natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The results and the authentic examples analyzed in the study can be utilized in language and interaction training and in various projects that aim to develop multicultural and/or clinical interaction.
Tutkimuksen tulokset ja konkreettiset esimerkit ovat suoraan hyödynnettävissä kieleen, vuorovaikutukseen ja monikulttuurisuuteen liittyvissä koulutuksissa ja kehityshankkeissa.
Mutual understanding is facilitated by various linguistic, embodied, and material resources, but they are used in a way that does not hinder the progression of the consultation nor challenge the roles of the participants (doctor, patient, and interpreter).
Tutkimuksen aineistossa ymmärtämistä pyritään tukemaan monenlaisin kielellisin, kehollisin ja materiaalisin keinoin, mutta niin, että vastaanoton kulku pysyy mahdollisimman sujuvana ja keskustelijoiden roolit (lääkäri, potilas ja tulkki) ehyinä.
In the case of interpreter-mediated consultations, the interpreters may promote co-operation on their part by recipient-centered interpreting, listening, and embodied participation.
Myös tulkki voi edistää vuorovaikutussuhteen muodostamista tulkkaamalla tavalla, joka huomioi vastaanottajan, sekä kuuntelemalla ja osallistumalla kehollisesti.
This dissertation examines interactional resources that are used in multicultural consultations in order to prevent and solve communicational issues that arise from the differences in language proficiency and cultural knowledge.
Tämä väitöskirja tarkastelee vuorovaikutuksen resursseja, joilla monikulttuurisuuden tuomia haasteita voidaan ennakoida ja ratkaista keskusteluissa.
In multicultural consultations, the risk of communicational problems is higher than usual, as mutual understanding is pursued without a common linguistic and cultural background.
Monikulttuurisilla lääkärin vastaanotoilla yhteisymmärrystä joudutaan kuitenkin rakentamaan ilman yhteistä äidinkieltä ja kulttuurista taustaa, jolloin mahdollisuus erilaisille väärinymmärryksille on tavallista suurempi.
The participants adjust their language and illustrate their speech with gestures, and develop a common reserve of expressions.
Keskustelukumppanit ottavat käyttöönsä myös toistensa ilmaisuja ja luovat näin yhteistä ilmaisuvarantoa.
Furthermore, the study shows that the patients are involved in the decision-making in a similar way in the multicultural data as in studies where the doctor and the patient share the same native language and origin.
Potilaiden osallistuminen ja osallistaminen päätöksentekoon onkin tämän tutkimuksen aineistossa hyvin samanlaista kuin vastaanotoilla, joissa kieli- ja kulttuurieroja ei ole.
Constructing mutual understanding in multicultural primary care consultations In primary care consultations, successful interaction is essential both for the care the patient receives and for the relationship between the doctor and the patient.
Yhteisymmärryksen saavuttaminen lääkärin vastaanottokeskustelussa on tärkeää, jotta potilaan huolenaiheet tulevat tunnistetuksi oikein ja jotta hän saa niihin asianmukaista hoitoa.
The dynamics of the interaction reveal that the problems related to language proficiency are considered delicate and are handled with discretion.
Vuorovaikutuksen dynamiikka kertoo toisaalta siitä, että mahdolliset kielitaitoon liittyvät puutteet koetaan arkaluonteisena asiana, jota ei haluta korostaa, mutta toisaalta myös siitä, että kieliero voi saada aikaan erityistä yhteistyöhakuisuutta, kun keskustelulla on selkeä, institutionaalinen tavoite.
The range of the ages of the youngsters who had died was between 15-31 years.
Nuorten kuoliniän vaihteluväli on 15–31 vuotta.
The research is aimed towards promoting the prevention of suicide.
Tutkimus on suunnattu edistämään itsemurhien ehkäisyä.
Parents widely criticized the assistance work.
Vanhemmat kritisoivat laajasti auttamistyötä.
The criticism focused on the service system and operations carried out by the parties for the assistance work.
Kritiikki kohdistui palvelujärjestelmään ja auttamistyötä toteuttaneiden tahojen toimintaan.
The importance of psychosocial work is emphasized in professional practice.
Ammattikäytännöissä korostuu psykososiaalisen työn merkitys.
Life and death are opposites and states that are in constant interaction with the other.
Elämä ja kuolema ovat toistensa vastakohtia ja tiloja, jotka ovat jatkuvassa vuorovaikutuksessa keskenään.
The research shows that studies into sensitive issues are important and that the need for studies into suicide, in a qualitative and cultural context, is significant.
Tutkimus osoittaa, että sensitiivisten aiheiden tutkiminen on tärkeää ja laadullisen kulttuurisen kontekstin huomioivain itsemurhatutkimuksen tarve on suuri.
The research examines the act of suicide committed by young Finnish people, from the perspective of human and social dimensions.
Tutkimuksessa tarkastellaan suomalaisnuorten itsemurhia teon inhimillisen ja sosiaalisen ulottuvuuden näkökulmasta.
The type of research used is narrative qualitative research.
Tutkimustyyppinä on narratiivinen laadullinen tutkimus.
The service system is developed from the perspective of empirical data.
Palvelujärjestelmää on kehitettävä kokemusperäisen tiedon näkökulmasta.
The analysis is based on exploiting the possibilities provided by narrative and content analysis, whilst also drawing on a biographical perspective.
Analyysi perustuu narratiivisuuden ja sisällönanalyysin suomiin mahdollisuuksiin tukeutuen myös elämäkerralliseen näkökulmaan.
Supplementary material is composed of email discussions with the parents, as well as additional written material provided by them, which includes the parents' own memoirs, as well as diary entries and farewell letters written by the young people who had committed suicide.
Täydentävä aineisto koostuu vanhempien kanssa käydyistä sähköpostikeskusteluista sekä heidän antamasta kirjallisesta lisämateriaalista, johon lukeutuu vanhempien omia muistelmia, heidän itsemurhan tehneiden lasten päiväkirjamerkintöjä ja jäähyväiskirjeitä.
The aim is to determine (1) what kind of contents and meanings do the lives and suicides of the young people gain through the narratives made by the parents, (2) in which manner had the parents been aware of omens concerning the upcoming suicides of the youngsters and how had defensive factors been formed on the basis of these such omens, and (3) what kind of meanings have the assistance work gained in the part of the narratives related to omens and protective factors.
Tarkoituksena on selvittää (1) millaisia sisältöjä ja merkityksiä nuoren elämä ja itsemurha saavat vanhempien kertomuksissa, (2) millä tavoin vanhemmat ovat ennakoineet nuoren tulevaa itsemurhaa ja millaisiksi varjelevat tekijät muodostuvat vanhempien ennakointien pohjalta sekä (3) miten auttamistyö merkityksellistyy osana ennusmerkkeihin ja varjeleviin tekijöihin liittyviä kertomuksia.
The parents’ critical agency increases the visibility of the complex relationship between individuals and society.
Vanhempien kriittinen toimijuus tekee näkyväksi yksilön ja yhteiskunnan välisen kompleksisen suhteen.
Omens or the clues that were presented before the child committed suicide and were only realized later by the parents are associated with several simultaneously occurring processes, to which the generally associated sub-sectors of life are both connected to and mixed with each other.
Ennusmerkit, eli vanhempien jälkikäteen näkemät vihjeet ennen lapsen itsemurhaa, liittyvät useisiin samanaikaisesti tapahtuneisiin prosesseihin, joissa elämään yleisesti liittyvät osa-alueet ovat yhdistyneet toisiinsa ja sekoittuneet keskenään.
The act of killing oneself is a significant goal-oriented activity, which has an accentuated connection to relationships and events within the individual’s own social environment.
Itsensä surmaamisessa merkityksellistyy tavoitteellinen toiminta, jolla on korostuneesti yhteys nuoren sosiaaliseen ympäristöön suhteineen ja tapahtumineen.
The task of the research is to attain the subjective experiences of parents, whose children have committed suicide.
Tutkimustehtävänä on itsemurhan tehneen lapsen vanhempien subjektiivisten kokemusten tavoittaminen.
The analysis is broadly understood as being grounded.
Analysointi on väljästi ymmärrettynä aineistolähtöinen.
Protective factors are constructed as the reverse of omens, or as content, from the perspective of a parent, what should have happened in the youngster’s life, or what the parent has subsequently considered that someone should have understood or done otherwise.
Varjelevat tekijät rakentuvat ennusmerkkien kääntöpuolina eli sisältöinä, joita vanhemman näkökulmasta nuoren eläessä olisi pitänyt tapahtua.
The main source of material is narrative interviews with the parents of 14 youngsters who had committed suicide.
Pääaineistona on 14 lapsen itsemurhakuoleman kokeneen vanhemman kerronnallista haastattelua.
The temporal comparisons have been carried out by comparing textbooks from the mid-1980s and mid-2010s.
Ajallinen vertailu on toteutettu 1980- sekä 2010-lukujen puolivälien oppikirjoja vertailemalla.
This question is examined at different levels of the curriculum.
Tätä problematiikkaa lähestytään opetussuunnitelman eri tasoilla.
The different emphases between these approaches can be interpreted as furthering either the qualificative or integrative functions of education.
Näiden eri lähestymistapojen välisten painotusten voidaan tulkita tähtäävän joko koulutuksen kvalifikaatio- tai integrointitehtävien edistämiseen.
On the other hand, there were clear differences identifiable in the research material in terms of whether the concept is being taught at a theoretical/abstract level, or alternatively through concerete examples.
Toisaalta tutkimusmateriaalin valossa on havaittavissa selviä eroja myös siinä, opetetaanko käsitettä teoreettisella tai abstraktilla tasolla, vai vaihtoehtoisesti konkreettisten esimerkkien kautta.
When examining these choices made in the field of educational policy, the work sets off with the so-called political curriculum theories, which suggest, that the curriculum not only mirrors, but also constructs societal values and ambitions.
Näitä koulutuspoliitisia valintoja tutkiessaan työ lähtee teoreettisesti liikkeelle niin kutsutusta poliittisesta opetussuunnitelmateoriasta joka esittää, että opetussuunnitelma paitsi heijastelee, mutta myös rakentaa yhteiskunnallisia arvoja sekä tavoitteita.
For this reason, at the grassroots level education can further very different kinds of ambitions depending on the preferences of individual teachers.
Näin ollen ruohonjuuritasolla käytännön opetus voi edistää hyvin erilaisia tavoitteita opettajan omista preferensseistä riippuen.
The study reveals how the concept of history politics can be taught in numerous ways.
Tutkimuksesta käy ilmi, miten historiapolitiikan käsitettä voidaan opettaa hyvin erilaisilla tavoilla.
In the cases of Finland and the United States the teacher interviews suggest, that at least when it comes to the teaching of the concept of history politics, the teachers have a quite a bit room for maneuverability, which they also gladly also use.
Suomen ja Yhdysvaltojen tapauksessa opettajahaastattelut muodostavat kuitenkin sen kuvan, että ainakin niiltä osin, mitä tulee historiapolitiikan käsitteen opettamiseen, on opettajilla aiheessa varsin mittavasti liikkumavaraa, jota he myös käyttävät.
Critical historical thinking skills are a vast and ambiguous concept encompassing different kinds of factual knowledge and skills.
Kriittiset historian ajattelutaidot ovat erittäin laaja ja monitulkintainen kokonaisuus erilaisia tietoja ja taitoja.
However, by the 2010s, the Chinese educational system had clearly taken steps towards emphasizing historical thinking skills.
2010-luvulle tultaessa kiinalainen opetusjärjestelmäkin on kuitenkin selvästi ottanut askeleita historian ajattelutaitoja korostavampaan suuntaan.
This kind of behavior can be understood as a central part of a larger toolbox of critical historical thinking skills.
Kuvatun kaltaisen toiminnan ymmärtäminen voidaan nähdä keskeisenä osana laajempaa historian kriittisten ajattelutaitojen työkalupakkia.
The research material has been approached in an abductive manner by utilizing qualitative content analysis.
Aineistoa on analysoitu laadullisen sisällönanalyysin keinoin, abduktiivisella tutkimusotteella.
In particular, the work seeks to examine how and why education seeks to highlight the possibility of using history in this manner.
Nimenomaisesti työ hakee selvyyttä siihen, miten ja miksi koulutuksessa tuodaan esiin idea historian käytön mahdollisuudesta edellä kuvattuun tapaan.
Additionally, one can identify different kinds of concrete examples of the use of history politics, which are being highlighted.
Lisäksi eroja on havaittavissa siinä, millaisia konkreettisia esimerkkejä historiapolitiikan käytöstä nostetaan esiin.
This study examines senior secondary level History education in three countries—Finland, the United States and China—from the vantage point of critical thinking skills.
Tutkimuksessa vertaillaan kolmen maan – Suomen, Yhdysvaltojen sekä Kiinan – lukiotasoista historianopetusta kriittisten ajattelutaitojen opettamisen perspektiivistä.
In Finland the concept of history politics has been taught in senior secondary education rather extensively already in the 1980s, although by the 2010s even more viewpoints were covered.
Suomessa historiapolitiikan käsitettä on opetettu lukioissa jo 1980-luvun puolivälissä melko monipuolisesti, joskin 2010-luvulle tultaessa aiheen käsittely on monipuolistunut entisestään.
In China the concept of history politics has not been taught much previously, and arguably the goal of education was much more that of preserving societal cohesion rather than the cultivation of individual thinking skills.
Kiinassa ei historiapolitiikan käsitettä aiemmin juuri opetettu, ja voidaankin nähdä, että koulutuksen tehtävänä oli ennemminkin yhteiskunnallisen koheesion vaalinta kuin yksilön ajattelutaitojen kultivointi.
In other words, this study seeks to answer, whether the manner in which the concept of history politics is being taught offers students factual knowledge and skills, which allow them to survive in life (qualificative functions) or if the purpose of education is to further societal cohesion (integrative functions).
Toisin sanoen työ hakee vastauksia kysymykseen, pyrkiikö tapa, jolla historiapolitiikan käsitettä opetetaan, tarjoamaan oppilaille erilaisia tietoja ja taitoja pärjätä elämässä (kvalifikaatiot), vai onko valitun lähestymistavan ensisijainen tarkoitus edistää yhteiskunnallista koheesiota (integraatio).
In addition to comparisons made between geographical/cultural units and educational regimes, this study examines also temporal changes in educational policy when it examines whether there has been changes in these policies over time, and whether a global convergence is identifiable.
Maantieteellis-kulttuurillisen ja opetusjärjestelmäkohtaisen vertailun ohella työ tarkastelee myös koulutuspolitiikan ajallisia muutoksia tarkastellessaan kysymystä siitä, onko koulutuspolitiikan tavoitteissa havaittavissa ajan myötä tapahtunutta globaalia yhdenmukaistumista – konvergenssia.
For this reason, the focus of the study is on the teaching of the concept of history politics.
Tutkimuksen fokus on näin ollen rajattu niin kutsutun historiapolitiikan käsitteen opettamiseen.
Curriculum documents and school textbooks, as well as teacher interviews in the cases of Finland and the United States have been used as research materials.
Analyysiaineistona työssä on käytetty opetussuunnitelmadokumentteja ja oppikirjoja, sekä Suomen ja Yhdysvaltojen tapauksessa lisäksi myös opettajahaastatteluita.
Additionally, the lack of teacher interviews in the case of China means that it is not possible to comprehensively assess how the ambitions layed out in curriculum documents and textbooks is actually put into action at the grassroots level.
Lisäksi Kiinan tapauksessa ei opettajahaastattelujen puutteen vuoksi ole mahdollista tehdä erityisen pitkälle meneviä johtopäätöksiä siltä osin, miten opetussuunnitelmien ja oppikirjojen sisältö sekä tavoitteet realisoituvat ruohonjuuritason opetuksessa.
On the one hand, a marked difference can be identified in whether the talk is clearly about history politics or in a much more ambiguous way about ideas, concepts and behavior, which are only tentatively linked to the concept of history politics.
Selviä jakolinjoja on nähtävissä yhtäältä siinä, puhutaanko opetuksessa selvästi historiapoliittisesta toiminnasta vaiko ympäripyöreästi ajatuksista, käsitteistä ja toiminnasta, joiden yhteys nimenomaisesti historiapoliittiseen toimintaan ei ole täysin selvä.
The culturally, politically and historically very different kinds of societies aim—at least when examined from the perspective of teaching the concept of history politics—at the cultivation of thinking skills rather than at the preservation of societal cohesion.
Yleisemmällä tasolla voidaan kuitenkin sanoa, että vertailun alla olevat, kulttuurillisesti, poliittisesti ja historiallisesti hyvin erilaiset yhteiskunnat pyrkivät ainakin historiapolitiikan käsitteen opetuksen perspektiivistä tarkasteltuna historianopetuksessa ennemminkin ajattelutaitojen kultivointiin kuin yhteiskunnallisen koheesion vaalimiseen.
In addition, the study uncovered how the more demanding Advanced Placement courses, which are being offered to students, do not examine the concept any more thoroughly compared to the standard courses.
Lisäksi tutkimuksessa selvisi, että vaikka oppilaille on nykyään tarjolla vaativampia Advanced Placement -kursseja, ei niiden opetustarjonta pureudu historiapolitiikan käsitteen opettamisessa perusmuotoisia kursseja syvemmälle.
It is noticeable that closer to our time the concept of history politics is taught as part of the mandatory studies in particular, whereas the elective courses emphasize the issue much less.
Huomattavaa on kuitenkin se, että lähempänä omaa aikaamme historiapolitiikan käsitettä opetetaan erityisesti osana pakollisia historian opintoja, kun taasen valinnaisten kurssien yhteydessä käsitteen opetus painuu selvästi enemmän taka-alalle.
However, different cultures, countries and educational regimes do not emphasize these qualificative functions of education equally strongly, and the temporal comparisons do not lend support to the notion about the global convergence of educational policy.
Eri maailmankolkissa ei kuitenkaan missään nimessä anneta edellä mainitulle koulutuksen kvalifikaatiotehtäville samoissa määrin painoarvoa, eikä ajallinen vertailu anna tukea teorioille koulutuspolitiikan globaalista konvergenssista.
History politics can be defined as the intentional "twisting and turning" —i.e.
Historiapolitiikka voidaan määritellä toiminnaksi, jossa historian tapahtumia tarkoitushakuisesti "käännetään ja väännetään" – siis väärintulkitaan – poliittisten intressien edistämiseksi.
In the case of the United States it is worth noticing that already in the 1980s the concept of history politics has been cover in education to a degree, but no temporal change is identifiable.
Yhdysvaltojen tapauksessa huomionarvoista puolestaan on se, että historiapolitiikkaa on käsitelty ja käsitellään opetuksessa jonkin verran, mutta mitään ajallista muutosta ei aineistossa ole havaittavissa.
When it comes to these ambitions, the focus of my work in particular is on the conflict between the so-called qualificative and integrative functions of education.
Näiden tavoitteiden osalta työni keskittyy erityisesti koulutuksen nk. kvalifikaatio- ja integraatiotehtävien väliseen ristiriitaan, joka on perinteisesti nähty koulutussosiologian keskeisimpänä kysymyksenä.
It is noticeable, however, that teaching about the concept of history politics in modern China is part of the elective, rather than the mandatory courses in senior secondary education.
Huomattavaa on kuitenkin se, että historiapolitiikan opetus nyky-Kiinassa painottuu nimenomaisesti osaksi valinnaisten kurssien sisältöä.
During the text, it becomes apparent that the relationship between games and narratives is strongly twofold: on one hand, the player continuously narrativizes the states the game is in while playing, while the narratives residing within the game space form their own partially separate narrative spaces, on the other.
Tutkimuksen myötä käy selväksi, että pelien ja narratiivien suhde on vahvasti kaksitahoinen: toisaalta pelaaja kerronnallistaa pelitilanteita jatkuvasti pelikokemuksen aikana, kun taas toisaalta pelien sisältämät narratiivit luovat pelitilaan omia osittain pelitilasta irrallisia kerronnallisia tilojaan.
The thesis is characterised by discussing alternative points of view and its hypothetical nature.
Tutkimukselle ominaista on uusien näkökantojen kehitteleminen ja tietty hypoteettinen luonne.
In addition to aiming to find out whether or not it is possible to undermine the said state of affairs through the spatiality of games, the text looks at the interrelationships of games and their spaces as well as the role of narratives in those spaces.
Sen lisäksi, että tavoitteena on ottaa selville, onko edellä mainittua asetelmaa mahdollista purkaa pelien tilallisuuden kautta, tekstissä keskitytään myös pelien ja niiden luomien tilojen suhteisiin sekä narratiivien rooleihin kyseisissä tiloissa.
It is divided into two main sections; the first examines games in general, while the second concentrates exclusively on electronic games.
Se on jaettu kahteen pääosioon, joista ensimmäisessä tutkitaan kaikenlaisia pelejä ja toisessa ainoastaan elektronisia pelejä.
These spaces affect the conception the player has of the game states and the events taking place in the game space itself.
Nämä tilat vaikuttavat osaltaan pelaajan käsitykseen pelitilanteista ja pelitilan sisältämistä tapahtumista.
In regard to studying games, the focus is placed on the juxtaposition of ludology and narratology, which acts as a framework for looking at gaming.
Pelitutkimuksellisesti tutkimuksen keskiössä on ludologian ja narratologian välisen vastakkaisasettelun mielekkyys, joka toimii viitekehyksenä pelien luonteeseen pureutuvassa ongelmassa.
These two points of view are combined right from the beginning of the text as they are used in conceptualising the nature of the gaming experience.
Näkökulmat yhdistetään heti tutkielman alussa niiden toimiessa apuna pelikokemusta käsitteellistettäessä.
The purpose of the thesis is to investigate two closely related issues concerning both the field of game studies and the nature of games.
Tutkielman tarkoitus on käsitellä kahta toisiinsa läheisesti liittyvää kysymystä, joista toinen kytkeytyy pelitutkimukseen ja toinen itse peleihin.
The text approaches games from two distinct directions by looking at both their spatiality and their narrativity at the same time.
Teksti lähestyy kaikkia pelejä yhtä aikaa sekä tilallisuuden että kerronnallisuuden suunnista.
The thesis discusses games and the gaming experience.
Tutkielma käsittelee pelejä ja pelikokemusta.
The three-dimensional stem migration was measured using model-based radiostereometric analysis (RSA).
Varsiosan kolmiulotteista liikettä seurattiin 3D-mallinnukseen perustuvalla radiostereometrisellä analyysillä.
DXA and pulse-echo ultrasonometry of the distal radius helped to identify patients at high risk of stem subsidence of more than 2 mm.
Ennen leikkausta tehty ranteen kuoriluun paksuuden ultraäänimittaus (Bindex®) ja luuntiheysmittaus auttoivat tunnistamaan kohtalaisen hyvin ne potilaat, joille kehittyi varsiosan yli 2 mm painuminen leikkauksen jälkeen.
Preoperative evaluation of the skeletal status is recommended for all postmenopausal women with hip osteoarthritis before scheduling cementless THA.
Luuston kunnon seulontaa suositellaan kaikille vaihevuosi-iän ohittaneille naisille, joille suunnitellaan sementitöntä lonkan tekonivelleikkausta.
Denosumab significantly decreased periprosthetic bone loss but did not reduce stem migration which occurred predominately during the first 3 months.
Luulääkkeellä (denosumabi) voidaan estää paikallista luukatoa, mutta luuresorption esto ei vähennä varsiosan alkuvaiheen liikettä.