natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The aim of this thesis was to study genome-wide effects of the HPV type 16 (HPV-16) E5 protein on the expression of host cell messenger RNAs (mRNAs) and microRNAs by applying microarray technology.
Tämän väitöskirjatutkimuksen tavoitteena oli tutkia laaja-alaisesti mikrosirujen avulla ihmisen papilloomavirus tyyppi 16:n (HPV-16) E5-proteiinin vaikutuksia isäntäsolun lähetti-RNA:iden sekä mikro-RNA:iden ilmentymiseen.
The results suggest that ezrin distribution to forming adherens junctions is due to Rac1 activity in epithelial cells.
Rac1-aktiivisuuden osoitettiin olevan tarpeen esriinin sijoittumiseksi epiteelisolujen vyöliitoksiin.
These studies reveal for the first time the holistic effects of HPV-16 E5 protein in promoting precancerous events in epithelial cells.
Työssä pyrittiin myös mallintamaan HPV-16 E5-proteiinin kokonaisvaltaisia vaikutuksia pahanlaatuisten muutosten käynnistämisessä epiteelisolussa.
The results showed that the HPV-16 E5 protein alters several cellular pathways involved in cellular adhesion, motility and proliferation as well as in the extracellular matrix.
Tulokset osoittivat, että E5-proteiini muuttaa mm. useiden solukiinnittymiseen ja solunsisäiseen signaalinkuljetukseen osallistuvien geenien ilmentymistä sekä RNA- että proteiinitasolla.
The E5 protein was observed to enhance wound healing of epithelial cell monolayers by increasing cell motility in vivo.
E5-proteiinin vaikutus solujen liikkuvuuden lisääntymiseen havaittiin myös eläviä soluja kuvantamalla.
Alterations in cell-cell contacts and in communication between epithelial cells take place during cervical carcinogenesis, leading to changes in cell morphology, increased cell motility and finally invasion.
Keskeisiä tapahtumia syövän ja epiteelimuutosten kehittymisessä ovat epiteelin erilaistumisen, solujen välisen kommunikaation ja solujen tarttumiskyvyn häiriintyminen.
HPV-16 E5-induced alterations in the expression of cellular microRNAs and their target genes seem to favour increased proliferation and tumorigenesis.
Havaitut muutokset mikro-RNA:iden ja näiden kohdeproteiinien ilmentymisessä näyttävät edistävän syöpään johtavia tapahtumia solussa.
Cellular transformation and carcinogenesis depend on the activities of viral E5, E6 and E7 proteins.
Papilloomaviruksella on kolme proteiinia, E5, E6 ja E7, joiden vuorovaikutus solun proteiinien kanssa ovat merkittäviä syövän syntyyn vaikuttavia tekijöitä.
Functions of human papillomavirus E5 oncogene in epithelial cells and in the onset of cervical cancer
Tutkimuksessa selvitettiin myös E5-onkogeenin merkitystä epiteelisolujen kiinnittymiseen ja liikkuvuuteen.
E5 was also shown to affect the expression of adherens junction proteins in HaCaT epithelial keratinocytes.
Väitöskirjatyössä selvitettiin myös pieniin GTPaaseihin kuuluvien Rho-proteiinien merkitystä epiteelisolun tukirangan säätelyproteiinin, esriinin, säätelyssä.
I approach characters from the frame of feminist phenomenological theatre study but also combine the points of view of other traditions.
Lähestyn henkilöhahmoja pääasiassa feministis-fenomenologisen teatterintutkimuksen viitekehyksestä, mutta yhdistän tarkasteluun myös muiden traditioiden näkökulmia.
The Biographical Characters of Artists in the Finnish Theatre 2000 -2010
Elämää suuremmat sankarittaret : Suomalaisen teatterin elämäkerralliset taiteilijahahmot vuosina 2000 - 2010
As a model, I adapt the approach of the theatre researcher Bert O. States, which concentrates on the relation between a play s text and an actor, and between an actor and the public.
Päämallina sovellan teatterintutkija Bert O. Statesin teoriaa vuorovaikutuksesta näytelmätekstin ja näyttelijän sekä näyttelijän ja yleisön välillä.
Thirdly, I examine the representations of characters and their relationships to the audience using myth as a tool.
Kolmanneksi tarkastelen hahmojen representaatioita ja yleisösuhdetta työkalunani myytin käsite.
In the first decade of the 21st century, national notables were a significant theme in the Finnish theatre.
Suomalaisessa teatterissa esitettiin 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä useita kansallisista merkkihenkilöistä kertovia esityksiä.
In the examined performances, criticism of the heterosexual matrix was mainly conservative and the myths of female and male artists differed from each other: the woman artist was presented as a super heroine whose strength often meant sacrifices; the male artist was a weaker figure primarily pursuing his individualistic objectives.
Nais- ja miestaiteilijoiden myytit erosivat toisistaan: Miestaiteilija oli heikompi, ensisijaisesti individualistisia tavoitteitaan toteuttava hahmo.
The study pertains to the field of performance analysis.
Tutkimus kuuluu teatteritieteen esitysanalyysin alaan.
The performances proved to be a kind of documentary theatre, a hybrid of truth and fiction.
Taiteilijaesitykset olivat toden ja fiktion hybridi, teatterin vastine tositelevisiolle.
Firstly, I examine them through the action of performances at the thematic level.
Käsittelen henkilöhahmoja kolmesta näkökulmasta: Lähestyn niitä ensin temaattisella tasolla esitysten toiminnan kautta.
Furthermore, I use the analysing tools of performance art in an examination of performances counted among the contemporary performance genre.
Lisäksi hyödynnän nykyteatterimuotoon lukeutuvan esityksen tarkastelussa esitystaiteen analyysivälineitä.
These performances contained common, shared values and gave the audience an opportunity to feel empathy and to be charmed by the confessions of well-known national characters.
Ne olivat yhtenäiskulttuurin ja tunteiden tyyssija, jossa oli mahdollista viehättyä tunnustuksista ja kokea empatiaa.
Secondly, I concentrate on the forms of relationships between the audience and the half-historical character.
Toiseksi kiintopisteinäni ovat toiminnasta syntyvä elämäkerrallinen henkilöhahmo puhuttelusuhteessa yleisöön sekä tämän dokumenttisuhde.
The biographical plays about these artists are concentrated in the domestic sphere and take part in the conversation about the position of women in both the community and private life.
Esitykset olivat kodin piiriin keskittyvää privaattidraamaa, jonka teemoina toistuivat naisen aseman käsittely ja yksityiselämän vastukset.
In this study, I focus on the characters of female artists in 18 Finnish plays or performances from the first decade of the 21st century.
Tutkimuksessa tarkastellaan kahdeksaatoista vuosina 1999 - 2010 esitettyä kotimaista teatteriesitystä tai näytelmää, joiden päähenkilöt olivat eri alojen pääasiassa naispuolisia taiteilijoita.
They represent the heroines work, love, temptations and hardships.
Niissä käsiteltiin rakkauden olemusta, yhteisön vaikutusta yksilön elämään, boheemia elämäntapaa ja siihen liittyviä vastoinkäymisiä.
The artists do not carry out heroic acts, being more like everyday heroines whose lives and art were shared with the audience in an aphoristic atmosphere.
Vaikka taiteilija esitettiin poikkeusyksilönä, tämä oli samalla helposti samastuttava arjen sankari jokapäiväisine iloineen ja suruineen.
Nonetheless, the constructions of subject and identity mainly represented the characters of the mythical stories and only secondarily gave a faithful rendition of the artists lives.
Taiteilijaesitysten kattoteemaksi osoittautui yksilön elämän merkittävien käänteiden pohdinta.
The lives of artists, in particular, inspired the performances that combined historical and fictional elements.
Fiktiiviset identiteetit muodostuivat kutsumuksen ja kohtalon kuvauksista.
The heroine characters offered the audience "safe" idols who ensured the solidity of the community.
Taiteilijatar oli taistelija; esitykset olivat selviytymistarinoita, joissa vaikeudet voitettiin lujalla tahdolla.
This knowledge may save patients from unnecessary enucleation, because episcleral pigmented deposits might be mistaken for extrascleral tumour growth.
Tämä tieto säästää potilaita turhilta sädetyksen jälkeisiltä silmänpoistoilta, sillä näitä kertymiä on aiemmin saatettu luulla silmän seinämän läpi levinneeksi kasvainkudokseksi.
Until the 1970s, UMs were treated by enucleation i.e. removal of the eye.
UM:a on 1980-luvulta lähtien hoidettu ensisijaisesti levysädehoidolla.
For the first time, the study described pigmented episcleral deposits, which are found in the most UM eyes after brachytherapy, and proved them to consist of macrophages full with engulfed melanin particles.
Väitöskirjassa kuvattiin näiden täplien piirteitä ja osoitettiin ensimmäistä kertaa, että kertymät koostuvat makrofageista.
Macrophages in regressed and progressed uveal melanoma
Syöjäsolujen osuus suonikalvoston melanooman paranemisessa ja etenemisessä
UMs enucleated both primarily and secondarily after brachytherapy contain tumour-infiltrating macrophages, and a high number of macrophages in primary UM is associated with a shorter survival and a higher microvascular density (MVD) within the tumour tissue.
Tutkittaessa makrofagi- ja verisuonitekijöitä primaaristi poistetuissa UM:issa ja niiden lähettämissä maksan etäpesäkkeissä, oli etäpesäkkeissä vähemmän pigmentaatiota ja enemmän tyypiltään dendriittisiä makrofageja kuin primaareissa.
Considering that irradiated melanomas may still contain proliferating tumour cells, a clinically-relevant consequence of my study would be the reassurance that the risk for metastasis is likely to be reduced, given that the low MVD in untreated UMs indicates a favourable prognosis.
Jos ymmärtäisimme paremmin immunologista tietoa silmästä vievien makrofagien toimintaa, voisimme ehkä tulevaisuudessa hidastaa metastaasien kasvua ja näin parantaa potilaidemme eloonjäämisennustetta.
Irradiation increased both the number of CD68+ macrophages in the sclera beneath the tumour and the number of clinically-observed episcleral macrophages aggregates.
Täplien määrään myötävaikuttivat sädelevyn koko, sädetyksessä käytetty isotooppi ja UM:n kutistumisen määrä.
Up to 50% of UM metastasize, mostly to the liver, although other organs are also affected.
Hoidoista huolimatta noin 50% potilaista kuolee taudin leviämisen seurauksena.
Tumour regression is induced by primary brachytherapy, and tumour progression is evidenced by the development of metastases.
Verisuonitiheys, joka primaarikasvaimissa on yhteydessä suurempaan leviämisriskiin, vähentyi merkitsevästi sädehoidon seurauksena.
The presence of pigmented macrophage-related episcleral deposits was associated with plaque size and isotope rather than with tumour size, suggesting that, in addition to tumour regression, radiation atrophy of retinal pigment epithelium and choroid contributes to the formation of the deposits.
Primaaristi poistettuja UM:ia verrattaessa ennen poistoa levysädehoidettuihin UM:iin todettiin, että makrofagien määrä pysyi sädehoidon jälkeen ennallaan verrattuna ei-sädehoidettuihin kasvaimiin.
A noncomparative clinical case series of 211 irradiated UM eyes were studied by recording the number and location of pigmented episcleral deposits during follow-up visits after brachytherapy.
Lisäksi väitöskirjassa tutkittiin histopatologisesti makrofagien määrää eri lailla hoidettujen UM-silmien normaalikudoksissa.
Understanding the biological behaviour of UMs in the both states may help us in finding new treatment modalities against this disease.
Etäpesäkkeiden koepaloja näin tutkimalla voitaisiin tulevaisuudessa ehkä päästä paremmin selvyyteen potilaan ennusteesta.
However, it remains unclear, whether conclusions from these steady-state measurements can be extrapolated to the highly dynamic situation within an intact and active neuronal network.
On kuitenkin kyseenalaista, voidaanko näitä tuloksia suoraan yleistää ehjän ja aktiivisen hermoverkon dynaamiseen toimintaan.
It was shown that the role of KCC2 in spine maturation is not based on its transport activity, but is mediated by interactions with cytoskeletal proteins.
Tämä siis ei perustu KCC2-molekyylin kuljettajatoimintaan vaan KCC2:n vuorovaikutuksiin solun tukirankaan liittyvien proteiinien kanssa.
Experiments on GABA actions under resting steady-state have shown that the effect of GABA shifts from depolarizing to hyperpolarizing during maturation of cortical neurons.
Kokeet soluviljelmillä ja aivoileikkeillä osoittivat jo kauan sitten että GABA:n vaikutus kortikaalisten hermosolujen solukalvoon muuttuu depolarisoivasta hyperpolarisoivaksi aivojen maturoituessa.
The seizure-induced KCC2 upregulation may act as an intrinsic antiepileptogenic mechanism.
Tällainen epileptisten kohtausten aiheuttama KCC2:n säätely saattaa toimia hermosoluja suojelevana mekanismina.
In Study I, the developmental profile of KCC2 functionality during development was analyzed both in dissociated neuronal cultures and in acute hippocampal slices.
Väitöskirjani ensimmäisessä kokeellisessa työssä KCC2-kotransportterin funktionaalisuuden kehitysprofiilia analysoitiin hermosoluviljelmissä ja hippokampusleikkeissä.
Indeed, GABAergic signaling in active neuronal networks results in a continuous Cl- load, which must be constantly removed by efficient Cl- extrusion mechanisms.
Aktiivisissa hermoverkoissa GABA-välitteinen signalointi aiheuttaa jatkuvaa kloridin kerääntymistä.
We demonstrated that these two preparations exhibit a different temporal profile of functional KCC2 upregulation.
Osoitimme, että näissä kähdessa preparaatissa KCC2:n ilmentymisen ajallinen profiili on erilainen, mikä johtunee tiettyjen ns. troofisten tekijöiden puutteesta viljemissä.
Therefore, it seems plausible to suggest that key parameters are the efficacy and subcellular distribution of Cl- transporters rather than the polarity of steady-state GABA actions.
Siksi kloriditransportterien ajalliset ja paikalliset tehokkuuden muutokset ovat fysiologisesti tärkeämpiä tekijöitä kuin GABA-vaikutuksen polaariteetti lepäävässä hermosolussa.
In Study II, we reported an observation of highly distorted dendritic spines in neurons cultured from KCC2-/- embryos.
Toisessa tutkimuksessa havaitsimme että dendriittiset okaset (jotka ovat keskeisiä rakenteita ärsyttäviä signaaleja välittävissä synapseissa) eivät kehity hermosoluissa joilta puuttu KCC2:ta koodaava geeni.
There we demonstrated that this transporter mediates accumulation of Cl- in the axon initial segment of neocortical and hippocampal principal neurons.
Osoitimme että NKCC1 pitää yllä kloridigradienttia hermosolujen aksonin initiaalisegmentin (AIS) ja soluosan välillä.
The work presented here has focused on the role of cation-chloride cotransporters (CCCs) in (1) the regulation of intracellular chloride concentration within postsynaptic neurons and (2) on the consequent effects on the actions of the neurotransmitter gamma-aminobutyric acid (GABA) mediated by GABAA receptors (GABAARs) during development and in pathophysiological conditions such as epilepsy.
GABA:n vaikutukset perustuvat kloridia läpäisevien kanavien avautumiseen, ja solunsisäinen kloridipitoisuus vaikuttaa siten kanavien kautta kulkevan sähkövirran suuntaan eli polariteettiin.Vaikka solunsisäisen kloridipitoisuuden säätelyä on tutkittu sadoissa julkaisuissa, sen taustalla olevia mekanismeja ei tunneta vielä täysin.
In addition, (3) we found that a member of the CCC family, the K-Cl cotransporter isoform 2 (KCC2), has a structural role in the development of dendritic spines during the differentiation of pyramidal neurons.
Osoitimme, että KCC2:lla on keskeinen rakenteellinen rooli dendriittisten okasten kypsymisessä.
Here I present results that were obtained by means of a newly developed method of measurements of the efficacy of a K-Cl cotransport.
Neljännessä tutkimuksessa käsiteltiin uutta mekanismia jolla KCC2-molekyylin toiminta aktivoituu.
Functional expression and subcellular localization of the Cl- cotransporters KCC2 and NKCC1 in rodent hippocampal and neocortical neurons
Näiden tulosten perusteella voi olettaa että GABA:n vaikutuksia säätelee hermosolun eri osissa ehkäisevien synapsien läheisyydessä toimivien KCC2- ja NKCC1-molekyylien jakauma.
Another important player in Cl- regulation, NKCC1 and its role in the induction and maintenance of native Cl- gradients between the axon initial segment (AIS) and soma was the subject of Study III.
Kolmannen tutkimuksen kohteena oli NKCC1, joka on toinen tärkeä kuljettajamolekyyli kloridin säätelyssä.
Additional research is needed to generalize the results to different forests.
Lisää tutkimuksia tarvitaan tulosten yleistämiseksi erilaisiin metsiköihin.
The LiDAR data were obtained with Optech ALTM3100 and Leica ALS50-II sensors.
Laserkeilausaineistot oli hankittu Optech ALTM3100 ja Leica ALS50-II sensoreilla.
In this study, accurate field reference and discrete return LiDAR data (1–2 km flying altitude, 0.9–9.7 pulses m-2) were used.
Tässä työssä käytettiin tarkasti mitattuja maastokoealoja ja kaikulaserkeilausaineistoja (discrete return LiDAR) usealta vuodelta (1–2 km lentokorkeus, 0,9–9,7 pulssia m-2).
Understory trees often emerging beneath dominant tree layer in even-aged stands have significance for timber harvesting operations, forest regeneration, landscape and visibility analysis, biodiversity and carbon balance.
Tasaikäisen metsän alle muodostuvilla alikasvoksilla on merkitystä puunkorjuun, metsänuudistamisen, näkemä-ja maisema-analyysien sekä biodiversiteetin ja hiilitaseen arvioinnin kannalta.
Proportion of broadleaved trees could not be predicted.
Lehtipuun osuutta ei pystytty selittämään.
Explanatory power of the studied features did not markedly decrease with decreasing pulse density, which is important for practical applications.
Selitysvoima ei merkittävästi alentunut pulssitiheyden pienentyessä, mikä on hyvä asia käytännön sovelluksia ajatellen.
In classification between ground and most abundant understory tree species using 2nd return data, overall classification accuracies were 49.2–54.9 % and 57.3–62.0 %, and kappa values 0.03–0.13 and 0.10–0.22, before and after compensations, respectively.
Käytettäessä 2. kaikuja oikeinluokitusprosentti luokituksessa maan ja yleisimmän puulajin välillä oli ennen korjausta 49,2–54,9 % ja korjauksen jälkeen 57,3–62,0 %.
The classification accuracy improved also in 3rd return data.
Myös 3. kaiuilla luokitustarkkuus parani.
Differences in intensity between understory tree species were small and varied between data sets.
Puulajien väliset erot laserkaiun intensiteetissä olivat pieniä ja vaihtelivat keilauksesta toiseen.
Airborne laser scanning (ALS) has proven to be an efficient remote sensing method in inventory of mature forest stands.
Ilma-aluksista tehtävä laserkeilaus on osoittautunut tehokkaaksi kaukokartoitusmenetelmäksi varttuneiden puustojen mittauksessa.
Also the echo probabilities differed between sensors, which caused minor changes in LiDAR height distribution metrics.
Myös kaiun todennäköisyydet erosivat jonkin verran sensorien välillä, mikä aiheutti pieniä eroavaisuuksia kaikujen korkeusjakaumiin.
The field reference plots represented typical commercially managed, even-aged pine stands in different developmental stages.
Koealat edustavat suomalaisia tasaikäisiä männiköitä eri kehitysvaiheissa.
Spruce produced an echo with a greater probability than broadleaved trees.
Kuusi tuotti kaiun suuremmalla todennäköisyydellä kuin lehtipuut.
The results imply that area-based LiDAR height distribution metrics could depend on tree species.
Laserkaikujen korkeusjakaumapiirteet voivat siten olla riippuvaisia puulajista.
The most important variable explaining the transmission losses was the intensity from previous echoes and pulse intersection geometry with upper canopy layer had a minor effect.
Tärkein energiahäviöitä selittävä tekijä oli pulssista saatujen aikaisempien kaikujen intensiteetti, mutta hieman merkitystä oli myös pulssin leikkausgeometrialla ylemmän latvuskerroksen puiden kanssa.
However, accurate characterization of understory trees (e.g. detection of tree species) or detection of the smallest seedlings seems to be out of reach.
Sen sijaan alikasvoksen tarkempi luokittelu (esim. puulajitulkinta) voi olla vaikeaa.
The compensations decreased intensity variation within targets and improved classification accuracy between targets.
Korjauksen avulla pystyttiin pienentämään kohteen sisäistä intensiteetin hajontaa ja parantamaan kohteiden luokittelutarkkuutta alikasvoskerroksessa.
There were differences in intensity data between sensors, which are a problem if multiple LiDAR data sets are used in inventory systems.
Sensorien välillä havaittiin selviä eroja intensiteettijakaumissa, mikä vaikeuttaa eri sensoreilla hankittujen aineistojen yhdistämistä.
Aims of the study were 1) to study the LiDAR signal from understory trees at pulse level and the factors affecting the signal, and 2) to explore what is the explanatory power of area-based LiDAR features in predicting the properties of understory tree layer.
Tutkimuskysymykset olivat: 1) Minkälainen on alikasvoksesta saatu lasersignaali yksittäisen pulssin tasolla ja mitkä tekijät signaaliin vaikuttavat?
Area-based predictors for stem number and mean height of understory trees were detected if trees with height < 1 m were not included.
Aluepohjaisista laserpiirteistä löydettiin alikasvoksen runkolukua ja keskipituutta hyvin selittäviä piirteitä, kun rajoitettiin tarkastelu yli 1 m pituisiin puihin.
Thus, intensity is of little use in tree species classification.
Intensiteetin käyttömahdollisuudet alikasvoksen puulajin tulkinnassa ovat siten hyvin rajoittuneet.
As a conclusion, discrete return LiDAR data could be utilized e.g. in detecting the need for initial clearings before harvesting operations.
Tulosten perusteella kaikulaserkeilausta voi olla mahdollista hyödyntää esimerkiksi ennakkoraivaustarpeen arvioinnissa.
Special attention was paid in studying the effect of transmission losses to upper canopy layers on the obtained signal and possibilities to make compensations for transmission losses to the LiDAR return intensity.
Erityisesti haluttiin selvittää, miten laserpulssin energiahäviöt ylempiin latvuskerroksiin vaikuttavat saatuun signaaliin, ja voidaanko laserkaikujen intensiteetille tehdä energiahäviöiden korjaus.
In general, predictions for stem number were more accurate than for mean height.
Piirteiden selitysvoima oli parempi runkoluvulle kuin keskipituudelle.
Recent introduction of ALS to operational forest inventory systems could potentially enable cost-efficient acquisition of information on understory tree layer.
Laserkeilauksen käyttöönotto operatiivisessa metsäsuunnittelussa mahdollistaa aiempaa tarkemman tiedon tuottamisen alikasvoksista, mikäli alikasvoksen ominaisuuksia voidaan tulkita laseraineistoista.
Compensations for transmission losses were made to the 2nd and 3rd return data.
Energiahäviöiden korjaus tehtiin alikasvoksesta saaduille laserpulssin 2. ja 3. kaiuille.
Transmission losses increased noise in intensity observations from understory tree layer.
Energiahäviöt ylempiin latvuskerroksiin aiheuttivat alikasvoksesta saatuun lasersignaaliin kohinaa.
In contrast, MDS cases were characterized by numerous novel cryptic chromosomal aberrations with the most common copy number losses at 5q21.3q33.1 and 7q22.1q33, while the most common copy number gain was trisomy 8.
Sitä vastoin MDS-näytteissä havaittiin lukuisia kryptisiä kromosomaalisia muutoksia, joista yleisimmin esiintyviä olivat kopiomäärähäviämät kromosomialueilla 5q21.3q33.1 and 7q22.1q33, kun taas yleisimmin esiintyvä kopiomäärän lisääntyminen oli trisomia 8.
As for the study of the bone marrow core biopsy samples, we showed that even though these samples were embedded in paraffin and underwent decalcification, they were reliable sources of miRNA and suitable for array expression analysis.
Mitä tulee luuydinbiopsiamateriaaliin, tutkimuksemme osoitti, että vaikka nämä näytteet olivat parafiiniin valettuja ja dekalsifioituja, ne olivat luotettavia miRNA:n lähteitä ja soveltuvat hyvin mikrosiruekspression tutkimukseen.
We observed spontaneous erythroid colony growth in all mutation-positive cases in addition to nine mutation negative cases.
Spontaania erytroidista pesäkekasvua todettiin kaikissa mutaatiopositiivisissa tapauksissa sekä lisäksi yhdeksässä mutaationegatiivisessa tapauksessa.
Only one essential thrombocythemia (ET) case presented copy number alterations in chromosomes 1q and 13q.
Ainoastaan yhdessä ET-näytteessä havaittiin kopiomäärämuutoksia kromosomeissa 1q ja 13q.