natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The reinnervation of the flap was performed in 44 patients with the novel dual neurorrhaphy technique and in 32 with single neurorrhaphy, and 20 breast reconstruction patients without flap reinnervation functioned as a control group.
44 potilaalle kehitettiin rakennettuun rintaan kaksipuoleinen hermosauma, 38 potilaalle ommeltiin yksipuoleinen hermosauma, ja 20 potilasta leikattiin samalla tavalla ilman hermosaumaa.
In addition, between 2006 and 2013, sensory testing of the skin of the mastectomized breast was performed prospectively before the reconstruction surgery, and the healthy breast, abdominal skin and the reconstructed breast skin were also tested one year after the surgery.
Vuoden 2006 jälkeen aloitettiin prospektiivinen seuranta ja ihotunto mitattiin rinnanpoistoalueen iholta ennen rekonstruktiota sekä vuoden kuluttua leikkauksesta.
The second aim was to investigate whether the dissecting of the nerves causes additional complications in the abdominal flap donor site.
Samalla arvioitiin, lisääkö hermojen käsittely kielekkeen ottokohdan ongelmia vatsan alueella.
Sensory tests included clinical sensory examinations, quantitative sensory tests (QST), skin samples, and neurophysiological somatosensory evoked potentials (SEP).
Rakennetun rinnan ihotunto mitattiin kliinisillä ja kvantitatiivisilla testeillä, ihobiopsioilla sekä herätepotentiaalimittauksilla (SEP).
QST and the clinical sharp-blunt discrimination test were the most sensitive tests both for the identification of sensory damage and nerve regeneration.
Kvantitatiiviset mittaukset sekä kliininen terävä/tylppä testi olivat parhaat testit erottamaan hermon regeneraatiota.
The first aim was to find out, which nerves in the chest and the flap, when coapted, would provide the best sensation to the reconstructed breast.
Tässä työssä on keskitytty etsimään sopivia hermoja vatsan ja rintakehän alueelta ja kehittämään menetelmä, jossa hermoja yhdistämällä voitaisiin saada rakennettuun rintaan mahdollisimman hyvä tunto.
Both neurorrhaphy techniques provided the reconstructed breast with better skin sensation than without neurorrhaphy, and dual neurorrhaphy resulted in better sensory recovery than innervation with single neurorrhaphy.
Kahden pisteen erotus, ihobiopsia- sekä SEP-arvot antoivat niin suuren hajonnan, etteivät ne kyenneet arvioimaan hermojen regeneraatiota, paitsi SEP-mittaus kykeni erottamaan hermon toipumisen parhaiten tuntevassa kaksipuoleisessa hermokielekeryhmässä.
The objective of the present study was to find and develope a method of dissecting and reconnecting nerves of the abdominal flap and the chest area in order to reconstruct a breast with sensation for the breast cancer patient.
Tarvitaan lisää tutkimustyötä ja kehitystä eri tekniikkojen parantamiseksi, että yhä useampi rintasyöpäpotilas voisi elää tuntevan rinnan kanssa parannuttuaan itse rintasyövästä.
A beautiful, naturally-shaped and symmetrical breast mound will be created for a breast cancer patient after mastectomy using a free abdominal flap.
Vapaalla vatsakielekkeellä saadaan rekonstruoitua luonnollinen ja kaunis rinta, mutta sen haittapuolena on rakennetun rinnan huono tunto.
All methods of sensory assessment employed in the study could detect the nerve damage caused by the surgery and measure nerve regeneration, with the exception of epithelial nerve fibre density (ENFD) testing, which could not identify nerve regeneration in the comparison of innervated and non-innervated breast reconstructions.
Ihobiopsioilla mitattiin mikroskooppileikkeistä hermojen uudelleenkasvua (regeneraatiota) (hermosäikeiden lukumäärä/mm), ja herätepotentiaaleilla mitattiin rinnan alueelle annetun pienen sähköimpulssin aiheuttaman vasteen viivettä (latenssi) ja sen voimakkuutta (amplitude) aivosähkökäyrässä.
The fourth aim was to assess and qualify the methods of sensory assessment employed in the study.
Lisäksi tutkittiin käytettyjen neurofysiologisten mittausmenetelmien tarkkuutta ja arvoa ihotunnon palautuman mittaamisessa.
The function of large myelinated sensory fibres (i.e. vibration and tactile detection) recovered best.
Paksut, myeliinitupelliset hermosäikeet toipuivat rinnan ihossa parhaiten (vibratio- ja kosketustunto), ohuet ja hitaammat hermosäikeet toipuivat huonommin (lämpö- ja kylmätunto, terävä/tylppäaistimus).
Skin sensation of the reconstructed breast was assessed two years after the surgery.
Kaikki potilaat tutkittiin myös 2 vuoden seuranta-ajan jälkeen, sekä he vastasivat potilaskyselyyn.
As a result of breast cancer treatment, tactile and thermal sensitivity of the mastectomized skin was reduced already before breast reconstruction surgery.
Plastiikkakirurgiajohtoinen rintasyövän hoito Suomessa on mahdollistanut rinnan muodon palauttamisen potilaille tarvittaessa osana normaalia rintasyövän hoitoprosessia.
Based on this study, we recommend dual neurorrhaphy of the ms-TRAM flap in breast reconstruction for use in clinical practice.
Perinteiseen ms-TRAM rintaan tuli noin 25 % spontaani tunnon palautuma 2 vuoden kuluttua leikkauksesta.
This work expanded the toolkit with several new molecules.
Tämä työ laajentaa työkalupakkia useilla molekyyleillä.
The exceptional properties of fungal hydrophobins make them interesting for many of those uses.
Sieniperäisten hydrofobiinien poikkeukselliset ominaisuudet tekevät niistä kiinnostavia moniin näistä käyttökohteista.
The fusion proteins retained functional properties from both fusion partners.
Fuusioproteiinit säilyttivät toiminnallisia ominaisuuksia molemmilta partnereilta.
Recombinant proteins are used as pharmaceuticals, enzymes and components of nanotechnology.
Rekombinanttiproteiineja käytetään lääkkeinä, entsyymeinä ja nanomateriaalien komponentteina.
The hydrophobin fusion technology has been mainly based on a single hydrophobin molecule the Trichoderma reesei HFBI.
Hydrofobiinifuusioteknologia on perustunut pääasiassa Trichoderma reesei-homeen HFBI molekyyliin.
The HFBIV fused transferring retained its capability to bind iron and interact with the transferrin receptor.
HFBIV:n liitetty transferriini taas säilytti kykynsä sitoa rautaa ja sitoutua reseptoriinsa kanssa.
They also transfer some of their functionalities to fusion proteins enabling completely new applications.
Jotkin näistä ominaisuuksista siirtyvät myös fuusioproteiineille mahdollistaen uudenlaisia sovelluksia.
Furthermore, continuous selection resulted also in a cell line yielding 1.1 g/l GFP-HFBI.
Huolellisella valinnalla kehitettiin lisäksi solulinja, joka tuotti 1.1 g/l GFP-HFBI-proteiinia.
This work builds foundation for utilization of BY-2 suspension cells in industrial manufacturing of recombinant proteins and on the other hand opens interesting new applications for bi-functional hydrophobin fusion proteins.
Tämä tutkimus luo pohjaa BY-2 solujen käytölle teollisessa rekombinanttiproteiinien tuotannossa ja toisaalta avaa mielenkiintoisia sovelluksia hydrofobiinifuusioproteiinien käytölle.
In general, plants are a potential platform for manufacturing recombinant proteins even in agricultural scale.
Kasvit ovat yleisesti lupaava tapa tuottaa rekombinanttiproteiineja jopa maatalouden suuressa mittakaavassa.
In Nicotiana benthamiana HFBII improved accumulation of green fluorescent protein (GFP) and Protein A in comparison to both HFBI-fused and non-fused proteins.
Nicotiana benthamiana-kasveissa HFBII paransi sekä fluoresoivan malliproteiinin (GFP), että proteiini A:n tuottotasoja verrattuna HFBI-fuusiopartneriin tai fuusioimattomiin proteiineihin.
However, HFBI, HFBII and HFBIV fusion partners all slightly reduced the yield of transferrin.
Kuitenkin sekä HFBI, HFBII että HFBIV huononsivat transferriinin saantoa.
This work explores production of hydrophobin fusion proteins in a plant cell factory: the tobacco bright yellow 2 cells (BY-2).
Tämä tutkimus selvitti hydrofobiinifuusioproteiinien tuottamista kasvisolutehtaissa: tupakan BY-2 soluviljelmissä.
Coating with transferrin-HFBIV resulted in uptake of the silicon nanoparticles in human cancer cells.
Nanopartikkelien pinnoittaminen transferriini-HFBIV-proteiinilla mahdollisti partikkelien kuljettamisen syöpäsoluihin.
The BY-2 propagation was successfully scaled-up to 600 litre culture volume in classical stirred tank bioreactors.
BY-2 solujen kasvattaminen skaalattiin 600 litran tilavuuteen terästankkibioreaktoreissa.
Both HFBI-Protein A and transferrin-HFBIV were produced in BY-2 suspension cells with good yields.
Sekä HFBI-Proteiini A, että transferriini-HFBIV-fuusioproteiineja tuotettiin myös BY-2 soluviljelmässä hyvin saannoin.
In addition to HFBI, only HFBII and HFBIV interacted with non-ionic surfactant to selectively separate fusion proteins in surfactant based two phase separation.
HFBI:n lisäksi vain HFBII ja HFBIV mahdollistivat fuusioproteiinien puhdistamisen kaksifaasiuutolla.
The aqueous two phase separation from plant cell extract was successfully scaled to 20 l volume.
Kaksifaasiuutto kasvisolumateriaalista skaalattiin 20 litran tilavuuteen.
The HFBI-Protein A enabled harvesting of antibodies in solution using aqueous two phase separation.
HFBI-Proteiini A mahdollisti vasta-aineiden puhdistamisen liuoksista kaksifaasiuutolla.
This is the first report on a plant cell culture reaching gram per litre yields.
Tämä on ensimmäinen kerta, kun kasvisoluissa on saavutettu gramma-luokan saantoja.
When expressed in plants the hydrophobin fusion partners induced formation of protein bodies, in relation to the accumulation levels.
Kasvisoluissa uudet hydrofobiinit muodostivat fluoresoiviin proteiineihin liitettyinä pyöreitä proteiinijyväsiä suhteessa tuottotasoon.
Two families of theories of moral responsibility are compared with each other starting with Peter F. Strawson s'sentimentalist theory, originated in his influential article Freedom and Resentment (Strawson, 1962) and followed by work of others including R. Jay Wallace (1994).
Teoksessa vertaillaan kahta moraalisen vastuun määritelmän sisältävää teoriakokonaisuutta: Ensiksi Peter F. Strawsonin sentimentalistista teoriaa, joka on lähtöisin hänen vaikutusvaltaisesta artikkelistaan "Freedom and Resentment" (Strawson, 1962) sekä hänen seuraajiensa ml. R. Jay Wallacen (1994) teoksista.
In Strawson's case, the further claim is made that what is traditionally discussed in terms of character is rephrased in terms of pleas and special conditions, which amount together into excuses instead.
Strawsonin tapauksessa väitän edelleen, että se asiasisältö, mihin perinteisesti on viitattu luonteen keinoin, on tulkittu uudelleen pyyntöjen (pleas) ja erikoisehtojen (special conditions) muodossa, jotka on nykykeskustelussa tapana yhdistää selitysten (excuse) alle.
It is also claimed since that character is not a precise concept, taking it fully into account presents a formidable challenge to all theories attempting to explain responsibility exhaustively.
Kuitenkaan, koska luonne ei ole tarkka käsite, sen vaikutuksen kattava selittäminen on haasteellista kaikille vastuun määritelmää tavoitteleville tahoille.
Other aspects of Aristotle's work provide additional depth to his concept of moral responsibility however.
Muut Aristoteleen klassikkotekstin kohdat antavat lisäsyvyyttä moraalisen vastuun käsitteelle verrattuna uudempiin teorioihin.
Based on the findings it is concluded that the two theoretical families share similarity of structure regardless of the difference in their age, in a way that no matter whether character or excuses are used to describe the alteration of initial judgment, in terms of the end results blame mitigation appears to happen identically in all cases.
Tätä kautta päädyn lopputulokseen, jonka avulla osoitan yhtenevyyden em. kahden teoriakokonaisuuden välillä: huolimatta siitä tulkitaanko teon alkuperäisen moralisen arvion muutosta luonteen vai selitysten keinoin, moitteen lieventämisen ilmiö tapahtuu kummassakin tapauksessa lopulta samankaltaisesti.
It is claimed here that character is an essential part of human agency, and is thus a defining factor for actions taken.
Väitän, että luonne kuuluu ihmisyyteen olennaisena osana, ja että se on sellaisenaan otettava huomioon tekoja arvioitaessa.
Scholarship on Aristotle's theory provides the basis for a similar framework of responsibility for action (NE III.1).
Toiseksi nykyajan Aristoteles-tutkimus tarjoaa pohjan vaihtoehtoiselle käsitykselle vastuusta teosta (Nikomakhoksen etiikka III.1).
Examination of character in the context of philosophy of responsibility shows that there is room for expansion in the narrower attempts to define the concept.
Luonteen tutkiminen vastuun filosofian kontekstissa osoittaa, että erityisesti kapeammin määriteltyjen moraalisen vastuun teorioiden yhteydessä olisi laajentamisen varaa.
Character differs greatly in emphasis in Aristotle's theory from that of Strawson.
Luonteen merkitys korostuu Aristoteleella suuresti Strawsoniin verrattuna.
One common concept that both of these doctrines utilize is blame.
Yhdistävänä tekijänä molemmat teoriakokonaisuudet käyttävät moitteen (blame) käsitettä.
In this work, it is claimed that considerations of character matter when moral responsibility is assessed.
Väitän, että luonteella on vaikutusta moraalisen vastuun määräytymisessä.
Blame (usually accompanied with praise) is identified as a crucial component of responsibility by a majority of thinkers writing on the subject, and this reasoning is followed here as well.
Moite, yleensä yhdessä kiitoksen kanssa, muodostavat yleisesti hyväksytyn käsiteparin moraalisen vastuun keskeisenä osana.
This dissertation is aimed at clarifying the concept of moral responsibility within Anglophone, analytic ethics broadly defined, as well as looking at the concept of character to inquire about its role embedded within these theories.
Väitöskirjani tarkoituksena on selventää moraalisen vastuun käsitettä englanninkielisen analyyttisen etiikan laajasti ymmärretyssä kontekstissa.
Analysis is conducted based on Bernard Williams's (1993 and 1997) explication of elements of responsibility, where a comparison is done between character and excuses appearing in the two families of theories of responsibility.
Sen sijaan em. kriitikon tekstien (Williams 1993 ja 1997) innoittamana palaan toisessa osassa aristoteelisen luonteen ja strawsonilaisen selityksen käsitteiden pariin.
Comparisons of both of these theoretical alternatives are illustrated with examples and further discussion is called for.
Hyödynnän strawsonilaisen ja aristoteelisen teoriakokonaisuuksien vertailussa esimerkkejä ja käsittelen edelleen jatkuvan akateemisen keskustelun eri osa-alueita monipuolisesti.
An aporetic conclusion supporting critical sources is reached in terms of a common understanding of moral responsibility in Part I. The Aristotelian notion of character and the Strawsonian notion of excuse will be re-visited as examples of blame mitigation within the context of these theories in the systematic section of Part II.
Jälkimmäisessä osassa vertaan kyseisiä käsitteitä esimerkkeinä moraalisen vastuun teorioissa esiintyvinä moitetta lieventävinä tekijöinä.
We present and discuss the results as well.
Esittelemme tulokset ja lisäksi keskustelemme niistä samassa kappaleessa.
Using a fairly simplistic patch-based image processing method we manage to reconstruct images from a set of similar images to a reasonable extent.
Käyttämällä melko pelkistettyä tilkkupohjaista kuvankäsittelymenetelmää onnistumme rekonstruoimaan valokuvan kokoelmasta samankaltaisia kuvia kohtuullisen hyvin.
Chapter 3 goes into the details of the experiments.
Kappaleessa kolme käydään läpi työn kokeellinen osuus.
Furthermore we show how to restore images using the idea of patch-based dictionary learning and the k-means clustering algorithm.
Lisäksi näytämme kuinka rekonstruoida valokuvia käyttämällä tilkkupohjaista kirjasto-oppimista k-means klusterointi algoritmin avulla.
The second chapter aims to formulate the different methods and approaches used in this thesis mathematically.
Muotoilemme työssä käytetyt menetelmät matemaattisesti kappaleessa kaksi.
Dictionary learning, the k-means algorithm and the Structural similarity index (SSIM) are in the main focus.
Pääpaino on kirjasto-oppimisessa, k-means klusterointi algoritmissa sekä SSIM indeksissä, joka pyrkii kuvien rakenteellisen yhtäläisyyden arvioimiseen.
We also detect the limitations and problems of this approach such as the appearance of patch artifacts which is an issue to attack and resolve in following studies.
Havaitsemme myös käyttämämme lähestymistavan rajoitukset ja ongelmat, kuten tilkku-artefaktien ilmestymisen rekonstruoituun kuvaan.
In chapter 1 we introduce the notion of patch-based image processing and take a look at why dictionary learning using sparsity is a hot topic and useful in processing natural images.
Ensimmäisessä kappaleessa esittelemme tilkkupohjaisen esitystavan idean ja tarkastelemme harvan kirjasto-oppimisen hyödyllisyyttä luonnollisten kuvien käsittelyssä.
The fourth and final chapter summarizes the main ideas of the thesis and introduces development suggestions for further investigation based on the methods used.
Lopuksi vedämme yhteen tämän työn tärkeimmät ideat sekä annamme kehitysideoita mahdollisia jatkotutkimuksia varten kappaleessa neljä.
As the main result we see how the size of the patches as well as the size of the learned dictionary effects the quality of the restored image.
Tilkkujen sekä opitun kirjaston kokojen vaikutukset kuvan rekonstruktion laatuun ovat työn keskeisimpiä tuloksia.
This thesis strives to familiarize the ideas behind the success of patch-based image representations in image processing applications in recent years.
Tämän työn pyrkimys on tutustuttaa lukija tilkkupohjaisen esitystavan takana oleviin ajatuksiin.
Alkyl Amines in Boreal Forest and Urban Area
Alkyyliamiinit pohjoisissa metsä- ja kaupunkiympäristöissä
The gas-phase concentrations of alkyl amines in ambient air were found to be higher in the forest site than in the urban site.
Ilmakehäpitoisuudet metsäympäristössä olivat korkeammat kuin kaupunkiympäristössä.
The main results presented in the thesis consist of a timeseries of gas- phase concentrations of alkyl amines measured over several months, concentrations of alkyl amines in the soil and fungal biomass, and an emission estimation based on the measured concentrations.
Väitöskirjan päätulokset koostuvat kuukausien mittaisista ilmapitoisuusaikasarjoista, alkyyliamiinien metsämaan ja sienirihmastojen pitoisuuksista.
The effect of the measured ambient air concentrations of alkyl amines on the local air chemistry was also assessed together with aromatic hydrocarbons and terpenoids.
Alkyyliamiinien vaikutusta metsä- ja kaupunkiympäristön ilmakemiaan arvioitiin suhteessa muihin reaktiivisiin ilmakehän orgaanisiin hivenkaasuihin.
In terrestrial ecosystems, the quantities in the different parts of an ecosystem and formation processes are not well understood.
Alkyyliamiinien ilmakehälähteitä ei ole tarkasti määritetty, ja erityisesti maaekosysteemeissä alkyyliaminiien pitoisuuksia, muodostumisprosesseja ja kulkeutumista ei juurikaan tunneta.
The role of boreal forest soil as a source or as a sink of atmospheric alkyl amines was studied using a gradient-diffusion approach.
Mäntymetsän maaperän kykyä toimia alkyyliamiinien lähteenä tutkittiin kokeellisesti sekä laskennallisin menetelmin.
Based on the flux estimate, the boreal forest soil was found to act as both a source and a sink of alkyl amines.
Laskennallisesti pystyttiin osoittamaan, että metsämaa voi toimia lähteenä ilmakehän alkyyliamiineille.
This was done by describing dissolution/volatilisation on water and transport processes, and utilizing the quantified soil and ambient air gas-phase concentrations of the selected alkyl amines found in the studied boreal forest.
Näiden avulla tehtiin kaasunvaihtoarvioita maaperän ja ilmakehän välillä metsäympäristössä erilaisissa ympäristöolosuhteissa.
Low-molecular-weight alkyl amines are reactive organic nitrogen compounds that are im- portant precursors in secondary aerosol formation.
Alkyyliamiinit ovat typpipitoisia orgaanisia yhdisteitä.
The main focus of this thesis is to determine concentrations of alkyl amines in ambient air in boreal forest and urban area, and further identify possible sources and reservoirs of alkyl amines in boreal forest.
Väitöskirjan tärkein tulos on kuitenkin luoda tiekartta jatkotutkimuksille, joissa selvitetään tarkemmin alkyyliamiinien lähteitä ja nieluja pohjoisessa metsäympäristössä.
In the pot-scale experiment, the SOM degrading enzymes were found to have no effect on the soil concentrations of alkyl amine while the presence of Scots pine was found to have an effect on the concentrations of some of the measured alkyl amines.
Alkyyliamiinien pitoisuus oli tutkitussa maassa suuri ja mitattujen alkyyliamiinien yhteispitoisuus oli samaa suuruusluokkaa kuin nitraatilla.
To quantify ambient air concentrations of alkyl amines in these environments, sample collection and analytical methods were developed.
Ilmakehässä nämä yhdisteet osallistuvat moniin kemiallisiin reaktioihin sekä pienhiukkasten muodostumis- ja kasvuprosesseihin.
The direction of the flux was dependent on the studied alkyl amines and environmental conditions in the forest site.
Alkyyliamiineja todettiin olevan eloperäisessä pintamaassa sekä metsämaassa yleisesti esiintyvissä sienirihmastoissa.
In addition, fungal strains common in boreal forest soils were cultured, and the alkyl amine concentrations in the grown fungal biomass were quanti- fied.
Metsämaassa yleisesti esiintyvät sienet sisälsivät alkyyliamiineja pintamaata enemmän.
The soil concentrations of alkyl amines were found to be lower than those measured from the fungal biomass.
Alkyyliamiinien suhteellinen vaikutus ilmakehän hapetusreaktioihin oli samaa suuruusluokkaa tai hieman vähemmän kuin haihtuvilla hiilivedyillä.
The most abundant fungal groups (ectomycorrhizal and saprotrhopic fungi) in the forest soil contained the highest quantities of alkyl amines revealing that fungal biomass may be an important reservoir of alkyl amines in boreal forest soil.
Koska alkyyliamiinien pitoisuuksia maaekosysteemeissä tai kaasunvaihtoa ekosysteemien ja ilmakehän välillä ei juurikaan tunneta, alkyyliamiinien ilmapitoisuuksia mitattiin kahdesta erilaisesta ympäristöstä, mäntymetsässä ja kaupunkialueella.
Alkyl amines are emitted from marine and terrestrial ecosystems, agricultural activities and other anthropogenic sources.
Lähteet voivat olla luonnollista alkuperää tai ihmistoiminnasta aiheutuvia.
In the approach, the soil atmosphere exchange of selected alkyl amines was estimated.
Alkyyliamiineilla on todettu olevan monia lähteitä ilmakehään.
Specific reading disorder (SRD), or developmental dyslexia, is defined as an unexpected difficulty in learning to read and write when intelligence and senses are normal.
Lukivaikeus (eli lukemisen erityisvaikeus tai dysleksia) ilmenee odottamattomana vaikeutena lukemaan oppimisessa henkilöillä, joiden aistit ja älykkyys ovat normaaleja.
Hereditary factors are estimated to play a substantial role in the etiology of SRD, although the exact neurobiological mechanisms involved are rather poorly understood.
Perinnöllisillä tekijöillä on arvioitu olevan merkittävä rooli lukivaikeudessa, vaikkakin neurobiologisia mekanismeja lukivaikeuden taustalla tunnetaan vielä melko huonosti.
Overall, our results support the idea that similarly as in mice, the human ROBO1 is likely to play many different roles in brain development.
Kaiken kaikkiaan tuloksemme tukevat ajatusta että ROBO1 geeni osallistuu monien aivojen kehityksen kannalta oleellisiin toimintoihin.
The expression of ROBO1 has been shown to be reduced from the SRD-associated haplotype, but the causal factor for the reduced expression was not known.
ROBO1:n ilmentyminen on vähentynyt harvinaisen geenimuodon kantajilla, mutta tarkkaa syytä tähän ei tiedetä.
Our results suggest that the human ROBO1 may be involved in the regulation of the structure and connectivity of the posterior part of the corpus callosum.
Tuloksemme viittaavat siihen että ROBO1 voi osallistua aivokurkiaisen rakenteen säätelyyn.