natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The study explores ways to promote the well-being of culturally diverse adolescents in schools.
Tutkimuksessa pohditaan keinoja monikulttuuristen nuorten hyvinvoinnin edistämiseksi kouluissa.
This is in line with the expectations of the acculturation theory, and thus immigrant paradox was not manifested in this study.
Tämä vastaa akkulturaatioteorian odotuksia, eikä tässä aineistossa maahanmuuttajaparadoksia siis ilmennyt.
Methods The data used in this study was acquired from the School Health Promotion survey 2017, comprising the data of 8th and 9th graders (N = 73 690).
Tämän tutkimuksen aineistona käytettiin Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen 8.-9. luokkalaisista kerättyä Kouluterveyskysely 2017 -aineistoa (N = 73 690).
Mental and social well-being of immigrant and culturally diverse adolescents in the final grades of secondary school : results from school health promotion study 2017
Maahanmuuttaja- ja monikulttuuristen nuorten psyykkinen ja sosiaalinen hyvinvointi peruskoulun viimeisillä luokilla : tuloksia Kouluterveyskysely 2017 -aineistosta
Cross-tabulation, Welch’s T-test and logistic regression analysis was used in the data analyses.
Aineiston analyyseissä hyödynnettiin ristiintaulukointia, Welchin T-testiä sekä logistista regressioanalyysiä.
The association of these social factors as well as the immigrant background on the depression and anxiety symptoms was analysed.
Näiden sosiaalisten tekijöiden sekä maahanmuuttajataustan selitysosuutta masennus- ja ahdistuneisuusoireisiin analysoitiin.
Internationally research results for 1st and 2nd regarding well-being have been contradictory, and in the USA researchers have been puzzled by the so-called immigrant paradox where, contrary to the theory of acculturation, 1st gen have been scoring higher in well-being measures relative to 2nd gen.
Kasainvälisissä tutkimuksissa tulokset 1.gen ja 2. gen hyvinvoinnista ovat olleet ristiriitaisia, ja mm. Yhdysvalloissa on ihmetelty nk. maahanmuuttajaparadoksi-ilmiötä, jossa akkulturaatioteorian vastaisesti 1. gen voi 2.gen:iä paremmin.
This study builds its theoretical background in acculturative theory and research, which provides tools for examining the causes and consequences of well-being differences in 1st and 2nd generation adolescents with an immigrant background.
Tämä tutkimus perustaa teoreettisen taustansa akkulturaatiotutkimukseen ja -teoriaan, mikä tarjoaa välineitä tarkastella maahanmuuttajataustaan liittyvien hyvinvointierojen syitä ja seurauksia.
Social well-being was measured by a sum variable measuring experience in rejection and social acceptance, the possibility to discuss one’s concerns with someone and the possibility to discuss one’s personal matters with parents.
Sosiaalista hyvinvointia tarkasteltiin torjunnan ja hyväksynnän kokemusta mittaavalla summamuuttujalla, kokemuksella mahdollisuu-desta keskustella huolistaan jollekin sekä mahdollisuudesta keskustella omista asioista van-hempien kanssa.
The focus of the analyses regarded comparison between first- (1st gen) and second-generation (2nd gen) immigrants based on depression and anxiety symptoms as well as experiences of social acceptance and rejection, the possibility to discuss personal concerns with someone and the possibility to discuss personal matters with parents.
Tutki-muksessa tarkasteltiin ensimmäisen (1. gen) ja toisen polven maahanmuuttajataustaisten (2. gen) masentuneisuus- ja ahdistusoirehdintaa, hyväksynnän- ja torjunnan kokemuksia, mahdollisuutta puhua huolistaan jollekin sekä mahdollisuutta keskustella omista asioistaan vanhempiensa kanssa.
Results 1st gen showed significantly more mental health symptoms compared to 2nd gen.
Ensimmäisellä polvella esiintyi merkitsevästi enemmän psyykkistä oirehdintaa kuin toisella polvella.
Purpose The aim of this study is to examine the mental and social well-being of adolescents with an immigrant or culturally diverse background attending the final grades of secondary school.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on tarkastella maahanmuuttaja- ja monikulttuuristen nuorten psyykkistä ja sosiaalista hyvinvointia peruskoulun viimeisillä luokilla.
Furthermore, 1st gen scored lower on all social welfare measures.
Myös sosiaalista hyvinvointia tarkastelevissa mittareissa ensimmäisen polven raportoimat tulokset olivat toisen polven tuloksia heikompia.
On the other hand, certain students would have needed support but had not received enough.
Toisaalta osa olisi kaivannut tukea, mutta ei ollut saanut sitä riittävästi.
In one group, education progressed directly from primary school to high school and university.
Yhdessä ryhmässä kouluttautuminen eteni suoraviivaisesti peruskoulusta lukioon ja yliopistoon.
Almost all interviewees were diagnosed after elementary school, but the material does not indicate that the education process suffered from a late diagnosis.
Melkein kaikki haastatellut oli diagnosoitu vasta peruskoulun jälkeen, mutta aineiston perusteella ei voi sanoa, että koulutustaival olisi kärsinyt myöhäisestä diagnosoinnista.
The educational paths of the interviewees formed two clear groups.
Tutkimukseen osallistuneiden haastateltujen koulutuspolut muodostivat kaksi selkeää ryhmää.
The interviewees had a variety of learning strategies and means of compensation.
Haastatelluilla oli käytössään monipuolisesti oppimisstrategioita ja kompensointikeinoja.
The research material consisted of seven theme interviews, which were transcribed and organized using the atlas.ti program.
Tutkimuksen aineisto koostui seitsemästä teemahaastattelusta, jotka litteroitiin ja järjestettiin atlas.ti- ohjelman avulla.
Family support was an essential resource for the interviewees during their educational paths.
Perheen tuki oli haastatelluille olennainen voimavara koulutuspolulla.
Timing of the dyslexia diagnosis has also affected the course of education.
Myös lukivaikeuden diagnosoinnin ajankohta on vaikuttanut koulutuspolun kulkuun.
Students in the second group experienced long breaks in education and all did not attend high school.
Toisessa ryhmässä kouluttautumisessa oli pitkiä taukoja ja kaikki eivät käyneet lukiota.
The narrative analysis of the material was based on the compilation of materials founded on twenty themes and examination of the narrative reports.
Aineistosta tehty narratiivinen analyysi perustui kahdenkymmenen teeman perusteella tehtyihin aineistokoosteisiin sekä narratiivisten kertomusten tarkasteluun.
Dyslexia in university students' educational paths : a narrative multi-case study
Lukivaikeus yliopisto-opiskelijoiden koulutuspolussa : narratiivinen monitapaustutkimus
Previous research on the subject has shown that dyslexic students have used a large variety of study strategies and compensatory measures, and family support, in particular, has played an important role in the study path.
Aikaisemmat tutkimukset aiheesta ovat osoittaneet, että opiskelijat, joilla on lukivaikeus, ovat käyttäneet monipuolisesti erilaisia opiskelustrategioita ja kompensointikeinoja, ja että erityisesti perheen tuki opiskelupolulla on ollut tärkeässä roolissa.
The hypothesis was that dyslexic students have had a slower and more laborious educational path than other students.
Hypoteesina oli, että opiskelijoilla, joilla on lukivaikeus, opiskelu on ollut hitaampaa ja työläämpää kuin muilla.
The aim was additionally to study strategies and means of compensation used by the students, their experiences with support received from the educational institutions, and the educational paths the students had taken.
Lisäksi kiinnostuksen kohteena olivat opiskelijoiden käyttämät opiskelustrategiat ja kompensointikeinot, kokemukset opiskelijoiden oppilaitoksista saamasta tuesta sekä millaisia koulutuspoluja opiskelijat olivat käyneet.
The purpose of the study was to examine university students and recent graduates with reading difficulties.
Tutkimuksen tarkoituksena oli tarkastella yliopisto-opiskelijoita ja hiljattain valmistuneita, joilla on lukivaikeus.
The study confirms that teaching early learning strategies and early implementation and design support would support dyslexic pupils.
Tutkimuksen perusteella oppimisstrategioiden opettaminen varhaisessa vaiheessa ja varhain toteutettu ja mitoitettu tuki tukisivat oppilasta, jolla on lukivaikeus.
The study is a multi-case study with thematic interviews using narrative analysis.
Tutkimus on teemahaastatteluin toteutettu monitapaustutkimus, jossa sovelletaan narratiivista analyysia.
Narrative, chronologically progressive accounts were produced of the interviewees' educational paths.
Aineistosta tehtiin myös narratiiviset, kronologisesti etenevät kertomukset haastateltujen koulutuspoluista.
The aim was to explore what factors have contributed to the students and recent graduates applying for university studies despite their dyslexia.
Tavoitteena oli selvittää, minkälaiset asiat ovat vaikuttaneet siihen, että opiskelijat ja hiljattain valmistuneet ovat lukivaikeudesta huolimatta hakeutuneet yliopisto-opintoihin.
Not all interviewees needed support for their study paths because of dyslexia.
Kaikki eivät olleen tarvinneet lukivaikeuden vuoksi opiskelupolullaan tukea.
In this study, 7th graders from a Finnish elementary school participated.
Tutkimukseen osallistui eteläsuomalaisen koulun 7.-luokkalaisia oppilaita.
Previous research on mindfulness has shown promising positive effects on children and youth’s mental wellbeing.
Aiemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että mindfulness harjoittelulla on saatu positiivisia viitteitä lasten ja nuorten psyykkisen hyvinvoinnin tukemiseen.
The questionnaire was analyzed by using Excel and the interviews were analyzed by a theory directional content analysis approach.
Määrällinen aineisto analysoitiin exceltaulukoinnin avulla ja laadullinen aineisto analysoitiin teoriaohjaavaa sisällönanalyysiä mukaillen.
This study aimes to develop ways to support pupils’ and teachers’ mental wellbeing in schools.
Tällä tutkimuksella kehitetään keinoja lasten ja nuorten, sekä opettajien, hyvinvoinnin tukemiseksi koulussa.
Emotion, presence and reflection skills were gathered under a hypernym, "The Skills of Being".
Tunne- läsnäolo- ja reflektointitaidot koottiin yläkäsitteen, olemisen taidot, alle.
The effects of a mindfulness-based intervention to 7th graders’ emotion, presence and reflection skills
Mindfulness-pohjaisen intervention vaikutukset 7.-luokkalaisten tunne- läsnäolo- ja reflektointitaitoihin
In this study it is under interest, if practising mindfulness regularly at schools could bring positive effects to the ever changing daily life in schools.
Tässä tutkimuksessa selvitetään, voisiko mindfulness-harjoituksilla tukea muutoksessa olevaa kouluarkea jalkauttamalla koulupäiviin säännöllisiä mindfulness-harjoituksia.
The goal of this study was to find out how a mindfulness-based intervention affects the emotion skills, presence skills and reflection skills of 7th graders.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, miten mindfulness-pohjainen kahdeksan viikon interventio vaikuttaa 7.-luokkalaisten tunne- läsnäolo- ja reflektointitaitohin.
Results show that the mindfulness-based intervention seemed to have positive effect to the pupils’ emotion, presence and reflection skills.
Sekä laadullisen että määrällisen aineiston analyysien tulosten perusteella mindfulness-interventio viittaa vaikuttaneen hieman positiivisesti oppilaiden tunne- läsnäolo- ja reflektointitaitoihin.
In the light of the quantitative and the qualitative data, there was found three themes for each research question.
Koko aineistoa tarkasteltaessa aineistosta löytyi jokaisen tutkimuskysymyksen alle kolme selkeää teemaa, jotka ovat mahdollisesti olleet intervention vaikutuksesta johtuvia muutoksia oppilaiden olemisen taitoihin.
The main result of the study is that educators didn’t guide an immigrant child to group play with the other children, but instead guided the child to play only alone with the educator.
Päätuloksena ilmeni, että aikuiset eivät ohjanneet maahanmuuttajalasta yhteisleikkiin toisten lasten kanssa, vaan ohjasivat lasta leikkimään pelkästään aikuisen kanssa kahdestaan.
According that study as well as by Juutinen (2018) togetherness should be supported so that there would be space in group play for all kinds of members of the group.
Tästä tutkimuksesta ja Juutisen (2018) tutkimuksesta nousi esille, että yhteenkuuluvuutta tulisi tukea niin, että yhteisleikissä olisi tilaa kaikenlaisille ryhmän jäsenille.
The research material has been processed using theory directing content analysis, and the results of the analysis have been further processed into quantitative format.
Tutkimusaineisto on käsitelty teoriaohjaavan sisällönanalyysin avulla, jonka aineistoa on jatkokäsitelty kvantitatiiviseen muotoon.
Additionally, the behaviour of the early childhood educators as a promoter or inhibitor of collaborative learning has been analysed from the viewpoints expressed in the research of Juutinen (2018) and Storli (2013).
Lisäksi varhaiskasvatuksen ammattilaisen toimintaa yhteisöllisen oppimisen edistävänä tai estävänä tekijänä on tarkasteltu Juutisen (2018) ja Storlin (2013) tutkimusten näkökulmista.
The study by Juutinen (2018) also noted situations in which educators would have through her actions promoted a sense of togetherness but didn’t make use of these opportunities.
Juutisen (2018) tutkimuksessa esiintyi myös tilanteita, joissa aikuinen olisi voinut toiminnallaan edistää yhteenkuuluvuutta, mutta jätti mahdollisuuden hyödyntämättä.
The study is a qualitative study and the research material has been acquired through observing and video recording children's group play in a preschool group’s story-based play mornings, from which ten play episodes have been selected for this study.
Tutkimus on kvalitatiivinen tutkimus ja tutkimusaineisto on hankittu havainnoimalla ja videokuvaamalla lasten yhteisleikkiä esikouluryhmässä tarinallisen leikin aamupäivien aikana, joista lähempään tarkasteluun on valittu kymmenen leikkiepisodia.
The early childhood educators acted less as an inhibitor collaborative learning during the autumn than during the spring.
Varhaiskasvatuksen ammattilainen toimi kuitenkin yhteisöllisen oppimisen estävänä tekijänä vähäisemmissä määrin syksyllä kuin keväällä.
The study applies primarily Koivula’s (2010) research concerning factors promoting and inhibiting collaborative learning.
Tutkimuksessa on sovellettu pääosin Koivulan (2010) tutkimuksen yhteisöllisen oppimisen edistäviä ja estäviä tekijöitä.
The study contributes to the understanding of how early childhood educators through their actions can influence the development of collaborative learning.
Tutkimuksen avulla lisätään ymmärrystä siitä, miten varhaiskasvatuksen ammattilainen voi toiminnallaan vaikuttaa yhteisöllisen oppimisen kehittymiseen.
The research approach is narrative and the group play of children and educators forms stories to be researched.
Tutkimusote on luonteeltaan narratiivinen, jossa lasten ja aikuisten yhteisleikki muodostaa tutkittavia tarinoita.
During the autumn there were factors promoting collaborative learning in almost all of the play episodes, while during the spring factors inhibiting collaborative learning were found in half of the play episodes.
Syksyn osalta lähes kaikista leikkiepisodeista löytyi yhteisöllisen oppimisen edistäviä tekijöitä, kun taas keväällä puolessa leikkiepisodeista korostuivat yhteisöllisen oppimisen estävät tekijät.
Additionally, the study explores what factors would promote or inhibit collaborative learning in group play when an early childhood educator is participating.
Lisäksi tutkimus selvittää sitä, millaisia yhteisöllisen oppimisen edistäviä ja estäviä tekijöitä yhteisleikistä on löydettävissä, kun varhaiskasvatuksen ammattilainen on siinä mukana.
In this study during the whole preschool year there were factors promoting collaborative learning in the large majority of play episodes and factors inhibiting collaborative learning in over one third of the play episodes.
Tutkimuksesta löytyi koko toimintavuoden ajalta valtaosasta yhteisöllistä oppimista edistäviä tekijöitä ja estäviä tekijöitä hieman yli kolmanneksesta leikkiepisodeista.
Factors promoting and inhibiting collaborative learning for preschool children in group play
Esikoululaisten yhteisöllistä oppimista edistävät ja estävät tekijät yhteisleikissä
The objective of this study was to identify what factors in the group play of preschool age children promote or inhibit collaborative learning.
Tutkimuksen tavoitteena on selvittää millaisia yhteisöllisen oppimisen edistäviä ja estäviä tekijöitä löytyy esikoululaisten yhteisleikistä.
Factors promoting or inhibiting collaborative learning in the behaviour of the early childhood educators were both found in one third of the play episodes.
Varhaiskasvatuksen ammattilaisen toiminnasta löytyi koko toimintavuoden ajalta sekä yhteisöllisen oppimisen edistäviä että estäviä tekijöitä noin kolmanneksesta leikkiepisodeista.
Côté ja Levine, 1997; Entwistle, McCune, & Hounsell, 2003; Entwistle & Ramsden, 1983; Marton, Hounsell, & Entwistle, 1984; Marton & Säljö, 1976; Parpala, Lindblom-Ylänne, Komulainen, Litmanen, & Hirsto, 2010; Hailikari, Tuononen & Parpala, 2016), but parts of these phenomena are lacking research in doctoral education (eg.
Hakumotiiveja ja lähestymistapoja on tutkittu aiemmin laajasti perusopiskelukontekstissa (esim. Côté ja Levine, 1997; Entwistle, McCune, & Hounsell, 2003; Entwistle & Ramsden, 1983; Marton, Hounsell, & Entwistle, 1984; Marton & Säljö, 1976; Parpala, Lindblom-Ylänne, Komulainen, Litmanen, & Hirsto, 2010; Hailikari, Tuononen & Parpala, 2016) ja jonkin verran myös tohtoriopinnoissa (esim. Pyhältö, Peltonen, Castelló & McCune, 2019; Stubb, Pyhältö & Lonka, 2012; 2014; Deem & Brehoney, 2010; Litalien, Guay & Morin, 2015), mutta osa näiden ilmiöiden ulottuvuuksista on jäänyt vaille tutkimusta ja yhdessä niistä ei ole lainkaan aiempaa tutkimusta.
Research material was conducted as part of a larger research project HowULearnPhD.
Tutkimusaineisto kerättiin osana HowULearnPhD-tutkimushanketta.
Participants were randomly selected.
Vastaajat valittiin satunnaisotannan avulla.
415 PhD candidates in University of Helsinki answered the questionnaire.
Kyselyyn vastasi yhteensä N=415 jatko-opiskelijaa Helsingin yliopiston eri tohtoriohjelmista.
This study showed that similar profiles in approaches to learning were to be found among PhD students that have been found in earlier research.
Jatko-opiskelijoiden keskuudesta löydettiin samankaltaisia lähestymistapaprofiileita, joita on tunnistettu aiemmassa tutkimuksessa.
One of the central tasks of universities is the education of doctoral candidates.
Tohtoriopiskelijoiden koulutus tutkijoiksi on yksi yliopistojen keskeisiä tehtäviä.
Doctoral student motivations for attending university and approaches to learning is one way to examine the reasons for attending doctoral studies and how to approach research work.
Hakumotiivit ja lähestymistavat opiskeluun ovat yksi tapa tarkastella jatko-opiskelijoiden syitä hakeutua tekemään väitöskirjaa ja miten he tutkimustyötään jäsentävät.
Doctoral student motivations for attending university and approaches to doctoral dissertation
Tohtoriopiskelijoiden hakumotiivit jatko-opintoihin ja lähestymistavat väitöskirjatutkimukseen
PhD candidates of doctoral school in humanities and social sciences reported highest values in self-development motivation and deep approaches to learning.
Humanistis-yhteiskuntatieteellisten opiskelijoiden keskuudesta löydettiin korkeimpia arvoja itsensä kehittämisen hakumotiivin ja syväsuuntautuneen lähestymistavan kohdalla.
Purpose of this study was to find out whether there´s to be found the same dimensions of student motivations for attending university and approaches to learning than in tertiary education.
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, löytyykö jatko-opiskelijoiden keskuudesta samoja hakumotiivien ja lähestymistapojen ulottuvuuksia, jotka on aiemmin löydetty perusopiskelukontekstissa.
Furthermore, the interest was to find if motivations for attending university and approaches to learning differ by doctoral school or the length of the studies.
Lisäksi tutkittiin, eroavatko hakumotiivit ja lähestymistavat tutkijakouluittain tai opintojen keston mukaan eroteltuna ja minkälaisia eroja hakumotiiveissa on löydettävissä lähestymistapaprofiileittain.
All motivations for attending university and approaches to learning correlated significantly.
Kaikkien hakumotiivien ja lähestymistapojen kohdalla löydettiin tilastollisesti merkitseviä yhteyksiä.
PhD candidates who had completed the first year of their studies reported highest values in self-development motivation and lowest in default motivation.
Lisäksi vuoden opintojaan tehneet jatko-opiskelijat raportoivat korkeimpia arvoja itsensä kehittämisen ja matalimpia jäsentymättömän hakumotiivin suhteen.
In the future, more research about student motivation for attending university and approaches to learning and how they are related to PhD studies will be needed.
Tulevaisuudessa tarvitaan lisää tietoa jatko-opiskelijoiden motiiveihin ja lähestymistapoihin liittyvistä tekijöistä.
PhD candidates who had been doing their dissertation over six years reported highest values in default motivation and lowest in self-development motivation.
Yli kuusi vuotta opintojaan tehneet sen sijaan raportoivat itsensä kehittämisen hakumotiivin suhteen matalimpia arvoja ja jäsentymättömän hakumotiivin suhteen korkeimpia.
PhD candidates participating doctoral school in environmental, food and biological sciences reported lowest values in self-development motivation.
Ympäristö- elintarvike- ja biotieteellisen tutkijakoulun jatko-opiskelijat puolestaan edustivat matalimpia arvoja itsensä kehittämisen hakumotiivin kohdalla ja luonnontieteellisten jatko-opiskelijoiden kohdalla matalimpia arvoja löydettiin syväsuuntautunutta lähestymistapaa tarkasteltaessa.
"At first I didn’t think myself as an activist" : stories about young people’s disability activism
"Mä en ensin mieltänyt itseäni mitenkään niinku aktivistina" : kertomuksia nuorten vammaispoliittisesta aktivismista
I draw my analysis from five semi-structured interviews which I conducted with young disability activists aged between 22–26.
Tutkimustani varten haastattelin viittä 22–26-vuotiasta nuorta aikuista.
I analysed the data using qualitative narrative method.
Analysoin haastatteluaineistoani narratiivista tutkimusmenetelmää soveltaen.
In this thesis I inquire into young people’s stories about disability activism.
Tässä tutkielmassa tarkastelen nuorten kertomuksia vammaispoliittisesta aktivismista.
This thesis aims to contribute to current discussions in the field of disability studies and youth studies concerning young disabled people’s societal influencing and participation.
Tutkielma pyrkii osallistumaan sekä vammaistutkimuksen että nuorisotutkimuksen kentillä käytävään keskusteluun vammaisten nuorten yhteiskunnallisesta vaikuttamisesta ja osallisuudesta.
In this thesis I ask how and in which ways young disability activists aim to influence societal practices and what opportunities for agency are available in these processes.
Tutkielmassani kysyn, minkälaisin keinoin ja toimintatavoin nuoret vammaisaktivistit pyrkivät vaikuttamaan heille tärkeisiin asioihin sekä minkälaisia toiminnan mahdollisuuksia ja rajoja näissä vaikuttamispyrkimyksissä muotoutuu.
Some interviewees stated that for example sexual diversity was often bypassed.
Haastateltavillani oli esimerkiksi kokemuksia siitä, että seksuaalisuuden moninaisuus ei nykyisessä järjestökentässä välttämättä sovi poliittisen piiriin.
These involved blogging and different social media activities, doing music with a disability politics twist and taking part in different demonstrations and marches.
Haastateltavat toteuttivat aktivismiaan blogien kirjoittamisen ja sosiaalisen median areenoilla toimimisen, vammaispoliittisvivahteisen musiikin teon sekä mielenosoittamisen kautta.
The organisations had opened a way to influence for many young people, nevertheless there were different contradictions attached to their narration.
Monille haastateltavistani järjestöjen kautta tapahtuva vaikuttaminen oli keskeinen osa heidän aktivismiaan ja se oli avannut heille monenlaisia vaikutusmahdollisuuksia, vaikka sitä ei täysin ristiriidattomaksi vaikuttamisväyläksi kerrottukaan.