natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Many wastes identified in the end-part of the manufacturing process showed that its root cause was located upstream and what must be eliminated to achieve future state.
Arvovirtakuvauksen aikana tunnistettiin useita hukan juurisyitä, jotka kohdistuivat loppupäätä edeltäviin työvaiheisiin ja joiden eliminointi on edellytyksenä optimaalisen tavoitetilan saavuttamiseksi.
By performing development plan it’s possible to approach future state.
Arvovirtakuvauksen aikana tehtyjen selvitysten ja havaintojen perusteella laadittiin kehityssuunnitelma, jonka avulla on mahdollista päästä lähelle määritettyä tavoitetilaa.
For this reason, value stream mapping should be extended to determine value-added and non-value-added activities in the upstream assembly process and to eliminate known root causes of the wastes identified downstream.
Jatkotoimenpiteinä arvovirtakuvausta tuleekin laajentaa ylävirran kokoonpanolinjaan tunnistettujen hukkien juurisyiden eliminoimiseksi ja koko arvovirran osalta kriittisempien hukkien tunnistamiseksi.
By these viewpoints manufacturing current state workflow, common problems and root causes which will cause long throughput time were identified by the customer perspective.
Näiden kolmen empirialähteen avulla selvitettiin valmistusprosessin työn virtauksen toteutuminen asiakasarvon tuottamisen näkökulmasta, keskeisimmät ongelmat sekä tunnistettiin pitkän läpimenoajan aiheuttavat juurisyyt.
Value stream mapping is a Lean tool that identifies value added work from the process and presents material and informational flow visually.
Arvovirtakuvauksen avulla voidaan havaita organisaation valmistusprosessien asiakasarvoa tuottavat vaiheet sekä tunnistaa asiakasarvoa tuottamattomat työvaiheet sekä esittää koko arvovirran materiaalien ja informaation virtaus yksinkertaisesti ja selkeästi.
The aetiopathogenesis of ALLI has changed within the last decades.
AAI:n etiopatogeneesi on muuttunut viime vuosikymmenien aikana.
A total of 303 cases of ALLI (159 men [52.5%]) were registered in the studies.
Yhteensä 303 AAI-tapausta (159 miestä [52,5 %]) rekisteröitiin tutkimuksiin.
The mean age of the patients was 71 years.
Potilaiden keski-ikä oli 71 vuotta.
Of the positive samples, 90% contained the <i>Streptococcus mitis</i> group DNA.
Kaikista positiivisista valtimonäytteistä 90 % sisälsi <i>Streptococus mitis</i> ryhmän DNA:ta.
They should be taken into consideration in the clinical work and further investigations.
Nämä tekijät tulisi huomioida sekä kliinisessä työssä että tulevissa tutkimuksissa.
The long-term outcomes were unfavourable.
Pitkäaikaistulokset olivat epäsuotuisia.
At one year, almost 80% of the patients were alive.
Yhden vuoden kohdalla lähes 80 % potilaista oli elossa.
The amputation-free survival rate was 66%.
Amputaatiovapaa elossaolo oli 66 %.
In patients managed with thrombolysis, an early treatment failure occurred in 23%.
Trombolyysillä hoidetuilla potilailla varhainen hoidon epäonnistuminen oli todettavissa 23 %:ssa tapauksista.
An increasing volume of data has been published in favour of a possible bacterial inflammation that can contribute to the pathogenesis of thrombotic events, particularly in patients with atherosclerotic changes.
Viimeaikaiset tutkimukset ovat osoittaneet, että bakteeritulehdus saattaa vaikuttaa tromboosiin, varsinkin potilailla, joilla on ateroskleroottisia muutoksia.
At five and ten years, 56% and approximately 30% of the patients, respectively, were alive.
Kymmenen vuoden kohdalla noin 30 % potilaista oli elossa.
A total of 58% of the native arterial and 75% of the bypass graft thrombi were identified as positive for bacterial DNA.
Lähes 60 % natiivivaltimoista ja 75 % ohitteista olivat bakteeri-DNA-positiivisia.
The 10-year primary patency rates for native arteries and conduits were 18.7% and 15.2%, respectively.
Primaarinen aukipysyvyys oli natiivivaltimoissa 18,7 % ja ohitteissa 15,2 %.
Nonetheless, catheter-directed thrombolysis occasionally fails and leads to amputations.
Siitä huolimatta katetriohjattu trombolyysi saattaa epäonnistua, ja tämä voi liittyä lisääntyneisiin amputaatioihin.
Even after successful fibrinolysis, some patients develop recurrent ischaemia and require new interventions.
Onnistuneenkin liuotushoidon jälkeen joillekin potilaille kehittyy uusintaiskemia, johon liittyy uusintatoimenpiteitä.
The amputation- free survival was independently affected by an age of over 75 years and represented a rate of 24% at 10 years.
Yli 75 vuoden ikä vaikutti itsenäisesti amputaatiovapaaseen elossaoloon ollen 24 % kymmenen vuoden kohdalla.
The short-term post-thrombolytic outcomes are superior to the long-term outcomes, which are poor.
Katetriohjatun trombolyysin tulokset lyhyellä aikavälillä ovat pitkäaikaistuloksia paremmat.
The primary patency rate at this point for native arteries was 87%.
Primaarinen aukipysyvyys natiivivaltimoissa oli 87 %.
The absence of appropriate antiplatelet or anticoagulant treatment in native arteries and worsened tibial runoff in bypass grafts were independently associated with the risk of recurrent ALLI.
Asianmukaisen verenohennus- tai antiaggregatorisen lääkityksen puute sekä säärivaltimoiden ulosvirtauksen heikkous ennustivat itsenäisesti uusintaiskemian kehittymistä.
Nearly 43% of the patients developed recurrent ischaemia within a median of 40 months.
Uusintaiskemia ilmaantui melkein 43 %:lle potilaista 40 kk:n mediaaniseurannan aikana.
Both modifiable and non-modifiable factors have an impact on the treatment outcome.
Vain osaan hoidon tuloksiin vaikuttavista tekijöistä voidaan vaikuttaa.
A retrospective analysis of the ALLI patients treated at Tampere and Turku University Hospitals from January 2002 to December 2015 was performed to address the other aforementioned questions.
Tutkimuksen retrospektiivisissa töissä aineistona käytettiin Tampereen ja Turun yliopistollisissa sairaaloissa hoidettujen potilaiden tietoja.
Acute lower limb ischaemia (ALLI) is a condition that often requires urgent or emergent surgical or endovascular treatment.
Akuutti alaraajaiskemia (AAI) on tilanne, joka vaati kiireellistä tai välitöntä kirurgista tai suonensisäistä hoitoa, ja on yhteydessä lisääntyneeseen amputaatio- ja kuoleman riskiin.
The information on the presence of bacterial DNA in the thrombi must be interpreted with caution.
Huolimatta siitä, että bakteereiden DNA:ta löydettiin trombiaspiraateista, tietoon täytyisi suhtautua varovaisesti, sillä syy-yhteyksien osoittaminen vaatii lisätutkimuksia.
Further aims were to evaluate possible reasons behind thrombolytic treatment failure and recurrent ALLI, and to assess the long-term outcome of thrombolytic treatment.
Väitöstutkimuksen aiheena oli selvittää AAI:n taustatekijöitä mukaan lukien uusia etiologisia tekijöitä, hoidon pitkäaikaistuloksia ja niihin vaikuttavia tekijöitä.
The primary patency rates for bypass grafts ranged from 31% to 62%, with the lowest rates found in autologous vein grafts.
Ohitteiden aukipysyvyys tällä ajankohdalla oli 31 %–62 %.
Currently, it mainly presents with atherosclerosis-associated thrombotic occlusions.
Nykyään suurin osa iskemiasta johtuu ateroskleroosin aiheuttamista valtimoahtaumista.
Hyperlipidaemia and previous bypass grafting were also independently associated with failure.
Hyperkolesterolemia, aikaisempi ohituskirurgia ja hoidon aloituksen viivästyminen liittyivät itsenäisinä tekijöinä epäonnistumiseen, joka oli yhteydessä melkein 40 %:n amputaatioriskiin ensimmäisen kuukauden kuluessa.
The aim of this work was to study the possible aetiological issues related to ALLI from the viewpoint of bacterial deoxyribonucleic acid (DNA) presence in the thrombi.
Prospektiivisessa osiossa kerättiin AAI-potilaiden trombiaspiraatteja bakteeri-DNA:n tunnistamiseksi.
The patients who present with ALLI are often elderly individuals with multiple comorbidities.
AAI-potilaat ovat usein iäkkäitä ja monisairaita, jolloin liuotushoitoa pidetään hyvänä vaihtoehtona avokirurgialle.
The survival was independently associated with the presence of atrial fibrillation and an age of over 83 years.
Eteisvärinä ja korkea ikä (yli 83 vuotta) ennustivat itsenäisesti huonoa eloonjäämistä.
Synthetic graft thrombi demonstrated positivity for bacterial DNA in 77.8% of the cases.
Synteettiset ohitteet olivat positiivisia lähes 80 %:lla potilaista.
One of the most common alterations is the translocation resulting in the ETV6-RUNX1 (E/R) fusion gene.
Yksi yleisimmistä muutoksista on translokaatio, joka johtaa ETV6-RUNX1 (E/R) fuusiogeenin syntymiseen.
Acute lymphoblastic leukemia (ALL) is the most common cancer affecting in childhood.
Akuutti lymfoblastileukemia (ALL) on lasten yleisin syöpä.
These features seem to expose the DNA to double strand breaks especially by revealing RAG recombination signal sequences.
Nämä piirteet näyttävät altistavan DNA:n katkoksille erityisesti paljastamalla RAG-entsyymin rekombinaatiosignaalisekvenssejä.
Two thirds of the E/R-regulated genes were repressed by direct regulation via RUNX1 DNA binding.
E/R- fuusion säätelemistä geeneistä kaksi kolmasosaa hiljeni suoran RUNX1-välitteisen DNA-sitoutumisen kautta.
E/R functions as an aberrant transcription factor but its direct target genes have thus far remained uncertain.
E/R on epänormaali transkriptiotekijä ja sen suorat säätelykohteet ovat vielä jääneet epäselviksi.
We set out to study genome-wide gene regulation in childhood precursor B-ALL (preB-ALL) by studying nascent RNA transcription in cell lines and patient samples.
Tässä työssä tutkimme lasten prekursori B-ALL:ssa (preB-ALL) tapahtuvaa genominlaajuista geeniensäätelyä tarkastelemalla varhaista RNA-transkriptiota solulinjoissa ja potilasnäytteissä.
We detected enhancer regions by the expression of eRNA transcripts and deciphered a possible target gene by correlating between expression level changes.
Määritimme tehostaja-alueet tehostaja-RNA:iden (eRNA) ilmentymisen perusteella sekä niiden mahdolliset kohdegeenit perustuen signaalimuutosten samankaltaisuuteen.
We further showed E/R-mediated downregulation of B-cell specific super-enhancers.
Lisäksi E/R vähensi B-solu-spesifisten tehostaja- alueiden luentaa.
This thesis identifies genome-wide targets of the E/R fusion and specific transcriptional features that are associated with recurrent DNA breakpoint sites in childhood precursor B-ALL.
Tässä väitöskirjassa tunnistettiin E/R-fuusion genominlaajuisia säätelykohteita sekä toistuvien DNA-katkosten kohdille ominaisia transkriptionaalisia piirteitä lasten leukemiassa.
Some of the regulated genes were observed to be differentially expressed among E/R patients when compared to other preB-ALL patients.
Osa geeneistä myös ilmentyi eri tavalla E/R-potilaiden leukemiasoluissa verrattuna muiden preB-ALL alityyppien potilaiden soluihin.
Progression to overt ALL requires additional genetic abnormalities that are recurrently found at essential B-cell lineage identity determining genes.
Leukemian puhkeamiseen vaaditaan lisäksi muita geneettisiä muutoksia, jotka usein osuvat B-solun identiteetille tärkeisiin geeneihin.
It occurs typically in early B-lineage cells and is characterized by a few specific initiating genomic alterations.
Useimmiten se saa alkunsa epäkypsästä B-solusta (preB), jossa tapahtuu tietty altistava geneettinen muutos.
Besides DNA, alterations in various RNA species and proteins could also have marked unwanted effects on cell behavior.
DNA-vaurioiden lisäksi solun toiminta voi häiriintyä RNA-molekyylien ja proteiinien toiminnan muutoksista.
RAG and AID are enzymes that have been linked to the genesis of secondary genetic alterations in B-cell leukemia.
RAG ja AID entsyymit on liitetty DNA-katkosten syntymiseen B-solu- leukemiassa ja niiden toimintaan tiedetään liittyvän avoimena oleva kromatiini.
We noticed high RAG1 expression in the E/R subtype, and abnormal expression of AICDA among the non-classified precursor B-ALL cases.
Huomasimme myös korkean RAG1-geenin luennan erityisesti E/R-potilailla sekä AID-entsyymiä koodaavan geenin epätavallisen luennan osalla korkean riskin preB-ALL potilaita.
For the examination of target sites, we generated a cell line model with an inducible E/R.
E/R-fuusion kohdegeenien kartoittamista varten teimme solulinjamallin, jossa fuusion tuotantoa voidaan säädellä.
We explored the nascent RNA transcription across B-lymphoid cells at the genomic sites that are often deleted in childhood precursor B-ALL and noticed significant association with specific transcriptional features, namely RNA polymerase II stalling and convergent transcription.
Huomasimme, että katkoskohtiin assosioituvat tietyt transkriptionaaliset ominaisuudet: RNA-polymeraasin pysähtyminen sekä yhtäaikainen geenienluenta päällekkäisiltä DNA-juosteilta.
Thus the survey was not randomized.
Tutkimus ei ollut satunnaistettu.
The process was similar in both genders.
Tulos oli sama sekä miesten että naisten kohdalla.
Moreover, the highly respected guidelines for invasive treatments of CAD suggest that improvement in quality of life is a primary indication for treatment options.
Arvostettuihin sepelvaltimotaudin kajoavasta hoidosta annettuihin ohjeistuksiin on kuitenkin kirjattu myös, että elämänlaadun paraneminen on yksi hoidon primäärisistä tavoitteista.
Outcome after invasive treatment of CAD is traditionally assessed in terms of major adverse events i.e. in-hospital mortality, cardiovascular complications and long-term survival.
Sepelvaltimotaudin kajoavien hoitomuotojen, ohitusleikkauksen ja pallolaajennuksen, tuloksia on perinteisesti arvioitu tutkimalla sairaalakuolleisuutta, sydän- ja verisuoniperäisiä komplikaatioita sekä pitkän ajan eloonjäämistä.
HRQoL assessed by a generic measure cannot be the only factor to determine outcome after invasive treatment of CAD but has to be placed in the context of the overall situation.
Ei-sairausspesifisellä mittarilla arvioitua elämänlaatua ei kuitenkaan voi pitää ainoana menetelmänä arvioitaessa sepelvaltimotaudin kajoavan hoidon tuloksia, vaan se on asetettava yleistilanteeseen nähden oikeaan asemaan.
The aims of the present study were to evaluate changes in health related quality of life (HRQoL) in an original study population consisting of 1,330 patients with suspected CAD.
Väitöskirjatyössä selvitettiin terveyteen liittyvän elämänlaadun muutoksia potilasjoukossa, joka koostui alun perin 1330 sepelvaltimoiden varjoainekuvaukseen lähetetystä potilaasta.
Patients are interested in their quality of life following an intervention and they may appreciate this endpoint actually more than clinicians do. Patient-centred outcomes may have value both for risk assessment when selecting treatment and as an outcome measure.
Potilaat ovat kiinnostuneita saavutettavissa olevasta elämänlaadusta ja he arvostavat tätä päätetapahtumaa jopa enemmän kuin heitä hoitavat kliinikot.
In long term CABG patients may obtain better relief from symptoms and a better state of physical performance without the significant burden of repeated invasive interventions.
Pitkällä tarkastelujaksolla ohitusleikkauspotilaat ovat oireettomampia, heidän fyysinen suorituskykynsä on parempi ja heitä rasittaa vähäisempi riski joutua uuteen kajoavaan tutkimukseen tai hoitoon.
The preoperative HRQoL of the CABG patients was compared with that of an age- and gender-matched reference population.
Tutkimuksessa todettiin, että sepelvaltimotautia sairastavien potilaiden terveyteen liittyvä elämänlaatu oli lähtötilanteessa merkitsevästi huonompi kuin iän ja sukupuolen vakioidussa vertailuväestössä.
In Study III the aim was to test the capacity of the risk-scoring system EuroSCORE in predicting postoperative HRQoL in a long-term follow-up.
Kolmannessa työssä arvioitiin Euroopassa yleisesti käytössä olevan, sydänleikkauksiin liittyvän kuolleisuuden riskiä arvioivan mittarin, EuroSCOREn, kykyä ennustaa saavutettavaa elämänlaatua ohitusleikkauksen jälkeen.
Despite initially more serious preoperative state CABG patients achieve equal improvement of HRQoL when compared with PCI patients.
Vaikka ohitusleikkauspotilaat ovat huomattavasti vaativamman toimenpiteen kohteena, he saavuttavat vähintään saman terveyteen liittyvän elämänlaadun paranemisen kuin pallolaajennuksen läpikäyneet potilaat.
Initial improvement during the first six months after intervention was followed in any case by an equalization and impairment.
Toipumisen alkuvaiheen aikana tapahtunutta paranemista seurasi elämänlaadun tasapainottuminen.
Both CABG and PCI patients achieved a statistically significant improvement in their HRQoL at six months after the intervention (I, IV).
Sekä ohitusleikkaus- että pallolaajennuspotilaiden terveyteen liittyvä elämänlaatu parani tilastollisesti merkitsevästi kuuden ensimmäisen kuukauden kuluessa toimenpiteen jälkeen.
The same kind of trajectory was seen in both genders and in all mentioned age groups (I).
Tämä muutos tapahtui molemmilla sukupuolilla ja eri ikäryhmissä, sekä EuroSCOREn eri riskiryhmissä.
In CABG patients HRQoL remained at a higher level than before the surgery for 18 months but at 36 months the perceived HRQoL corresponded to the baseline level (I, IV).
Ohitusleikkauspotilailla elämänlaatu oli lähtötasoa korkeampi 18 kuukauden kohdalla mutta 36 kuukauden kuluttua leikkauksesta taso vastasi ennen leikkausta havaittua.
In conclusion, CABG and PCI improve overall HRQoL for a wide range of CAD patients in short follow-up, especially in younger ages.
Tulosten perusteella voitiin todeta, että terveyteen liittyvä elämänlaatu parani sekä ohitusleikkaus- että pallolaajennuspotilailla lyhyellä seuranta-ajalla ja erityisesti paraneminen havaittiin nuoremmissa ikäryhmissä.
Related to age only patients The EuroSCORE risk definition measure predicted not only morbidity after CABG but also HRQoL.
EuroSCOREn todettiin ennustavan paitsi ohitusleikkaukseen liittyviä komplikaatioita myös terveyteen liittyvää elämänlaatua rajapistesumman ollessa 3.
Study II aimed to evaluate the effect of perioperative delirium after CABG on HRQoL.
Toisessa osatyössä tutkimuksen kohteena olivat ohitusleikkauksen jälkeen akuuttiin sekavuuteen (delirium) sairastuneet potilaat sekä deliriumin vaikutus elämänlaatuun 36 kuukauden aikana.
The HRQoL as well as the perceived physical performance status of these groups was evaluated during a follow-up of 36 months.
Pallolaajennuspotilaille tehtiin lisäksi merkittävästi enemmän kajoavia uusintatoimenpiteitä 36 kuukauden seurantajakson aikana.
Changes in HRQoL were followed prospectively and patients were re-examined three times, at 6, 18 and 36 months after the invasive intervention.
Terveyteen liittyvän elämänlaadun mittaus tapahtui 15D-mittaria käyttäen ennen varjoainekuvausta, sekä 6, 18 ja 36 kuukautta tehdyn toimenpiteen jälkeen.
In Study V invasive reinterventions were examined between 302 CABG patients and 360 PCI patients in a follow-up of 36 months.
Seurattavat potilasryhmät, ohitusleikkauspotilaat (302) tai pallolaajennuspotilaat (360), muotoutuivat varjoainekuvauksen jälkeen, kun sen antaman tuloksen perusteella potilaalle tehtiin joko ohitusleikkaus tai pallolaajennus.
Patients also did not perceive a level of HRQoL equal to that of the reference population 36 months after treatment but remainded significantly poorer (IV).
Myös 36 kuukauden seuranta-ajan jälkeen potilaiden elämänlaatu jäi huonommaksi kuin vertailuaineistossa.
In Study I patients were followed up 18 months and changes in HRQoL were assessed between males and females and in three age groups, i.e. patients under 65 years, patients 65-74 years and patients over 75 years of age.
Neljännen osion kohteena oli kroonisen ja stabiilin sepelvaltimotaudin takia ohitusleikattujen tai pallolaajennuksen läpikäyneiden potilaiden terveyteen liittyvä elämänlaatu 36 kuukauden seuranta-aikana ja tähän liittyen viidennessä osatyössä tutkittiin ohitusleikkauksiin ja pallolaajennuksiin liittyviä uusien kajoavien hoitojen tarvetta sekä potilaiden saavuttamaa fyysisen suorituskyvyn muutosta.
Health Related Quality of Life after Invasive Treatment of Coronary Artery Disease
Kliinisesti merkittävä terveyteen liittyvän elämänlaadun paraneminen tapahtui useammin ohitusleikkauspotilailla.
The emphasis has subsequently been on assessing outcome also in terms of patients perception of changes in their state of health over time.
Tutkimuskokonaisuus koostui viidestä osatyöstä, joista ensimmäisessä tarkasteltiin terveyteen liittyvän elämänlaadun muuttumista sepelvaltimoiden ohitusleikkauksen jälkeen 18 kuukauden aikana.
Patient groups for analysis were formed according to the findings of angiograms and the decision regarding each treatment option based on a clinical decision-making.
Potilaslähtöisellä arvioinnilla voi olla merkitystä valittaessa hoitoa sekä arvioitaessa hoidon tuloksellisuutta.
HRQoL demonstrated a two-sloped change as a function of time for both CABG and PCI patient groups after invasive treatment.
Terveyteen liittyvän elämänlaadun muutos tapahtui kaksivaiheisesti kummassakin hoitomuodossa.
In addition to avidins, two biomolecular complexes were studied.
Avidiinien ohella tutkittiin kahta erilaista biomolekyylien muodostamaa kompleksia.
The weak oligomerization tendency of bradavidin II may be of use in the development of fusion proteins.
Bradavidiini II:n heikkoa oligomerisoitumispyrkimystä voitaisiin hyödyntää fuusioproteiinien kehittämisessä.
Avidin proteins were selected for modification as they are already widely used in biotechnology due to their extraordinary tight affinity for a small vitamin, D-biotin (Kd ~10-15 M).
Avidiini-proteiinit valittiin muokattaviksi sen vuoksi, että niitä käytetään jo laajalti bioteknologian sovelluksissa, sillä ne sitovat poikkeuksellisen voimakkaasti pientä vitamiini-molekyyliä, D-biotiinia (Kd ~10-15 M).
The nanoparticles were functionalized by fluorescent labels and targeting peptides.
Nanopartikkelit funktionalisoitiin fluoresoivilla leimoilla ja kohdentavilla peptideillä.
The properties and the behaviour of natural biomolecules need to be well studied and characterized in order to use them in modern technical applications.
Biomolekyylien luonnolliset ominaisuudet ja toiminta täytyy tuntea hyvin, jotta niitä voidaan hyödyntää moderneissa teknisissä sovelluksissa.
This finding led to the development of a bradavidin specific Brad-tag, which was demonstrated to be applicable as an affinity tag (Kd ~2.5 × 10-5 M).
Tämä havainto johti bradavidiini-spesifisen Brad-tag:n kehittämiseen, ja Brad-tag:n osoitettiin olevan käyttökelpoinen affiniteettikahva (Kd ~2,5 × 10-5 M).
The aim of this doctoral thesis was to characterize and modify the properties of biomolecules in order to develop molecular tools for applications in nanobiotechnology and bionanotechnology.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli karakterisoida ja muokata biomolekyylien ominaisuuksia, jotta niistä voitaisiin valmistaa molekyylityökaluja nanobioteknologian ja bionanoteknologian tarpeisiin.
Although the developed tools may find use in somewhat different end-point applications ranging from biosensor surfaces to protein detection, and from molecular electronics to gene delivery, the methods and materials used were similar in all of the studies.
Vaikka kehitettyjen työkalujen sovelluskohteet vaihtelevat biosensoripinnoista proteiinien tunnistamiseen ja molekyylitason elektroniikasta geenien kuljettamiseen, eri osatutkimuksissa käytettiin monia samoja menetelmiä ja materiaaleja.
In the tetrameric wild type bradavidin, the C-terminal amino acid residues interact with the ligand-binding site of the neighbouring monomer, thus acting as an intersubunit intrinsic ligand.
Tetrameerisen villityypin bradavidiinin C-terminaaliset aminohappotähteet vuorovaikuttavat viereisen monomeerin ligandinsitomistaskun kanssa, käyttäytyen kuten monomeerien välinen sisäinen ligandi.
The Development of Novel Biomolecular Tools Based on Avidins, DNA and Chitosan
Uusien molekyylityökalujen kehittäminen avidiineista, DNA:sta ja kitosaanista
Quite often a genetic or chemical modification is needed to tailor the biomolecule suitable for a specific application.
Biomolekyylien ominaisuuksia täytyy myös usein muokata joko geneettisesti tai kemiallisesti, jotta ne soveltuvat tiettyyn käyttökohteeseen.