natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Coeliac disease is an immune-mediated disease in which dietary gluten causes small bowel mucosal damage in genetically susceptible individuals.
Keliakia on immuunivälitteinen sairaus, jossa ravinnon gluteeni aiheuttaa ohutsuolen limakalvon vaurion geneettisesti alttiilla yksilöillä.
The DH patients and coeliac disease controls with fractures reported more severe reflux symptoms and used proton-pump inhibitor medication more often than those without fractures.
Ihokeliakiapotilaat, jotka raportoivat murtuman, karsivat hankalammista refluksioireista ja käyttivät enemmän protonipumpun estäjälääkkeitä kuin ne, joilla ei ollut murtumaa.
In Study I, quality of life and self-perceived experiences were evaluated prospectively in 52 DH patients at the time of the diagnosis and after one year on a gluten-free diet.
Osatyössa I tutkittiin 52 ihokeliakiapotilaan elämänlaatua ja kokemuksia terveydestä diagnoosihetkellä sekä vuoden kestäneen gluteenittoman ruokavaliohoidon jälkeen.
Study II evaluated quality of life and presence of gastrointestinal symptoms in 78 long-term treated DH patients compared to 371 long-term treated coeliac disease controls and 110 healthy controls.
Osatyössa II tutkittiin pitkään ruokavaliohoidolla olleiden 78 ihokeliakiapotilaan elämänlaatua ja koettuja vatsaoireita verrattuna 371 pitkään ruokavaliohoidolla olleeseen keliakiaverrokkiin ja 110 terveeseen verrokkiin.
Likewise the quality of life of long-term treated DH patients did not differ from that of controls (PGWB total median 104 vs. 107, p = 0.150), and treated DH patients were shown not to suffer from persistent gastrointestinal symptoms.
Myös pitkään ruokavaliolla olleiden ihokeliakiapotilaiden elämänlaatu oli verrokkien tasolla (PGWB yhteissumma, mediaani 104 vs. 107, p = 0.150), eika hoidetuilla ihokeliakiapotilailla todettu pitkittyneitä vatsaoireita.
The self-reported life-time bone fracture risk was similar in DH and coeliac disease, but the fracture risk after DH or coeliac disease diagnosis was lower in female DH patients than in female coeliac disease controls (hazard ratio, HR 0.473, 95% confidence interval, CI: 0.25– 0.88).
Itseilmoitettu elinikainen luunmurtumariski todettiin samankaltaiseksi ihokeliakiassa ja keliakiassa, mutta keliakia- tai ihokeliakiadiagnoosin jälkeen ihokeliakiaa sairastavilla naisilla todettiin keliakiaa sairastaviin naisiin verrattuna matalampi murtumariski (riskitiheyssuhde, HR 0.473, 95% luottamusväli CI: 0.25–0.88).
A large register-based hospital-treated fractures study, focusing specifically on hip fractures, included 368 long-term treated DH patients and 1,076 long-term treated coeliac disease controls (Study IV).
Isossa rekisteritutkimuksessa tutkittiin 368 pitkään hoidolla olleen ihokeliakiapotilaan ja 1 076 hoidetun keliakiaverrokin sairaalahoitoisia murtumia.
Further, DH patients with gastrointestinal symptoms were shown to have lower quality of life at diagnosis compared to those without gastrointestinal symptoms (PGWB total median 89 vs. 100, p = 0.003).
Niillä ihokeliakiapotilailla, jotka kärsivat iho-oireiden lisäksi vatsaoireista, elämanlaatu oli matalampi kuin niillä, joilla vatsaoireita ei ollut (PGWB yhteissumma, mediaani 89 vs. 100, p = 0.003).
Quality of life was assessed with the Psychological General Well-being (Studies I–III) and with Short-from 36 questionnaires (Study II).
Elämänlaatua arvioitiin Psychological General Well- being (PGWB)– (Osatyöt I-III) ja Short-from 36 –kyselyiden (Osatyö II) avulla ja vatsaoireiden vaikeutta arvioitiin Gastrointestinal Symptoms Rating Scale – kyselylomakkeella (Osatyöt II ja III).
However, after one year’s adherence to a gluten-free diet, quality of life in DH patients with and without gastrointestinal symptoms was shown to be comparable to that of healthy controls.
Vuoden kuluttua gluteenittoman ruokavaliohoidon aloituksesta elämänlaatu oli sekä vatsaoireisilla että –oireettomilla ihokeliakiapotilailla samalla tasolla kuin terveillä verrokeilla.
Despite the observed burden of illness associated with coeliac disease, patients’ perceptions of health, well-being and quality of life in DH have been very little studied.
Keliakiaan liittyvästä tautitaakasta huolimatta ihokeliakiaan liittyvää tautitaakkaa ja elämänlaatua ei ole juurikaan tutkittu.
Surprisingly, hip fracture risk was shown not to be increased in DH, nor in coeliac disease, which in earlier studies has been linked to increased hip fracture risk.
Lonkkamurtumariski ei ollut väestöön verrattuna lisääntynyt ihokeliakiassa, mutta ei myöskään keliakiassa, johon aiempien tutkimusten perusteella liittyy lisääntynyt lonkkamurtumariski.
With gluten-free dietary treatment, quality of life improves, but following a strict gluten-free diet is challenging.
Ruokavaliohoidon myötä tautitaakka vähenee, mutta dieetin noudattaminen on haastavaa.
In addition, the use of medication and health care services during the year preceding and the year following the diagnosis were investigated.
Lisaksi verrattiin terveyspalveluiden ja lääkkeiden kayttöa vuotta ennen ja jälkeen diagnoosin, ja kartoitettiin vatsaoireiden vaikutusta tautitaakkaan.
Coeliac disease was previously considered to be mainly a malabsorption disorder with overt gastrointestinal symptoms, but currently a wide range of extraintestinal symptoms are increasingly seen.
Aiemmin keliakia ilmeni pääosin vaikeina vatsaoireina ja imeytymishäiriöna, mutta nykyään yha useammin keliakiaa sairastavat kärsivat erilaisista suoliston ulkopuolisista oireista.
This dissertation studies the burden related to DH.
Tämä väitöskirja tutkii ihokeliakiaan liittyvää tautitaakkaa.
The risk of hospital-treated fractures after being diagnosed was found to be lower in DH than in coeliac disease (HR 0.620, 95% CI: 0.43–0.95), but the hip fracture incidence rates in both DH and coeliac cohorts were comparable to those in the general population of Finland.
Myös sairaalahoitoisten luunmurtumien riski diagnoosin jälkeen oli pienempi ihokeliakiapotilailla kuin keliakiaverrokeilla (HR 0.620, 95% CI: 0.43–0.95).
The DH patients were shown to have impaired perceptions of their health and poorer quality of life at the time of the diagnosis compared to the healthy controls.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ylläpitamää hoitoilmoitusrekisteriä käytettiin osatyössä IV. Ihokeliakiapotilaat kokivat diagnoosivaiheessa terveytensä heikentyneeksi ja he kärsivät alentuneesta elämänlaadusta kontrolleihin verrattuna.
For these reasons and compared to general population, the disease burden related to coeliac disease persists and the quality of life impaired among long- term treated coeliac disease patients.
Näistä syistä hoidettuunkin keliakiaan liittyy lisääntynyttä tautitaakkaa ja elämänlaatu on alentunut verrattuna normaaliväestöön.
After diagnosis, bone fracture risk in coeliac disease seemed to be higher than in DH.
Diagnoosin jälkeinen murtumariski todettiin ihokeliakiassa keliakiaa pienemmaksi.
Both disorders are treated with a life-long gluten-free diet, which heals the small bowel changes and the DH rash.
Seka keliakiaa että ihokeliakiaa hoidetaan elinikaisella gluteenittomalla ruokavaliolla, joka parantaa ohutsuolivaurion seka ihokeliakiaan liittyvän ihottuman.
In DH, gluten induces an intensively itchy and blistering rash, and DH patients additionally have villous atrophy or coeliac-type inflammation in the small bowel mucosa.
Ihokeliakiassa, keliakian ihoilmentymässä, ravinnon gluteeni aiheuttaa kutisevan ja rakkulaisen ihottuman.
The present study showed an increased burden related to untreated, but not to short- and long-term treated DH. Further, the presence of gastrointestinal symptoms at the time of diagnosis had a significant impact on the burden, but long-term treated DH patients were shown not to suffer from persistent gastrointestinal symptoms.
Tämä tutkimus osoitti, että ihokeliakiaan liittyy kohonnut tautitaakka diagnoosivaiheessa, ja lisääntynyttä tautitaakkaa tavataan etenkin niillä ihokeliakiapotilailla, jotka kärsivat vatsaoireista.
The other results of the disturbance analysis are more deeply related to modes of television production and to the problems of how to match content and form.
Muut häiriöanalyysin tulokset liittyvät syvemmin television tuotantotapoihin ja televisiokeskustelun sisällön ja muodon yhteensovittamisen ongelmiin.
The methods of analysis developed in the study are used in an attempt to identify development talk, which reveals how and in what direction agents themselves want to push the development of television journalism and television expression.
Tutkimuksessa kehitetyillä menetelmillä analysoidaan toimijoiden kehittämispuhetta, josta näkyy mihin suuntiin toimijat itse haluavat kehittää televisiojournalismia ja -ilmaisua.
Secondly,I am interested in how form and content work together in television production.
Toiseksi kysytään miten sisällön ja muodon välinen yhteistyö toteutuu tuotannossa.
On the other hand I also analyse the realization of interaction in the final production by using the method of disturbance analysis used in developmental work research.
Toisaalta tarkastellaan vuorovaikutuksen toteutumista valmiissa keskusteluohjelmassa hyödyntäen kehittävässä työntutkimuksessa käytettyä häiriöanalyysia.
A further interest is with how workplace-based learning can be developed in television work, with how the research methods used can be applied, and with how development platforms and open learning environments can be created.
Johtopäätöksinä pohditaan, kuinka tv-työssä voitaisiin soveltaa käytettyjä tutkimusmenetelmiä ja järjestää kehittämisalustoja ja avoimia oppimisympäristöjä työpaikkalähtöiseen oppimiseen.
In the context of the historical development of the television medium, its focus is on a stage where multichannel television is giving way to digital television and to a multimedial landscape, which in turn were preceded by the shift from universal to multichannel television.
Se sijoittuu televisiovälineen historiassa tilanteeseen, jossa monikanavatelevisiosta syntyy digitaalinen televisio osaksi uutta, monivälineistä mediamaisemaa.
From the developmental talk presented in the metaprogramme ("A Good TV Talk Show"), I identify four referential objects or different ways of understanding television conversations.
Hyvää televisiokeskustelua käsittelevän jakson kehittämispuheesta löytyy neljä erilaista kulttuurista tapaa ymmärtää televisiokeskustelu.
The data for the research consist of T Club productions broadcast in 2004-2006 on Teema, the Finnish Broadcasting Company´s dedicated public service channel for science, culture and education.
Tapaustutkimuksen tutkimuskohteena on YLE Teema-kanavaa varten suunniteltu T-klubi-keskusteluohjelmasarja ja sen tuotantokaudet vuosina 2004-2006.
Based on my case study, the cooperation of content and form and co-configuration based on the enrichment of meanings seems to require much greater scope for interaction between all the parties involved in production.
Tutkimuksen keskeinen tulos on, että merkitysten rikastamiseen perustuvan televisiotuotannon organisoimisessa ei voida tukeutua välittäjiin, vaan sisällön ja muodon yhteistyö ja asiakaskeskeinen yhteiskehittely edellyttää, että vuorovaikutukselle avataan laaja-alaiset edellytykset kaikkien televisio-ohjelman tuotantokonseptin osapuolien välille.
This study is concerned with the production of television talk shows as a programming genre and its development prospects.
Tutkimus käsittelee televisiokeskusteluohjelman tuotannon toteuttamista ja kehittämisen mahdollisuuksia.
The primary data consist of two stimulated recall interviews with the programme director and one episode of the programme where the participants discuss television talk shows (the metaprogramme for my research).
Tuotannosta on kerätty interaktiivisen etnografian menetelmin monitasoinen aineisto, jonka keskeisiä analyysin kohteita ovat ohjaajan kaksi stimulated recall -haastattelua ja ohjelmasarjan jakso, jossa keskustellaan hyvästä televisiokeskustelusta.
The mode of T Club production which uses multiple cameras and gives the impression of a live broadcast imposes special limitations and obligations on team cooperation.
T-klubin tuotantotapa, suoran kaltainen monikameratuotanto, asettaa sisältötiimin ja visuaalisen tiimin yhteistyölle erityisiä velvoitteita ja rajoituksia ja tekee osaltaan T-klubista toimittajajohtoisen ohjelman, vaikka ohjelman tuottajat ja sisältötiimi haluavat edistää osallistujien vapaasti kehkeytyvää keskustelua ja neuvottelua merkityksistä.
The first result of the disturbance analysis is that in the often ironic and self-ironic T Club talk show, the manner in which the host addresses the audience is closely reminiscent of the educational manner in which universal television addressed its audiences.
Tuotannon häiriöanalyysissa löytyy julkisen palvelun historiaan liittyvä opettava yleisöpuhuttelu, joka on T-klubissa ironian sävyttämä mutta kahlitsee toimittajaa myös silloin, kun hän pyrkii reflektoimaan aidosti työnsä ongelmia televisioyleisölle.
The study puts to use in the field of television research the ideas of developmental work research, the premises of interaction research from the points of view of reflexivity and responsiveness, and Erving Goffman´s concept of participation framework.
Rautkorven tutkimus soveltaa kehittävän työntutkimuksen, vuorovaikutuksen tutkimuksen ja taidepedagogiikan näkökulmia.
My case study is the Finnish television talk show called T Club, which serves as an example of interactive television production.
Tutkimuksessa tarkastellaan, kuinka T-klubi-tuotantotiimi suhtautuu televisio-ohjelmien asiakkaaseen, televisioyleisöön.
In the digital television environment, the challenge faced in television work is how to maintain its craft-type qualifications and to introduce them as part of customer-oriented co-configuration.
Kehittämisen lähtökohtana on, että korkeatasoiset käsityöläismäiset television sisältöjen ja ilmaisun rakentamisen taidot tulisi säilyttää myös uudessa mediamaisemassa.
My empirical research questions concern, firstly, the place and role of T Club in the historical transition towards new, customer-oriented co-configuration.
Ne olisi saatava osaksi yhteiskehittelyä, joka kehittävässä työntutkimuksessa on uusi asiakaskeskeinen työn tekemisen sukupolvi.
By responsiveness I refer to the interactional processes to respond and to rebuild action in dialogical meaning construction.
Responsiivisessa vuorovaikutuksessa tuotantoprosessin eri toimijat eivät vain sopeudu toisten toimintaan, vaan pysyvät kaiken aikaa toimivina subjekteina, jotka kyseenalaistavat ja muotoilevat merkityksiä.
My textual research data consists of three authentic surtitles made for two different productions of Richard Strauss' opera "Salome".
Richard Straussin "Salome"-oopperan vokaalitekstistä ja kolmesta tekstilaitekäännöksestä koostuvan tekstiaineiston analyysissa tarkastellaan, millä tavalla käännökset eroavat oopperan verbaalisesta tekstistä.
According to my analysis, the surtitles are much less repetitive than the vocal text.
Analyysi osoittaa, että tekstilaitekäännökset ovat tekstimäärältään selvästi suppeampia kuin vokaaliteksti.
The functional borders I study in my thesis are the source text, the target text, the medium of publication and its place in the performance, the reading situation and the role of the translator as one creator and publisher of the surtitles.
Käännöksen toiminnalliset rajat eli sen toimintaympäristön muodostavat muun muassa lähdeteksti eli näyttämötulkinta, julkaisumedium eli tekstilaite, kääntäjä-tekstittäjä, toimeksiantaja sekä oopperayleisö ja live-esityksen lainalaisuudet.
Worldwide, operas have been surtitled since the early 1980s; in Finland surtitling came into use in 1987.
Oopperoita on Suomessa tekstitetty vuodesta 1987 lähtien, ja nykyään tekstilaite on Kansallisoopperan ja Savonlinnan Oopperajuhlien lisäksi käytössä lähes kaikissa maakuntaoopperoissa.
The numerous metaphors of the vocal text have been changed either by removing the main or relative clause in a two-clause sentence or by excluding adjuncts.
Verbaalisen tekstin määrää on vähennetty muun muassa vähentämällä toistoa ja kielikuvia sekä lisäämällä ellipsiä.
Since the surtitles are read in and as part of the performance, it is only reasonable to consider the whole stage interpretation as their source text.
Koska tekstilaitekäännös on vain yksi osa oopperaesitystä ja oopperaesityksen ajallinen eteneminen on vääjäämätöntä, on jokainen tekstitysrepliikki muotoiltava niin, että yleisö ehtii sekä lukea sen että tulkita esityksen muita elementtejä.
THE FUNCTIONAL BOUNDARIES OF OPERA SURTITLES This dissertation treats the functional boundaries of opera surtitles and aims to determine, how these boundaries affect the making and publishing of surtitles.
Tavoitteena on ollut selvittää, kuinka nämä rajat vaikuttavat käännöksen muotoiluun ja julkaisuun, sekä pohtia niiden merkitystä käännöksen lukemiselle.
The changes can be explained by the functional boundaries of the surtitles.
Aineistossa havaittavat muutokset, jotka tekstitysprosessissa on tehty oopperan verbaaliseen tekstiin, selittyvät eri toiminnallisten rajojen vaikutuksella.
Another type of research data are the observations and interviews I have made in the Finnish National Opera and Savonlinna Opera Festival from 1999 to 2002, during which time I worked there as a freelance surtitler/translator.
Etnografinen aineisto muodostuu Virkkusen omista havainnoista ja kokemuksista oopperan kääntäjä-tekstittäjänä ja oopperan katsojana.
As a result of the changes, the functions repetition has in vocal texts are not present in the nearly non-repetitive and verbally reformulated surtitles.
Myös dialogin rakennetta on muutettu, eikä käännöksissä toisteta kaikkea vokaalitekstin informaatiota.
From a translator s point of view, some boundaries are strict and given: the number of letters in a title (maximum of 80), some elements in the source text, the rehearsal schedule and the performance time must be rigorously adhered to. Other boundaries, however, such as the interpretation of the source text, the number of titles and their timing can be defined by the translator; the freedom of action within them makes the demarcation constant and endless.
Aikaa on jätettävä myös käännöksen tosiaikaiselle julkaisemiselle: kun tekstilaitekäännös hengittää oopperaesityksen ­ etenkin sen musiikin ­ rytmissä ja tempossa, vältytään kiireen aiheuttamilta tekstittämisvirheiltä ja käännös istuu luontevaksi osaksi esitystä.
Theoretically, I lean on the concept of textual and cultural multimodality and thus regard the surtitled opera performance a multimodal text in which meanings are made by using simultaneously several symbolic modes, such as sung, spoken and written (surtitled) words, music and both moving and still visual elements.
Tekstilaitekäännöksen toimintaympäristön tuntemus auttaa sekä oopperayleisöä että kääntämisen tutkijoita ja opiskelijoita analyyttisemmin arvioimaan tekstityksen toimivuutta osana oopperaesitystä ja huomaamaan, että kaikkea laulettua tekstiä ei voi eikä tarvitse toistaa tekstilaitteessa.
In addition to analysing authentic surtitles, I place them in a wider cultural context treating their status in the opera institution and in opera productions and discussing their effect on the public image of opera.
Riitta Virkkusen tutkimus, joka on maailman ensimmäinen oopperan tekstittämiseen keskittyvä väitöskirja, tarkastelee oopperan tekstilaitekäännöksen toiminnallisia rajoja.
I also consider their meaning in the reading of surtitles.
Lisäksi se on tehokas keino edistää oopperatalon kansainvälistymistä.
In analysing the texts, I applied a descriptive, comparative text analysis that was outlined according to the classification of translation strategies.
Tutkimus osoittaa, kuinka monet eri tekijät tekstilaitekäännöksen muotoiluun ja julkaisuun vaikuttavat.
The personal interviews were conducted in Finland in 1995 and 1998.
Henkilökohtaiset haastattelut tehtiin Etelä-Suomessa vuosina 1995 ja 1998.
7) Two fundamental process dimensions unit and scope were identified.
7) Kaksi perustavanlaatuista prosessiulottuvuutta - yksikkö ja laajuus - tunnistettiin.
3) Some people consulted information sources which they regarded as paranormal.
3) Jotkut henkilöt olivat yhteydessä tiedonlähteisiin, joita he pitivät paranormaaleina.
Information action is a process in which the individual performs meaningful deeds in relation to information and knowledge in order to achieve something.
Tiedollinen toiminta on prosessi, jossa yksilö tekee jotain mielekästä suhteessa informaatioon ja tietoon saavuttaakseen jotakin.
2) Information was mostly required about normal rather than paranormal matters.
2) Tietoa kaivattiin enimmäkseen normaaleista eikä niinkään paranormaaleista asioista.
The theory and methodology in the study is based on Brenda Dervin s Sense-Making approach.
Teoria ja menetelmät tutkimuksessa perustuvat Brenda Dervinin Sense-Making- eli merkityksellistämisviitekehykseen.
It appears that the essence but not process of information action in the context of the paranormal differs from normal information action in many important respects, although they have their similarities, as well.
Vaikuttaa siltä, että tiedollisen toiminnan sisältö - mutta ei prosessi - paranormaalin alueella poikkeaa tavallisesta tiedollisesta toiminnasta useassa tärkeässä suhteessa, vaikkakin niillä on myös samankaltaisuutensa.
The material thus acquired was transcribed in detail, minutely coded, analysed qualitatively to find categories and patterns, as well as investigated quantitatively in order to determine distributions and relationships between variables.
Tällä tavoin saatu materiaali purettiin tekstiksi tarkasti, koodattiin yksityiskohtaisesti, analysoitiin laadullisesti luokkien ja rakenteiden löytämiseksi, sekä tarkasteltiin määrällisesti jakaumien ja muuttujien välisten suhteiden määrittämiseksi.
Even hosts, maintainers and developers of information retrieval systems might encounter something constructive herein.
Jopa tiedonhakujärjestelmien tarjoajat, ylläpitäjät ja kehittäjät saattavat löytää työstä jotain rakentavaa.
Information action is conceived as five stages situation -> information need -> information source -> obtained information -> information outcome as well as a factor having an adverse effect on information seeking: barrier.
Tiedollinen toiminta käsitetään viitenä vaiheena -tilanne - tiedontarve - tiedonlähde - saatu tieto - tiedon seuraus - sekä tekijänä, jolla on haitallinen vaikutus tiedonhankintaan esteenä.
The paranormal could be perceived as manifesting itself in a number of thoughts and phenomena, and practically at any stage of the process of information action.
Paranormaalin voitiin havaita esiintyvän monina eri ajatuksina ja ilmiöinä, ja käytännössä missä tahansa tiedollisen toiminnan vaiheessa.
The findings also offer research-based information of a new kind to information providers (i.e. the media, libraries and information services) who can take advantage of the results in amplifying their services.
Tulokset tarjoavat myös tiedonvälittäjille (tiedotusvälineille, kirjastoille ja informaatiopalveluille) uudenlaista tutkimustietoa, jota ne voivat hyödyntää palvelujensa parantamisessa.
The dissertation does not take any stand whatsoever on the existence of supernatural phenomena.
Työssä ei oteta minkäänlaista kantaa paranormaalien ilmiöiden olemassaoloon.
The most cardinal findings in the order of the research questions were as follows: 1) The situation in which information action took place could itself be perceived as involving supernatural phenomena.
Keskeisimmät tulokset tutkimuskysymysjärjestyksessä olivat seuraavat 1) Tilanteen jossa tiedollinen toiminta tapahtui voitiin itsessään nähdä sisältävän yliluonnollisia ilmiöitä.
The study is the world s first dissertation on information seeking related to anything conceived as supernatural, and as such it is a significant opening move to a novel territory in information studies.
Tutkimus on maailman ensimmäinen väitöskirja tiedonhankinnasta, joka liittyy mihin hyvänsä yliluonnollisena pidettyyn, ja tällaisena se on merkittävä päänavaus uudelle alueelle informaatiotutkimuksessa.
5) Paranormal information was usually felt helpful.
5) Rajatieto koettiin yleensä hyödyllisenä.