natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Treatment of testicular cancer can be initiated on the basis of marker elevation alone, and therefore it is important to understand the behaviour of tumor markers under various physiological conditions.
Kivessyövän hoito voidaan aloittaa pelkän merkkiainenousun perusteella, joten turhan hoidon välttämiseksi on tärkeä ymmärtää merkkiaineiden käyttäytymistä eri tilanteissa.
Complement causes interference in the determination of serum hCG-h when the monoclonal antibody B152 is used in the assay.
Komplementtijärjestelmä häiritsee seerumin hCG-h:n määritystä, jos määritysmenetelmä perustuu monoklonaalisen B152 vasta-aineeseen.
Separate determination of hCGβ provides clinically valuable information, since approximately one third of marker-positive seminomas and of relapses would have been missed by an assay measuring hCG and hCGβ together.
hCGβ:n erillinen määritys on kivessyövän hoidossa hyödyllinen, sillä noin kolmannes merkkiaine-positiivisista seminoomista ja kivessyöpien uusiutumisista olisi jäänyt havaitsematta yleisesti käytetyillä hCG:n määritysmenetelmillä, jotka mittaavat samanaikaisesti hCG:n ja hCGβ:n yhteispitoisuutta.
Most of the hCG in testicular cancer patients was shown to be hyperglycosylated.
Valtaosa kivessyöpäpotilaiden seerumin hCG:sta on hyperglykosyloitunutta.
Thus assays used for diagnosis and monitoring of this disease should recognize hCG and hCG-h equally.
Tämän vuoksi kivessyövän hoidossa käytettävien hCG:n määritysmenetelmien tulisi tunnistaa hCG:a ja hCG-h:a yhtäläisesti.
Thus, there is a need for sensitive and specific markers that enable early detection of relapse, and ideally, identify high risk patients needing adjuvant therapy.
Tämän vuoksi kivessyövän diagnostiikkaan ja seurantaan kaivataan herkkiä merkkiaineita, jotka mahdollistaisivat taudin uusiutumisen toteamisen varhaisessa vaiheessa ja erottelisivat lisähoidoista hyötyvät potilaat.
hCGβ is a sensitive marker for all types of testicular cancer and in seminomas it is superior to hCG.
Seerumin hCGβ on herkkä merkkiaine kaikissa kivessyöpätyypeissä ja seminoomissa se on hCG:a parempi merkkiaine.
Our aim was to study the clinical and prognostic utility of hCG, hCGβ and hCG-h as serum markers for testicular germ cell tumors.
Väitöstyön tavoitteena oli tutkia seerumin hCG:n, hCGβ:n ja hCG-h:n käyttöarvoa kivessyövän merkkiaineina.
However, hCG is a heterogeneous protein with several different isoforms, of which the free β-subunit (hCGβ) has prognostic value in many nontrophoblastic cancers while hyperglycosylated form (hCG-h) has been suggested to be the very key to malignant transformation of testicular cancer.
Näistä hCG:n vapaalla β-alayksiköllä (hCGβ) on ennusteellista merkitystä monissa syövissä ja poikkeavasti sokeroituneen, hyperglykosyloituneen muodon (hCG-h) on ehdotettu olevan avainasemassa kivessyövän leviämisessä.
However, separate measurement of hCG-h does not seem to provide additional information as compared to assays of hCG and hCGβ.
hCG-h:n erillinen määritys ei kuitenkaan vaikuta tuovan olennaista lisäinformaatiota kivessyövässä.
We also describe a case with increasing hCG levels due to hypogonadism causing suspicion of a relapse.
Kuvasimme tapauksen, jossa seerumin nouseva hCG-pitoisuus herätti epäilyn taudin uusiutumisesta, mutta osoittautui kivesten vajaatoiminnan aiheuttamaksi aivolisäkeperäiseksi hCG:n eritykseksi.
In order to avoid long-term toxicity of adjuvant therapy, treatment of testicular cancer is often limited to surgery, which leads to higher relapse rates.
Alkuvaiheen kivessyövän hoito voidaan rajoittaa kasvaimen kirurgiseen poistoon, jolloin vältetään lisähoidon mahdollisesti aiheuttamat sivuvaikutukset, mutta taudin uusiutumisriski kasvaa.
We developed an immunofluorometric assay for hCG-h, since no commercial ones are available.
Tutkimme lisäksi hCG:n säilyvyyttä varmistaaksemme pakastettujen näytteiden käyttökelpoisuuden ja kehitimme määritysmenetelmän hCG-h:lle, koska kaupallisia menetelmiä ei ole saatavilla.
Human chorionic gonadotropin (hCG) is an extremely sensitive marker for testicular cancer.
Istukkagonadotropiini (hCG) on herkkä kivessyövän merkkiaine, jota esiintyy useita eri muotoja.
The interference was eliminated by using EDTA plasma rather than serum, or by inactivating complement in serum with EDTA before the assay.
Komplementin häiritsevää vaikutusta voidaan poistaa EDTA:n avulla.
The measurements were conducted during two successive growing seasons.
Mittauksia tehtiin kahtena peräkkäisen kasvukautena.
Isoprene emission potential was found to be about 680 μg m-2 h-1.
Isopreenin emissiopotentiaali oli noin 680 μg m-2 h-1.
As strongly reactive constituents they have many impacts on the atmospheric chemistry.
Voimakkaasti reaktiivisina aineina niillä on monia vaikutuksia ilmakehän kemiaan.
Significant emissions of sesquiterpenes were observed in the first year but not in the second one.
Ensimmäisenä tutkimusvuonna havaittiin merkittäviä seskviterpeenipäästöjä, mutta toisena tutkimusvuonna niitä ei enää havaittu.
In addition to methane, the only significant emission was that of isoprene.
Metaanin lisäksi vain isopreenin päästö oli merkittävä.
Despite of the short period those emissions seem to be of great importance for the atmospheric VOC burden.
Lyhyestä ajanjaksosta huolimatta hakkuualueiden päästöt näyttäisivät olevan merkittäviä ilmakehän monoterpeenikuormitukselle.
Volatile organic compounds (VOCs) are reactive trace gases abundant in the atmosphere.
Haihtuvat orgaaniset yhdisteet (Volatile Organic Compound, VOC) ovat ilmakehässä esiintyviä reaktiivisia hivenkaasuja.
In this thesis, the emissions of VOCs were measured in many scales from various Fennoscandian ecosystems, utilizing several methods.
Tässä työssä mitattiin VOC päästöjä erilaisista ekosysteemeistä Fennoskandian alueella käyttäen lukuisia eri menetelmiä.
Another ecosystem scale flux measurement method, disjunct eddy accumulation (DEA), was applied to study monoterpene emissions from a timber felling area.
Toista ekosysteemiskaalan mittausmenetelmää, Disjunct Eddy Accumulation (DEA), käytettiin tutkittaessa monoterpeenipäästöjä hakatusta metsästä.
Overall, our understanding of the previously poorly known VOC emissions from some Fennoscandian ecosystems was increased.
Tämän työn myötä tietämyksemme eräiden ennestään heikosti tunnettujen Fennoskandian ekosysteemien VOC-päästöistä parani.
The emissions of monoterpenes were very high for a few months after felling, peaking at 5200 μg m−2 h−1.
Monoterpeenien päästö oli huomattavan suuri, jopa 5200 μg m-2 h-1, muutaman kuukauden ajan hakkuun jälkeen.
Second, relaxed eddy accumulation (REA) method was used to study the ecosystem scale emissions of light hydrocarbons from a wetland.
Relaxed Eddy Accumulation (REA) menetelmää käytettiin tutkittaessa kevyiden hiilivetyjen ekosysteemiskaalan päästöjä suolta.
The correct choice of measuring methods and experiment setup is essential for reliable field data.
Luotettavan kenttämittaustiedon saamiseksi oikeiden mittausmenetelmien valinta ja tutkimuksen huolellinen suunnittelu on avainasemassa.
The REA method was further developed by studying the possible stability dependency of the method.
REA-menetelmää kehitettiin edelleen tutkimalla sen herkkyyttä ilmakehän stabiiliuteen.
To properly understand the processes involved in VOC cycles within the biosphere and atmosphere, we must have comprehensive knowledge on the biogenic and anthropogenic emissions and atmospheric concentrations.
Ymmärtääksemme kunnolla niiden reaktioita biosfäärissä ja ilmakehässä, meillä on oltava hyvä käsitys niiden lähteistä ja ilmapitoisuuksista.
Landscape scale emissions were inferred using the concentration data.
Laajan skaalan päästöjä arvioitiin käyttämällä näitä pitoisuustietoja.
Third, profiles of boundary layer concentrations of some biogenic and anthropogenic VOCs were measured using a hot air balloon as a platform.
Useiden biogeenisten ja antropogeenisten VOC-yhdisteiden pitoisuuksien pystygradientteja mitattiin ilmakehän rajakerroksessa käyttäen kuumailmapalloa mittausalustana.
First, enclosure method was applied to study the branch scale VOC emission from mountain birch.
Kammiomenetelmää käytettiin tutkittaessa yksittäisten oksien VOC päästöjä tunturikoivusta.
This study highlights the importance to quantify emission hotspots of even marginal ecosystems to get comprehensive understanding for emission inventories and future redictions.
Tämä tutkimus korostaa myös voimakkaiden, mutta pienialaisten päästölähteiden tuntemisen tärkeyttä.
Genome-wide Analysis of Androgen Receptor Function in Prostate Cancer
Androgeenireseptorin genominlaajuisen toiminnan analysointi eturauhassyövässä
Our work showed that nuclear receptors, such as AR and GR, employ distal modes of transcriptional regulation, as majority of the binding sites are located far from the transcription start sites.
Työn tulokset osoittavat, että tumareseptorit kuten AR ja GR, hyödyntävät ns. distaalista geenien säätelymekanismia, koska suuri osa reseptorien sitoutumispaikoista oli kaukana geenien transkription aloituskohdista.
Details of the ways by which AR regulates gene expression in a genome-wide fashion are still not clear.
Yksityiskohtaiset mekanismit, joilla AR vuorovaikuttaa eri tekijöiden kanssa ja säätelee geenien ilmentymistä, ovat vielä osin tuntemattomia.
The androgen receptor (AR) mediates the effects of the two physiological male sex hormones (androgens) testosterone and 5α-dihydrotestosterone (DHT) that are critical in the development and maintenance of the male sexual characteristics.
Androgeenit, testosteroni ja 5α-dihydrotestosteroni (DHT), säätelevät miehen sukupuolielinten kasvua ja kehitystä sekä ylläpitävät niiden toimintaa.
Further analysis of the ARBs in two different PCa cell lines revealed that FoxA1 defines unique receptor binding sites in each cell line.
AR:n sitoutumispaikkojen tarkastelu kahdessa eri eturauhassyöpäsolulinjassa osoitti, että FoxA1 määrittää tietylle solulinjalle spesifiset sitoutumistapahtumat.
Furthermore, we explored the role of FoxA1 in defining cell type-specific recruitment of AR in two different PCa cell lines, and its influence on defining site-specific occupancy of two steroid receptors, namely AR and glucocorticoid receptor (GR), in PCa cells.
Lisäksi tutkittiin FoxA1:n roolia AR:n solutyyppispesifisessä sitoutumisessa ja FoxA1:n vaikutusta kahden steroidireseptorin, AR:n ja glukokortikoidireseptorin (GR), spesifiseen sitoutumiseen eturauhassyöpäsoluissa.
Gene transcription is a well-orchestrated process of multiple events involving chromatin modifiers, coregulators and collaborating transcription factors, occurring in an ordered and sequential fashion.
Geenien transkriptio on tarkasti säädelty tapahtumaketju, joka edellyttää kromatiinin muokkausta ja eri transkriptiotekijöiden koordinoitua yhteistyötä.
Moreover, AR and GR binding specificity to chromatin was determined by FoxA1, when analyzed in a single PCa cell line in response to their respective ligands.
Lisäksi AR:n ja GR:n sitoutumisspesifisyys oli riippuvainen FoxA1:stä, kun niiden sitoutumispaikat määritettiin samassa solulinjassa.
This demonstrates that agonist-bound AR forms a more favorable conformation compared to partial agonist/antagonists-bound AR, and the resulting binding profiles as well as the transcription programs exhibit quantitative differences.
Agonistin sitoutumisesta seuraa siis aktiivisempi reseptorin konformaatio kuin agonisti-antagonistin, mikä johtaa eroihin sitoutumisprofiileissa ja kohdegeenien ilmentymisessä.
Particular emphasis was paid to investigate the role of the collaborating transcription factor FoxA1 in mediating recruitment of AR to the chromatin and in androgen signaling, and prognostic value of FoxA1 expression in PCa.
Erityisesti tutkittiin toisen transkriptiotekijän, FoxA1:n, vaikutusta AR:n sitoutumiseen ja androgeenisignalointiin sekä FoxA1:n ilmentymistä eturauhassyöpänäytteissä ja sen yhteyttä potilaan ennusteeseen.
The physiological androgen DHT was more potent in recruitment of AR to the chromatin and mediating subsequent gene expression than partial androgen agonist/antagonists.
Fysiologinen androgeeni DHT sai aikaan agonisti-antagonisteja voimakkaamman AR:n sitoutumisen kromatiiniin ja suuremman vasteen geenien ilmentymisen muutoksissa.
FoxA1 has previously been considered as a pioneering factor with the ability to bind compact chromatin and prime it for nuclear receptor binding.
Aiemmin oli osoitettu, että FoxA1 toimii ns. pioneeritekijänä, koska se pystyy sitoutumaan tiukasti pakattuun kromatiiniin ja siten helpottamaan tumareseptorien sitoutumista avaamalla kromatiinin rakennetta.
Furthermore, the results also highlight the role of glucocorticoid as an anti-androgen, which attenuates AR-dependent transcription programs.
Glukokortikoidit voivat myös toimia anti-androgeeneina vaimentaen AR-riippuvaista geenien säätelyä.
This warrants an in-depth study of the molecular basis of genome-wide AR function in response to cognate ligands under androgen-dependent and CRPC conditions, their recruitment to specific genomic sites and the role of other transcription factors, chromatin modifiers and coregulators in modulating AR function.
Siksi on tärkeää tutkia AR:n toimintaa ja sitoutumista kromatiiniin genominlaajuisesti paitsi androgeeneista riippuvaisessa eturauhassyövässä myös kastraatio-resistenteissä olosuhteissa sekä selvittää muiden transkriptiotekijöiden ja säätelyproteiinien vaikutusta AR:n toimintaan.
Importantly, FoxA1 levels significantly correlate with prostate cancer-specific disease survival as low FoxA1 levels predict good clinical outcome in primary PCa patients.
Eturauhassyöpäpotilaiden kudosleikkeissä FoxA1-pitoisuus korreloi potilaan selviämisen kanssa siten, että matala FoxA1-pitoisuus ennusti potilaalle pidempään elinaikaa.
In AR overexpressing PCa cells, we demonstrated sensitization to low levels of androgens due to enhancement in receptor binding.
Tätä reseptoria yli-ilmentävissä eturauhassyöpäsoluissa havaittiin AR:n sitoutumisen lisääntymistä ja solujen herkitymistä matalille androgeenipitoisuuksille.
This study aimed at investigating genome-wide AR binding sites in prostate cancer cells by using ChIP-sequencing technique to understand the androgen-regulated gene expression.
Tässä työssä selvitettiin androgeenien säätelemän geenien ilmentymisen mekanismeja määrittämällä androgeenireseptorin sitoutumispaikat koko genomin laajuudelta ChIP-seq -menetelmällä eturauhassyöpäsoluissa.
Genome-wide AR binding sites (ARBs) in the presence of physiological androgens and partial agonist/antagonists were profiled and respective downstream target genes were characterized.
AR:n sitoutumispaikat ja kohdegeenien ilmentymisen tasot määritettiin vasteena fysiologisille androgeeneille sekä androgeenien osittaisille agonisti-antagonisteille.
AR regulates distinct transcriptional programs in androgen-dependent and castration-resistant (androgen-independent) prostate cancer (CRPC).
AR säätelee geenien ilmentymistä sekä androgeeneista riippuvaisessa eturauhassyövässä että pitkälle edenneessä, kastraatio-resistentissä kasvaimessa.
Upon binding to male sex steroids, AR acquires a new conformational state, translocates to the nucleus, homodimerizes and binds to regulatory regions called androgen-response elements on target cell chromatin, as well as interacts with coregulatory proteins, sequence-specific transcription factors, and the basal transcription machinery to regulate gene expression (transcription).
Androgeenien sitoutuminen saa aikaan reseptorin konformaation muutoksen ja homodimerisaation sekä siirtymisen tumaan, jossa AR sitoutuu spesifisiin vaste-elementteihin kohdegeeniensä säätelyalueilla.
The identification of genome-wide FoxA1 binding sites correlating with AR binding sites led to a paradigm shift in understanding the role of FoxA1 in androgen signaling.
FoxA1:n ja AR:n sitoutumispaikkojen vertailu paljasti uuden roolin FoxA1:lle AR:n toiminnan säätelijänä.
AR is a member of the steroid receptor family and is a ligand-inducible transcription factor.
Androgeenireseptori (AR) on steroidireseptoriperheeseen kuuluva transkriptiotekijä, joka välittää miessukuhormonien, androgeenien, vaikutukset geenien luentaan.
The genome-wide DHT-bound ARBs were significantly over-represented for FoxA1 cis-element, suggesting a global role of FoxA1 in AR function.
Koska FoxA1:n cis-elementti oli DHT:n aktivoiman AR:n genominlaajuisten sitoutumispaikkojen DNA-sekvensseissä merkitsevästi yliedustettuna, FoxA1:n genominlaajuiset sitoutumispaikat määritettiin ChIP-seq -menetelmällä.
Finally, the consequences of AR overexpression and its repercussions on genomic recruitment of AR to chromatin were investigated.
Edelleen tässä työssä selvitettiin AR:n yli-ilmentymisen vaikutuksia sen genominlaajuiseen sitoutumisprofiiliin.
Our findings reveal that FoxA1 has a dual role in regulating AR functions and we defined three distinct classes of ARBs in PCa cells that were commensurate with the androgen-regulated transcription programs.
Tämän työn tulokset osoittavat, että FoxA1:lla on kaksoisrooli AR:n toiminnan säätelijänä ja paljastivat kolme erillistä AR:n sitoutumistapaa suhteessa FoxA1:n pitoisuuteen: osalle AR:n sitoutumispaikoista FoxA1 tarvitaan pioneeritekijänä, mutta osaan paikoistaan AR voi sitoutua vain, kun FoxA1 ei ole läsnä, ja osaan AR sitoutuu FoxA1:sta riippumatta.
Androgens and AR signaling play an important role in the growth of prostate gland and in the development and progression of prostate cancer (PCa).
Eräs androgeenien kohdekudoksista on eturauhanen, jossa androgeenit säätelevät sekä kudoksen hyvänlaatuista liikakasvua että eturauhassyövän syntyä ja etenemistä.
The association between AR levels and chromatin occupancy was also validated in two PCa xenografts, one with high and another with low AR expression levels.
Tämä yhteys AR-pitoisuuden ja kromatiiniin sitoutumisenvoimakkuuden välillä todettiin myös eturauhassyövän ksenograftinäytteillä.
Improving Efficacy of Adenoviral Cancer Gene Therapy
Adenovirushoitojen tehokkuuden parantaminen syövän geeniterapiassa
Therefore Ad5/3-D24-GMCSF is a promising agent for treatment of cancer and clinical Phase I and I/II trials have been initialized for further analysis of this agent.
Näin ollen Ad5/3-D24-GMCSF virus vaikuttaa lupaavalta syövän hoidossa ja sillä on aloitettu kliiniset vaiheen I ja I/II tutkimukset hoidon jatkokehittelyä ja -tutkimusta varten.
In preclinical experiments Ad5/3-D24-GMCSF displayed strong oncolytic potential, good tumor-selectivity and potent antitumor efficacy.
Eläinkokeissa ja solumaljoilla testattuna tämä virus (Ad5/3-D24-GMCSF) osoitti hyvää tehokkuutta ja viruksen monistuminen ja siirtogeenin ilmentyminen rajoittuivat hyvin kasvainkudokseen.
Treatments were well tolerated, with generally only mild or moderate adverse events.
Hoitojen turvallisuus on yleisesti ollut varsin hyvä ja haittavaikutukset siedettäviä.
We investigated the calcium channel blocker verapamil in combination with oncolytic adenovirus treatments of advanced cancer patients in the context of an Advanced Therapy Access Program (ATAP).
Tutkimme nyt pitkälle edennyttä syöpää sairastavia potilaita, jotka olivat saaneet verapamiilia adenovirushoitojen liitännäishoitona osana kokeellista hoito-ohjelmaa.
Intriguing signs of possible treatment benefits were also recorded.
Lisäksi suurella osalla potilaista havaittiin lupaavia merkkejä hoitojen tehokkuudesta.
Preclinical studies have shown that adjuvant use of the calcium channel blockers can improve the efficacy of oncolytic adenoviruses in cancer gene therapy.
Liitännäishoitona annetun verapamiilin on koe-eläimillä osoitettu parantavan adenovirusten tehoa syövän geeniterapiassa.
However, the effect of the adjuvant treatment with regard to treatment efficacy should be determined in a randomized clinical trial.
Näin ollen verapamiili oli turvallinen geeniterapian liitännäishoitona, mutta liitännäishoidon vaikutus hoitojen tehokkuuteen tulisi määrittää jatkotutkimuksissa.
Gene therapy with oncolytic adenoviruses is a promising novel treatment modality for cancer.
Syövän geeniterapia adenoviruksilla on lupaava uusi hoitomuoto ja adenovirushoitoja on tutkittu lukuisissa kliinisissä tutkimuksissa ympäri maailmaa.
Further, signs of induction of antiviral and antitumoral immune responses were observed.
Hoidot olivat hyvin siedettyjä ja havaitsimme merkkejä sekä virusta että kasvaimia kohtaan suuntautuvien puolustusreaktioiden aktivoitumisesta.
Verapamil resulted in elevated serum viral titers after treatments, compared to non-randomized retrospectively matched controls, which suggests enhanced viral spread and release in the tumors.
Potilashoidoissa verapamiili lisäsi viruspartikkelien määrää veressä hoitojen jälkeen, viitaten viruksen tehostuneeseen vapautumiseen ja leviämiseen syöpäkudoksissa, mikä puolestaan voi johtaa parempaan hoitotehoon.
We also constructed an adenovirus that has a mutation in the capsid fiber KKTK region to abolish interactions with liver cells through HSPG binding and a chimeric fiber knob from serotype 3 to enhance tumor cell transduction.
Kehitimme adenoviruksen, jonka kuorta on muokattu tehostamaan syöpäsolujen infektointia ja virus ilmentää siirtogeeninä GM-CSF välittäjäainetta.
The virus exhibited reduced liver tropism after systemic administration to mice.
Tämän viruksen maksahakuisuuden havaittiin olevan vähäisempää kuin tavallisen kuoren omaavalla viruksella.
Problems related to systemic administration include natural adenoviral tropism to the liver through virus interaction with soluble coagulation factors in circulation and direct viral binding to cellular HSPG in the liver.
Adenovirukset sitoutuvat suoraan tiettyihin maksasolujen solupinnan reseptoreihin ja lisäksi veren hyytymistekijät sitovat verenkierrossa olevia viruspartikkeleita, mikä johtaa partikkeleiden hakeutumiseen maksakudokseen.
Further, combination of this with platelet depletion and inhibition of virus uptake to liver macrophages resulted in enhanced tumor-to-liver ratio of viral gene expression.
Lisäksi hoitojen tehokkuutta on pyritty parantamaan käyttämällä - verenpainelääkkeenäkin käytettyä - verapamiilia virushoidon liitännäishoitona ja lisäämällä viruksen perimään elimistön syövänvastaista puolustusreaktiota tehostava välittäjäaine.
21 advanced cancer patients were treated with Ad5/3-D24-GMCSF in the context of ATAP.
Viruksella hoidettiin 21 pitkälle edennyttä syöpää sairastavaa potilasta kokeellisen hoito-ohjelman puitteissa.
We showed that ablation of vitamin K-dependent coagulation factors resulted in reduced liver transduction after intravenous administration to tumor-bearing mice.
Ensimmäisessä lähestymistavassa hiiret esihoidettiin veren hyytymistekijöitä vähentävällä varfariinilla.
Arming adenoviruses with immunostimulatory molecules is a promising way to boost antitumoral immune responses and thus enhance the overall treatment efficacy.
Yhdistelmähoito näillä kolmella esihoidolla johti tehostuneeseen viruksen geenien ilmentämiseen hiirien kasvaimissa maksaan verrattuna, mikä viittaa parempaan hoitotehoon.
This virus was also investigated together with alterations of coagulation factor availability and these pathways of liver transduction were found to be separate and may work in an additive fashion.
Lisäksi hiirien verihiutalemääriä vähennettiin ja eräiden maksan erikoistuneiden syöjäsolujen toimintaa estettiin toisilla esihoidoilla.
Adenoviruses have shown excellent safety and tolerability in clinical studies, but their efficacy still needs improvements, particularly when systemic administration is used.
Hoitojen tehokkuutta on kuitenkin edelleen tarve parantaa, erityisesti jos virus annostellaan suonensisäisesti.
The purpose of this thesis was to improve systemic administration and efficacy and safety of adenovirus treatments for cancer.
Tämän väitöskirjan osajulkaisuissa tavoitteena on ollut tutkia tapoja vähentää suonensisäisesti annosteltujen virusten maksahakuisuutta.
The frequency or severity of adverse events was not increased by verapamil.
Hoidot olivat hyvin siedettyjä eikä hoitojen haittavaikutuksissa ollut eroa verrattuna verrokkipotilaisiin, jotka olivat saaneet virushoidon ilman verapamiilia.