natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The more specific aims of the present study were to evaluate the short-term outcomes of the prospective AS cohort, analyse the effects of AS on the QOL during screening and AS overall, assess the respective roles of diffusion-weighted magnetic resonance imaging (DW-MRI) and a free/total PSA ratio as diagnostic and prognostic tools in AS.
Lisäksi tutkimuksessa selvitettiin eturauhasen magneettikuvantamisen sekä vapaan PSA:n käyttökelpoisuutta aktiiviseurannan ennustetekijöinä.
DW-MRI, as interpreted in a routine clinical setting and performed in this study, could not predict treatment change or adverse rebiopsy or radical prostatectomy findings.
Magneettikuvantamisen avulla ei pystytty ennustamaan aktiiviseurannan keskeyttämistä tai taudin uudelleenluokitusta eturauhasen uusintakoepaloissa.
80 men who had enrolled in the Finnish arm of the PRIAS study underwent DW-MRI before standard 1-year rebiopsy.
80:lle PRIAS-potilaalle tehtiin magneettitutkimus vuoden seurannan jälkeen.
Active surveillance (AS) has emerged as an alternative management option to that of immediate radical treatments of potentially overdiagnosed prostate cancers (PC).
Aktiiviseuranta on vaihtoehto leikkaus- ja sädehoidolle potilailla, joilla on todettu hyväennusteinen eturauhassyöpä.
Secondary endpoints included reasons for discontinuing AS, findings in the standard 1-year rebiopsies, and outcomes after radical prostatectomy.
Tärkein syy hoitomuodon vaihtumiseen oli taudin uudelleenluokitus eturauhasen uusintakoepaloissa, mikä korostaa tarkan primaaridiagnostiikan merkitystä.
The global PRIAS study cohort was used with the initial free PSA value available in 939 patients to assess the role of free/total PSA ratio (%fPSA) as a prognostic tool in AS. AS is a feasible management option for patients with low-risk PC. Short-term analyses revealed that a quarter of men discontinue AS, mainly because of reclassification of PC in standard rebiopsy, which highlights the importance of accurate diagnostics.
Potilaille, joilla käytettävissä olevien ennustetekijöiden valossa todetaan hyväennusteinen pienen riskin eturauhassyöpä, on ensisijaiseksi hoitovaihtoehdoksi leikkaus- ja sädehoidon sijaan nostettu aktiivinen seuranta.
Screening and active surveillance in prostate cancer : prognostic and short-term outcomes of active surveillance and quality of life aspects
Myös PSA (prostataspesifinen antigeeni) -seulonnan vaikutuksia elämänlaatuun analysoitiin.
The surface of stem cells, like all other human cell surfaces, is covered by a complex network of glycans.
Kaikkien solujen pinta on sokerirakenteiden verkoston peitossa.
The aim of this study was to characterize relevant glycan structures on umbilical cord blood derived stem and progenitor cells, to study how they are regulated and to determine their influence on stem cell biology.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli kartoittaa istukkaveren kantasolujen pinnan sokerirakenteita, sekä tutkia niiden säätelymekanismeja ja merkitystä kantasoluille.
During the past decade, research on stem cells has rapidly expanded, but many issues of stem cell biology and their clinical use remain unresolved.
Vaikka kantasoluja on laajasti tutkittu, ei niiden biokemiallisia ominaisuuksia vielä täysin ymmärretä.
Stem cells have a unique ability to both self-renew and differentiate into diverse cell types and they harbor remarkable potential in therapeutic applications.
Kantasolut ovat erilaistumattomia soluja, joilla on ainutlaatuinen kyky jakautua ja erilaistua erilaisiksi solutyypeiksi ja edelleen kudoksiksi.
As decribed in the original publications of this study, we were able to characterize two novel glycan determinants, O-GlcNAc and linear poly-LacNAc, on umbilical cord blood derived mesenchymal stromal cells (UCB-MSCs).
Löysimme istukkaveren mesenkymaalisten kantasolujen pinnalta kaksi uutta sokerirakennetta; O-glykosidisella sidoksella kiinnittyneen N-asetyyliglukosamiinin, sekä lineaarisen poly-N-asetyylilaktosamiinin.
We further discovered that galectins-1 and -3 secreted by these cells are bound on the cell surface and that the cell surface galectin-1 interacts with P-selectin.
Havaitsimme myös, että näiden solujen pinnalla ilmentyy kaksi tärkeää sokerirakenteisiin kiinnittyvää proteiinia, galektiini-1 ja galektiini-3, jotka voivat kiinnittyä löydettyyn poly-N-asetyylilaktosamiinirakenteeseen.
This information may help to distinguish better cell populations for distinct therapeutic applications and to design therapeutic cells with enhanced biological properties.
Tämä tutkimus toi esille uusia lupaavia näkökulmia kantasolujen biokemiallisista ominaisuuksista ja näitä tuloksia voidaan hyödyntää tutkittaessa kantasolujen käyttöä erilaisten sairauksien hoidossa.
The glycocalyx is characteristic to and different in every cell type and reflects even subtle changes in cell behaviour and for example cell differentiation.
Solun pinnan sokerit myös muuntuvat nopeasti solun tilanteen muuttuessa, esimerkiksi kantasolun erilaistuessa, tai solun vastatessa sen ympäristöstä tulleisiin ärsykkeisiin.
Due to their prominent cell surface localization, glycan epitopes can be utilized for identifying and isolating specific cell types from heterogeneous populations.
Jotta kantasoluhoitoja voidaan turvallisesti kehittää, tarvitaan tehokkaita menetelmiä näiden solujen eristämiseen ja tunnistamiseen.
Cell surface glycans are the first cellular components encountered by approaching cells, pathogens, signalling molecules and other binders, making the terminal glycan units key players in cell interactions and signalling.
Erityisen rikkaita kantasolulähteitä alkion kantasolujen lisäksi ovat luuydin ja istukkaveri, joiden kantasolut luokitellaan aikuisen kantasoluiksi.
Glycobiological insights in characterization and targeting of umbilical cord blood derived stem cells
Näiden galektiinien on todettu kuvastavan mesenkymaalisten kantasolujen terapeuttisia ominaisuuksia.
In addition, we present the effects and potential use of metabolic glycoengineering of UCB-MSC. Taken together, these studies provide new insights into the glycobiology of UCB derived stem and progenitor cells.
Lisäksi tutkimuksemme osoitti, että solun pinnan galektiini-1 sitoutuu P-selektiiniin, joka ohjaa kantasolujen kiinnittymistä vaurioituneisiin tai tulehtuneisiin kudoksiin.
Stem cells can be isolated from various sources of both embryonic and adult origin.
Kantasoluja on löydetty pienessä määrin lähes kaikista elimistön eri kudoksista.
This interaction is likely to play a role in the immunomodulatory homing of UCB-MSCs to sites of injury or inflammation.
Kantasoluista odotetaankin tulevaisuudessa uusia hoitomuotoja moniin vaikeisiin sairauksiin, kuten diabetekseen, Parkinsonin tautiin ja MS tautiin.
According to Swinburne, approving the rationality of Christian theism requires showing that the Christian Creed is more probable than the creeds of other religions.
Swinburnen mukaan kristinuskon rationaalisuus edellyttää, että kristinusko osoitetaan muita maailmankatsomuksia todennäköisemmäksi vaihtoehdoksi.
The process of doing so requires three steps: first, a demonstration that it is probable to some degree on reasonably believed evidence that there is a God; secondly, a demonstration that it is more probable, if there is a God, that the other items of the Christian Creed are true than the other items of some rival theistic creed; and thirdly, a demonstration that it is more probable that the Christian Creed as a whole is true than any non-theistic religious creed.
Toisessa vaiheessa hän pyrkii osoittamaan muun muassa seuraavaa: Raamattu sisältää erittäin todennäköisesti Jumalan ilmoituksen ihmiselle; Jeesus Nasaretilainen on erittäin todennäköisesti ihmiseksi syntynyt ja kuolleista noussut Jumala; maailmassa havaittava paha ei vähennä kristillisen teismin todennäköisyyttä.
The Most Probable Alternative: Richard Swinburne on the Rationality of Christian Theism The relationship between faith and reason is a fundamental theme in philosophy of religion.
Todennäköisin vaihtoehto: Richard Swinburnen käsitys kristillisen teismin rationaalisuudesta Brittiläinen filosofi ja teologi Richard Swinburne (1934-) on aikamme näkyvimpiä uskon ja järjen suhteen poh¬tijoita.
This study is the first to attempt to give a detailed and comprehensive picture about Swinburne s philosophy of religion.
Ala-Prinkkilän väitöskirja on ensimmäinen tutkimus, joka käsittelee Swinburnen ajattelua sekä kokonaisvaltaisesti että yksityiskohtaisesti johdattaen lukijansa aikamme uskonnonfilosofian ydinteemoihin.
I analyse Swinburne s cumulative argumentation on behalf of Christian theism and the key concepts in that argumentation.
Jouko Ala-Prinkkilä analysoi ja arvioi tutkimuksessaan kriittisesti Swin¬burnen argumentaatiota kristinuskon todennäköisyyden puolesta sekä tuohon argumentaatioon liittyviä käsitteitä.
This study attempts to prove that Swinburne's cumulative argumentation does not reach the universalist goal of his apologetic program: it fails in its efforts to show the probability of Christian theism with respect to generally accepted inductive principles and basic beliefs.
Hänen ajattelussaan kysymys uskon ja järjen suhteesta muotoutuu seuraavasti: kuinka todennäköisen maailman¬katsomuksellisen vaihtoehdon kristinusko tarjoaa yleisesti hyväksyttyjen päättelyperiaatteiden ja todistusaineiston perusteella?
I draw particular attention to his objective Bayesian epistemology, as it includes some problems that undermine the credibility of his cumulative argumentation on behalf of Christian theism.
Hänen uskonnonfilosofinen tuotantonsa muodostaa laajan kumulatiivisen eli todistusvoimaa kasvattavan argumentaation, jossa käsitellään ensin teismin ja sitten kristillisen teismin todennäköisyyttä.
The aim of this study is to explicate and evaluate Swinburne s conception of the rationality of Christian theism.
Hän kiinnittää erityistä huomiota Swinburnen käsitykseen uskomisen luonteesta ja järkevyydestä.
The most important sources are the books included in Swinburne s trilogy of theism and his tetralogy of Christian theism, as well as his epistemological works.
Apologeettisesti suuntautunut Swinburne on työskennellyt sekä tieteenfilosofiaan että uskonnonfilosofiaan erikoistuneena professorina.
The renewal capacity of teeth varies greatly across species.
Hampaiden osalta uusiutumiskyky vaihtelee eri eläinlajeilla.
While renewal is restricted to one round of replacement in human, in some species teeth are continuously renewed either by replacement or continuous growth.
Ihmisellä hampaat vaihtuvat vain kerran, mutta joillakin lajeilla hampaat uusiutuvat jatkuvasti joko vaihtumalla uusiin tai kasvamalla jatkuvasti.
Understanding the cellular and molecular mechanisms underlying the self-renewal and differentiation of dental epithelial stem and progenitor cells is essential for developing novel tooth regenerative therapies and unraveling the pathogenesis of odontogenic tumors.
Niiden solu- ja molekyylimekanismien ymmärtäminen, jotka liittyvät hampaiden kanta- ja esisolujen uusiutumiseen ja erilaistumiseen on välttämätöntä, jotta voidaan kehittää uudenlaisia hampaiden regeneratiivisia hoitomuotoja ja ymmärtää hammasperäisten kasvainten patogeneesiä.
Tissue specific stem cells are identified in various adult tissues that renew throughout life such as skin, blood, and intestine.
Kudokselle tunnusomaisia kantasoluja on löydetty monista jatkuvasti uusiutuvasta kudoksista ja elimistä kuten ihosta, verestä ja ohutsuolesta.
The regulation of stem cells is crucial for tissue homeostasis and function since disturbances in regulation may lead to excessive cell proliferation and tumor formation.
Kantasolujen toiminnan säätely on tärkeää, sillä häiriöt voivat johtaa liialliseen solujen jakautumiseen ja kasvainten muodostumiseen.
By transcriptome microarray analysis, in situ hybridization, and genetic lineage tracing the transcription factor Sox2 was identified as a specific marker for the incisor epithelial stem cells.
Kudoksen transkriptomin microarray-analyysillä, in situ -hybridisaatiolla ja solujen jälkeläisten geneettisellä jäljittämisellä osoitettiin, että transkriptiotekijä Sox2 on hiiren etuhampaan epiteelisten kantasolujen spesifinen geenimarkkeri.
Sox2+ stem and progenitor cells in tooth renewal and odontogenic tumors
Sox2+ kanta- ja esisolut hampaiden uusiutumisessa ja hammasperäisissä kasvaimissa
The findings indicate that Sox2-expressing stem and progenitor cells in dental epithelium have the capacity to generate epithelial dental tissues in different modes of tooth renewal.
Tämän väitöskirjan tulokset osoittavat että Sox2:a ilmentävillä hammasepiteelin kanta- sekä esisoluilla on kapasiteetti epiteelisten hammaskudosten muodostamiseen erilaisissa hammaskudoksen uusiutumistyypeissä.
In this thesis, a specific marker for epithelial stem cells in continuously growing mouse incisor was sought and its association in the dental epithelium with continuous tooth formation, tooth replacement, and odontogenic tumor formation was investigated.
Tässä väitöskirjatyössä löydettiin merkkigeeni hampaan kantasoluille ja tutkittiin sen esiintymistä hammasepiteelissä hampaiden jatkuvan kasvun, vaihtumisen ja hammasperäisten kasvainten muodostumisen yhteydessä.
Label-retaining putative epithelial stem cells have also been localized in species with continuous tooth replacement such as reptiles.
Samankaltaisia hitaasti jakautuvia hampaiden kantasoluja on löydetty myös lajeilla kuten matelijoilla, joiden hampaat vaihtuvat jatkuvasti.
Further, Sox2+ stem cells were shown to give rise to all epithelial cell lineages of the mouse incisor.
Lisäksi näytettiin, että Sox2-positiiviset kantasolut tuottavat kaikki hampaan epiteeliset solulinjat.
Finally, immunostaining revealed that SOX2 is expressed in human ameloblastoma, an odontogenic tumor, and that Sox2 expression persists in the dental lamina fragments of the mouse third molar.
Immunologisilla kudosvärjäyksillä osoitimme Sox2:n ilmentyvän myös hammasepiteelistä peräisin olevassa ameloblastoomakasvaimessa, ja että Sox2:n ilmentyminen säilyy kolmannen poskihampaan hammaslaminan jäänteissä, joista amelobastooman oletetaan saavan alkunsa.
Analysis of the expression pattern of Sox2 during two different modes of successional tooth formation, 1) tooth replacement in human, ferret, and five reptilian species, and 2) posterior molar addition in mouse and ferret, revealed that Sox2 marks the epithelial competence to generate teeth in both reptiles and mammals.
In vitro -kudosviljelyssä tehdyillä inhibitiokokeilla sekä muuntogeenisten hiirimallien avulla näytimme, että Sox2:n ilmentymistä säätelevät sekä Fgf-signalointi sekä mikroRNA:t. Sox2:n ilmentymistä tarkasteltiin kahdessa erityyppisessä hampaiden uusiutumismallissa: 1) hampaiden vaihtumisessa ihmisellä, hillerillä, sekä viidellä eri matelijalajilla sekä 2) takimmaisten poskihampaiden kehityksessä hiirellä sekä hillerillä.
However, detailed examination of the incisor stem cells has been hindered by the lack of specific cellular markers.
Nämä kantasolut on paikannettu niiden hitaan jakautumiskyvyn perusteella, mutta niiden tarkempaa tutkimusta on kuitenkin hidastanut se, ettei niiden tunnistamiseen soveltuvaa spesifistä merkkigeeniä ole löydetty.
Generally, the capacity for tooth replacement is suggested to reside in the stem cells of dental epithelium associated with existing teeth.
Kasvainten oletetaan olevan peräisin hampaiden kehityksen aikaisista kudosjäänteistä.
Rodent incisors grow continuously due to stem cells, which have been identified in the proximal end of the incisor by their label-retaining property.
Jyrsijöiden etuhampaat kasvavatkin jatkuvasti hampaan tyviosassa sijaitsevien kantasolujen turvin.
In odontogenic tumors the formation of dental tissues is continuous and these tumors are believed to derive from progenitor cells associated with developing teeth.
Kyvyn hampaiden jatkuvaan uusiutumiseen on ajateltu perustuvan kantasoluihin.
Multipotent stem cells fuel organ renewal by producing a constant supply of differentiating progeny.
Kantasolut tuottavat jatkuvasti uusia soluja kudosten tarpeisiin.
Altogether 97 patients were randomly assigned to solution-focused therapy (SFT), 101 patients to short-term psychodynamic psychotherapy (SPP) and 128 patients to long-term psychodynamic psychotherapy (LPP).
Kaikkiaan 97 potilasta satunnaistettiin lyhyeen voimavarasuuntautuneeseen, ratkaisukeskeiseen terapiaan, 101 potilasta lyhyeen psykodynaamiseen psykoterapiaan ja 128 potilasta pitkään psykodynaamiseen psykoterapiaan.
Likewise, the suitability of short-term and long-term therapy has been suggested to be partly determined by the patient s personality functioning but only limited research evidence on the issue is available.
Vastaavasti potilaan persoonallisuuden toiminnan on katsottu olevan yhteydessä lyhyen tai pitkän psykoterapian soveltuvuuteen, mutta tutkimusnäyttöä tästä on vähän.
Change in personality functioning is considered a major goal of psychotherapy, but published studies comparing different psychotherapeutic treatments on the subject are scarce.
Persoonallisuuden toiminta ja psykoterapian tuloksellisuus Persoonallisuuden toimivuuden lisääntymistä pidetään keskeisenä psykoterapian tavoitteena, mutta tähän liittyviä eri hoitomuotoja vertailevia tutkimuksia on niukasti.
The aims of this study were to study the effectiveness of short-term and long-term psychotherapy on personality functioning for patients with anxiety or mood disorder, and to study the respective prediction of personality functioning on outcomes, during a 3-year follow-up.
Tässä tutkimuksessa verrattiin lyhyen ja pitkän psykoterapian vaikuttavuutta persoonallisuuden toimintaan ja tutkittiin, miten persoonallisuuden toiminta ennustaa näiden hoitomuotojen tuloksellisuutta ahdistuneisuus- tai mielialahäiriöiden hoidossa kolmen vuoden seurannassa.
The patients psychological status was monitored by questionnaires and interviews before randomization and at 3, 7, 9, 12, 18, 24 and 36 months after the baseline during the 3-year follow-up.
Potilaiden psyykkistä tilaa arvioitiin kyselyin ja haastatteluin ennen hoitoihin satunnaistamista ja 7 kertaa sen jälkeen kolmen vuoden seurannassa.
The subjects consisted of 326 outpatients with anxiety or mood disorder, randomized to short-term or long-term psychotherapy in the Helsinki Psychotherapy Study (HPS).
Tutkimusaineisto koostui 326 avohoitopotilaasta, jotka oli ohjattu Helsingin Psykoterapiatutkimukseen ahdistuneisuus- tai mielialahäiriön vuoksi.
Self-concept improved faster during the first year of follow-up in the short-term therapies than in LPP in most of the self-concept scores, whereas at the 3-year follow-up LPP was more effective than SFT in AF, self-affirm, self-blame and self-neglect.
Myönteisiä muutoksia minäkuvassa ilmeni nopeammin ensimmäisen seurantavuoden aikana lyhyissä terapioissa kuin pitkässä terapiassa, kun taas kolmen vuoden seurannassa pitkässä terapiassa havaittiin enemmän myönteisiä muutoksia kuin ratkaisukeskeisessä lyhytterapiassa.
Patients with relatively good personality functioning (high AF, high AU, high QORS) experienced consistently more extensive benefits in work ability and mostly also in psychiatric symptoms, after LPP than after short-term therapy.
Myös osalla potilaista, joiden persoonallisuuden toiminta oli kohtalaisen hyvä, työkyky parani kauttaaltaan ja oireilu väheni valtaosin enemmän pitkässä terapiassa.
Study II was a randomized clinical trial which compared the effectiveness of the two short-term psychotherapies (SFT and SPP) and LPP on self-concept during the 3-year follow-up.
Toisessa osatutkimuksessa verrattiin lyhyiden terapioiden ja pitkän terapian vaikuttavuutta minäkäsitykseen kolmen vuoden seurannassa.
No difference between the short-term and long-term psychodynamic therapies was noted at any measurement point.
Eroja ratkaisukeskeisen ja lyhyen psykodynaamisen psykoterapian välillä ei havaittu.
Negative self-concept (low AF) strongly and overly controlling self-concept (low AU) modestly predicted greater early gains in psychiatric symptoms and work ability in short-term therapy than in LPP.
Lopuksi, neljännessä osatutkimuksessa osoitettiin, että kielteinen minäkuva ennusti voimakkaasti ja kontrolloiva suhtautuminen itseensä kohtalaisesti suurempia varhaisia muutoksia oireilussa ja työkyvyssä kummassakin lyhyessä terapiassa kuin pitkässä terapiassa.
Support for the relevance of personality functioning also in the selection of treatment was received from Study III, which was based on the previous study and evaluated the effect modification of the quality of object relations on changes in self-concept, in the two short-term therapies and in LPP.
Persoonallisuuden toiminnan merkitys hoitomuodon valinnalle sai lisätukea kolmannessa osatutkimuksessa: ratkaisukeskeisessä terapiassa myönteiset minäkuvamuutokset olivat vähäisempiä potilailla joilla oli merkittäviä vuorovaikutussuhteiden ongelmia.
More research is needed to confirm the findings and to help in the development of more effective psychotherapies and therapist training.
Tutkimus mahdollistaa osaltaan tutkimusnäyttöön perustuvien psykoterapiakäytäntöjen kehittämisen niin että potilaat voitaisiin ohjata terveydenhuollon resurssien kannalta tehokkaammin sellaiseen terapiaan, joka ilmeisimmin tuottaisi riittävän ja kestävän hyödyn.
In study I, a methodological cross-sectional study, the concurrent validity of the QORS was examined in a subgroup of 263 patients, and found to be adequate, showing discontinuity and devaluation in relationship to be its main determinants, in line with the theoretical scale constituents.
Ensimmäisessä osatutkimuksessa osoitettiin vuorovaikutussuhteiden laatua mittaava haastatteluasteikko toimivaksi: teoreettisesti johdonmukaisesti sen vaihtelua selittivät parhaiten ihmissuhteiden epäjatkuvuus ja mitätöivän suhtautumisen esiintyminen vuorovaikutuksessa.
Accordingly, assessment of these personality factors with reliable and valid instruments and knowledge on their prediction on outcome are needed for selecting the most optimal treatment for patients.
Tulokset korostavat tarvetta arvioida ennen hoitomuodon valintaa monipuolisesti ja luotettavin menetelmin erilaisia potilaaseen liittyviä tekijöitä lyhyeen tai pitkään psykoterapiaan ohjaamiseksi.
As no differences were found between the short-term therapies, a short-term therapy group was formed by combining SFT and SPP, to increase statistical power in the analyses.
Lyhyessä psykodynaamisessa terapiassa tällaisia eroja ei havaittu ja pitkässä terapiassa puolestaan nämä potilaat hyötyivät hoidon alussa muita enemmän.
Personality functioning and psychotherapy outcome Personality dysfunction is manifested in interpersonal interactions and self-concept.
Persoonallisuuden toimintaa kuvastavia tekijöitä olivat tutkimuksessa vuorovaikutussuhteiden laatu ja minäkuva, joilla ennustettiin tuloksellisuutta.
However, at the 3-year follow-up low AF predicted better outcomes in LPP, by a greater reduction in psychiatric symptoms.
Kolmen vuoden seurannassa sitä vastoin kielteinen minäkuva ennusti selvästi ja korostunut itsekontrolli jossain määrin suurempaa hyötymistä pitkästä kuin lyhyestä terapiassa.
We solve the Usadel equation numerically as the analytic solution in the general case is not possible.
Ratkaisemme Usadelin yhtälön numeerisesti, sillä analyyttinen ratkaisu ei ole yleisessä tapauksessa mahdollinen.
The peak persists almost throughout the normal metal regime vanishing only at the edges near the superconductors.
Piikki on olemassa melkein koko normaalimetallin alueella ja katoaa ainoastaan reunalla lähellä suprajohteita.
The zero-energy peak in the local density of states in the experiment suggests that Majorana fermions appear in superconductor-semiconductor nanowires.
Kokeellisesti havaittu nollaenergiapiikki paikallisessa tilatiheydessä antaa ymmärtää, että suprajohde-puolijohde-nanolangoissa voi olla Majoranafermioneja.
We adopt the quasiclassical Green's function approach and implement the Rashba SO interaction into the Usadel equation, which is the equation of motion for the quasiclassical Green's functions.
Tutkimme liitosta kvasiklassisten Greenin funktioiden formalismissa ja lisäämme Rashba spin-rata-vuorovaikutusta kuvaavan termin liikemääräkeskiarvoistettujen Greenin funktioiden liikeyhtälöön eli Usadelin yhtälöön.