natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lyme neuroborreliosis is diagnosed based on neurological symptoms, pleocytosis, and intrathecal production of Borrelia-specific antibodies.
Neuroborrelioosin diagnostiikka perustuu potilaan neurologisiin oireisiin sekä solumäärän ja Borrelia-spesifisten vasta-aineiden määritykseen aivoselkäydinnesteestä.
Moreover, dissemination of Borrelia can be imaged in vivo in mice using positron-emission tomography.
Lisäksi tutkimuksessa selvisi, että Borrelia-infektion kulkua voi kuvantaa elävässä eläimessä positroniemissiotomografian avulla.
The first aim of this study was to characterize the dissemination of Borrelia by in vitro adhesion studies conducted under shear stress and by imaging the infection in vivo in mice.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää Borrelia-bakteerin virtauksen alla tapahtuvan endoteelisitoutumisen rooli infektion patogeneesissä, tutkia infektion leviämistä eri kudoksiin in vivo -kuvantamisen avulla hiirimallissa ja tutkia sytokiinien käyttöä Lymen neuroborrelioosin diagnostisina biomarkkereina.
The studies revealed that decorin binding proteins of Borrelia act in a flow-tolerant manner mediating adherence into vascular endothelium under the mechanical force caused by the liquid flow.
Tämän biglykaani-interaktion avulla Borrelia kykenee sitoutumaan verisuonten endoteeliin nestevirtauksen aiheuttaman vastuksen alla.
Various diverse factors of change, for example climate change and population growth, will affect the futures of cities in uncertain ways.
Useat monipuoliset muutostekijät, kuten esimerkiksi ilmastonmuutos ja väestönkasvu, tulevat vaikuttamaan kaupunkien tulevaisuuksiin epävarmoilla tavoilla.
The findings of this thesis can be divided into three sections.
Tutkimuksen tulokset voidaan jakaa kolmeen osaan.
Thirdly, knowledge produced in the workshop was hardly utilized in the organizations of cities and municipalities.
Kolmanneksi, työpajassa syntynyttä tietoa ei juuri hyödynnetty kaupunkien ja kuntien organisaatioissa.
Urbanization will increase in the future causing pressure for sustainable urban planning.
Kaupungistuminen kiihtyy tulevaisuudessa aiheuttaen paineita kestävälle kaupunkien suunnittelulle.
Secondly, new futures knowledge about the urbanization’s futures was created in three stages with different intensity through different types of knowledge creation.
Toiseksi, uutta kaupungistumista koskevaa tulevaisuustietoa syntyi kolmessa eri vaiheessa eri intensiteetillä eri tiedon jalostumisen muotojen kautta.
The aim of futures studies is not to predict future but to produce uncertain knowledge of possible futures.
Tulevaisuudentutkimuksessa tulevaisuutta ei pyritä ennustamaan, vaan sen avulla tuotetaan epävarmaa tietoa mahdollisista tulevaisuuksista.
There was interest to utilize knowledge but since the overall view of the workshop remained unclear, experts had no clear knowledge to share and use.
Halua hyödyntämiselle oli, mutta työpajan kokonaiskuvan puutteen takia asiantuntijoilla ei ollut selkeää tietoa jaettavaksi.
Currently the utilization of futures knowledge in urban planning is insufficient.
Tulevaisuustiedon hyödyntäminen kaupunkien suunnittelussa on tällä hetkellä puutteellista.
Futures studies’ objective is to find out what events might occur in the future and which actions should be taken at which time, for the future to occur as intended or desired.
Tarkoituksena on selvittää, mitä tulevaisuudessa voi tapahtua, ja mitä toimenpiteitä minäkin aikana tulee tehdä, jotta tulevaisuudesta tulisi toivotun kaltainen.
Some of the challenges were similar to those that came up from literature as usual challenges of futures workshops.
Osa haasteita oli samoja, jotka kirjallisuudessa korostuivat tulevaisuustyöpajan toteuttamisen yleisinä haasteina.
Futures workshop can be used as a method to gather experts and stakeholders together.
Tulevaisuudentutkimuksen menetelmistä tulevaisuustyöpajaa voidaan käyttää kokoamaan yhteen asiantuntijoita ja sidosryhmiä.
The aim of this thesis is to study the creation and utilization of futures knowledge in urban planning.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on tutkia tulevaisuustiedon tuottamista ja hyödyntämistä kaupunkien suunnittelussa.
Observations conducted in the futures workshop were used to support the interview analysis.
Työpajassa tehtyä havainnointia käytettiin haastatteluiden tukena.
This thesis gives additional value about the knowledge creation process in the futures workshop as a method.
Tutkimus antaa lisäarvoa tiedon jalostumisen prosessista tulevaisuustyöpajassa.
It especially indicates factors of futures workshops, which if taken into notice, can result in more easily accessed, shared and utilized knowledge in the organizations of participants.
Se osoittaa työpajasta erityisesti niitä seikkoja, joihin puuttumalla työpajassa tuotettua tietoa voidaan helpommin jakaa osallistujien organisaatioissa.
For that reason, futures studies should be utilized while exploring the future.
Tästä syystä tulevaisuutta tulisi tutkia tulevaisuudentutkimuksen tieteenalan avulla.
Firstly, the results showed that there appeared to be more challenges than strengths in the futures workshop method.
Ensiksi, tutkimuksen tulokset osoittavat, että hankkeiden järjestämässä tulevaisuustyöpajassa oli enemmän haasteita kuin vahvuuksia.
The interviews were analyzed by using data orientated content analysis.
Kaupunkien ja kuntien asiantuntijoille tehtyjä haastatteluja analysoitiin aineistolähtöisellä sisällönanalyysillä.
Most of the challenges appeared in the practical arrangements of the workshops, so improving these noted lacks should be easy.
Haasteita oli työpajan toteuttamisessa, ja moniin haasteisiin voitaisiin vaikuttaa helpohkosti.
As a case study, URMI- and BEMINE-projects’ futures workshop about Finland’s urbanization is studied by using two methods, observation and interviewing experts of cities and municipalities that participated in the futures workshop.
Tulevaisuustiedon tuottaminen ja hyödyntäminen kaupunkien suunnittelussa : Tapaustutkimus URMI- ja BEMINE-hankkeiden tulevaisuustyöpajasta
New insight about the future of urbanization can be created by combining know-how and impressions of the participants.
Osallistujien osaamista ja näkemyksiä yhdistämällä syntyy uutta tietoa kaupungistumisen tulevaisuudesta.
The workshop itself was the most important stage of knowledge creation.
Tiedon jalostumisen kannalta tärkein hetki oli työpaja, jossa tietoa syntyi vuorovaikutuksessa kasvokkain.
The aim is, that an interactive futures workshop is an event bundle for knowledge creation.
Tulevaisuustyöpajassa tapahtuu tiedon jalostumista vuorovaikutteisesti.
The data consists of 667 stepfamilies.
Uusperheitä on aineistossa mukana 667.
The interview data consists of interviews with 24 parents in stepfamilies.
Haastatteluaineisto koostuu 24 uusperheen vanhemman haastattelusta.
The differences in relation to single-parent families were primarily related to the better economic status of the stepfamilies.
Erot suhteessa yksinhuoltajaperheisiin liittyivät lähinnä uusperheiden parempaan taloudelliseen tilanteeseen.
The level of education and the socio-economic status of the stepfamily parents were somewhat lower than those of the nuclear family parents.
Uusperheiden vanhempien koulutustaso ja sosioekonominen asema olivat jonkin verran matalammat kuin ydinperheen vanhemmilla.
Both descriptive statistical analyses and multivariate methods are employed.
Kyselylomakeaineiston analyysissä käytetään sekä kuvailevia tilastollisia analyysejä että monimuuttujamenetelmiä.
Parenting issues caused more disagreement in stepfamilies than in nuclear families.
Kasvatusasiat aiheuttivat uusperheissä enemmän ristiriitoja kuin ydinperheissä.
The survey data (n=2236) are part of national survey data on the well-being of families and children and factors impacting them which were gathered as part of "Origins of Exclusion in Early Childhood", a research project carried out in 2002.
Valtakunnallinen kyselylomakeaineisto lapsiperheiden ja lasten hyvinvoinnista sekä niihin vaikuttavista tekijöistä (n = 2 236) kerättiin tutkimusprojek¬tissa "Origins of Exclusion in Early Childhood" vuonna 2002.
Of the external factors, the study focuses on factors related to the structure of the stepfamily, parents' education, socio-economic status and factors related to work, livelihood and living conditions.
Perheen ulkoisista voimavaroista tarkastelun keskiössä ovat uusperheen rakenteeseen liittyvät tekijät, vanhempien koulutus, sosioekonominen asema sekä työhön, toimeentuloon ja asumiseen liittyvät tekijät.
The internal resources include the general functioning of the family, parenthood and parenting, family support networks and issues that the stepfamilies themselves consider important.
Sisäisistä voimavaroista tarkastellaan perheen yleistä toimivuutta, vanhemmuutta ja kasvatusta, perheen tukiverkostoa sekä perheiden tärkeäksi kokemia asioita.
In conclusion, living in a stepfamily does not seem to pose a risk to the child’s well-being, but it may influence the family’s resources and thus have an indirect effect on the child’s well-being.
Uusperhe ei näyttäisi olevan riski lapsen hyvinvoinnille, mutta se saattaa muuttaa perheen voimavaroja ja sitä kautta heijastua lapsen hyvinvointiin.
Another important resource in a stepfamily is a functioning network of human relationships, which in the present study is approached from the maternal viewpoint.
Uusperheen kannalta tärkeän osan voimavaroja muodostaa myös ihmissuhdeverkosto, jonka toimivuutta tutkimuksessa tarkastellaan äitien näkökulmasta.
The study employs survey and interview data.
Tutkimuksessa käytetään kyselylomake- ja haastatteluaineistoa.
According to the mothers, the internal relationships in the stepfamily seemed to be more important than the external relationships of the family.
Äitien näkemyksen mukaan uusperheen sisäiset suhteet näyttäytyivät lapsen hyvinvoinnin kannalta tärkeämpinä kuin ulkopuoliset suhteet.
Living in a stepfamily thus challenges the functioning of the relationship between the child and the absent father.
Uusperheellisyys asettaa siis haasteita erityisesti lapsen ja etä-isän suhteen toimivuuteen.
The results indicate that the stepfamilies’ resources in general but their external resources in particular differed from those of the nuclear and single-parent families.
Tutkimuksen tulosten mukaan uusperheiden voimavarat erosivat ydin- ja yksinhuoltajaperheiden voimavaroista lähinnä ulkoisten voimavarojen osalta.
A child’s functioning relationship with the absent father can be viewed as a positive resource, supporting the child’s well-being in the stepfamily.
Lapsen toimiva suhde muualla asuvaan isään voidaan kuitenkin nähdä tämän tutkimuksen tulosten perusteella positiivisena voimavarana, joka tukee lapsen hyvinvointia uusperheessä.
The analysis of the functioning of the human relations in stepfamilies showed that the stepfamily mothers experienced the external relationships of the family (e.g., between the child and the absent father) as significantly more problematic than the relationships within the stepfamily.
Ihmissuhdeverkoston toimivuutta koskevan tarkastelun perusteella uusperheen äidit kokivat yhdessä asuvan uusperheensä ulkopuoliset suhteet (esimerkiksi lapsen ja etä-isän suhteen) huomattavasti hankalammiksi kuin uusperheensä sisäiset suhteet.
In view of the stepfamily's resources, it is important to explore how the functioning of the relationships network is linked with the child's well-being.
Uusperheen voimavaroista erityisenä kiinnostuksen kohteena on se, miten perheen ihmissuhdeverkoston toimivuus kytkeytyy lapsen hyvinvointiin.
In the study, the analyses of survey and interview data are combined.
Tutkimuksessa yhdistetään kyselylomake- ja haastatteluaineiston analyysiä.
Content analysis is employed in the analysis of the interview data.
Haastatteluaineiston analyysi perustuu sisällönanalyysiin.
In the present study, the most common group was the multi-relationship, extended type of stepfamily.
Monia suhteita arvostava suurperhe osoittautui tässä tutkimuksessa yleisimmäksi uusperhetyypiksi.
The analysis of internal resources showed relatively minor differences: the stepfamilies assessed themselves a somewhat better general functioning of the family than did the nuclear families.
Uusperheet arvioivat perheensä toimivuuden hieman ydinperheitä positiivisemmin.
One group had the nuclear family as an ideal goal, another valued an extended family composed of a variety of relationships, and the third one appreciated a strong intimate relationship between the parents.
Perheen ihmissuhdeverkoston näkökulmasta uusperheet tyypiteltiin tutkimuksessa kolmeen ryhmään sen mukaan miten suhteet perheessä muodostuivat: ihanteena ja tavoitteena ydinperhe, monia suhteita arvostava suurperhe sekä vahvan parisuhteen malli.
Therefore, in addition to looking into the stepfamily's resources, the other important goal of the study is to explore other factors potentially related to the well-being of children living in stepfamilies.
Muuttuvien perhesuhteiden on arvioitu uhkaavan lapsen hyvinvointia, joten uusperheen voimavarojen lisäksi tutkimuksen toisena keskeisenä tavoitteena on selvittää uusperheen lapsen hyvinvointiin yhteydessä olevia tekijöitä.
In view of the resources of the stepfamily, the child’s well-being was best supported by a functioning network of human relationships in the stepfamily: there was a distinct connection with the children’s problems and the non-functioning of the relationships network.
Perheen voimavarojen näkökulmasta tarkasteltuna lapsen hyvinvointia tuki uusperheen toimiva ihmissuhdeverkosto.
<b>The resources of the step family and the children’s well-being</b> The present study investigates children's well-being in stepfamilies and fac¬tors, both external and internal, that are related to the children's well-being.
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan uusperheen lapsen hyvinvointia ja siihen yhteydessä olevia perheen ulkoisia ja sisäisiä voimavaroja.
The author of this study participated in a capacity development project in Kenya coordinated by the Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO) and financed by the Government of Finland’s development assistance program during years 2006-2008.
Hanke oli Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön koordinoima ja Suomen kehitysyhteistyöohjelman rahoittama valmiuksien kehittämishanke, joka toteutettiin Keniassa vuosina 2006‒2008 ja johon tutkimuksen tekijä myös itse osallistui.
For practitioners involved with OSS or ICT4D projects, the study provides conceptual tools and advises against expecting simple solutions to difficult development problems.
Avoimen lähdekoodin hankkeiden tai teknologiaa hyödyntävien kehitysyhteistyöhankkeiden parissa toimiville tutkimus tarjoaa käsitteleellisiä työkaluja ja neuvoja, joiden mukaan vaikeisiin kehityshaasteisiin ei tule odottaa helppoja ratkaisuja.
The study contributes to the field of open source software research by focusing on a type of an OSS project that has been little studied and highlights the importance of project characteristics and context.
Tämä tutkimus edistää avoimen lähdekoodin tutkimusta fokusoitumalla hanketyyppiin, jota ei ole juuri aiemmin tutkittu, korostaen hankkeiden luonteen ja kontekstin merkitystä alan tutkimuksessa.
This study aims to provide an answer to the research question: How to promote scalability and sustainability of ICT4D projects using open source software?
Tämän tutkimuksen tarkoituksena on vastata seuraavaan kysymykseen: Miten ICT-teknologiaa hyödyntävien kehitysyhteistyöhankkeiden skaalautuvuutta ja kestävyyttä voidaan parantaa avoimen lähdekoodin ohjelmistoilla?
In addition, the study discusses the nature of the scalability and sustainability problem and presents a model of the elements influencing scalability and sustainability of ICT4D projects.
Lisäksi tutkimuksessa käsitellään skaalautuvuuden ja kestävyyden haasteen luonnetta sekä luodaan malli ICT-teknologiaa hyödyntävien kehitysyhteistyöhankkeiden skaalautuvuuteen ja kestävyyteen vaikuttavista osatekijöistä.
The study also contributes to the discussion of ICT4D project failure in development informatics research by improving conceptual clarity, defining the scalability and sustainability problem in detail, identifying elements influencing scalability and sustainability and by providing insights into the role of OSS in solving the scalability and sustainability problem.
Lisäksi tämä tutkimus edistää kehitysyhteistyötä koskevan informatiikan tutkimuksen puitteissa käytävää keskustelua teknologiaa hyödyntävien kehitysyhteistyöhankkeiden epäonnistumisista selkeyttämällä käsitteitä, tarkentamalla skaalautuvuuden ja kestävyyden haasteen määrittelyä, tunnistamalla skaalautuvuuteen ja kestävyyteen vaikuttavia osatekijöitä sekä parantamalla ymmärrystä avoimen lähdekoodin merkityksestä haasteen ratkaisussa.
The action case research method was sed to both introduce change to the problematic "real-life" situation and to increase understanding of the area of concern.
Tapaustutkimusta ja toimintatutkimusta yhdistävän tutkimusmenetelmän keinoin pyrittiin sekä ratkaisemaan hankkeen haasteita että lisäämään ymmärrystä tutkimusaiheesta.
Consequently, this study provides a detailed description how research-based insights were used to manage the sustainability and scalability issues in the case project The results of the study include an assessment of the role of open source software in promoting scalability and sustainability of ICT4D projects, which implies that OSS may lay a foundation for the creation of a business ecosystem supporting scalability and sustainability, but OSS in itself does not solve challenges related to the demand and supply of technology.
Tutkimuksen tuloksena on arvio avoimen lähdekoodin ohjelmistojen merkityksestä ICT-teknologiaa hyödyntävien kehitysyhteistyöhankkeiden skaalautuvuuden ja kestävyyden parantamisessa, minkä mukaan avoimen lähdekoodin ohjelmistoilla voidaan luoda edellytykset teknologian skaalautuvuutta ja kestävyyttä tukevan liiketoimintaekosysteemin synnylle, mutta se ei itsessään ratkaise teknologian kysyntään ja tarjontaan liittyviä haasteita.
One of the most critical challenges identified is that ICT4D practice tends to produce pilot projects, but it fails to provide scalable and sustainable solutions for capacity development.
Eräs keskeinen ongelma teknologian hyödyntämisessä kehitysyhteistyössä on ollut, että toiminnan tuloksena syntyy paljon pilottihankkeita, mutta liian harvoin skaalautuvia ja kestäviä ratkaisuja kehitysmaiden toimintavalmiuksien parantamiseksi.
The project developed a software to help in computerization of agricultural cooperatives and licensed it with an open source software license, so that it could be freely used by both agricultural cooperatives and local ICT companies, in order for the latter to be able to provide support services to the cooperatives.
Tämä lisensoitiin avoimen lähdekoodin ohjelmistolisenssillä, jotta ohjelmisto olisi vapaasti hyödynnettävissä sekä osuuskunnissa että paikallisissa ICT-yrityksissä.
It complements the OSS in developing country research that often discusses OSS in an overly positive manner by reporting the challenges experienced in the case project.
Avoimen lähdekoodin hyödyntämistä kehitysmaissa koskeva tutkimus on usein esittänyt avoimen lähdekoodin mahdollisuudet hyvin optimistisesti, jättäen haasteet vähäiselle tarkastelulle – tämä tutkimus täydentääkin alan tutkimusta raportoimalla kohteena olleen hankkeen haasteista.
Open source software (OSS), with its particular licensing scheme and community-based development method, has been touted as a possible solution to some of the problems that ICT4D practice is often claimed to cause.
Avoimen lähdekoodin ohjelmistoja on pidetty mahdollisena ratkaisuna ICT-teknologiaa hyödyntävien kehitysyhteistyöhankkeiden haasteisiin, sillä niitä voidaan kehittää yhteisöllisesti ja lisensointi mahdollistaa ohjelmistojen vapaan hyödyntämisen.
However, prior research has barely discussed or empirically studied the potential of OSS in promoting scalability and sustainability of ICT4D projects.
Avoimen lähdekoodin ohjelmistojen käyttöä ICT-teknologiaa hyödyntävien kehitysyhteistyöhankkeiden skaalautuvuuden ja kestävyyden parantamisessa ei kuitenkaan ole juuri tutkittu.
The study draws from empirical research conducted in a case project to answer the research question.
Aihetta lähestytään tarkasteluun valitun hankkeen kautta empiirisesti.
In the oral picture retelling there was no progress at all.
Suullisessa kuvakertomuksessa kehitystä ei tapahdu ollenkaan.
In the written picture retelling, development only took place in structures that are acquired early on.
Kirjallisessa kuvakertomuksessa kehitystä tapahtuu ainoastaan rakenteessa, joka opitaan aikaisin.
In summary, explicit FFI does not seem to affect students' implicit knowledge, but only explicit knowledge, and only in certain structures.
Yhteenvetona voidaan todeta, että opetuksella ei näytä olevan vaikutusta opiskelijoiden implisiittiseen tietoon sanajärjestyksestä vaan ainoastaan eksplisiittiseen tietoon ja siihenkin vain eräissä rakenteissa.
In in the UGJT/MKT, student performance improved more in structures that are learned early according to the route of acquisition, and less in structures that are acquired later.
Sanajärjestystehtävässä opiskelijoiden suoritus paranee enemmän rakenteissa, jotka opitaan aikaisin oppimisjärjestyksen mukaan, ja vähemmän rakenteissa, jotka opitaan myöhemmin.
Learning is a conscious process where language is learned, for example through rules, while acquisition is a subconscious process similar to acquiring a first language.
Oppiminen on tietoinen prosessi, jossa uutta kieltä opetellaan esimerkiksi sääntöjen avulla, kun taas omaksuminen on alitajuista ja liittyy näin ollen ensikieleen.
The findings of empirical research have been mixed despite increasing evidence that explicit instruction can lead to development of implicit knowledge under certain conditions.
Aiemmat tutkimustulokset ovat olleet ristiriitaisia, vaikkakin todisteita alkaa kertyä sen puolesta, että myös eksplisiittisen tiedon opettaminen voi johtaa implisiittiseen tietoon tietyin ehdoin.
The results may depend on learners’ stages of development, route of acquisition, length of instruction and difficulties of measuring implicit and explicit knowledge.
Tuloksia selittävät opiskelijoiden taitotaso, oppimisjärjestys, opetuksen kesto sekä vaikeus mitata eksplisiittistä ja implisiittistä tietoa.
Both the UGJT/MKT and written picture retellings enable the use of explicit knowledge because learners have time to monitor their output while the oral picture retelling requires the use of implicit knowledge because there is no time to monitor.
Kirjalliset sanajärjestystehtävät ja kirjallinen kuvakertomus mahdollistavat eksplisiittisen tiedon käytön, koska oppijalla on aikaa tarkastella tuotostaan.
Swedish word order is challenging for L2-learners, regardless of their first language, and it follows a particular route of acquisition.
Ruotsin kielen sanajärjestys on kielenoppijoille haastava äidinkielestä riippumatta ja oppiminen noudattaa tiettyä oppimisjärjestystä.
Explicit FFI can speed up the process but it cannot change the route of acquisition.
Oppimista voi nopeuttaa opetuksella, mutta oppimisjärjestystä ei voi muuttaa.
Learning is thought to result in explicit, conscious knowledge about a language whereas acquisition is thought to result in implicit, unconscious knowledge about a language.
Oppimisen ajatellaan johtavan eksplisiittisen, tietoiseen, tietoon kielestä ja omaksumisen implisiittiseen, alitajuiseen, tietoon kielestä.
Three different tasks were conducted at regular intervals: a combination of an untimed grammaticality judgement test (UGJT) and a metalinguistic knowledge task (MKT) and also a written and oral picture retelling.
Tutkimusaineistoni koostuu suomenkielisten yliopisto-opiskelijoiden säännöllisin väliajoin tekemistä kirjallisista sanajärjestystehtävistä sekä kirjallisista ja suullisista kuvakertomuksista.
This dissertation examines the effects of explicit form-focused instruction (FFI) on formal L2 learner´s explicit and implicit knowledge of Swedish.
Tässä väitöskirjassa tutkin, millainen vaikutus ruotsin sanajärjestyksen opetuksella on oppijan eksplisiittiseen ja implisiittiseen tietoon.