natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Keywords: motherhood, homicides, violence, evil, evilness, narrative research
Avainsanat: äitiys, henkirikokset, väkivalta, paha, pahuus, narratiivinen tutkimus
Reading these narratives, it must be noted that they do not concern individual cases but are a mixture of different cases within the material and include only rough descriptions as interpreted by the researcher.
Nämä esimerkkitarinat eivät esittele yksittäistapauksia vaan ne ovat sekoituksia aineiston eri tapauksista, ja sisältävät ainoastaan karkean tason kuvauksia tutkijan tulkitsemina.
The research was based on documents and thus does not reach the authentic viewpoint of mothers or their inner social circle.
Tutkimus pohjaa asiakirja-aineistoon, eikä esimerkkitarinoiden näin nähdä tavoittavan äitien tai heidän lähipiirinsä autenttista näkökulmaa.
The theoretical foundations of the research focused on motherhood, evil, violence, and homicides.
Tutkimuksen teoreettiset lähtökohdat sijoittuivat äitiyteen, pahaan, väkivaltaan sekä henkirikoksiin.
The research produced two sample narratives, the story of a mother who killed her newborn baby (neonaticide) and the story of a mother who killed her under one year old baby (infanticide).
Tutkimus tuotti kaksi esimerkkitarinaa, vastasyntyneen surmanneen äidin tarinan sekä yli vuorokauden ikäisen lapsensa surmanneen äidin tarinan.
Comparing these narratives produced a clear result as the narratives differed from each other.
Tarinoiden keskinäinen vertailu osoitti, että nämä tarinat eroavat toisistaan.
The present research reinforced the view of filicide and violence towards children as complex event where the parents’ differing degrees of inability in responding to life’s challenges can be seen.
Tutkimuksen tulokset vahvistivat näkemystä vanhempien lapsiinsa kohdistamasta väkivallasta ja henkirikoksista monitahoisina tapahtumina, joiden taustoilta on havaittavissa eri asteista keinottomuutta vastata vanhempana elämän nostamiin haasteisiin.
Katariina Bärlund: Homicides, attempted homicides and violence by mothers of under one-year-olds’ as portrayed in forensic psychiatric examinations.
Katariina Bärlund: Äitien alle yksivuotiaisiin lapsiinsa kohdistamat henkirikokset, niiden yritykset ja väkivalta mielentilatutkimusasiakirjoissa.
The research approached the uncovered areas of social work research: filicide by mothers and the thematic of evil.
Tutkimuksessa lähestyttiin sosiaalityön tutkimuksellisia katvealueita: äitien lapsiinsa kohdistamia henkirikoksia sekä pahan tematiikkaa.
The mission of the research was to investigate filicides, attempted filicides and violent acts of mothers towards their children from the point of view of social science, to form a picture of the events that includes the circumstances, and to illuminate the events narratively.
Tutkimustehtävänä oli äitien omiin lapsiinsa kohdistamien henkirikosten, niiden yritysten ja väkivallan tarkasteleminen sosiaalitieteellisestä näkökulmasta, olosuhteet huomioivan kuvan muodostaminen tapahtumista ja niiden ilmentäminen tarinallisesti.
The research approached this phenomenon by asking what kind of narratives the events in the examinations gave rise to.
Aihepiiriä lähestyttiin kysymällä, millaisia tarinoita näistä tapahtumista syntyy asiakirja-aineiston pohjalta.
The research material included forensic psychiatric examinations and the sample narratives written on the basis of these cases.
Tutkimusaineistona toimi mielentilatutkimusasiakirjat, joiden pohjalta kirjoitettiin esimerkkitarinat tapahtumista.
The present research investigated forensic psychiatric examinations of mothers who targeted their children with filicide, attempted filicide or violence during the child’s first year of life.
Tutkimuksessa tarkasteltiin äitien alle yksivuotiaisiin lapsiinsa kohdistamia henkirikoksia, niiden yrityksiä ja väkivaltaa mielentilatutkimusasiakirjoissa.
Self-limiting growth was confirmed for Y2O3, La2O3 and Gd2O3.
Uudet ALD-prosessit kehitettiin ZrO2-, Y2O3-, La2O3- ja Gd2O3-ohutkalvoille otsonin toimiessa happilähteenä.
ZrO2 and rare earth oxides are so called high-κ materials with a wide variety of applications ranging from microelectronics to fuel cells, optics and catalysis.
Zirkoniumdioksidi ja harvinaisten maametallien oksidit ovat mielenkiintoisia materiaaleja, joilla on paljon käyttökohteita esimerkiksi mikroelektroniikassa, kiinteäoksidipolttokennoissa, optiikassa ja loisteaineina.
Traditionally, ALD metal precursors have been homoleptic, meaning that the compound contains only one type of ligands.
Heteroleptisyys tarkoittaa, että lähdeaineyhdisteessä metalliin kiinnittyneet ryhmät eli ligandit ovat keskenään erilaisia, kun taas homoleptisessä yhdisteessä on vain yhden tyyppisiä ligandeja.
In this work, heteroleptic precursors for rare earth oxides and zirconium oxide were studied.
Kokeellisessa osiossa tutkittiin uusia heteroleptisiä metallilähdeaineita eri happilähteiden kanssa zirkoniumdioksidin ja harvinaisten maametallien oksidien ALD-kasvatukseen.
This thesis focuses on the development of new atomic layer deposition processes for zirconium oxide and rare earth oxides.
Tämän väitöskirjan kirjallisuusosuudessa on käsitelty atomikerroskasvatuksen ja sen lähdeaineiden ominaisuuksia sekä jo julkaistuja ALD-prosesseja zirkoniumdioksidin ja harvinaisten maametallien oksidien kasvatukseen keskittyen erityisesti heteroleptisiin lähdeaineisiin.
Because of these film properties, ALD has become the best and often the only method capable of fulfilling the demands of many applications, microelectronics being the best example.
Varsinkin mikroelektroniikan sovelluksissa tärkein menetelmä näiden kalvojen kasvattamiseen on atomikerroskasvatus eli ALD.
Atomic layer deposition (ALD) is a chemical thin film deposition method that is capable of generating films with excellent properties including conformality, uniformity, high density and pinhole free structure.
ALD on kemiallinen menetelmä, jossa kaasumaisia lähdeaineita tuodaan vuorotellen pinnalle, jossa ne reagoivat muodostaen haluttua kalvoa.
However, properties of different ligand combinations are hard to predict which means that comprehensive studies on the precursors with different oxygen sources are needed.
Kalvon kasvu on syklistä, mistä johtuen kalvon paksuutta voidaan helposti säätää syklien määrää muuttamalla.
ZrO2 films with high purity were deposited with the three precursors especially when ozone was used as the oxygen source.
Erityisesti ZrO2-kalvot sisälsivät erittäin pieniä määriä epäpuhtauksia.
In the search of precursors with higher thermal stability, growth rate and uniformity, heteroleptic precursors with more than one type of ligands have gained interest.
Esimerkiksi kasvunopeus ja sopiva lämpötila, kalvon tiheys ja epäpuhtauksien määrä riippuvat valitusta prosessista.
The unique properties of ALD films are enabled by the self-limiting growth mechanism of these films.
ALD:ssa valituilla lähdeaineilla on suuri merkitys kalvon kasvatukseen ja ominaisuuksiin.
The trees had on average 17.5 m² growing space and the amount of growing space varied between 0.18 and 111 m².
Puilla oli keskimäärin 17,5 m² kasvutilaa, ja kasvutilan määrä vaihteli välillä 0,18–111 m².
Both tree diameter and species were positively spatially autocorrelated, especially at short distances (< 5 m), but weakly up to 50 metres.
Sekä puiden läpimitta että laji olivat positiivisesti spatiaalisesti autokorreloituneita, varsinkin lyhyillä alle 5 metrin etäisyyksillä ja heikosti jopa 50 metriin asti.
The results suggest, for example, that tree density can be allowed to vary between smaller and larger areas with varying density.
Tulosten perusteella esimerkiksi puuston tiheyden voidaan antaa vaihdella pienempien ja laajempien tiheämpien ja avoimempien alueiden välillä.
Mean tree growing space roughly doubled from the smallest diameter class (0–5 cm) to the largest (> 25 cm).
Puiden keskimääräinen kasvutila kasvoi noin kaksinkertaiseksi puiden läpimittaluokan kasvaessa pienimmästä (0-5 cm) suurimpaan (yli 25 cm).
Locally, the stand structure was variable both in small and large scale.
Puuston lokaalissa rakenteessa oli sekä pienen että suuren mittakaavan vaihtelua.
This thesis describes the variability in tree growing space and stand spatial structure in a large (8.8 ha) fully-mapped study plot in a pristine old-growth spruce-dominated forest in Eastern Lapland, Finland.
Tässä työssä kuvataan puiden kasvutilan vaihtelua ja puuston spatiaalista rakennetta suurella (8,8 ha) puustoltaan tarkasti kartoitetulla koealalla vanhassa pohjoisboreaalisessa kuusimetsässä Värriön luonnonpuistossa Itä-Lapissa.
Fennoscandian forests have changed drastically due to human influence.
Fennoskandian metsäluonto on muuttunut voimakkaasti ihmisen toiminnan seurauksena, ja sitä myötä suuri joukko metsälajeja on uhanalaistunut.
Particularly, the variation in tree growing space and local stand structure within a large study plot are described for the first time in Fennoscandia.
Erityisesti puiden kasvutilojen ja puuston lokaalin vaihtelun kuvaus laajemmassa mittakaavassa ovat ensimmäisiä Fennoskandiassa.
Within each diameter class, birch trees had on average 5–10 m² more growing space than spruce trees.
Koivuilla oli kaikissa läpimittaluokissa keskimäärin 5–10 neliömetriä enemmän kasvutilaa kuin kuusilla.
Tree growing space and spatial stand structure in an old-growh northern boreal spruce forest
Puiden kasvutila ja puuston spatiaalinen rakenne vanhassa pohjoisboreaalisessa kuusimetsässä
In addition, the strongly sprucedominated eastern part of the plot, as well as the low-density northern-central part of the plot deviated in a large scale from the overall stand structure.
Myös koealan voimakkaan kuusivaltainen itäosa ja koealan pohjois-keskiosan avoin alue olivat laajoja puustoltaan poikkeavia alueita.
The old-growth spruce-dominated forests in northern boreal Fennoscandia are structurally diverse mosaics characterised by trees of different sizes and species, and by a sparse and open canopy structure.
Fennoskandian vanhat pohjoisboreaaliset kuusivaltaiset kangasmetsät ovat rakenteeltaan avoimia ja mosaiikkimaisesti vaihtelevia.
Spatial patterns in tree diameter and species are studied globally with diameter-specific L functions, variogram analysis and mark connection functions.
Erikokoisten ja -lajisten puiden keskinäistä sijoittumista kuvataan globaalisti läpimittaluokittaisilla L-funktioilla, läpimitan variogrammilla ja puulajin merkkiyhteysfunktioilla.
The results of this thesis add to the understanding of the spatial structure of Fennoscandian northern boreal old-growth spruce forests.
Työn tulokset täydentävät aiempaa vähäistä spatiaalista rakennetietoa Fennoskandian vanhoista pohjoisboreaalisista kuusimetsistä.
Variation in tree growing space by tree species and diameter is studied by using Voronoi polygons.
Puiden kasvutilaa ja sen vaihtelevuutta puun läpimitan ja lajin mukaan arvioidaan Voronoi-monikulmioilla.
The multiscale variation and spatial patterns observed in this study can be mimicked in managed forests by using variable partial cuttings and continuous cover forestry.
Vastaavanlaista vaihtelua ja kuvatunkaltaisia spatiaalisia rakenteita voidaan talousmetsissä jäljitellä vaihtelevilla osittaisilla hakkuilla ja jatkuvalla metsänkasvatuksella metsän luontaisen vaihteluvälin jäljittelyperiaatteen mukaisesti.
Developing biodiversity-oriented methods for forest management and restoration requires understanding the natural variability of forest structures.
Tieto luonnonmetsien rakenteista auttaa kehittämään paremmin luonnon monimuotoisuuden turvaavia metsien hoito- ja ennallistamismenetelmiä.
This local deviation was seen globally as large-scale spatial autocorrelation in tree diameter and species, as well as increased clustering of the trees.
Erityisesti koealan suoalue ympäristöineen erottui laajana puustoltaan poikkeavana alueena, joka näkyi puiden läpimitan ja lajin pitkän matkan autokorrelaationa ja lisäsi puuston yleistä ryhmittyneisyyttä.
In a smaller scale, the stand structure varied from groups of trees of the same species and similar size to areas where tree diameter and species composition were more variable.
Pienessä mittakaavassa metsässä vaihtelivat läpimitaltaan suhteellisen samankokoisten sekä samanlajisten puiden keskittymät ja läpimitaltaan ja kuusi-koivusuhteeltaan vaihtelevammat alueet.
General stand structure is described by aspatial statistics and diameter distributions.
Puuston yleistä rakennetta kuvataan puustotunnuksin ja läpimittajakaumin.
However, little research has been done on the natural spatial structure of these forests, e.g. size- and species-specific spatial patterns and variation in the amount of space within the forest.
Tutkimustietoa näiden metsien luontaisesta spatiaalisesta rakenteesta on vasta vähän.
Growing space and spatial patterns of trees of different sizes and species are studied both globally and locally.
Erikokoisten ja -lajisten puiden kasvutiloja ja keskinäistä sijoittumista kuvataan koko koealalta keskimäärin (globaalisti) ja koealan sisäisen vaihtelun kautta (lokaalisti).
In addition, the proportion of spruce to birch, as well as mean diameter and variability in tree diameter can be allowed to exhibit small- and large-scale variation within the forest.
Samoin voidaan jättää lokaalia vaihtelua kuusten ja koivujen suhteelliseen osuuteen, puiden keskiläpimittaan ja siihen, kuinka samankokoisia lähekkäiset puut ovat.
The forest was a typical northern-boreal Fennoscandian old-growth spruce-dominated forest, a mosaic of trees of different sizes and species, and variable amounts of space around the trees.
Metsä oli tyypillinen avoin rakenteeltaan mosaiikkimaisesti vaihteleva vanha pohjoisboreaalinen kuusimetsä.
Correspondingly, cutting and damaging trees can be used to diversify stand structures in forests under restoration.
Ennallistettavissa metsissä rakenteen vaihtelevuutta voidaan lisätä pienaukotusmenetelmillä.
Local stand structure is mapped by using local indicators of spatial association (LISA) calculated for tree growing space, diameter and species.
Puiden kasvutilan, läpimitan ja lajin lokaalia vaihtelua kuvataan paikallisilla autokorrelaatioindekseillä.
Dementia mortality was followed from the time of the questionnaire in 1981 to the end of the year 2011 (n=21,524).
Muistisairauskuolleisuutta seurattiin vuoden 1981 kyselystä vuoden 2011 loppuun (n=21 524).
Relationships between physical activity, dementia mortality, and cognition in Finnish twins
Liikunnan, muistisairauskuolleisuuden ja kognition väliset yhteydet suomalaisilla kaksosilla
Among the 21,524 twins followed for dementia mortality, there were 353 dementia deaths.
29 vuoden seurannan aikana 21 524 kaksosen joukosta 353 kuoli muistisairauteen.
The thesis study was implemented in the older Finnish Twin Cohort.
Aineisto perustuu suomalaiseen kaksoskohorttitutkimukseen.
The association of objectively measured PA and cognition in late-life seems weak and, also, explained in part by genetic factors and childhood shared environment.
Objektiivisesti mitatun liikunnan ja passiivisen ajan yhteys kognitioon vanhalla iällä on heikko ja selittyy myös osittain geneettisillä tekijöillä sekä kasvuympäristöllä.
Long-term vigorous PA was associated with decreased dementia mortality (hazard ratio (HR) in the fully adjusted model 0.60, 95% confidence intervals (CI) 0.39 – 0.93).
Keski-iän pitkäaikainen ripeä liikunta oli yhteydessä sekä alentuneeseen muistisairauskuolleisuuteen (vakioitu riskitiheyssuhde 0,60, luottamusväli [LV] 95% merkitsevyystasolla 0,39–0,93) että parempaan kognitioon yli kaksi vuosikymmentä myöhemmin (vakioitu regressiokerroin 0,91, 95% LV 0,47–1,35).
Late-life objectively measured light PA was positively and sedentary behavior inversely associated with late-life cognition, but the effect sizes were small.
Vanhalla iällä objektiivisesti mitattu passiivinen aika oli käänteisesti ja kevyen liikunnan määrä positiivisesti yhteydessä kognitioon, mutta vaikutus ei ollut suuri.
In analyses comparing twins with their co-twins, the point estimates were quite similar to those found at the individual level but were statistically non-significant.
Parittaisissa analyyseissa, joissa vertailtiin kaksosparien sisäisiä eroja liikunnassa kaksosparien sisäisiin eroihin kognitiossa tai muistisairauskuolleisuudessa, ei löydetty tilastollisesti merkitseviä yhteyksiä, vaikka trendit olivat saman tyyppisiä kuin yksilöanalyyseissa.
The participation rates for questionnaires in 1975 and 1981, cognition interviews and accelerometer monitorings were high considering the length of the follow-up (89%, 84%, 78% and 54% among twins alive and with an address in Finland).
Kaksoset vastasivat vuosina 1975 ja 1981 laajoihin terveyskyselyihin, joissa kartoitettiin muun muassa liikunnan määrää ja intensiteettiä (osallistumisasteet: 89% vuonna 1975 ja 84% vuonna 1981).
The results indicate that midlife vigorous activity is significantly associated with decreased dementia mortality and better late-life cognition, but the associations are likely to be explained in part by genetic factors and childhood shared environment.
Väitöskirjan tulokset osoittavat, että keski-iän ripeä liikunta on yhteydessä parempaan kognitioon ja alentuneeseen muistisairauskuolleisuuteen yli kaksi vuosikymmentä myöhemmin, mutta yhteys selittyy ainakin osin geneettisillä tekijöillä sekä lapsuus- ja nuoruusiän kasvuympäristöllä.
Since both PA and cognition are, to a large extent, heritable traits, the association found in earlier studies may be confounded by genetic selection.
Koska sekä liikunta-aktiivisuus että kognitio ovat merkittävissä määrin geneettisesti säädeltyjä ominaisuuksia, tulisi geneettisten tekijöiden vaikutus pystyä tutkimuksessa kontrolloimaan luotettavasti.
All participants over 65 years of age were offered the possibility to participate in a telephone cognition interview.
Yli 65-vuotiaille kohortin jäsenille tarjottiin mahdollisuutta osallistua puhelimitse toteutettuun kognitiohaastatteluun (n= 3050, osallistumisaste 78%).
Long-term vigorous PA was significantly associated with better cognition (beta estimate 0.91, 95% CI 0.47 – 1.35), belonging to the most inactive quintile in both questionnaire years 1975 and 1981 was inversely associated with cognition, and volume of PA was not significantly associated with cognition.
Annos-vaste-suhdetta ei todettu liikunnan määrän ja kognition tai muistisairauskuolleisuuden välillä, mutta kaksosilla, jotka kuuluivat fyysisesti inaktiivisimpaan viidennekseen molempina kyselyvuosina 1975 ja 1981 oli myöhemmin keskimäärin heikompi kognitio kuin kaksosilla, jotka eivät kuuluneet fyysisesti inaktiivisimpaan viidennekseen kumpanakaan kyselyvuonna.
The aim of this thesis study was to ascertain whether midlife PA is associated with late-life dementia mortality and cognition and if objectively measured late-life PA is associated with late-life cognition and whether the possible associations are contributable to genetic factors and childhood shared environment.
Tämän väitöstutkimuksen tavoite oli selvittää keski-iän liikunnan sekä kognition ja muistisairauskuolleisuuden yhteyttä sekä tutkia vanhan iän objektiivisesti mitatun liikunnan yhteyttä kognitioon.
Physical activity (PA) has been associated with better cognition or decreased dementia incidence in many earlier studies.
Liikunta on monissa aiemmissa pitkittäistutkimuksissa yhdistetty sekä parempaan kognitioon eli muistiin ja tiedonkäsittelykykyyn että alentuneeseen muistisairauksien ilmaantuvuuteen.
The cognition interview participants born in 1940–1944 were also offered the possibility to participate in accelerometer monitorings.
Syntymäkohortteihin 1940–1944 kuuluvilla oli lisäksi mahdollisuus osallistua kiihtyvyysmittarilla toteutettuun liikunta-aktiivisuuden mittaukseen (n= 726, osallistumisaste 54%).
The number of twin pairs discordant for PA and dementia mortality or cognition was very small.
Sekä liikunnan että muistisairauskuolleisuuden tai kognition suhteen diskordantteja eli erilaisia kaksospareja oli erittäin vähän suhteessa mukana olleiden kaksosparien määrään.
Among 3050 twins aged 65 years and older and who had participated in cognition interviews, 204 had cognitive impairment.
Kohorttiin kuuluvat kaikki ennen vuotta 1958 Suomessa syntyneet, samaa sukupuolta olevat kaksosparit, joiden molemmat osapuolet olivat elossa vielä vuonna 1967.
Overall progression to invasive cancer was rare (0.5%, n=15/3160).
Eteneminen syöväksi oli kaikkiaan harvinaista (0,5 %, n=15/3160).
HPV clearance, however, was significantly more common in the imiquimod arm (63%) than in the laser arm (11%).
HPV:n häviäminen oli kuitenkin tavallisempaa imikimodiryhmässä (63 %) kuin laserryhmässä (11 %).
S5 was independently able to predict progression even when adjusted for age, initial cytology, cigarette smoking, and HPV16/18 status.
S5 pystyi itsenäisesti ennustamaan muutoksen etenemistä iästä, lähtötilanteen solumuutoksen vaikeusasteesta, tupakoinnista ja HPV16/18-löydöksestä riippumatta.
We recruited 30 women with high-grade VAIN into a randomised trial comparing the efficacy of self-administered vaginal immunomodulator imiquimod, laser vaporisation, and expectant management.
Rekrytoimme 30 naista, joilla oli todettu vaikea-asteinen VAIN-muutos, satunnaistettuun tutkimukseen, jossa verrattiin itseannostellun immunomodulaattori imikimodin, laserhoidon ja seurannan tehoa hoidossa.
Prophylactic HPV vaccines targeting the two most common HPV types in cervical cancer (HPV 16 and 18) have been available for a little over a decade.
Profylaktisia HPV-rokotteita kohdunkaulasyövän yleisimpiä HPV-tyyppejä (HPV16 ja 18) vastaan on ollut saatavilla reilun vuosikymmenen ajan.
We performed a meta-analysis on the outcomes of untreated cervical intraepithelial neoplasia grade 2 (CIN2).
Teimme meta-analyysin hoitamattomien keskivaikeiden kohdunkaulasyövän esiasteiden (cervical intraepithelial neoplasia grade 2, CIN2) luonnollisesta kulusta.
Histological high-grade cervical disease was diagnosed in 503 women, and two thirds of cases in young women were attributed to HPV16/18, whereas it was only found in one third of women ≥45.
Histologinen vaikea-asteinen muutos todettiin 503 naisella, alle 30-vuotiailla naisilla kaksi kolmasosaa näistä liittyivät HPV16/18:aan kun taas vain kolmasosa yli 45-vuotialla.
Nearly all humans acquire a human papillomavirus (HPV) infection during their lifetime.
Lähes kaikki ihmiset saavat papilloomavirusinfektion (human papillomavirus, HPV).
Summary estimates from 36 studies showed the overall regression rate at two years to be 50% and the progression rate 18%.
36 tutkimuksesta saatu arvio näytti CIN2-muutoksen paranevan 50 % tapauksista kahdessa vuodessa kun taas 18 % eteni.
Contemporary treatment is mostly laser vaporisation, but recurrence occurs in up to a third.
Muutoksia hoidetaan usein laserilla, mutta tauti uusiutuu joka kolmannella.
These procedures have a 90% initial cure rate but may predispose to preterm birth.
Paikallisella poistolla on erinomainen onnistumisaste, mutta se voi altistaa ennenaikaiselle synnytykselle.
In addition, we assessed the performance of a DNA methylation panel (S5 classifier) in predicting progression of untreated histological CIN2 in a prospective cohort study of 149 women (18-30 years of age).
Lisäksi arvioimme DNA-metylaatioluokittelijaa (S5 classifier) CIN2-muutoksen etenemistä ennakoivana tekijänä 149 nuoren (18-30-vuotiaan) naisen etenevässä tutkimuksessa.
Precancerous cervical lesions are treated with local excision, because the progressive or regressive nature of an individual lesion remains unknown.
Kohdunkaulan esiastemuutokset hoidetaan paikallisella kirurgisella poistolla, koska yksittäisen muutoksen paranemista tai etenemistä ei voida ennustaa.
Vaginal intraepithelial neoplasia (VAIN) is more uncommon than CIN.
Emättimen esiastemuutokset (vaginal intraepithelial neoplasia, VAIN) ovat harvinaisempia kuin kohdunkaulan muutokset.
HPV persistence is associated with recurrence.
HPV:n säilyminen on uusiutumista ennakoiva tekijä.
No progressions were observed during the follow-up, and histological regression rates showed no significant differences between the study arms.
Yksikään muutoksista ei edennyt seurannassa ja paranemisaste oli ryhmissä yhtäläinen.