natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Genetics, the science of heredity and variation in living organisms, has a central role in medicine, in breeding crops and livestock, and in studying fundamental topics of biological sciences such as evolution and cell functioning.
Perinnöllisyystieteessä eli genetiikassa tutkitaan perinnöllisen aineksen rakennetta, toimintaa ja muuntelua sekä muita yksilöiden väliseen vaihteluun vaikuttavia tekijöitä eliökunnassa.
The major focus is on the modeling of the unobserved recent ancestry of the sampled individuals (say, for tens of generations or so), which is carried out by using explicit probabilistic reconstructions of the pedigree structures accompanied by the gene flows at the marker loci.
Tilastollista mallia käytetään arvioimaan todennäköisyyksiä erilaisille yksilöitä yhdistäville lähihistorioille, jotka kuvataan sukupuurakenteiden sekä merkkigeenien periytymisreittien avulla.
Furthermore, the thesis includes an extension of the model for the recent genetic history to situations where also a quantitative phenotype has been measured from the contemporary individuals.
Väitöskirjassa myös hyödynnetään lähihistoriamallia geenikartoitussovelluksessa, jonka tavoitteena on paikallistaa sellaisia kohtia genomista, joilla on vaikutusta tiettyyn yksilöistä mitattuun tai havaittuun ominaisuuteen.
For such a recent history, the recombination process is the major genetic force that shapes the genomes of the individuals, and it is included in the model by assuming that the recombination fractions between the adjacent markers are known.
Yksinkertaisimmillaan lähtökohtana on joukko nykyhetken yksilöitä, joiden perinnöllinen aines oletetaan tunnetuksi tietyissä merkkigeenikohdissa laboratoriossa suoritettujen genotyyppimittausten perusteella.
Currently the field of genetics is under a rapid development because of the recent advances in technologies by which molecular data can be obtained from living organisms.
Nykyisten laboratoriomenetelmien avulla on mahdollista kerätä eliöistä yhä tarkempia ja laajempia molekyylitason aineistoja.
The example analyses consider estimation of the population structure, relatedness structure (both at the level of whole genomes as well as at each marker separately), and haplotype configurations.
Muita sovelluskohteita ovat populaatiorakenteen arviointi sekä yksilöiden välisten sukulaisuusasteiden arviointi.
Taskinen (2003) showed that on the unit disk the space HV-infinity admits an atomic decomposition.
Taskinen (2003) osoitti, että yksikkökiekolle avaruudessa HV-ääretön voidaan rakentaa atomidekompositio.
The concept of an atomic decomposition was introduced by Coifman and Rochberg (1980) for weighted Bergman spaces on the unit disk.
Puhtaan matematiikan alaan kuuluva artikkeliväitöskirja käsittelee sekä Coifmanin ja Rochbergin (1980) kehittämää atomidekompositiota että Bergmanin projektion jatkuvuutta tietyissä funktioavaruuksissa.
It is known that the Bergman projection is not bounded on the space L-infinity of bounded measurable functions.
On tunnettua, että Bergmanin projektio ei ole jatkuva rajoitettujen mitallisten funktioiden avaruudesta L-ääretön rajoitettujen analyyttisten funktioiden avaruuteen H-ääretön.
In the first article we construct an atomic decomposition directly on a weighted Bergman space on a class of regulated, simply connected domains.
Ensimmäisessä artikkelissa rakennetaan atomidekompositio suoraan reguloidulle, yhdesti yhtenäiselle alueelle painotetussa Bergman-avaruudessa.
The construction uses the geometric properties of the regulated domain, but does not explicitly involve any conformal Riemann map from the unit disk.
Konstruktiossa käytetään alueen geometrisia piirteitä, mutta siinä ei eksplisiittisesti käytetä hyväksi Riemannin kuvausta yksikkökiekolta.
Here the related reproducing kernels are usually not known explicitly, and thus the proof of continuity of the Bergman projection is based on generalised Forelli-Rudin estimates instead of integral representations.
Tällöin aluetta vastaavaa Bergmanin ydintä ei yleensä tunneta eksplisiittisesti, joten jatkuvuuden todistamiseksi käytetään yleistettyä Forelli-Rudin-approksimaatiota.
In this case every function can be presented as a linear combination of atoms such that the coefficient sequence belongs to a suitable Köthe co-echelon space.
Tässä tapauksessa funktioiden dekomposition kerroinjono kuuluu sopivaan Köthen jonoavaruuteen.
This result is generalised in the third article by constructing an atomic decomposition for the space HV-infinity on a smoothly bounded strictly pseudoconvex domain.
Kolmannessa artikkelissa sama konstruktio tehdään pseudokonveksille alueelle avaruudessa HV-ääretön.
Taskinen (2004) introduced the locally convex spaces LV-infinity consisting of measurable and HV-infinity of analytic functions on the unit disk with the latter being a closed subspace of the former.
Taskinen (2004) julkaisi tuloksen lokaalikonvekseista avaruuksista LV-ääretön ja HV-ääretön, jotka ovat tietyssä mielessä pienimmät sellaiset laajennukset avaruuksiin L-ääretön ja H-ääretön, että Bergmanin projektio avaruuksien välillä on jatkuva.
In the second article we extend the above result to a smoothly bounded strictly pseudoconvex domain.
Toisessa artikkelissa yllämainitut tulokset yleistetään useamman kompleksimuuttujan tapaukseen pseudokonveksille alueelle.
The lattice of points, where the atoms of the decomposition are evaluated, usually follows the geometry of the original domain, but after mapping the domain into another this connection is easily lost and the layout of points becomes seemingly random.
Minkä tahansa osajoukon atomidekompositio voidaan melko helposti palauttaa klassisen yksikkökiekon tapaukseen Riemannin kuvauslauseen nojalla, mutta näin saatava atomidekompositio ei ole kovin konkreettinen ja sen yhteys alueen geometriaan jää epäselväksi.
By the Riemann mapping theorem, functions in every simply connected domain in the complex plane have an atomic decomposition.
Atomidekompositiossa tietyn alueen kuvaukset voidaan esittää summana yksinkertaisia rakennuspalikoita, atomeja.
Preliminary testing of this approach seems to explain, at least partially, why coniferous forests appear darker than broadleaved forests in satellite data.
Tämän lähestymistavan alustava testaus näyttää, ainakin osittain, selittävän miksi havumetsät näyttävät satelliittiaineistossa lehtimetsiä tummemmilta.
Data on light availability, shoot and needle structure and nitrogen content has been collected from canopies of Pacific silver fir (Abies amabilis (Dougl.)
Aineistoa metsikön valaistusoloista, versojen ja neulasten rakenteista sekä typpipitoisuuksista on kerätty purppurapihdasta (Abies amabilis (Dougl.)
Light scattering.
Valon sironta.
Light interception efficiency of shoots varied about two-fold per needle area, about four-fold per needle dry mass, and about five-fold per nitrogen content.
Versojen valonsidonnan tehokkuus vaihteli noin kaksinkertaisesti suhteessa neulaspinta-alaan, noin nelinkertaisesti suhteessa neulasten kuivapainoon ja noin viisinkertaisesti suhteessa typen määrään.
The effect of shoot structure on light interception is treated in the context of canopy level photosynthesis and resource use models, and the phenomenon of within-shoot multiple scattering in the context of physical canopy reflectance models for remote sensing purposes.
Versorakenteen vaikutusta valonsidontaan käsitellään metsikkötason fotosynteesi- ja resurssienkäyttömallien näkökulmasta ja versonsisäistä valon moninkertaista sirontaa metsien kaukokartoituksessa käytettävien fysikaalisten heijastusmallien näkökulmasta.
By using the recollision probability to correct for the within-shoot multiple scattering, canopy radiative transfer models which have used leaves as basic elements can use shoots as basic elements, and thus be applied for coniferous forests.
Kuvaamalla versonsisäinen monisironta uudelleentörmäystodennäköisyyden avulla voidaan lehtiä peruselementteinä käyttävät valonkulkumallit muuntaa käyttämään versoja peruselementteinä, jolloin malleja voidaan soveltaa havumetsille.
Based on simulation results, the dependence of the scattering coefficient of shoot from the scattering coefficient of needles is shown to follow a simple one-parameter model.
Simulaatiotulosten pohjalta osoitetaan että verson sirontakertoimen riippuvuus neulasten sirontakertoimesta voidaan kuvata yksinkertaisella yksiparametrisella mallilla.
Shoot structure acclimated to light gradient inside canopy so that more shaded shoots have better light interception efficiency.
Versorakenne mukautui kasvustonsisäiseen valonvaihteluun siten että varjostetummilla versoilla oli suurempi valonsidonnan tehokkuus.
A method for estimating the amount of PAR (Photosynthetically Active Radiation) intercepted by a conifer shoot is presented.
Esitetään menetelmä havupuun verson sitoman fotosynteettisesti aktiivisen säteilyn (PAR) määrän estimoimiseksi.
Comparison of fertilized and control stands of Norway spruce indicated that light interception efficiency is not greatly affected by fertilization.
Vertailu lannoitetun ja lannoittamattoman kuusimetsikön välillä osoitti ettei lannoitus juurikaan vaikuta versojen valonsidonnan tehokkuuteen.
The method combines modelling of the directional distribution of radiation above canopy, fish-eye photographs taken at shoot locations to measure canopy gap fraction, and geometrical measurements of shoot orientation and structure.
Menetelmässä käytetään mallia kasvuston yläpuoliselta taivaalta tulevan säteilyn suuntajakaumasta, verson kohdalta otetuista kalansilmäkuvista analysoitua kasvuston aukkoisuutta eri suunnissa ja mittauksia verson asennosta ja muodosta.
The single parameter, termed the recollision probability, describes the level of clumping of the needles in the shoot, is wavelength independent, and can be connected to previously used clumping indices.
Parametri ei riipu säteilyn aallonpituudesta, ja se voidaan liittää aikaisempiin ryhmittymisindekseihin.
This work develops methods to account for shoot structure in models of coniferous canopy radiative transfer.
Tässä työssä kehitetään menetelmiä versorakenteen huomioimiseksi havumetsien valonkulkumalleissa.
The clumping of needles in the shoot volume also causes a notable amount of multiple scattering of light within coniferous shoots.
Neulasten ryhmittyminen versoiksi aiheuttaa myös huomattavan määrän valon moninkertaista sirontaa yhden verson eri neulasten välillä.
Using geometric models of shoots, multiple scattering was studied by photon tracing simulations.
Monisirontaa simuloitiin käyttämällä geometrista mallia verson rakenteesta ja säteenjäljitysmenetelmää.
Structure of coniferous shoots gives rise to multiple scattering of light between the needles of the shoot.
Havupuiden verson rakenteesta aiheutuu valon moninkertaista sirontaa verson neulasten välillä.
Shoot structure, as it varies along the light gradient inside canopy, affects the efficiency of light interception per unit needle area, foliage biomass, or foliage nitrogen.
Versorakenne vaikuttaa siihen kuinka paljon verso sitoo valoa suhteessa verson neulaspinta-alaan, neulasbiomassaan ja verson sisältämän typen määrään.
For each child, the carriage is measured nine times during the first 18 months of life, and thus repeated respones on each child cannot be assumed independent of each other.
Kantajuus on mitattu kultakin lapselta yhdeksän kertaa ensimmäisen 18 ikäkuukauden aikana, jolloin saman lapsen toistuvien mittausten ei voida olettaa olevan riippumattomia toisistaan.
The analysis of repeated, or otherwise clustered, categorical responses is computationally difficult.
Toistetun, tai muuten ryhmitellyn, kategorisen vasteen analyysi on laskennallisesti haastavaa.
In Paper IV, an algorithm is presented, which substantially facilitates maximum likelihood fitting, especially when the number of repeated responses increase.
Tämän työn neljännessä artikkelissa esitellään laskenta-algoritmi, joka helpottaa huomattavasti suurimman uskottavuuden estimointia, eritoten kun toistojen lukumäärä kasvaa.
For example, in Paper I, the response of interest is the pneumococcal nasopharengyal carriage (yes/no) on 329 children.
Esimerkiksi tämän työn ensimmäisessä artikkelissa tutkimuskohteena on 329 lasta, ja tutkittavana vasteena on pneumokokkibakteerin nielukantajuus (kyllä/ei).
In the case of the above example, the interest typically lies in the carriage prevalence, and whether different risk factors affect the prevalence.
Esimerkin kaltaisessa tilanteessa ollaan tyypillisesti kiinnostuneita kantajuuden yleisyydestä, sekä siitä, onko tietyillä riskitekijöillä vaikutusta yleisyyteen.
The most typical example of this kind of dependence is when repeated responses have been obtained from the same study unit.
Tyypillisimmillään tällaista riippuvuutta esiintyy silloin, kun samalta tutkimuskohteelta on havaittu vaste useana ajankohtana.
In order to make correct inferences from the regression model, the associations between repeated responses need to be taken into account.
Jotta regressiomallista tehtävät päätelmät eivät olisi virheellisiä, on analyysissä otettava huomioon toistettujen mittausten välinen riipuvuus.
In addition, a notable result arising from this work is the freely available software for likelihood-based estimation of clustered categorical responses.
Olennainen osa tutkimuksen tuloksia on myös vapaasti saatavilla oleva ohjelmisto ryhmitellyn kategorisen vastemuuttujan uskottavuusanalyysiin.
Likelihood-based inference is often feasible only when the number of repeated responses for each study unit is small.
Uskottavuusperusteinen päättely on tyypillisesti mahdollista vain, jos toistettuja mittauksia on kultakin tutkimuskohteelta vain muutama.
The focus of this study is on statistical analysis of categorical responses, where the response values are dependent of each other.
Tutkimus käsittelee kategorisen vasteen tilastollista analyysiä tilanteessa, jossa vastearvojen välillä on riippuvuutta.
The central theme in this study is on the development of joint regression and association models.
Tämän työn keskeisenä teemana on regression ja vastearvojen riippuvuuden samanaikainen tilastollinen mallinnus.
The analysis of repeated categorical responses typically focus on regression modelling.
Analyysin pääpaino on tavallisesti virheettömässä regressiomallinnuksessa.
Regression analysis is the established method for studying the effects of risk factors.
Riskitekijöiden vaikutusta tarkastellaan regressiomallilla.
However, further insights can also be gained by investigating the structure of the association.
Kuitenkin vastearvojen välisen riippuvuuden tutkimuksella voidaan saavuttaa arvokasta lisäinformaatiota.
We solve the Dynamic Ehrenfeucht-Fra\"iss\'e Game on linear orders for both players, yielding a normal form for quantifier-rank equivalence classes of linear orders in first-order logic, infinitary logic, and generalized-infinitary logics with linearly ordered clocks.
Lineaarijärjestysten kvanttoriastehierarkiassa olemme onnistunut laskemaan varsin tarkasti tiettyyn kvanttoriasteeseen asti ei-ekvilaenttien lineaarijärjesysten äärellisen lukumäärän.
Running them on ordinals, we compute the ordinal truth predicate and compute truth in the constructible universe of set-theory.
Ääretöaikaisten koneiden malleistä näimme että Turing-kone ja päättymät automaatteja pystyvät Gödelin konstruoituvan universumin laskemiseen.
The work contains three research articles.
Työ sisältää kolme erillistä artikkelia.
The first article is concerned with the value distribution of analytic functions.
Ensimmäinen artikkeli käsittelee analyyttisten funktioiden arvojen jakautumista.
Composition operators, Aleksandrov measures and value distribution of analytic maps in the unit disc
Kompositio-operaattorit, Aleksandrovin mitat ja analyyttisten funktioiden arvojen jakautuminen yksikkökiekossa
However, there are some peculiarities which do not occur in the theory of a single operator.
Toisaalta osoittautuu, että erotusten teoriassa on piirteitä, jotka eivät esiinny yhden operaattorin tapauksessa.
Moreover, in this connection one obtains a general result which characterizes the compactness and weak compactness of the difference of two weighted composition operators on certain weighted Hardy-type spaces.
Tässä yhteydessä johdetaan myös yleinen karakterisaatio, joka kertoo, milloin kahden painotetun kompositio-operaattorin erotus on kompakti eräissä painotetuissa Hardy-tyyppisissä avaruuksissa.
This dissertation studies such operators and questions related to their theory in the case when the functions to be composed are analytic in the unit disc of the complex plane.
Työssä tutkitaan tällaisia operaattoreita ja niiden teoriaan nivoutuvia kysymyksiä silloin kun yhdistettävät funktiot ovat säännöllisiä, ns. analyyttisiä funktioita kompleksitason yksikkökiekossa.
A composition operator is a linear operator that precomposes any given function with another function, which is held fixed and called the symbol of the composition operator.
Kompositio-operaattoriksi kutsutaan toimitusta, jossa mihin tahansa annettuun funktioon yhdistetään sisältäpäin toinen, kiinteänä pidettävä funktio eli ns. symboli.
The article explains the connection between these two approaches from a function-theoretic point of view.
Artikkelissa selvitetään tarkasti näiden lähestymistapojen välinen funktioteoreettinen yhteys.
The second article considers this question on the Hardy and related spaces of the disc, and employs Aleksandrov measures as its main tool.
Toisessa artikkelissa tätä tutkitaan lähinnä kiekon Hardy-avaruuksissa ja pääasiallisena työkaluna käytetään vastaavien symbolien Aleksandrovin mittoja.
Thus the subject of the dissertation lies at the intersection of analytic function theory and operator theory.
Aihepiiriltään tutkimus sijoittuu siten kahden matemaattisen analyysin keskeisen osa-alueen - analyyttisten funktioiden teorian (funktioteorian) ja operaattoriteorian - leikkaukseen.
The third article studies the compactness of the difference operator on the Bloch and Lipschitz spaces, improving and extending results given in the previous literature.
Kolmannessa artikkelissa erotusten kompaktisuutta tutkitaan Bloch- ja Lipschitz-avaruuksissa.
It is shown that the Aleksandrov measures can be interpreted as kinds of boundary limits of the Nevanlinna counting function as one approaches the boundary from within the disc.
Päätulos on reunavastaavuuslause, joka kertoo, että Aleksandrovin mitat voidaan tietyllä tavalla ymmärtää lukumääräfunktion raja-arvoiksi, kun lähestytään kiekon reunapisteitä kiekon sisältä.
The results obtained generalize those existing for the case of a single composition operator.
Tulokset yleistävät osin yhden kompositio-operaattorin kompaktisuustuloksia.
In the literature there are two different conditions which characterize when a composition operator is compact on the Hardy spaces of the unit disc. One condition is in terms of the classical Nevanlinna counting function, defined inside the disc, and the other condition involves a family of certain measures called the Aleksandrov (or Clark) measures and supported on the boundary of the disc.
Toisessa ehdossa esiintyy klassinen arvojenjakautumisteorian työkalu, Nevanlinnan lukumääräfunktio, kiekon sisällä ja toisessa symbolin indusoimat ns. Aleksandrovin (tai Clarkin) mitat kiekon reunalla.
The other two articles investigate the compactness properties of the difference of two composition operators, which is beneficial for understanding the structure of the set of all composition operators.
Toisessa ja kolmannessa artikkelissa tarkastellaan kysymystä, milloin kahden kompositio-operaattorin erotus on kompakti.
Homoclinic Splitting without Trees
Homokliininen leikkaus ilman puita
When the coupling takes place through an even trigonometric polynomial in the angle variables, we extend analytically the solutions of the equations of motion, order by order in the perturbation parameter, to a large neighbourhood of the real line representing time.
Homokliinisen leikkauksen olemassaolo synnyttää dynaamisessa systeemissä kaoottista käytöstä ja suuressakin mittakaavassa tapahtuvaa liikeratojen hajaantumista.
In particular, the derivation of the result does not call for a tree expansion with explicit cancellation mechanisms.
Kyseessä on siis stabiilisuustulos, jolla on paitsi puhtaasti matemaattista mielenkiintoa myös mahdollisia sovellutuksia taivaanmekaniikassa ja säätöteoriassa.
We study a Hamiltonian describing a pendulum coupled with several anisochronous oscillators, giving a simple construction of unstable KAM tori and their stable and unstable manifolds for analytic perturbations.
Matemaattisen fysiikan alaan kuuluva väitöskirja käsittelee klassisessa mekaniikassa, Henri Poincarén ajoista tunnettua, homokliiniseksi leikkaukseksi kutsuttua ilmiötä.
This expansion consists of contributions that are manifestly exponentially small in the limit of vanishing gravity, by a shift-of-countour argument.
Työssä on kehitetty uusi menetelmä, jota hyödyntäen on johdettu yläraja homokliinisen leikkauksen suuruudelle.
Shelah introduced the abstact elementary classes (AEC) in the 1980s as a common framework for the study of nonelementary classes.
1980-luvulla Shelah kehitti abstraktit elementaariluokat yleiseksi pohjaksi epäelementaaristen luokkien tutkimiselle.
Another direction of extension has been the development of model theory for metric structures.
Toinen malliteorian yleistämisen suunta on metristen struktuurien tutkiminen.
With respect to these generalized isomorphisms we develop a notion of independence.
Väitöskirja keskittyy näistä riippumattomuuskäsitteen ja isolaation kehittämiseen.
It behaves well already for structures which are omega-stable up to perturbation and coincides with the one from classical homogeneous model theory over saturated enough models.
Yksi väitöskirjan päätuloksista osoittaa, että esitetty määritelmä antaa hyvinkäyttäytyvän riippumattomuuskäsitteen jo perturbaation suhteen omega-stabiileille malliluokille.
This thesis studies homogeneous classes of complete metric spaces.
Malliteoria tutkii matemaattisia struktuureita ja niiden kokoelmia.
Using these we prove categoricity transfer theorems for homogeneous metric structures with respect to isometric isomorphisms.
Uusi, sisäänrakennettu lähestymistapa mahdollistaa malliteoriassa tärkeiden työkalujen kehittämisen yleistettyjen isomorfismien suhteen.
We also show how generalized isomorphisms can be added to the class, giving a model theoretic approach to, e.g., Banach space isomorphisms or operator approximations.
Abstraktin lähestymistavan suurin etu on mahdollisuus lisätä tutkittavaan struktuuriluokkaan kokoelma yleistettyjä isomorfismeja.
The homogeneous context enables the application of stability theoretic tools developed in discrete homogeneous model theory.
Klassinen malliteoria tutkii elementaariluokkia, eli malliluokkia, jotka voidaan kuvata ensimmäisen kertaluvun teorialla.
Over the past few decades model theory has been extended to cover a variety of nonelementary frameworks.
Monet mielenkiintoiset malliluokat ovat kuitenkin epäelementaarisia, minkä takia malliteorian tutkimuskenttää on laajennettu.
An important part of statistical physics is the study of lattice models.
Erittäin tärkeä osa tilastollista fysiikkaa ovat hilamallit.
On Random Planar Curves and Their Scaling Limits
Satunnaiset tason käyrät ja niiden skaalausrajat
The first paper uses an algebraic method and a representation of the Virasoro algebra to find common martingales to different processes, and that way, to confirm the symmetries for polynomial expected values of natural SLE data.
Ensimmäinen menetelmä on algebrallisempi käyttäen Virasoro-algebran konkreettista esitystä ja mahdollistaa paremmin symmetrioiden havaitsemisen.
The third paper deals with one of the most central questions of the field and provides a framework of estimates for describing 2D scaling limits by SLE curves.
Toinen menetelmä on mahdollistaa hieman paremmin suureiden laskemisen ja tarjoaa uuden tavan tarkastella koko SLE-käyrän jakaumaa stationaarisena jakaumana.