natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The study period starts from 1964, when marketing authorisation procedure became obligatory for medicinal products.
Kasviperäisten valmisteiden asema on vaihdellut lääkelainsäädännössä sen jälkeen, kun lääkevalmisteiden myyntilupamenettely alkoi Suomessa vuonna 1964.
The amount of medicines information has increased after the term "herbal remedy" and terms "herbal medicinal product" and "traditional herbal medicinal product" were introduced.
Rohdosvalmisteita sekä kasvirohdosvalmisteita ja perinteisiä kasvirohdosvalmisteita koskevien lakimuutosten jälkeen lääkeinformaation määrä on lisääntynyt.
In Finland a new medicines information strategy was published in 2012 by the Finnish Medicines Agency.
Tästä esimerkkeinä EU:ssa vuonna 2007 voimaan tullut lastenlääkeasetus sekä Suomessa vuonna 2012 julkaistu lääkeinformaatiostrategia.
The drug concentrations of preparations were measured by high performance chromatography (HPLC).
Valmisteiden lääkeainepitoisuudet tutkittiin korkean erotuskyvyn kromatografialla (HPLC).
The three month stability of compounded capsules was also examined.
Lisäksi tutkittiin kapseleiden kolmen kuukauden säilyvyys.
Ordered strengths can be nearly identical, but whether the small differences in concentration can possibly be prepared in hospital pharmacy is unknown.
Tilatut vahvuudet voivat olla hyvin lähellä toisiaan, mutta tietoa kuinka hyvin pieniä pitoisuuseroja pystytään sairaala-apteekissa valmistamaan, ei ole ollut saatavilla.
From both drug substances two strengths with small difference in concentration were prepared and it was studied if statistically significant difference exists.
Kummastakin lääkeaineesta valmistettiin kaksi toisiaan lähellä olevaa pitoisuutta ja tutkittiin eroavatko ne tilastollisesti merkittävästi toisistaan.
Warfarin capsules can be prepared accuracy of 0,1 mg and spironolactone capsules accuracy of 0,5 mg.
Varfariinikapseleiden valmistaminen 0,1 mg ja spironolaktonikapseleiden valmistaminen 0,5 mg pitoisuuserolla oli mahdollista.
In Finland oral powders are usually used in pediatric medication.
Suomessa lasten lääkintään on käytetty perinteisesti annosjauheita.
In previous studies it has been found that part of drug dose sticks to paper of oral powder and the patient doesn't get the entire intended dose.
Tutkimuksissa on kuitenkin havaittu, että osa lääkeaineesta tarttuu kiinni annosjauhekuoreen, eikä potilas saa kaikkea hänelle tarkoitettusta annoksesta.
In hospital pharmacy many different strengths are compounded from same drug substance, ordered by physician.
Sairaala-apteekissa valmistetaan samasta lääkeaineesta useita eri vahvuuksia lääkärin määräyksen mukaan.
Warfarin and spironolactone capsules remain at least three months, when storaged in room temperature.
Varfariini- ja spironolaktonikapselit säilyivät huoneenlämmössä kolmen kuukauden ajan.
Hospital pharmacies have to prepare suitable doses and dosage form for these very young patients extemporaneously.
Sairaalaapteekeissa joudutaan valmistamaan näille nuorille potilaille sopivia annoksia ja lääkemuotoja ex tempore -valmistuksena.
Aqualab-water activity meter was used to study water activity of samples during the stability testing.
Näytteiden vesiaktiivisuuden muuttumisen tutkimiseen käytettiin Aqualab-vesiaktiivisuusmittaria.
The aim of this study was to examine, whether warfarin- and spironolactone capsules prepared by hospital pharmacy meet European Pharmacopeia standards of uniformity of content.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tutkia täyttävätkö sairaala-apteekissa valmistetut Fetonkapselointilaitteella valmistetut varfariini- ja spironolaktonikapselit Euroopan farmakopean annosvaihtelutestin vaatimukset.
There aren't always available suitable authorized drug products for different age and different weight pediatric patients.
Eri-ikäisille ja -painoisille lapsille ei ole aina saatavilla sopivia kaupallisia lääkevalmisteita.
It is suggested that hard capsules may be better dosage form than oral powders, because capsules have smaller area than oral powders, where the powder can stick.
Annosjauheita paremmaksi lääkemuodoksi on ehdotettu kovia kapseleita, joihin pienemmän pinta-alan takia tarttuu vähemmän lääkeainetta.
In this study capsules manufactured with automatic capsule filling device attached to analytical balance, oral powders and capsules prepared from pure drug substance were also compared to capsules compounded from tablets.
Tutkimuksessa verrattiin myös analyysivaakaan liitettävällä Quantoskapselointilaitteella valmistettujen kapseleiden, annosjauheiden ja puhtaasta lääkeaineesta valmistettujen kapseleiden keskimääräistä lääkeainepitoisuutta ja annosvaihtelua Feton-laitteella kapseloitujen kapseleiden vastaaviin arvoihin.
With these drug substances no difference, between the drug concentration of oral powder and capsules, was found.
Annosjauheiden ja kapseleiden lääkeainepitoisuuksissa ei näillä lääkeaineilla havaittu olevan juurikaan eroa, joten annosjauheiden korvaaminen kapseleilla on mahdollista.
Content uniformities of all capsule batches complied with test specified in the European Pharmacopeia.The drug concentrations of capsules were significantly lower than target concentrations.
Kaikki kapselierät täyttivät Euroopan farmakopean annosvaihtelutestin vaatimukset.
The most commonly applied methods for studying intracellular concentrations of drugs are based on fluorescence microscopy.
Yleisimmin käytetyt tavat tutkia lääkkeiden solunsisäisiä pitoisuuksia perustuvat fluoresenssimikroskopiaan.
The knowledge of the intracellular distribution can also help to understand the side effects and pharmacokinetics of a drug, as well as the lack of response in e.g. some multidrug resistant cancer cells.
Tieto solunsisäisestä jakautumisesta voi auttaa myös ymmärtämään lääkkeiden haittavaikutuksia ja farmakokinetiikkaa, sekä tehon puutetta esim. lääkeaineille vastustuskykyisissä syöpäsoluissa.
Intracellular concentrations are also important to know when predicting the role of active transport in the overall transport process when binding site of the transporter is intracellular.
Solunsisäiset pitoisuudet ovat myös tärkeitä ennustettaessa aktiivisen kuljetuksen osuutta koko lääkeaineen kulkeutumisprosessissa, silloin kun kuljettajaproteiinin sitoutumiskohta on solun sisällä.
Lipophilicity affected also to the ratio of Km (or Ki)(determined from the concentration in extracellular fluid) and Km (or Ki)(membrane) (determined from the plasma membrane concentration) values, with clotrimazole Ki(membrane) value being larger than respective Ki value, and CDCF and celiprolol Km(membrane) values being smaller than their respective Km values.
Rasvaliukoisuus vaikutti myös Km (tai Ki)(määritetty solunulkoisen nesteen pitoisuuksista) ja Km (tai Ki)(membraani) (määritetty pitoisuuksista plasma membraanissa) suhteeseen, siten että rasvaliukoisella klotrimatsolilla Ki(membraani) oli suurempi kuin vastaava Ki ja vähemmän rasvaliukoisilla CDCF:llä ja seliprololilla Km(membraani) oli pienempi kuin vastaava Km.
CDFC and celiprolol are substrates of the MDR1 transporter and clotrimazole is an inhibitor.
CDCF ja seliprololi ovat MDR1-proteiinin substraatteja ja klotrimatsoli on sen inhibiittori.
Concentrations in the fractions were measured in wild type cells and in MDR1-transfected cells with and without MDR1 inhibitor verapamil to see if the transporter had an effect on the concentrations.
Osioiden pitoisuudet mitattiin villityypin soluissa ja MDR1-proteiinia ilmentävissä soluissa MDR1-inhibiittori verapamiilin kanssa ja ilman sitä, jotta nähtiin onko kuljettajaproteiinilla vaikutusta pitoisuuksiin.
Intracellular distribution of drugs (Literature review) : Subcellular fractionation protocol to isolate plasma membrane and cytoplasm of MDCKII cells (Experimental work)
Lääkeaineiden solunsisäinen jakautuminen (kirjallisuuskatsaus) : Solunosien fraktionaatioon perustuva menetelmä plasma membraanin ja sytoplasman eristykseen MDCKII -soluista (erikoistyö)
Clotrimazole as a lipophilic compound was accumulated more to the plasma membrane than less lipophilic CDCF and celiprolol.
Rasvaliukoisena yhdisteenä klotrimatsoli kertyi enemmän plasma membraaniin kuin vähemmän rasvaliukoiset CDCF ja seliprololi.
Also the effect of lipophilicity of the drug on partition between plasma membrane and cytoplasm was reviewed.
Myös rasvaliukoisuuden vaikutusta lääkeaineiden jakautumiseen plasma membraanin ja sytoplasman välillä tutkittiin.
Understanding these mechanisms is valuable when designing strategies to overcome the multidrug resistance.
Näiden tekijöiden ja mekanismien ymmärtäminen on tärkeää suunniteltaessa tapoja vastustuskykyisten syöpäsolujen tuhoamiseen.
Intracellular drug sequestration is useful to understand when designing new drugs with intracellular targets.
Lääkeaineiden solunsisäinen jakautuminen on hyödyllistä ymmärtää kehitettäessä uusia lääkkeitä, joiden vaikutuskohteet ovat solunsisäisiä.
Celiprolol showed a typical behaviour of the MDR1 substrate whereas CDCF and clotrimazole did not.
Seliprololi käyttäytyi kokeissa kuten MDR1-substraatin oletetaan käyttätyvän, mutta CDCF ja klotrimatsoli eivät.
In experimental work, subcellular fractionation protocol is introduced and applied to determine the concentration of CDCF, clotrimazole and celiprolol in vitro in the plasma membrane and cytoplasm of MDCKII cells.
Menetelmää hyväksikäyttäen määritettiin CDCF:n, klotrimatsolin ja seliprololin pitoisuudet in vitro MDCKII -solujen plasma membraanissa ja sytoplasmassa.
The literature review describes the mechanisms causing intracellular drug sequestration along with the consequences of intracellular drug sequestration and methods that are used to study it. Alterations of intracellular distribution of anticancer drugs in multidrug resistant cancer cells are also described as an example of the many factors affecting the distribution pattern of the drugs inside cells.
Osassa lääkkeille vastustuskykyisistä syöpäsoluista lääkeaineen solunsisäinen jakautuminen on muuttunut ja kirjallisuuskatsauksen lopussa tarkastellaan näitä tapauksia esimerkkeinä havainnollistamaan monia jakautumiseen vaikuttavia tekijöitä.
The relative accuracy (RMSE %) of TLS data in relation to the reference field data was found to be 7.54% (bias -6.16%) for the tree height, 6.39% ( -2.46%) for the breast height diameter, 10.01% (0.40%) for the upper diameter, 9.21% ( -5.99%) for the height of the lowest living branch and 34.95% ( -1.47%) for the height of the lowest dead branch.
Maastolaserkeilausaineiston suhteellinen mittaustarkkuus (RMSE %) referenssinä toimineeseen maastoaineistoon nähden oli pituudella 7,54 % (suhteellinen harha -6,16 %), rinnankorkeusläpimitalla 6,39 % (-2,46 %), yläläpimitalla 10,01 % (0,40 %), alimman tuoreen oksan korkeudella 9,21 % (-5,99 %) ja alimman kuivan oksan korkeudella 34,95 % (-1,47 %).
Also the prediction of the tree class turns out decently (5 classes) and with harsher categorization (3 classes) well.
Myös puuluokan ennustaminen onnistuu kohtuullisesti (5 luokkaa) ja karkeammalla luokituksella (3 luokkaa) hyvin.
For forecasting the nearest neighbor method was used where the search for the nearest neighbors was performed using the Random Forest -method.
Ennustamiseen käytettiin lähimmän naapurin menetelmää, missä lähimpien naapurien etsintä suoritettiin Random Forest -menetelmän avulla.
In forest inventories, more and more detailed information about the constantly growing stock is intended to obtain both at national and at private forests level.
Metsien inventoinnissa pyritään saamaan jatkuvasti tarkempaa tietoa puustosta niin valtakunnan kuin yksityismetsien tasolla.
The most potential near future application is that TLS data can work as reference for airborne laser scanning because for this purpose the harsher categorization accuracy seems to be already very promising.
Potentiaalisin lähitulevaisuuden käytännön sovellus on, että TLS-aineisto voi toimia referenssinä lentolaserkeilaukselle, sillä tähän tarkoitukseen karkeamman luokituksen tarkkuus vaikuttaa jo varsin lupaavalta.
With harsher three tree class categorization 87% classification accuracy was reached.
Karkeammalla kolmen puuluokan luokituksella päästiin 87 % ennustustarkkuuteen.
The forecasting method described in this study can still be improved for example by the automatic interpretation of the laser scanning data, as well as combining several laser scanning points from the examined target.
Tässä työssä kuvattua ennustemenetelmää on mahdollista vielä kehittää esimerkiksi maastolaserkeilauksen automaattisen tulkinnan avulla sekä yhdistämällä useita keilausaineistoja tarkasteltavasta kohteesta.
Estimation accuracy of the quality factors of pine (Pinus sylvestris) using Terrestrial Laser Scanning
Männyn (Pinus sylvestris) laatutunnusten estimointitarkkuus maastolaserkeilausaineistosta
The examined features were tree height, diameter at breast height, upper diameter as well as the heights of the lowest dead and living branch.
Tarkasteltavia tunnuksia olivat puun pituus, rinnankorkeusläpimitta, yläläpimitta sekä alimman kuivan ja tuoreen oksan korkeudet.
At present, in forest planning the features describing wood quality are rarely estimated from standing trees since there are limited resources for the precise measurements of the trees due to high expenses.
Nykyisellään metsien suunnittelussa laatuominaisuuksia kuvaavia tietoja ei juuri mitata pystypuista, sillä tarkkoihin puustomittauksiin ei ole resurssi- ja kustannussyistä mahdollisuuksia.
The derived attributes were the volume of the wood, crown ratio, the relation of dead branched and branch free part of the tree to the tree height, and form factor.
Johdettuja tunnuksia olivat puun tilavuus, latvussuhde, kuivaoksaisen ja oksattoman rungonosan suhde puun pituuteen sekä muotoluku.
The principal aim of this study was to determine the precision whereby the externally reviewed predictive features of the internal quality of a log-size pine wood can be estimated manually using Terrestrial Laser Scanning (TLS).
Tämän tutkimuksen ensimmäisenä päätavoitteena oli selvittää, millä tarkkuudella tukkikokoisen männyn ulkoisesti tarkasteltavia sisäisen puuaineen laatua ennustavia ominaisuuksia pystytään mittaamaan manuaalisella yhden maastolaserkeilausaineiston tarkastelulla.
Based on the results can be said that quality factors, such as the lowest branches can be measured from the TLS data with reasonably adequate accuracy.
Tulosten perusteella voidaan todeta, että laatutunnuksia, kuten oksarajoja voidaan tulkita maastolaserkeilausaineistosta melko hyvällä tarkkuudella.
The second main objective was to determine the precision whereby the tree class can be predicted based on measured and derived tree attributes.
Toisena päätavoitteena oli selvittää, millä tarkkuudella rungon yleislaatua kuvaava puuluokka (VMI) voidaan ennustaa maastolaserkeilausaineistosta mitattujen ja niistä johdettujen puutunnusten perusteella.
On the prediction of the tree class indicating the stem quality, the TLS data reached 78 % classification accuracy (5 tree classes).
Rungon laatua ilmentävän puuluokan ennustuksessa maastolaserkeilausaineistosta päästiin 78 % ennustustarkkuuteen (5 puuluokkaa).
However, there were no differences in self-reported intake between these pairs (I).
Näiden parien välillä ei kuitenkaan ollut eroja itseraportoidussa ravinnonsaannissa (I).
Nutritional biomarkers provide an objective approach to measure habitual intake, but valid biomarkers are not available for all types of dietary exposures.
Ravitsemukselliset biomerkkiaineet edustavat objektiivista lähestymistapaa tavanomaisen ravinnonsaannin mittaamiseen, mutta valideja biomerkkiaineita ei ole käytettävissä kaikille ravintoaltistuksille.
Self-reported behaviors are prone to misreporting, which may partly explain the inconsistency of previous results.
Kun henkilö ilmoittaa itse käyttäytymisestään, raportit sisältävät herkästi virheitä, mikä saattaa ainakin osittain selittää aiempien tulosten epäjohdonmukaisuutta.
The associations were independent of adiposity and other lifestyle factors, and most were independent of the potential confounding effects of genotype and early environmental factors shared by twins.
Nämä yhteydet olivat lihavuudesta ja muista elämäntapatekijöistä riippumattomia, ja useimmat olivat myös kaksosten yhteisen genotyypin ja varhaisten ympäristötekijöiden mahdollisista sekoittavista vaikutuksista riippumattomia.
Total energy intake did not differ between the obese and lean co-twins and few differences were found in the 3-day food diary data.
Energiansaannin kokonaismäärä ei poikennut näiden lihavien ja laihojen kaksossisarusten välillä, ja kolmen päivän ruoka- ja liikuntapäiväkirjojen välillä havaittiin vain vähän eroja.
Twin pairs who differed in the overall amount of food they consumed had the largest intrapair differences in BMI (MZ: 1.9 ± 0.1, DZ: 2.9 ± 0.2 kg/m2) and WC (MZ: 5.5 ± 0.6, DZ: 7.5 ± 0.7 cm).
Niillä kaksospareilla, joilla ruuan nautittu kokonaismäärä oli erilainen, oli suurin parinsisäinen ero painoindeksissä (monotsygootit: 1,9 ± 0,1, ditsygootit: 2,9 ± 0,2 kg/m2) ja vyötärönympäryksessä (monotsygootit: 5,5 ± 0,6, ditsygootit: 7,5 ± 0,7 cm).
Underreporting of actual energy intake was significant for the obese (24.7% of TEE) but not for the lean co-twins (8.4% of TEE) (II).
Energiansaannin aliraportointi on merkitsevää lihavilla (24,7 % kokonaisenergian-saannista), mutta ei laihoilla (8,4 % kokonaisenergiansaannista) kaksossisaruksilla (II).
Materials and methods: The following participants were recruited from the FinnTwin12 and FinnTwin16 studies, two population-based studies on young adult Finnish twins: 1) 713 monozygotic (MZ) and 698 dizygotic (DZ) twin pairs of the same sex who filled in food-frequency questionnaires (FFQ) and co-twin comparison questions (I); 2) 14 MZ twin pairs discordant (BMI difference more than 3kg/m2) and 10 pairs concordant for obesity who provided 3-day food and activity diaries, eating behavior questionnaires, co-twin comparison questions and total energy expenditure (TEE) measurements determined by DLW (II); 3) 15 obesity-discordant and 9 concordant MZ twin pairs who completed 3-day food diaries, physical activity questionnaires and measurements of subcutaneous adipose tissue, visceral adipose tissue and liver fat by magnetic resonance imaging and spectroscopy and of serum lipid determinations by ultracentrifugation, gradient gel electrophoresis and enzymatic techniques (III, IV); 4) 663 twin individuals who provided FFQs and nuclear magnetic resonance spectroscopy-derived measurements of serum lipoproteins and serum docosahexaenoic acid (DHA) as an objective biomarker of DHA intake (V).
Materiaalit ja menetelmät: Tutkimukseen otettiin mukaan seuraavat osallistujat FinnTwin12- ja FinnTwin16-tutkimuksista (kaksi aikuisten nuorten suomalaisten kaksosten populaatiopohjaista tutkimusta): 1) 713 monotsygoottista (eli geneettisesti identtisiä) ja 698 samaa sukupuolta olevaa ditsygoottista kaksosparia (eli ns. epäidenttisiä kaksosia), jotka vastasivat ruokailutiheyteen liittyviin kyselyihin (FFQ) ja kaksossisarukseen liittyviin vertailukysymyksiin (I); 2) 14 monotsygoottista kaksosparia, jotka erosivat lihavuuden suhteen (BMI-ero yli 3kg/m2), ja 10 samanpainoista paria; parit pitivät kolmen päivän ruoka- ja liikuntapäiväkirjoja, vastasivat syömistapakyselyihin ja kaksossisaruksen vertailukysymyksiin sekä osallistuivat kokonaisenergiankulutuksen mittauksiin, jotka tehtiin kaksoisleimatulla vedellä (II); 3) 15 lihavuuden suhteen eroavaa ja 9 samanpainoista monotsygoottista kaksosparia, jotka pitivät kolmen päivän ruokapäiväkirjaa, vastasivat liikuntakyselyihin ja osallistuivat ihonalaisen rasvakudoksen, vatsaontelon sisäisen rasvakudoksen ja maksan rasvan (magneettikuvaus ja magneettispektroskopialla sekä seerumin lipidien mittaukseen (ultrasentrifugointi, gradienttigeelielektroforeesi ja entsymaattiset tekniikat) (III, IV); 4) 663 aikuista kaksosta, jotka vastasivat ruokafrekvenssikyselyihin ja osallistuivat ydinmagneettisella resonanssilla ja spektroskopialla tehtäviin seerumin lipoproteiinien ja seerumin dokosaheksaeenihapon (DHA) mittauksiin, joista jälkimmäinen toimi DHA:n saannin objektiivisena biomerkkiaineena.
These results emphasize a healthy lifestyle, in particular reduced portion sizes of energy-dense, nutrient poor foods and regular physical activity as the cornerstone of preventing obesity and lipid disturbances in young adults.
Nämä tulokset korostavat terveellisen ruokavalion, erityisesti vähäisen energiatiheiden, niukasti suojaravintoaineita sisältävien ruokien käytön ja säännöllisen liikunnan merkitystä lihavuuden ja lipidihäiriöiden ehkäisemisessä nuorilla aikuisilla.
Aims: The aims of this dissertation were to 1) validate self-reported dietary intake and physical activity by using objective co-twin comparison assessments (I) and the doubly labeled water (DLW) technique (II); 2) determine whether eating and physical activity behaviors are associated with body mass index (BMI) and waist circumference (WC) (I, II); 3) examine whether acquired obesity (IV) and dietary factors (III, V) are associated with serum lipoprotein profiles.
Tavoitteet: Tämän väitöskirjan tavoitteina oli 1) validoida itseraportoitua ruoankäyttöä ja liikuntaa objektiivisten kaksossisarukselle tehtyjen objektiivisten vertailukysymysten (I) ja kaksoismerkityn veden avulla (II); 2) määrittää, ovatko syömis- ja liikuntakäyttäytyminen yhteydessä painoindeksiin (BMI) ja vyötärön ympärysmittaan (1, II); ja 3) tutkia, liittyvätkö hankittu lihavuus (IV) ja ruokavaliotekijät (III, V) seerumin lipoproteiiniprofiiliin.
Background: Energy-dense food and low physical activity have been blamed for the dramatic rise in the prevalence of obesity and related metabolic disorders.
Tausta: Energiatiheää ravintoa ja vähäistä liikuntaa on pidetty lihavuuden ja siihen liittyvien aineenvaihduntahäiriöiden huomattavan lisääntymisen syinä.
Conclusions: By using mutual responses of twin pairs, this study provides compelling evidence that acquired eating and physical patterns are important determinants of obesity, but they may be overlooked in population studies that use self-reported data due considerable misreporting of actual energy intakes and exercise behavior by obese subjects.
Päätelmät: Tämä tutkimus antaa kiistatonta näyttöä siitä, että omaksutut syömis- ja liikuntatottumukset ovat tärkeitä lihavuutta selittäviä tekijöitä, mutta näitä eroja ei ehkä huomata populaatiotutkimuksissa itseraportoituja tietoja käytettäessä, mikä johtuu lihavien tutkittavien virheellisestä itseraportoinnista.
Results: In both zygosity groups, the co-twins for whom both twin pair members concordantly answered that the identified twin eats more (overall), or eats more fatty foods, or eats more sweet and fatty delicacies, or eats faster, or selects food less according to healthiness or makes less active choices in daily life had significantly higher BMIs and WCs than their twin siblings.
Tulokset: Sekä mono- että ditsygoottiryhmissä niillä kaksossisaruksilla, joiden kohdalla kaksosparin molemmat kaksossisarukset vastasivat yhdenmukaisesti, että kyseinen kaksonen joko syö enemmän (yhteensä), syö rasvaisempia ruokia, syö rasvaisia herkkuja, syö nopeammin, ajattelee ruokaa valitessaan ruuan terveellisyyttä vähemmän kuin toinen kaksonen tai tekee arkielämässä vähemmän liikunnallisesti aktiivisia valintoja, oli merkitsevästi suuremmat painoindeksit ja vyötärönympärykset kuin heidän kaksossisaruksillaan.
However, few dietary and physical activity factors have been consistently associated with obesity in observational studies.
Havainnointitutkimuksissa lihavuuteen on kuitenkin johdonmukaisesti liitetty vain joitakin ruokavalioon ja liikuntaan liittyviä tekijöitä.
Co-twin comparison questions on snacking, fatty foods, sweet and fatty delicacies and healthy foods corresponded well with self-reported food intake in the FFQs.
Kaksossisarusten vertailukyselyt napostelusta, rasvaisista ruuista, rasvaisista herkuista ja terveellisistä ruuista vastasivat hyvin ruokafrekvenssikyselyissä itseraportoitua ravinnonsaantia.