natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The sensitivity of radiographs was 76% and specificity 85% for detecting Lisfranc injuries.
Röntgenkuvauksen herkkyys oli 76% ja tarkkuus 85% Lisfrancin vammojen tunnistamisessa.
The conventional radiograph-based diagnosis of a Lisfranc injury has moderate agreement between observers (κ = 0.50 (95% CI: 0.45 – 0.55) (first evaluation) and κ =0.58 (95% CI: 0.52 – 0.63) (second evaluation) and substantial agreement between the same observer at different moments (κ = 0.71, from 0.64 to 0.85).
Röntgenkuvaan perustuvan Lisfrancin -vamma diagnoosin yksimielisyys eri arvioijien välillä oli kohtalainen (ensimmäinen arvio: κ = 0.50 [95% luottamusväli: 0.45 – 0.55], toinen arvio: κ =0.58 [95% luottamusväli: 0.52 – 0.63]).
Most (56%) of the Lisfranc-Chopart combination injuries occurred in high- energy traffic accidents.
Suurin osa (56%) Lisfranc-Chopart yhdistelmävammoista syntyi korkeaenergisillä vammamekanismeilla.
However, Chopart injuries are more infrequent with an annual incidence of 2.2/100 000 person-years in our study population.
Chopartin vammat olivat selvästi harvinaisempia (2.2 / 100 000 henkilövuotta kohden).
As presumed, subtle, nondisplaced injuries were more commonly missed than displaced injuries.
Ymmärrettävästi hyväasentoiset vammat jäivät useammin huomaamatta verrattuna huonoasentoisiin vammoihin.
All computed tomography (CT) images taken due to an acute foot and ankle injury during this period were assessed and all patients with midfoot injuries were included.
Kaikki nilkasta ja jalkaterästä akuutin vamman vuoksi otetut tietokonetomografiakuvat arvioitiin ja niistä poimittiin kaikki keskijalkaterän alueen vammat.
Additionally, it is important to find reliable diagnostic tools that can identify those injuries that require surgical treatment.
Lisäksi olisi tärkeää löytää luotettava kuvantamismenetelmä, jolla pystyttäisiin tunnistamaan ne epästabiilit vammat, jotka voisivat hyötyä operatiivisesta hoidosta.
The majority of Chopart (86%) and Lisfranc (55%) injuries were caused by low-energy trauma.
Lisäksi suurin osa Chopartin (86%) sekä Lisfrancin (55%) vammoista syntyi lievillä vammamekanismeilla.
Therefore, a substantial number (24%) of injuries are missed when only conventional radiographs are used in the diagnostics.
Tutkimuksemme perustella merkittävä määrä (24%) Lisfrancin vammoja jää diagnosoimatta, mikäli diagnostiikassa käytetään ainoastaan perinteistä röntgenkuvausta.
Moreover, our ongoing randomized trial will yield important information on the treatment of these injuries in the future.
Käynnissä oleva etenevä satunnaistettu tutkimus tulee antamaan tärkeää lisätietoa tulevaisuudessa näiden vammojen hoidosta.
The data were used to investigate the incidence, trauma mechanisms, diagnostic accuracy, and the validity of an outcome measure and outcomes after nonoperative treatment.
Tätä aineistoa käytettiin selvittämään keskijalkaterävammojen ilmaantuvuutta, vammamekanismeja, diagnostista tarkkuutta, tuloksien arvioinnissa käytetyn toimintakykymittarin pätevyyttä, sekä tuloksia konservatiivisen hoidon jälkeen.
The American Orthopaedic Foot & Ankle Society Midfoot Scale is the most commonly used outcome measure among studies investigating foot and ankle surgery.
American Orthopaedic Foot & Ankle Society Midfoot Scale - toimintakykymittaria ei tulisi käyttää ensisijaisena mittarina hoidon tulosten arvioinnissa.
The primary findings of this study were that Lisfranc injuries are more frequent injuries than previously thought with an incidence of 9.2/100 000 person-years.
Lisfrancin vammojen ilmaantuvuus oli 9.2 / 100 000 henkilövuotta kohden.
We suggest therefore that a computed tomography (CT) scan of the injured foot is performed when there is high clinical suspicion of a midfoot injury (pain in active and passive movements, swelling, or plantar ecchymosis).
Suosittelemme, että epäiltäessä kyseistä vammaa kliinisten merkkien (kipu jalkaterässä aktiivisissa sekä passiivisissa liikkeissä, turvotus tai jalkapohjan hematooma) perusteella, olisi suositeltavaa kuvata jalkaterä tietokonetomografia -kuvauksella.
Our study supports the view that nondisplaced injuries, regardless of the number of affected columns or the type of the injury (avulsion or simple intra- articular fracture) of the Lisfranc joint, can be treated non-operatively with 4 to 6 weeks non-weightbearing cast with good clinical outcome.
Tutkimuksemme tulosten perusteella suuri osa hyväasentoisista Lisfrancin vammoista voidaan hoitaa konservatiivisesti 4-6 viikon kipsillä vamman sijainnista ja laajuudesta riippumatta.
In the near future, our prospective randomized controlled trial will yield important knowledge for the treatment of these injuries.
Käynnissä oleva prospektiivinen randomoitu tutkimus tulee antamaan tärkeää lisätietoa tulevaisuudessa näiden vammojen hoidosta.
Finally, the current literature on these injuries is limited, and further high- quality studies are urgently needed.
Lisfrancin vammoja käsittelevä kirjallisuus on suppeaa, ja laadukkaita tutkimuksia tulisi tulevaisuudessa tehdä.
The scale has too many ‘easy’ items, and therefore it is too easy to score the maximum points.
Tässä yleisimmin jalkateräkirurgiassa käytetyssä mittarissa on liikaa helppoja kysymyksiä, joten suuri osa potilaista saa täydet pisteet, eikä erottele potilaita toisistaan riittävän tehokkaasti.
The main purpose our study was to investigate the incidence, diagnostic accuracy, and outcomes after non-operative treatment and the validity of the most commonly used outcome measure for midfoot injuries.
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli arvioida keskijalkaterän vammojen ilmaantuvuutta, diagnostista tarkkuutta, tuloksien arvioinnissa käytetyn toimintakykymittarin pätevyyttä sekä tuloksia konservatiivisen hoidon jälkeen.
In conclusion, this study has shown that Lisfranc injuries are more common than previously thought.
Yhteenvetona, Lisfrancin vammat ovat yleisempiä, kuin mitä aiemmin on ajateltu, eikä diagnoosin pitäisi perustua ainoastaan röntgenkuvaukseen.
Non-operative treatment certainly has role to play in the treatment of Lisfranc injuries, but the clinical and radiological criteria for injuries that can be successfully treated without surgery are still unknown.
Tietyt hyväasentoiset vammat saattavat hyötyä kirurgisesta hoidosta, mutta diagnostisia kriteerejä näille vammoille emme pysty tämän tutkimuksen perusteella määrittelemään.
This was likely due to the in-creased solution turbidity caused by breaking apart of added zeolite particles into finer particles, which reduced light availability.
Tämä johtui todennäköisesti zeoliittipartikkelien hajoamisesta hienommiksi hiukkasiksi, mikä hei-kensi valon saatavuutta.
The potential advantages of this integration (wastewater treatment and microalgal cultivation) could be simultaneous recovery of nitrogen and phosphorus and the use of produced microalgal biomass as feedstock for e.g. biofuel, fertilizer and/or energy.
Jätevedenkäsittelyn ja mikrolevien kasvatuksen yhdistämi-nen mahdollistaa typen ja fosforin talteenoton ja samanaikaisesti tuotetun mikroleväbio-massan hyödyntämisen esimerkiksi biopolttoaineiden ja/tai lannoitteiden raaka-aineena.
The final ammonium removal efficiencies were above 97% when cultivating both microalgae separately in ADPP, however, only 24% and 44% of ammo-nium were removed from ADMW by C. vulgaris and S. acuminatus, respectively.
Kummankin levän avulla pystyttiin poistamaan yli 97% ADPP:n sisältä-mästä ammoniumista, mutta ADMW:sta ammoniumpoistotehokkuus oli vain 24 % kas-vatettaessa C. vulgaris mikrolevää ja 44 % kasvatettaessa S. acuminatus mikrolevää.
The iron (0.1, 1.0, and 1.9 mg L-1) and sulfate-sulfur (3.7, 20, and 35.8 mg L-1) concen-trations were found to affect nitrogen removal efficiency and microalgal biomass concen-tration more in the media with nitrate than with ammonium, probably due to different microalgal assimilation mechanisms for nitrate and ammonium.
Raudan (0,1; 1,0 ja 1,9 mg L-1) ja sulfaatti- rikin (3;7; 20 ja 35,8 mg L-1) pitoisuuksien havaittiin vaikuttavan typen poistotehokkuuteen ja mikrolevien biomassakonsentraatioon enemmän typenlähteen ollessa nitraatti kuin käytettäessä ammoniumia typenlähteenä.
Use of microalgae in wastewater treatment has been increasingly studied to integrate with or replace the present treatment systems for removal of nutrients and other pollu-tants.
Mikroleviä voidaan hyödyntää jätevesien käsittelyssä nykyisten käsittelyjärjestelmien yh-teydessä tai kokonaan korvaamaan nykyiset käsittelymenetelmät ravinteiden ja muiden epäpuhtauksien poistossa.
The obtained highest S. acuminatus biomass concentration (7.8–10.8 g L-1 VSS) in ADPP is among the highest yields reported for microalgae in real wastewaters.
Kokeissa ADPP:ssa saavutetut S. acuminatus biomassakonsentraatiot (7,8-10,8 g L-1 VSS) ovat korkeimpien joukossa, kun vertaillaan oikeita jätevesiä käytettäessä kirjalli-suudessa raportoituja mikroleväbiomassasaantoja.
The effect of iron concentration on nitrate removal efficiency and microalgal growth was more significant than that of sulfate concentration, while the interaction effect between sulfate and iron was not ob-served.
Rautakonsentraatio vaikutti mikrolevien kasvuun ja typenpoistotehokkuuteen enemmän kuin sulfaattipitoisuus.
Further increase in zeolite concentration (from 0.5 to 1 and 5 g L-1) did not improve ammonium removal efficiency or biomass concentration.
Reaktorin zeoliittikonsentraation nostami-nen 0.5 g L-1:sta 1g L-1:aan ja myöhemmin 5 g L-1:aan ei kuitenkaan enää kasvattanut ammoniumin poistotehokkuutta tai biomassakonsentraatiota.
Chlorella vulgaris and Scenedesmus acuminatus were successfully grown in batch pho-tobioreactors with liquid digestates from anaerobic digestion (AD) of biosludge from a municipal wastewater treatment plant (ADMW) and a pulp and paper mill wastewater treatment plant (ADPP).
Laboratoriomittakaavan fotobioreaktoreissa tehdyissä panoskokeissa Chlorella vulgaris ja Scenedesmus acuminatus mikrolevien todettiin kasvavan sekä kunnallisen (ADMW) että sellu- ja paperitehtaan (ADPP) jätevedenpuhdistamon ylijäämälietteen mädätyksen rejektivesissä.
The aim of this thesis was to enable efficient nutrient and organic matter removal from wastewaters by microalgae while promoting microalgal biomass production.
Tämän väitöskir-jan tavoitteena oli mahdollistaa tehokas ravinteiden ja orgaanisen aineksen poisto jäte-vesistä edistäen samalla mikrolevien tehokasta kasvua.
Both microalgae efficiently removed phosphate (>96%), while color (74–80%) and soluble COD (27–39%) were partially removed from ADMW and ADPP.
Myös väriä (74-80 %) ja kemiallinen hapenkulutusta (27-39 %) saatiin vähennettyä.
The average ammonium removal efficiency (14 to 30%) and microalgal biomass concen-tration (0.50 to 1.17 g particulate organic carbon per L) in continuous-flow membrane photobioreactor were promoted by adding a low concentration of zeolite (0.5 g L-1).
Kun zeoliittia lisättiin 0,5 g L-1, keskimääräinen ammo-niumin poistotehokkuus nousi 14 %:sta 30 %:iin ja biomassakonsentraatio 0.5 g L-1:sta yli 1,0 g L-1:aan.
In this study, synthetic medium with nitrate as nitrogen source with 1.0 mg L-1 iron and 35.8 mg L-1 sulfate-sulfur enabled the highest microalgal biomass concentration.
Korkein S. acuminatus biomassakonsentraatio saavutettiin nitraattipohjaisessa kasva-tusmediassa, jossa oli 1,0 mg L-1-rautaa ja 35,8 mg L-1 rikkiä.
In summary, this work showed the possibility of utilizing microalgae in wastewater treat-ment to efficiently remove nutrients and organic matter, and simultaneously promote mi-croalgal growth.
Tutkimus osoitti, että mikroleviä voidaan hyödyntää jätevedenpuhdistuksessa ravintei-den talteenottoon ja samalla kasvattaa tehokkaasti mikroleväbiomassaa.
Higher S. acuminatus biomass yields were obtained in thermophilic ADPP (without and with pretreatment prior to AD: 10.2±2.2 and 10.8±1.2 g L-1, respectively) than in pretreated mesophilic ADPP (7.8±0.3 g L-1).
Il-man esikäsittelyä ennen termofiilistä mädätystä korkein biomassakonsentraatio oli 10,2 ± 2,2 g L-1 ja esikäsittelyn sisältäneen termofiilisen mädätyksen rejektivedessä 10,8 ± 1,2 g L-1.
In addition, the highest microalgal biomass concentra-tion and methane yields were obtained in the same integrated AD and microalgal culti-vation system (thermophilic AD with pretreatment).
Myös korkein metaanin tuotto saa-vutettiin esikäsittelyn sisältäneessä termofiilisessä mädätysprosessissa, mikä osoittaa, että tehokkain metaanin tuotto ja mikrolevien biomassatuotto saavutettiin samoissa pro-sessiolosuhteissa.
How-ever, the use of microalgae in wastewater treatment is mainly in research stage due to e.g. low nutrient removal and microalgal biomass growth.
Mikrolevien käyttö jätevedenkäsittelyssä vaatii kuitenkin vielä tutkimus- ja kehitystyötä ravinteiden poistotehokkuuden ja mikrolevien kasvun tehostamiseksi.
The zeolite likely provided a habitat for attached growth of microalgae and high availability of ammonium for growth on the surface of the zeolite due to ammonium adsorption to zeo-lite.
Lisäksi zeoliitin on osoitettu adsor-boivan ammoniumia ympäröivästä vedestä.
Selecting suitable microalgal species for the specific wastewater to re-move nutrients and organic matter is essential to promote algae-based wastewater treat-ment applications.
On kuitenkin tärkeää valita kullekin jätevedelle soveltuva mikrolevälaji, jotta prosessi toimisi tehokkaasti.
This would reduce the workload of the experts and thus also bring economic benefits.
Tällä pystyttäisiin vähentämään asiantuntijoiden työtaakkaa ja saada siten myös taloudellista hyötyä.
There were nine companies with their products in the review.
Tarkastelussa oli yhdeksän yritystä tuotteineen.
There are companies from many different backgrounds in the field and they also offer various product and service packages.
Kentässä toimii monenlaisista taustoista tulevia yrityksiä ja ne tarjoavat myös erilaisia tuote- ja palvelukokonaisuuksia.
In order to determine the maturity, the product of one example company was first examined in more detail.
Kypsyyden selvittämiseksi tarkasteltiin ensin yhden esimerkkiyrityksen tuotetta tarkemmin.
Artificial intelligence has been a hot topic in the media, research and business in recent years.
Tekoäly on ollut viime vuosina kuuma aihe mediassa, tutkimuksissa ja liiketoiminnassa.
There have been high expectations for artificial intelligence in recent years, and proactive maintenance in industry is one of the most commercially attractive applications for artificial intelligence.
Tekoälylle on kasattu viime vuosien aikana suuria odotuksia ja teollisuuden ennakoiva kunnossapito on yksi tekoälyn kaupallisesti kiinnostavimpia sovelluskohteita.
It was found that there are already several vibration analysis systems on the market, which are promised to automatically diagnose faults in rotating machines, as well as to guide users automatically in the necessary maintenance measures.
Työssä havaittiin, että markkinoilla on jo useita värähtelyanalytiikkajärjestelmiä, joiden luvataan diagnosoivan pyörivien koneiden vikoja automaattisesti, sekä opastavan käyttäjiä automaattisesti tarvittaviin kunnossapitotoimenpiteisiin.
The development of the Internet, telecommunications, cloud technology and machine learning technologies have brought with them a new wave of artificial intelligence development.
Teollisen internetin, tietoliikenteen, pilviteknologian ja koneoppimistekniikoiden kehittyminen ovat tuoneet mukanaan tekoälykehityksen uuden aallon.
In the tests, it was found that machine learning techniques can be used to detect even small deviations.
Testeissä havaittiin, että koneoppimisen tekniikoita voidaan käyttää pienienkin poikkeamien havaitsemiseen.
Vibration analysis in condition monitoring has traditionally been the work of specially trained experts.
Kunnonvalvonnan värähtelyanalytiikka on ollut perinteisesti erikoiskoulutettujen asiantuntijoiden työtä.
The test also found that by adjusting the sensitivity of the anomaly detection, the detection can be configured for different applications.
Testissä todettiin myös, että anomaliantunnistuksen herkkyyttä säätämällä voidaan tunnistus konfiguroida eri käyttökohteisiin.
In addition, it was noted that in vibration analytics products, there are challenges in labeling data and communicating performance to customers.
Lisäksi huomattiin, että värähtelyanalytiikan tuotteissa on haasteena datan merkitseminen ja suorituskyvyn viestiminen asiakkaille.
However, new technologies for artificial intelligence have again raised the question of whether condition monitoring analyzes could be at least partially automated by artificial intelligence.
Tekoälyn uudet tekniikat ovat kuitenkin herättäneet uudelleen kysymyksen siitä, olisiko kunnonvalvonnan analyysit tekoälyn avulla ainakin osin automatisoitavissa.
The analysis also included an analytics system built with an older expert system technology, which was among the best in terms of maturity.
Tarkastelussa oli myös vanhemmalla asiantuntijajärjestelmäteknologialla rakennettu analytiikkajärjestelmä, joka oli kypsyystasoltaan vertailun parhaiden joukossa.
To understand the maturity of vibration analysis systems, a framework was formed by applying a generic maturity model of data-analytics to the context of vibration analysis and the industrial Internet.
Värähtelyanalytiikkajärjestelmien kypsyyden ymmärtämiseksi muodostettiin viitekehys soveltamalla yleistä analytiikan tasojen kypsyysmallia värähtelyanalyysin ja teollisen internetin kontekstiin.
The anomaly detection capability of the system was tested with the vibration data of the wastewater pump.
Järjestelmän anomaliantunnistuskykyä testattiin jätevesipumpun värähtelydatalla.
The operation of the predictive maintenance vibration analysis system developed in the target company was also tested.
Työssä testattiin myös kohdeyrityksessä kehitetyn ennakoivan kunnossapidon värähtelyanalytiikkajärjestelmän toimintaa.
In the second part of the work, the research method was document analysis, in which publicly available documents for these artificial intelligence-assisted vibration analysis products and services were examined.
Työn toisessa osassa markkinatutkimuksen menetelmänä oli dokumenttianalyysi, jossa tarkasteltiin kunnonvalvonnan tekoälyavusteisten värähtelyanalytiikan tuotteiden ja palveluiden verkosta julkisesti saatavilla olevia dokumentteja.
In addition, other products of artificial intelligence-assisted vibration analysis on the market were also compared.
Lisäksi tarkasteltiin myös markkinoilta löytyviä muita tekoälyavusteisen värähtelyanalytiikan tuotteita vertailevasti.
Finally, a few perspectives were provided on the standardization work related to the artificial intelligence properties of vibration analytics.
Lopuksi tarjottiin muutamia näkökulmia värähtelyanalytiikan tekoälyominaisuuksiin liittyvään standardointityöhön.
The work examined the performance and maturity level of artificial intelligence-assisted vibration analysis products and services available on the market.
Työssä tutkittiin markkinoilta tällä olevien löytyvien kunnonvalvonnan tekoälyavusteisen värähtelyanalytiikan tuotteiden ja palvelujen suorituskykyä ja kypsyystasoa.
The treatment in both groups aimed at remission.
Hoito molemmissa ryhmissä tähtäsi täyteen oireettomuuteen eli remissioon.
After 2 years, the treatment strategy became unrestricted.
Kahden vuoden jälkeen hoidot olivat vapaat.
In this study we aimed to elucidate the long-term effects and safety of such aggressive initial treatment by analysing the 11-year follow-up results of the FIN-RACo Trial.
Nykyisessä tutkimuksessa halusimme tutkia tämän hoidon pitkäaikaisvaikutuksia ja turvallisuutta analysoimalla FIN-REKO-tutkimuksen 11 vuoden seurantatulokset.
In Finland, mainly due to beneficial 2- and 5-year results of a national multicenter study, the Finnish Rheumatoid Arthritis Combination Therapy Trial (FIN-RACo), a combination of 3 DMARDs and a small dose glucocorticoid (GC) is recommended as the initial treatment in active RA.
Suomessa, suurelta osin kansallisen monikeskustutkimuksen, FIN-REKO:n (Finnish Rheumatoid Arthritis Combination Therapy Trial, FIN-RACo) suotuisten 2- ja 5-vuotistulosten ansiosta, aktiivisen nivelreuman aloitushoidoksi suositellaan kolmen reumalääkkeen ja pieniannoksisen kortisonin yhdistelmähoitoa.
Targeting remission with tight clinical controls results in good functional, clinical and radiographic outcomes in most RA patients.
Väitöskirjan päälöydökset olivat siis, että aktiivinen, remissioon pyrkivä hoitostrategia tuottaa hyvän kliinisen ja radiologisen tuloksen useimmilla potilailla.
The natural course of rheumatoid arthritis (RA) leads through joint inflammation to progressive joint damage and lost functional ability, elevated incidence of work disability and even increased mortality.
Nivelreuman luonnollinen kulku johtaa tulehduksen kautta nivelten tuhoutumiseen, toiminta- ja työkyvyn alenemiseen ja lisääntyneeseen kuolleisuuteen.
We also wanted to clarify how DMARDs are currently used in early RA in Finland and whether the possible change in treatments may have affected the incidence of work disability (WD) in early RA.
Lisäksi pyrimme kartoittamaan kuinka reumalääkkeitä Suomessa käytetään varhaisessa nivelreumassa, ja onko mahdollisesti aikaisempaa aktiivisemmilla hoitokäytännöillä voitu vähentää pysyvää työkyvyttömyyttä.
During this millennium in Finland, increasingly active treatments have been adopted in the treatment of early RA and the incidence of continuous work disability has declined.
Tällä vuosituhannella varhaisen nivelreuman hoito on Suomessa muuttunut entistäkin aktiivisemmaksi.
In the FIN-RACo study 199 patients with early active RA were randomized to treatment with a combination of methotrexate (MTX), sulfasalazine (SASP), and hydroxychloroquine (HCQ) with prednisolone (FIN-RACo group) or treatment with a single DMARD (initially, SASP) with or without prednisolone (SINGLE group).
Vuonna 1993 alkaneessa FIN-REKO-tutkimuksessa 199 varhaista nivelreumaa sairastavaa potilasta satunnaistettiin saamaan joko kolmen reumalääkkeen ja kortisonin yhdistelmähoitoa (FIN-RACo-ryhmä) tai yksittäistä reumalääkettä ja tarvittaessa kortisonia (SINGLE-ryhmä).
However, compared to initial single-DMARD therapy, initial combination DMARDs results in higher rates of patients achieving strict ACR remission and in lower radiographic progression even in the long term.
Kuitenkin alkuvaiheessa kolmen lääkkeen yhdistelmähoitoa saaneilla potilailla on vielä pitkäaikaisseurannassakin enemmän remissioita ja vähemmän radiologista etenemistä kuin alkuvaiheessa yksittäishoitoa saaneilla.
From the SII database 14 878 (68.0% female, 62.6% RF-positive) patients with a new diagnosis of RA between 2000-07 were identified.
Tutkimuksen toisessa osassa kerättiin Kansaneläkelaitoksen (Kela) rekisteritiedoista kaikki Suomessa vuosina 2000-2007 nivelreumaan sairastuneet 14 878 potilasta, joiden tiedot analysoitiin kaksivuotiskohorteittain (2000-01, 2002-03, 2004-05, 2006-07).
ACR remission was achieved by 37% (95% CI: 26 to 49) of the FIN-RACo group and by 19% (95% CI: 11 to 29) (p = 0.017) of the SINGLE group (I).
Remissiot olivat kuitenkin yleisempiä FIN-RACo-ryhmässä (37%) kuin SINGLE-ryhmässä (19%).
Patient cohorts were analyzed in 2-year time periods (2000-01, 2002-03, 2004-05, 2006-07) and DMARDs purchased by them during the first year after the diagnosis were registered (III).
Diagnoosihetkellä työkykyisistä potilaista oli kahden vuoden seurannan aikana nivelreuman vuoksi työkyvyttömyyseläkkeelle jäänyt ensimmäisestä vuosikohortista (2000-01) 8.9%, mutta viimeisestä (2006-07) vain 4.8%.
At 11 years, 138 patients were assessed (68 in the FIN-RACo group and 70 in the SINGLE group).
Yhteentoista vuoteen asti 138 potilasta jatkoi seurannassa.
For the patients available to labour force at the time of the diagnosis the incidence of continuous WD up to 31 Dec 2008 was clarified (IV).
Erityisesti mielenkiinto kohdistui potilaiden ensimmäisen vuoden aikana ostamiin reumalääkkeisiin sekä toisaalta työkyvyttömyyden ilmaantuvuuteen vuoden 2008 loppuun mennessä.
Effective treatment with disease modifying antirheumatic drugs (DMARDs) has been shown to prevent or delay this progression.
Remissioon tähtäävä hoito hillitsee siis pitkälläkin tähtäimellä nivelreuman etenemistä paremmin kuin vanhanaikainen, konservatiivisempi hoito.