset korostuivat kahdessa interventioon osallistuneessa kaupungissa, joiden ruokahuollossa tapahtui samanaikaisesti merkittäviä organisatorisia muutoksia.
In total, 402 ergonomic changes were implemented.
Interventioryhmässä toteutettiin 402 muutosta.
The main outcomes were the occurrence of and trouble caused by musculoskeletal pain in seven anatomical sites, local musculoskeletal fatigue after work, and musculoskeletal sick leaves.
Päätulosmuuttujina tarkasteltiin liikuntaelinten kipua seitsemässä kehonosassa, kivuista aiheutunutta haittaa ja sairauspoissaoloja sekä liikuntaelinten väsymystä.
Questionnaire data were collected at three months intervals during the intervention and the one-year post-intervention follow-up.
Kyselyaineisto kerättiin kolmen kuukauden välein interventiovaiheessa ja vuoden ajan sen päättymisen jälkeen (vastausprosentit 92 - 99 %).
This study examined the efficacy of a participatory ergonomics intervention in preventing musculoskeletal disorders (MSDs) and changing unsatisfactory psychosocial working conditions among municipal kitchen workers.
Tässä tutkimuksessa selvitettiin osallistavaan kehittämistapaan perustuvan ergonomiaintervention vaikuttavuutta keittiötyöntekijöiden liikuntaelinoireiden ehkäisyssä ja psykososiaalisten työolotekijöiden parantamisessa.
The co-occurrence of musculoskeletal pain at several sites is observed to be more common than pain at single anatomical sites.
Aiemmin on havaittu, että samanaikaisesti usealla kehon alueella esiintyvä kipu on yleisempää kuin vain yhdellä kehon alueella koettu.
The 3-month prevalence of MSP (≥ 3 of seven sites) varied between 50 % and 61 % during the two-year follow-up period.
Kahden vuoden pitkittäistutkimuksessa monikipuisuuden (≥ 3 kipualuetta) vallitsevuus eri mittauskerroilla oli 50 - 61 %.
The kitchens were randomized to an intervention (n = 59) and control (n = 60) group.
Tutkimuskeittiöistä 59 satunnaistui interventioryhmään ja 60 vertailuryhmään.
The workers identified strenuous work tasks and sought solutions for decreasing physical and mental workload.
Työntekijät itse analysoivat työnsä fyysisiä ja psyykkisiä kuormitustekijöitä, suunnittelivat ratkaisuvaihtoehtoja ja toteuttivat muutokset.
The occurrence of multiple-site musculoskeletal pain (MSP) and associations between MSP and psychosocial factors at work over time were studied secondarily.
Lisäksi tutkittiin liikuntaelinten monioireisuuden vallitsevuutta ja muutoksia ajassa sekä yhteyksiä psykososiaalisiin työolotekijöihin ja niissä tapahtuviin muutoksiin.
Psychosocial factors at work and mental stress were strong predictors for MSP over time and, vice versa, MSP predicted psychosocial factors at work and mental stress.
Epäsuotuisat psykososiaaliset työolotekijät ja niiden heikkeneminen seurannan aikana ennustivat pysyvää monikipuisuutta ja sen lisääntymistä.
The results suggest that the intervention as studied in the present trial was not more effective in reducing perceived physical workload or preventing MSDs compared with no such intervention.
Tulosten mukaan ryhmätyöhön perustuva (mikro)ergonomian kehittäminen ei ole vaikuttavaa liikuntaelinoireiden ehkäisyssä verrattuna tavanomaiseen toimintaan keittiötyössä.
Musculoskeletal disorders and psychosocial factors at work : Effects of a participatory ergonomics intervention in a cluster randomized controlled trial
Psykososiaaliset työolot heikkenivät interventioryhmässä vertailuryhmään verrattuna.
Recently, the screening service was decided to be extended to age group 50-69.
Vuonna 2007 voimaan tullut uusi asetus laajensi väestöseulonnan ikäryhmästä 50-59 ikäryhmään 50-69.
Mammographic mass-screening and future breast cancer burden in Finland
Mammografiaseulontojen vaikutus rintasyövän ilmaantumisen ja rintasyövästä johtuvan kuolleisuuden ennusteisiin
The aim of this doctoral thesis is to present methodologies for taking into account the mass-screening invitation information in breast cancer burden predictions, and to present alternative breast cancer incidence and mortality predictions up to 2012 based on scenarios of the future screening policy.
Tässä työssä kehitetään tilastomatemaattinen menetelmä joka ottaa huomioon sekä tähänastisen että tulevaisuuden seulonnan rintasyövän ilmaantuvuutta ja rintasyöpäkuolleisuutta ennustettaessa.
According to regulations during the study period 1987-2001, free of charge mammography screening was offered every second year to women aged 50-59 years.
Mammografiaseulontojen vaikutus rintasyövän ilmaantumisen ja rintasyövästä johtuvan kuolleisuuden ennusteisiin Suomalaisia 50-59 -vuotiaita naisia on vuodesta 1987 alkaen kutsuttu maksuttomaan rintasyövän mammografiatutkimukseen joka toinen vuosi.
According to the predictions, the impacts of policy changes, like extending the program from age group 50-59 to 50-69, are clearly visible on incidence while the effects on mortality in age group 40-74 are minor.
Tulosten mukaan seulonnan ulottaminen 60-69 -vuotiaisiin tai 40-49 -vuotiaisiin naisiin vaikuttaa rintasyöpäkuolleisuuden ennusteisiin lyhyellä tähtäimellä varsin vähän.
However, the scope of the program is still frequently discussed in public and information about potential impacts of mass-screening practice changes on future breast cancer burden is required.
Seulontapoliittiseen päätöksentekoon tarvitaan tietoa laajennusten mahdollisista vaikutuksista uusien tapausten ilmaantuvuuteen ja rintasyövästä johtuvaan kuolleisuuteen.
As a result, the effects of separate components of the screening program on incidence, proportion of cured and the survival of the uncured are quantified.
Näin voitiin ottaa huomioon seulontaohjelman epäsäännöllisyydet ja toteutuksen vaihtelu kuntien välillä.
The screening invitation data are incorporated into modeling of breast cancer incidence and survival by dividing the program into separate components (first and subsequent rounds and years within them, breaks, and post screening period) and defining a variable that gives the component of the screening program.
Ennusteisiin sisältyy oletus siitä, että seulontaohjelman laatu ja osallistumisaktiivisuus sekä ohjelman ulkopuolinen itse kustannettu rintasyöpäseulonta pysyvät entisellä tasollaan.
A population-based early detection program for breast cancer has been in progress in Finland since 1987.
Väitöskirjassa hyödynnettiin ensi kertaa elektronisessa muodossa saatavilla olevia, kuntatason mammografiaseulontojen kutsuntatietoja vuosilta 1987-2001.
The breast cancer mortality predictions are calculated using a model that combines incidence, cause-specific and other cause survival on individual level.
Ohjelman laajentamisen vaikutukset rintasyövän ilmaantuvuuden ennusteisiin riippuivat siitä, oliko seulonnassa löytynyt kasvain diagnoosihetkellä paikallinen vai jo muualle elimistöön levinnyt.
There were no major differences between mortality predictions yielded by alternative future scenarios of the screening policy: Any policy change would have at the most a 3.0% reduction on overall breast cancer mortality compared to continuing the current practice in the near future.
Ajanjakson 1987-2001 havaintoihin perustuvan ennusteen mukaan rintasyöpäkuolleisuus ikäryhmässä 40-74 vuonna 2012 olisi korkeintaan 3% alhaisempi verrattuna tilanteeseen, jossa seulontaan kutsuttaisiin vain ikäryhmään 50-59 kuuluvat naiset.
Keywords: depression, health-related quality of life, illumination, latitude, mental well-being, metabolic syndrome, seasonal variation, winter.
Avainsanat: elämänlaatu, hyvinvointi, kaamosoire,leveyspiiri, masennustila, metabolinen oireyhtymä, valaistus, vuodenaika
The structured and computerized Munich Composite International Diagnostic Interview (M-CIDI) as part of the interview was used to assess diagnoses of mental disorders, and, the National Cholesterol Education Program Adult Treatment Panel III (NCEP-ATPIII) criteria were assessed using all the available information to detect metabolic syndrome.
Mielenterveyden häiriöiden diagnosoimiseksi käytettiin strukturoitua menetelmää (Munich Composite International Diagnostic Interview), ja metabolisen oireyhtymän määrittämiseksi käytettiin National Cholesterol Education Program Adult Treatment Panel III:n mukaisia kriteerejä.
The questionnaires included the modified versions of the Seasonal Pattern Assessment Questionnaire (SPAQ) and Beck Depression Inventory (BDI), the Health Related Quality of Life (HRQoL) instrument 15D, and the General Health Questionnaire (GHQ).
Heistä 5480 haastateltiin kasvokkain, minkä jälkeen heidän terveydentilansa tutkittiin ja he vastasivat muokatun vuodenaikaiskyselyn (Seasonal Pattern Assessment Questionnaire), muokatun mielialakyselyn (Beck Depression Inventory), geneerisen terveyteen liittyvän elämänlaatukyselyn (15D) ja henkisen pahoinvointikyselyn (General Health Questionnaire) kysymyksiin.
The aim of this study was to measure seasonal variation in mood and behaviour.
Tämän tutkimuksen aiheena oli mielialassa ja käyttäytymisessä ilmenevän vuodenaikaisvaihtelun merkitys terveydelle.
A key finding was that 85% of this nationwide representative sample had seasonal variation in mood and behaviour.
Tämä tutkimus osoitti, että 85 sadasta suomalaisesta kokee mielialansa ja käyttäytymisensä toistuvasti vaihdelleen vuodenaikojen mukaan.
Approximately 9% of the study population presented combined seasonal and depressive symptoms with a significant association between their scores, and 2.6% had symptoms that corresponded to Seasonal Affective Disorder (SAD) in severity.
Yhdeksällä sadasta oli tutkimustalvena yhtaikaa sekä vakavia masennusoireita että vakavia kaamosoireita, ja jos aiempien tutkimusten havainnot siitä, että joka kymmenes tällainen henkilö sairastaa kaamosmasennusta, pätevät tähän tutkimukseen, niin kaamosmasennuksen esiintyvyys suomalaisilla on 9 tuhannesta.
Persons reported of having seasonal symptoms were associated with a poorer quality of life and compromised mental well-being, especially if indoors illumination at home and/or at work was experienced as being low.
Heikompi terveyteen liittyvä elämänlaatu selittyi merkitsevästi niin kaamosoireilla kuin huonoksi koetulla yleisvalaistuksella ja ne selittivät merkitsevästi myös suurempaa henkistä pahoinvointia vielä tunnettujen riskitekijöiden huomioimisen jälkeenkin.
Seasonal and circadian misalignments are suggested to associate with metabolic disorders, and could be remarked if individuals perceive low illumination levels at home and/or at work that affect the health-related quality of life and mental well-being.
Siten sisäisen kellon rytmihäiriöt ja valo vaikuttavat terveyteemme, mikä ilmenee muun muassa terveyteen liittyvässä elämänlaadussa ja henkisessä hyvinvoinnissa.
The dual vulnerability and latitude effect hypothesis, the risk of increased appetite, weight and other seasonal symptoms to develop metabolic syndrome, and perception of low illumination in quality of life and mental well-being were assessed.
Kaamosoireiden vahva latautuminen vuodenaikaisvaihtelun metaboliselle faktorille suurensi metabolisen oireyhtymän vaarasuhteen 1.2-kertaiseksi ja selittyi merkitsevästi osaltaan myös huonoksi koetusta kodin yleisvalaistuksesta käsin.
Other factors such as waist circumference and major depressive disorder contributed to the metabolic syndrome as well.
Elimistön sisäistä kelloa tahdistava valaistus saattaisi edistää painonhallintaa ja edelleen ehkäistä metabolista oireyhtymää.
Seasonal variations in weight and appetite are two important components that increase the risk of metabolic syndrome.
Etenkin painon toistuva vuodenaikaisvaihtelu osoittautui metabolisen oireyhtymän uudeksi riskitekijäksi jo tunnettujen riskitekijöiden huomioimisen jälkeenkin.
These variations are prevalent in persons who live in high latitudes and need balancing of metabolic processes to adapt to environmental changes due to seasons.
Tämä kaamosoireilu altistaa metaboliselle oireyhtymälle, jonka ilmaisimena kaamosoireet voisivat toimia osana terveystarkastuksia.
A separate physical activity study included 9179 subjects, of whom 5 980 participated (65%) in the study.
Erilliseen liikuntaotokseen kuului 9179 henkilöä, joista 5980 (65 %) osallistui tutkimukseen.
The associations were stronger among women than men.
Havaitut yhteydet olivat voimakkaampia naisilla kuin miehillä.
Physical activity, fitness, abdominal obesity, and cardiovascular risk factors in Finnish men and women : The National FINRISK 2002 Study
Fyysinen aktiivisuus, kunto, keskivartalolihavuus ja sydän- ja verisuonitautien vaaratekijät suomalaisilla miehillä ja naisilla : Kansallinen FINRISKI 2002 -Tutkimus
The estimated aerobic fitness was lower among women and decreased with age.
Arvioitu aerobinen kunto oli matalampi naisilla kuin miehillä ja laski iän noustessa.
In each WHR third, the risk of impaired glucose tolerance and type 2 diabetes was higher among physically inactive individuals who did not undertake at least 30 minutes of moderate-intensity physical activity on five days per week.
Jokaisessa vyötärö-lantiosuhteen kolmanneksessa heikentyneen glukoosinsiedon ja tyypin 2 diabeteksen todennäköisyys oli suurempi ihmisillä, jotka eivät saavuttaneet 30 minuutin kuormitukseltaan kohtalaisen liikunnan vähimmäismäärää viitenä päivänä viikossa.
Participants aged 45 to 74 years were later invited to take part in a 2-hour oral glucose tolerance test with fasting insulin and glucose measurements.
Kaikki 45-74-vuotiaat tutkittavat kutsuttiin myöhemmin kahden tunnin glukoosirasituskokeeseen, jossa mitattiin paasto- ja kahden tunnin glukoosi- ja insuliinipitoisuudet.
This study was part of the National FINRISK Study 2002, which monitors cardiovascular risk factors in a Finnish adult population.
Väitöskirjatyö on osa kansallista FINRISKI 2002-tutkimusta, jossa seurataan sydän- ja verisuonitautien vaaratekijöiden muutoksia suomalaisessa aikuisväestössä.
The sample comprised 13 437 men and women aged 25 to 74 years and was drawn from the Population Register as a stratified random sample according to 10-year age groups, gender and area.
Yhteensä 13437 25-74-vuotiasta miestä ja naista sisältävä aineisto poimittiin väestörekisteristä ositettuna satunnaisotantana.
The present findings support the recommendation to engage regularly in leisure time physical activity, to pursue a high level of aerobic fitness, and to prevent abdominal obesity.
Tutkimustulokset tukevat suositusta harrastaa säännöllisesti vapaa-ajan liikuntaa, tavoitella hyvää aerobista kuntoa ja ehkäistä keskivartalolihavuutta.
The results of recent studies suggest that individuals with higher levels of physical activity or cardiorespiratory fitness have lower CVD and all-cause mortality than those with lower activity or fitness levels regardless of their level of obesity.
Viimeaikaisten tutkimusten tulokset viittaavat siihen, että liikunnallisilla ja hyväkuntoisilla ihmisillä on matalampi kokonaiskuolleisuus ja kuolleisuus sydän- ja verisuonitauteihin kuin vähän liikkuvilla ja huonokuntoisilla henkilöillä riippumatta lihavuuden asteesta.
Based on the oral glucose tolerance test, undiagnosed impaired glucose tolerance and type 2 diabetes were defined.
Mittausten perusteella määritettiin heikentynyt glukoosinsieto ja tyypin 2 diabetes.
At the study site, weight, height, waist and hip circumferences, and blood pressure were measured, a blood sample was drawn, and an aerobic fitness test was performed.
Tutkimuspaikalla mitattiin pituus, paino, vyötärön- ja lantionympärys ja otettiin verinäyte.
The associations of the estimated aerobic fitness with diastolic blood pressure, triglycerides, and HDL to total cholesterol ratio were stronger in men with a higher WHR.
Miehillä aerobisen kunnon yhteydet diastoliseen verenpaineeseen, triglyseriditasoihin ja HDL-kokonaiskolesteroli-suhteeseen olivat sitä voimakkaammat mitä suurempi oli vyötärö-lantiosuhde.
A higher estimated aerobic fitness and a lower WHR were independently associated with lower systolic and diastolic blood pressure, lower total cholesterol and triglyceride levels, and with higher high-density lipoprotein (HDL) cholesterol and HDL to total cholesterol ratio.
Hyvällä arvioidulla aerobisella kunnolla ja matalalla vyötärö-lantiosuhteella oli itsenäinen yhteys matalampaan systoliseen ja diastoliseen verenpaineeseen, kokonaiskolesteroliin ja triglyseriditasoihin, sekä korkeampaan HDL-kolesteroliin ja HDL-kokonaiskolesteroli-suhteeseen.
Physical inactivity, low cardiorespiratory fitness, and abdominal obesity are direct and mediating risk factors for cardiovascular disease (CVD).
Vähäinen liikunta, huono aerobinen kunto ja keskivartalolihavuus ovat suoraan ja välillisesti sydän- ja verisuonitauteihin vaikuttavia vaaratekijöitä.
Participants filled in a questionnaire on health behavior, a history of diseases, and current health status, and a detailed 12-month leisure time physical activity recall.
Tutkittavat täyttivät terveyskäyttäytymistä, sairaushistoriaa ja terveydentilaa koskevan kyselylomakkeen.
A better self-rated physical fitness was associated with a higher estimated aerobic fitness, lower CRP levels, and lower insulin and glucose levels in men and women.
Hyvällä itsearvioidulla kunnolla oli yhteys hyvään arvioituun aerobiseen kuntoon, matalaan CRP-pitoisuuteen ja parempiin glukoosi- ja insuliinitasoihin.
The aim of this study was to investigate the associations of different types of leisure time physical activity and aerobic fitness with cardiovascular risk factors in a large population of Finnish adults.
Väitöskirjatyössä tutkittiin eri vapaa-ajan liikuntamuotojen ja arvioidun aerobisen kunnon yhteyttä sydän- ja verisuonitautien vaaratekijöihin suomalaisessa aikuisväestössä.
Most of the associations followed a dose-response manner, suggesting that already low levels of physical activity or fitness are beneficial to health and that larger improvements in risk factor levels may be gained from higher activity and fitness levels.
Tämä havainto osoittaa, että jo pieni määrä liikuntaa ja kohtuullinen kunto parantavat vaaratekijöiden tasoja, mutta suuremmalla liikuntamäärällä ja paremmalla kunnolla vaikutus on vieläkin tehokkaampi.
The fitness test estimated maximal oxygen uptake (VO2max) and was based on a non-exercise method by using a heart rate monitor at rest. Waist-to-hip ratio (WHR) was calculated by dividing waist circumference with hip circumference and was used as a measure of abdominal obesity.
Lisäksi tutkittaville tehtiin lepoasennossa ilman kuormituskoetta kuntotesti, jossa mitattiin sykemittarilla epäsuorasti maksimaalista hapenottokykyä (VO2max) ja jota käytettiin aerobinen kunnon mittarina.
These cross-sectional data show that higher levels of estimated aerobic fitness and regular leisure time physical activity are associated with a favorable cardiovascular risk factor profile and that these associations are present at all levels of abdominal obesity.
Tämän poikkileikkaustutkimuksen perusteella arvioidulla aerobisella kunnolla ja säännöllisellä vapaa-ajan liikunnalla on yhteys suotuisiin sydän- ja verisuonitautien vaaratekijöiden tasoihin.
High levels of conditioning and non-conditioning physical activity were associated with lower high-sensitivity C-reactive protein (CRP) levels.
Kunto- ja hyötyliikunta olivat yhteydessä matalampiin herkän C-reaktiivisen proteiinin (CRP) pitoisuuksiin ja kunto- ja kokonaisliikunta matalampiin insuliini- ja glukoositasoihin.
The interrelationships of physical activity, fitness, and abdominal obesity with cardiovascular risk factors have not been studied in detail.
Sen sijaan liikunnan, kunnon ja keskivartalolihavuuden yhdysvaikutuksista sydän- ja verisuonitautien vaaratekijöihin tiedetään vähän.
In addition, a novel aerobic fitness test was implemented and the distribution of aerobic fitness was explored in men and women across age groups.
Tavoitteena oli myös tutkia uuden aerobista kuntoa mittaavan menetelmän soveltuvuutta väestötutkimukseen, aerobisen kunnon jakautumista miehillä, naisilla ja eri ikäryhmissä sekä aerobisen kunnon ja keskivartalolihavuuden yhdysvaikutuksia sydän- ja verisuonitautien vaaratekijöihin.
The moderately strong correlation between the RAND-36 and work ability index suggests that they partly measure the same phenomenon: perceived health-related quality of life, subjective capacity for activity and perceived work ability have strong links.
RAND-36-mittarin ja työkykyindeksin kohtalaisen voimakas korrelaatio viittaa siihen, että ne mittaavat osittain samaa ilmiötä: koettu terveyteen liittyvä elämänlaatu, subjektiiviset toimintakyvyn edellytykset ja koettu työkyky ovat vahvasti sidoksissa toisiinsa.
According to the present research, the RAND-36 measure can be considered as a screening method for rehabilitation orientation in relation to rehabilitation needs and as a follow-up measure for the health-related quality of life among the working age clients.
Tämän tutkimuksen perusteella RAND-36-mittari on varteenotettava vaihtoehto työikäisten (laitos)kuntoutuksen orientoivana kuntoutustarpeen seulontamenetelmänä ja terveyteen liittyvän elämänlaadun seurantamittarina.