natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Insulin resistance (IR), metabolic syndrome, and type 2 diabetes have been shown to induce metabolic changes; the origin of the changes is unknown.
Insuliiniresistenssin, metabolisen oireyhtymän ja tyypin 2 diabeteksen on osoitettu aiheuttavan metabolisia muutoksia ihmisissä, mutta muutosten syy on ollut tuntematon.
Metabolites are small molecules present in a biological system that have multiple important biological functions.
Metaboliitit ovat molekyylipainoltaan pieniä aineenvaihduntatuotteita, joilla on merkittäviä biologisia tehtäviä elimistössä.
The aim of this study was to develop and apply mass spectrometry-based analytical methods for metabolomics studies.
Työssä pyrittiin myös kehittämään uusia herkempiä ja nopeampia massaspektrometrisiä menetelmiä metabolomiikkaan.
Individuals with the IR phenotype had increased BCAA levels, which was influenced by bacterial species with increased BCAA biosynthesis potential and the absence of species with active bacterial inward BCAA transport.
Insuliiniresistentillä ryhmällä havaittiin kohonneet haaroittuneiden aminohappojen pitoisuudet seerumissa, sekä enemmän bakteerilajeja, jotka syntetisoivat haaroittuneita aminohappoja.
However, the selectivity of chip-MS was limited compared to LC-MS and chip-MS suffers more from ion suppression.
Mikrosiru-menetelmän selektiivisyys oli kuitenkin heikompi ja ionien supressio massaspektrometrissa oli merkittävämpää.
The feasibility of direct infusion electrospray microchip MS (chip-MS) for global non-targeted metabolomics to detect metabolic differences between two cell types was studied and was compared to the more traditional LC-MS method.
Kolmannessa osatutkimuksessa tutkittiin suorasyöttömikrosirun soveltuvuutta kohdentamattomaan metaboliseen profilointiin vertailemalla menetelmää yleisesti käytettyyn nestekromatografia-massaspektrometria menetelmään solujen metaboliittien erojen havaitsemiseksi.
Currently, there is no comprehensive universal analytical tool to detect all metabolites simultaneously and multiple methods are required.
Tällä hetkellä ei ole olemassa yhtä kaikkien aineenvaihduntatuotteiden samanaikaiseen analyysiin soveltuvaa menetelmää.
Many biologically important low-abundance metabolites are not detectable with non-targeted metabolomics methods and separate more sensitive targeted methods are required.
Kohdentamattomien profilointimenetelmien herkkyys ei riitä matalien pitoisuuksien analysointiin, jonka vuoksi myös kohdennettuja herkempiä menetelmiä tarvitaan tiettyjen yhdisteryhmien määrittämiseksi.
Due to its high sensitivity and selectivity, mass spectrometry coupled with chromatographic separation is the most commonly used analytical tool.
Parhaiten metaboliittien analyysiin soveltuu massaspektrometria, usein yhdistettynä kromatografisiin erotustekniikoihin, sen ylivoimaisen herkkyyden ja spesifisyyden vuoksi.
The feasibility of the ion source for the quantitative analysis of biological samples was studied by analyzing 18 endogenous steroids in urine with gas chromatography capillary photoionization tandem mass spectrometry (GC-CPI-MS/MS).
Kapillaarifotoionisaation soveltuvuutta tutkittiin kehittämällä menetelmä steroidien määrittämiseksi virtsasta kaasukromatografia-massaspektrometrilla.
The method showed good quantitative performance and high sensitivity at a low femtomole level.
Menetelmällä saavutettiin hyvä herkkyys ja menetelmän todettiin soveltuvan steroidien kvantitatiiviseen analytiikkaan biologisesta matriisista.
Since metabolites represent a diverse group of compounds with varying chemical and physical properties with a wide concentration range, metabolomic analysis is technically challenging.
Aineenvaihduntatuotteiden pitoisuudet ja kemialliset ominaisuudet kuitenkin vaihtelevat merkittävästi, mikä tekee aineenvaihduntatuotteiden samanaikaisen analysoinnin haastavaksi.
We observed that chip-MS was a rapid and simple method that allowed high sample throughput from small sample volumes.
Mikrosiru-menetelmän etuna on nopea alle minuutin analyysiaika, joka mahdollistaa ison näytemäärän analysoinnin lyhyessä ajassa pienestä näytemäärästä.
The chip-MS method was capable of separating cells based on their metabolic profiles and could detect changes of several metabolites.
Erot solujen metabolisten profiileiden välillä pystyttiin havaitsemaan molemmilla menetelmillä.
To investigate this mechanism, changes in mouse heart metabolite, protein, and transcript levels during the early postnatal period were studied.
Aineenvaihduntareiteissä tapahtuvia muutoksia tutkittiin hiirien sydämistä, jotka menettävät sydänsolujen uusiutumiskyvyn pian syntymän jälkeen.
In this study, human serum metabolite profiles from non-diabetic individuals were associated with IR.
Tutkimuksessa havaittiin seerumin metaboliittien muutoksilla olevan yhteys insuliiniresistenssiin, sekä yksilöiden suolistomikrobeihin ja niiden toimintoihin.
IR and changed metabolites were further associated with gut microbiota metagenomics and gut microbiota functional modules, showing that gut microbiota impacts the human serum metabolites associated with IR.
Työssä kapillaarifotoionisaation ja mikrosirutekniikan osoitettiin soveltuvan käytettäväksi metabolomiikassa.
A total of 151 identified metabolites showed differences in the neonatal period, reflecting changes in multiple metabolic pathways.
Metabolomiikalla havaittiin muutoksia useilla aineenvaihduntareiteillä syntymän jälkeisellä ajanjaksolla, jolloin sydänsolujen uusiutumiskapasiteetti heikkenee.
Changes in metabolite levels reflect genetic and environmental alterations and play a role in multiple diseases.
Metabolomiikka pyrkii analysoimaan aineenvaihduntatuotteet samanaikaisesti biologisista näytteistä ja vertailemaan aineenvaihduntatuotteiden tasoja eri fysiologisten tilojen välillä ja sitä voidaankin hyödyntää useissa lääketieteellisen tutkimuksen eri vaiheissa.
The molecular mechanism behind this phenomenon is unknown and understanding the biology behind this loss of regeneration capacity is necessary for the development of regeneration-inducing therapies.
Ensimmäisessä osatutkimuksessa kohdentamatonta metabolomiikkaa sovellettiin lääkehoidon kohdemolekyylin etsintään solujen uusiutumisen aktivoimiseksi massiivisia soluvaurioita aiheuttavien sairauksien hoidossa.
An in-house developed capillary photoionization (CPI) source was shown to have high ion transmission efficacy and high sensitivity towards non-polar compounds such as steroids.
Tutkimuksessa havaittiin kapillaarifotoionisaation soveltuvan myös nestekromatografiaan pienillä virtausnopeuksilla.
Additionally, the applicability of the CPI interface for LC applications was explored for the first time using low flow rates.
Kapillaarifotoionisaation soveltuvuutta steroidien analysoimiseksi myös nestekromatografia-massaspektrometrialla tutkittiin ensimmäistä kertaa.
Mass spectrometry-based applications and analytical method development for metabolomics
Neljännessä ja viidennessä osatutkimuksessa tutkittiin kapillaarifotoionisaatio ionisaatiotekniikan soveltuvuutta metabolomiikkaan.
The polymer topology, the type of amines (primary, secondary and tertiary) and their density, and the environmental pH had a clear effect on the binding constants and the degree of cooperativity.
Polymeerien topologia, amiiniryhmien tiheys ja tyyppi (primaarinen, senkundaarinen ja tertiaarinen) sekä ympäristön pH vaikuttivat sekä sitoutumisvakioon että kooperatiivisyyteen.
Viral gene delivery has a high degree of specificity and efficacy, but it does not provide sufficient safety for clinical applications.
Virusvektorien avulla tehty geeninsiirto on spesifistä ja tehokasta, mutta se ei ole tarpeeksi turvallista kliinisiin sovelluksiin.
Typically, non-viral delivery vectors are based on the use of cationic polymers which bind and compact DNA via electrostatic interactions into nanoparticles (polyplexes).
Synteettiset vektorit ovat yleensä kationisia polymeerejä, jotka sitovat ja pakkaavat DNA:ta sähköstaattisilla vuorovaikutuksilla nanopartikkeleiksi (polyplekseiksi).
Such differences in structural dynamics of these polyplexes may partly provide an explanation for the differences seen in their DNA release and transfection efficacy at the cellular level.
Tällaiset erot polypleksien rakenteellisessa dynamiikassa voivat osaltaan selittää solutasolla havaittuja eroja näiden vektoreiden transfektiotehdokkuudessa.
Furthermore, this study sheds light on the mechanisms by which free polymer enhances gene transfer.
Lisäksi tämän tutkimuksen aikana saatiin lisätietoa mekanismeista, joiden avulla vapaa polymeeri edistää geeninsiirtoprosessia.
However, the excess of PEI was a crucial factor in successful transfection.
Kuoren polymeerillä on kuitenkin tärkeä rooli transfektion onnistumisessa.
Lastly, we focused on the role of PEI structure in PEI–liposome–DNA delivery systems (lipopolyplexes).
Lopuksi tutkittiin PEI:n kemiallisen rakenteen vaikutusta lipopolyplekseissä eli PEI-liposomi-DNA-polyplekseissä.
The excess of PEI in the shell had no effect on the physical state of polyplexes, suggesting that the polyplex core retains its original structure during shell formation.
Kuoren polymeeri ei vaikuta polypleksin fysikaaliseen tilaan, joten polypleksin ydin säilyttää alkuperäisen rakenteensa kuoren muodostuessa sen ympärille.
In conclusion, the present study demonstrated that the fluorescence spectroscopy approach for the analysis of gene delivery systems can provide valuable quantitative information about the binding behaviour of various cationic polymers to DNA.
Yhteenvetona voidaan todeta tämän tutkimuksen osoittavan, että fluoresenssispektroskopian avulla voidaan saada arvokasta kvantitatiivista tietoa kationisten polymeerien ja DNA:n välisestä sitoutumisesta.
We showed that the mechanism of PEI–DNA and PLL–DNA complex formation was positively cooperative with a saturation limit near 100% at a polymer/DNA molar (N/P) ratio of 2, whereas most of PBAE–DNA complexes expressed negative cooperativity and reached a saturation level close to 80%.
PEI–DNA- ja PLL–DNA-polypleksien muodostumisen havaittiin olevan positiivisesti kooperatiivista ja niiden sitoutumisisotermit saturoituivat noin 100%:iin N/P-suhteen ollessa noin kaksi.
The role of free PEI in the gene transfection process was examined in cell cultures with modified cell-surface glycosaminoglycans content.
Tämän ns. vapaan polymeerin roolia geenin siirrossa tutkittiin PEI:n avulla käyttämällä solulinjaa, jonka pinnan glykosanimoglykaanimäärää oli muunneltu.
Their transfection efficiency showed an increasing trend in association with the relative efficiency of PBAE–DNA nanoparticle formation.
PBAE-polymeereillä havaittiin transfektiotehokkuuden korreloivan PBAE–DNA-nanopartikkelien muodostumisen suhteellisen tehokkuuden kanssa.
Therefore, the search for an efficient alternative, a synthetic gene delivery vector, has been active.
Siksi tehokkaita synteettisiä eli muuhun kuin viruksiin perustuvia vektoreita etsitään jatkuvasti.
The role of free polymer in polyplex formation and gene delivery was examined with PEI as a model vector.
Polymeerin määrän vaikutusta polypleksien muodostumiseen ja geenisiirtoon tutkittiin PEI:n ja PLL:n avulla.
For PEI polyplexes, the formation of the polyplex core was completed at N/P 2 and the excess of polymer formed a protective shell around the core.
Suuremmilla N/P-suhteilla ytimen muodostumisesta ylijäävä polymeeri muodostaa suojaavan kuoren polypleksin ytimen ympärille.
Unlike PLL, PEI molecules were able to undergo an exchange between the core and shell of the polyplexes.
PEI-polyplekseissä molekyylit pääsivät vaihtumaan ytimen ja kuoren välillä, mutta PLL-polyplekseille vaihtoa ei tapahdu.
The ability of a cationic polymer to bind and condense DNA is important for effective delivery because good packing not only protects DNA against degradation in the extracellular space, but also allows effective release of DNA inside cells.
Hyvä vektori suojaa DNA:ta hajoamiselta solun ulkopuolella, mutta päästää DNA:n vapaaksi solun sisällä.
The aim of this study was to investigate the mechanisms of DNA complex formation and gene transfer mediated by cationic polymers with different structures (poly-L-lysine, PLL; polyethylenimines, PEIs; poly-β-amino esters, PBAEs) and transfection efficiencies.
Polymeereinä käytettiin poly-L-lysiiniä (PLL), polyetyleeni-imiinejä (PEI) ja poly-β-aminoestereitä (PBAE).
We found that the enhancement of lipopolyplex-mediated delivery by different types of PEI species is common and associated with PEI size rather than structure.
PEI:n havaittiin edistävän lipopolypleksi-välitteistä geeninsiirtoa ja PEI:n koolla havaittiin olevan suurempi merkitys kuin sen kemiallisella rakenteella.
This study showed that free PEI is essential for minimizing the undesirable binding of polyplexes to cell-surface glycosaminoglycans, which may otherwise pose a barrier in non-viral gene delivery.
Saatujen tulosten perusteella vapaa PEI estää polypleksien haitallista sitoutumista glykosanimoglykaaneihin.
This thesis combines time-resolved fluorescence spectroscopy with cell transfection studies in order to elucidate how polymer structure can affect DNA binding and influence gene delivery outcomes.
Tämän työn tarkoituksena oli tutkia miten kationisen polymeerin kemiallinen rakenne vaikuttaa polypleksien muodostumiseen ja geeninsiirron tehokkuuteen.
It explains why high N/P ratios are needed for effective transfection and how the interactions between free polymer and cell-surface GAGs lead to alterations in gene transfer by the polyplexes.
Tämä havainto selittää osaltaan miksi tehokas geeninsiirto vaatii korkeita N/P-suhteita.
This method allows the quantitative determination of polymer–DNA interaction and binding.
Aikaerotteisilla fluoresenssimittauksilla saatiin kvantitatiivista tietoa polymeerin ja DNA:n välisistä vuorovaikutuksista.
The improved understanding of mechanisms behind formation of these complexes can contribute to the design of polymeric delivery vectors with improved properties.
Saatuja tuloksia voidaan hyödyntää parempien geeninsiirtovektoreiden kehittämisessä.
Our findings indicate that the traditional apprentice model alone is no longer sufficient in trainee education due to changes in gynecological surgery.
Tutkimustuloksemme mukaan oppipoikamalli yksistään ei enää turvaa riittävää koulutusta johtuen gynekologisessa kirurgiassa tapahtuneista muutoksista.
In Finland, hysterectomy rates started to decline in 2003 and reached the rate of other Nordic countries in 2008.
Ensimmäisessä osatyössä totesimme, että Suomessa kohdunpoistomäärät alkoivat vähentyä vuoden 2003 jälkeen ja määrät saavuttivat pohjoismaisen tason vuonna 2008.
Less experienced trainees seem to benefit the most from simulator training, thus the training should be started in the earliest stage of training.
Kokemattomammat erikoistuvat lääkärit tuntuisivat hyötyvän simulaattoriharjoittelusta eniten, joten systemaattinen harjoittelu pitäisi aloittaa heti erikoistumisvaiheen alussa.
In the vaginal method, blood loss was higher in the trainees’ group whereas in other hysterectomy methods or in total complication rates there were no differences between the groups.
Emättimen kautta tehdyissä leikkauksissa oli enemmän verenvuotoa erikoistuvien lääkäreiden ryhmässä, kun taas muissa kohdunpoistotavoissa tai komplikaatioiden kokonaismäärissä ei ollut eroja ryhmien välillä.
The first live laparoscopic salpingectomy was video-recorded and evaluated.
Ensimmäinen tähystysteitse tehty munanjohtimen poistoleikkaus videoitiin ja arvioitiin.
Participants were allocated into three groups according to their experience.
Osallistujat jaettiin kolmeen ryhmään kokemustason mukaisesti, ja kaikissa kolmessa ryhmässä tietotaso nousi merkittävästi.
In Studies III and IV, the effect of simulator training on operative skills was evaluated.
Sekä kolmannessa että neljännessä osatyössä tutkimme simulaattoriharjoittelun vaikutusta leikkaustaitojen oppimiseen.
They did the web-based course ‘Basics in Gynecological Laparoscopy’ and trained basic skills with a virtual reality simulator.
Interventiona oli ’Gynekologisen laparoskopian perusteet’ -verkkokurssi sekä perusharjoiteohjelma virtuaalisella simulaattorilla.
In Study II, we evaluated the effectiveness of a cognitive web-course ‘Basics in Gynecological Laparoscopy’ for trainees at various levels of experience.
Toisessa osatyössä selvitimme ’Gynekologisen laparoskopian perusteet’ -verkkokurssin vaikuttavuutta eri kokemustason omaaville erikoistuville lääkäreille.
Based on these studies, we suggest that simulator training should be mandatory, with allocated training time for the trainee and supervision time for the trainer for providing feedback.
Simulaattoriharjoittelun tulisi olla pakollista, ja siihen pitäisi varata työaikaa sekä erikoistuvalle lääkärille että ohjaajalle palautteen antamisen mahdollistamiseksi.
In Study III, we did not detect differences in outcomes between the groups.
Tässä tutkimuksessa interventioryhmän ja kontrolliryhmän tekemien leikkausten tuloksissa ei todettu eroja.
Furthermore, the intervention group trained with the hysterectomy module in a virtual reality simulator.
Tämän tutkimuksen interventioryhmä harjoitteli lisäksi virtuaalisen simulaattorin kohdunpoisto-ohjelmalla.
In addition, we investigated outcomes of traditional surgical training, as compared to systematic cognitive and manual pre-training on laparoscopic skills.
Arvioimme perinteisen leikkauskoulutuksen onnistumista ja toisaalta ennen leikkaussalityöskentelyä tapahtuvan systemaattisen tiedollisen ja taidollisen koulutuksen vaikutusta tähystysleikkauksen oppimiseen.
The intervention group performed significantly better as evaluated by the Objective Assessment of Technical Skills and Visual Analog scale.
Interventioryhmän tekemät kohdunpoistoleikkaukset sujuivat paremmin, kun ne arvioitiin leikkaustaitojen arviointilomakkeita käyttäen.
As innate skills are different, a proficiency-based curriculum results in more homogeneous skills.
Simulaattoriharjoittelu vaikuttaa parantavan leikkaustaitoja, mutta koska synnynnäiset taidot yksilöiden välillä ovat erilaiset, osaamisperustainen harjoitteluohjelma johtaa tasalaatuisempiin taitoihin.
All participants did the basic training as the intervention group in Study III.
Neljänteen tutkimukseen otetut erikoistuvat lääkärit olivat kokeneempia, ja kaikki osallistujat suorittivat saman harjoitusohjelman kuin interventioryhmä kolmannessa osatyössä.
In this dissertation study our aim was to assess developments in gynecological surgery in Finland and other Nordic countries by evaluating trends in hysterectomies.
Kaikki nämä muutokset vaikuttavat gynekologiaan erikoistuvien lääkäreiden kirurgiseen koulutukseen siten, ettei perinteinen oppipoikamalli ainoana koulutusmuotona enää ole riittävä Tässä väitöskirjatutkimuksessa selvitimme gynekologisen kirurgian muutoksia Suomessa sekä muissa Pohjoismaissa käyttäen esimerkkinä kohdunpoistoleikkausten suuntauksia.
The rate of hysterectomy in Finland declined until 2017, and the laparoscopic method has been the most common method since 2013.
Tähystysleikkaus on yleisempi toimenpidetapa Suomessa kuin muissa Pohjoismaissa ja vuoden 2013 jälkeen se on ollut yleisin kohdunpoistotapa Suomessa.
Half of the group comprised the intervention group.
Kolmannen tutkimuksen osallistujat olivat kokemattomia erikoistuvia lääkäreitä, joista puolet muodosti interventioryhmän.
After the course, improvement in knowledge gain was detected in all three groups; the less experienced group reached the starting level of the middle group and the middle group reached the starting level of the most experienced group.
Kurssin käytyään kokemattomin ryhmä saavutti samat pisteet kuin keskiryhmä tutkimuksen alussa.
In the outcome comparison, it was noted that the overall operative time was longer in trainees’ operations.
Erikoistuvien ja erikoislääkäreiden tekemien kohdunpoistoleikkausten vertailututkimuksessa todettiin, että erikoistuvien lääkäreiden tekemät leikkaukset kestivät pidempään.
How important are different uncertainty sources when simulating the future state of the forest ecosystem in Finland?
Kuinka merkittäviä ovat eri epävarmuuslähteet arvioitaessa metsäekosysteemien tulevaisuutta Suomessa?
These hindcasting calibrations were performed with two Bayesian approaches: the adaptive Metropolis algorithm and the adaptive population importance sampler.
Kalibrointiin käytettiin kahta eri Bayesilaista menetelmää: adaptive Metropolis sekä adaptive population importance sampler -algoritmeja.
We consider four different sources of uncertainty that are related to 1) the model that is used to generate the future ecosystem conditions; 2) climate used to drive the model, represented by an ensemble of CMIP5 simulations; 3) RCP scenarios that depict the rising atmospheric CO2 concentration and; 4) forest management actions.
Tarkasteltavat epävarmuuslähteet voidaan jakaa 1) mallien sisäiseen epävarmuuteen; 2) mallien ajamiseen käytettäviin ilmastopakotteisiin, jotka pohjaavat CMIP5 simulaatioihin; 3) RCP-päästöskenaarioihin, jotka edustavat ilmakehän hiilidioksidipitoisuuden nousua sekä; 4) valittuun metsänhoitosuunnitelmaan.
We then generated a suitable model setup and parameter distributions to represent the JSBACH model uncertainty in the 21st century simulations.
Näiden tarkastelujen pohjalta muodostettiin tulevaisuussimulaatioihin soveltuva mallirakenne ja parametrijakaumat, jotka kuvaavat JSBACH-mallin sisäistä epävarmuutta.
In this thesis, we examine this question and provide some answers to this broad topic by simulating 21st century ecosystem conditions with a land-ecosystem model called JSBACH and compare the results to similar simulations performed by another model called PREBAS.
Mallitukseen käytetään maa-ekosysteemimalli JSBACH:ia ja arvioita verrataan vastaaviin PREBAS-mallin tuloksiin.
Overall, forest management actions and RCP scenarios tend to dominate the uncertainties towards the end of the century, but the effect of climate models and parameters should not be overlooked especially since a more detailed examination revealed that their impact was not fully captured.
Voimakkaimmaksi epävarmuuslähteeksi vuosisadan lopussa nousivat sekä metsänhoitosuunnitelmat että päästöskenaariot, joita seurasivat järjestyksessä ilmastopakotteet ja mallien sisäinen epävarmuus.
Before running the simulations described above, we calibrated and validated the JSBACH model extensively on different temporal resolutions and with multiple model modifications in order to improve the site-level model representation of transpiration, evaporation and carbon assimilation of boreal forests.
Tarkasteluun sisällytettiin eri aikaresoluutioita ja useita mallin rakenteellisia muutoksia, jotta mallin tuottama transpiraatio, evaporaatio ja hiilensidonta vastaisivat paremmin vastaavia havaintoja.
Canonical correlation analysis and redundancy indices were used to gleam the impact of the different uncertainty sources on multiple groups of ecosystem variables.
Tulevaisuussimulaatioiden epävarmuuslähteiden vaikuttavuutta arvioitiin kanonisen korrelaatioanalyysin pohjalta.
The resulting parameter values were compared to literature and the model performance was validated with distinct data sets and independent validation sites.
Lisäksi lopullisia parametrijakaumia ja -arvoja verrattiin useisiin kirjallisuuslähteisiin.
Bayesian methods applied for ecosystem model calibration and uncertainty source estimation
Validointi toteutettiin sekä kalibroinnista riippumattomilla että erillisten mittausasemien havainnoilla.
The objective of the second essay is to analyze whether it is possible to replicate the dynamics of China’s trade surplus vis-a-vis the United States over the period 1980-2015, by taking into account the differences in demographic factors and social security between the countries.
Toisessa artikkelissa tutkin, voidaanko kahden maan dynaamisella yleisen tasapainon mallilla mallintaa Yhdysvaltojen ja Kiinan välisen kauppataseen kehitystä vuosina 1980-2015, kun huomioidaan maiden väliset erot väestörakenteessa ja sosiaaliturvan tasossa.