natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With the results of this study we have been able to place a member of the uncharacterized OSBP-family, ORP1L, in the endocytic pathway, where it regulates motility and possibly fusion of late endosomes through interaction with the small GTPase Rab7.
Tämän väitöskirjatyön tuloksena aiemmin tuntematon OSBP:n sukulaisproteiini ORP1L on voitu yhdistää endosyyttiseen kalvoliikenteeseen, jossa se säätelee organellien liikkumista ja mahdollisesti fuusiota vuorovaikuttamalla pienen Rab7-GTPaasin kanssa.
OSBP homologues have been implicated in a wide range of intracellular processes, including vesicle trafficking, lipid metabolism and cell signaling, but little is known about the functional mechanisms of these proteins.
ORP-proteiinien on osoitettu liittyvän monenlaisiin solun toimintoihin, kuten sterolien aineenvaihduntaan, solunsisäiseen kalvoliikenteeseen ja soluviestintään, mutta niiden toimintamekanismit ovat tällä hetkellä huonosti tunnettuja.
This thesis work is focused on one of the family members, ORP1, of which two variants were found to be expressed tissue-specifically in humans.
Tämä väitöskirjatyö keskittyy yhteen perheen jäseneen, ORP1:een, josta ilmentyy ihmisen kudoksissa kaksi eri muotoa, niin sanottu pitkä muoto, ORP1Long (ORP1L), ja lyhyempi muoto, ORP1Short (ORP1S).
The human family of OSBP homologues consists of twelve OSBP-related proteins (ORP).
Ihmisen ORP-proteiiniperheessä on 12 jäsentä.
ORP1L, Rab7 and the Rab7-interacting lysosomal protein (RILP) were found to be part of the same effector complex recruiting the dynein-dynactin complex to late endosomes, thereby promoting minus end-directed movement.
ORP1L:n, Rab7:n ja RILP:n todettiin toimivan samassa efektorikompleksissa, joka rekrytoi dyneiini-dynaktiini- moottorin myöhäisten endosomien pinnalle edistäen endosomien liikettä kohti solun tuma-aluetta.
The two ORP1 variants differ in intracellular localization.
Nämä kaksi proteiinimuotoa ilmentyvät eri kudoksissa ja paikantuvat eri tavoin solujen sisällä.
Oxysterol binding protein (OSBP) homologues have been found in eukaryotic organisms ranging from yeast to humans.
Väitöskirjatyössä kuvataan oksisterolia sitovan proteiinin, OSBP:n, sukulaisproteiiniperhe (ORP).
The proteins were found to be physically close to each other on late endosomes and RILP was found to stabilize the ORP1L-Rab7 interaction.
Työssä osoitetaan, että ORP1L-proteiini kohdentuu myöhäisiin endosomeihin, jossa se sitoutuu suoraan Rab7-proteiiniin ja pidentää sen aktiivista tilaa.
ORP1S is cytosolic, while the ankyrin repeat region of ORP1L targets the protein to late endosomes/lysosomes.
Rab7-interacting lysosomal proteiini (RILP) on yksi harvoista proteiineista jonka tiedetään sitoutuvan aktiiviseen Rab7-proteiiniin, minkä seurauksena endosomille rekrytoituu dyneiini-dynaktiini -kompleksi.
The morphological changes of late endosomes induced by overexpressed ORP1L implies involvement of small Rab GTPases, regulators of organelle motility, tethering, docking and/or fusion, in generation of the phenotype.
Endosytoosi on elintärkeä solussa tapahtuva prosessi, ja se on välttämätön makromolekyylien sisäänotolle solun ulkopuolelta, niiden solunsisäiselle kuljetukselle ja hajottamiselle.
Characterization of AtCLH1 encoding chlorophyll-degrading enzyme chlorophyllase indicated that it might have a role in chlorophyll degradation during plant tissue damage.
Chlorophyllase 1 (AtCLH1) geenin koodaaman proteiinin todettiin mahdollisesti osallistuvan kasvin kudosvaurion jälkeiseen klorofyllin hajotukseen.
Identification of genes that are rapidly induced in response to a pathogen can provide novel information about the early events occurring in the plant defense response.
Kasvissa tapahtuvista aikaisen vaiheen puolustusreaktioista voidaan saada tärkeää tietoa identifioimalla geenejä, joiden toiminta aktivoituu nopeasti taudinaiheuttajan hyökkäyksen jälkeen.
A genetically specified resistance to E. carotovora has not been defined, and plant resistance to this pathogen is established through nonspecific activation of basal defense responses.
Vastineena E. carotovora infektioon kasvissa aktivoituvat epäspesifiset puolustusjärjestelmät; geneettisesti määriteltyä, spesifistä, resistenssiä tätä taudinaiheuttajaa vastaan ei ole löydetty.
Characterization of ERD15 suggested that it is a novel, negative regulator of abscisic acid (ABA) signaling in Arabidopsis.
Early responsive to dehydration (ERD15) geenin karakterisointi osoitti sen olevan kasvin abskissihappo (ABA) signaloinnin negatiivinen säätelijä.
Resistance induced by HrpNEcc required both salicylic acid (SA)- and jasmonate/ethylene (JA/ET)-dependent defense signaling in Arabidopsis.
HrpN aikaansai hypersensitiivisen reaktion (HR), minkä lisäksi se aktivoi sekä salisyyli (SA)- että jasmonihappoon (JA) perustuvat kasvipuolustusreitit, tehden käsitellystä kasvista vastustuskykyisen myöhempää E. carotovora infektiota vastaan.
Moreover, crosstalk between different defense signaling pathways was observed; JA-dependent defenses and resistance to fungal pathogen Alternaria brassicicola were impaired, indicating antagonism between SA- and JA-dependent signaling.
Tämä työ osoitti myös puolustusreittien välillä tapahtuvan vuorovaikutusta: SA-puolustuksen vahvistumisen hintana AtCLH1RNAi-hiljennetyissä kasveissa oli JA riippuvaisen puolustuksen heikkeneminen ja kasvin puolustuskyvyn menetys Altenaria brassicicolalle, joka on sieniin kuuluva taudinaiheuttaja.
carotovora is a bacterial phytopathogen that causes soft rot in various agronomically important crop plants.
Bakteeri Erwinia carotovora aiheuttaa märkämätää useissa hedelmissä, vihanneksissa ja juureksissa sekä kasvukaudella että varastoimisvaiheessa.
Silencing of this gene resulted in increased accumulation of reactive oxygen species (ROS) in response to pathogen infection in a light-dependent manner.
Tämän geenin hiljentäminen kasvissa RNAi tekniikalla johti valoriippuvaiseen oksidatiivisen stressin lisääntymiseen sekä parantuneeseen SA-riippuvaiseen puolustukseen ja vastustuskykyyn E. carotovoraa vastaan.
It also possesses the type III secretion system (TTSS) utilized by many Gram-negative bacteria to secrete virulence- promoting effector proteins to plant cells.
Näiden lisäksi se erittää kasvisoluun niin kutsuttuja vaikuttajaproteiineja tyyppi III eritysjärjestelmän kautta.
This study elucidated the role of E. carotovora HrpN (HrpNEcc), an effector protein secreted through TTSS, and the contribution of this protein in the virulence of E. carotovora.
Koska E. carotovoran erittämät, kasvin soluseinää hajottavat entsyymit peittävät aiheuttamansa kudoksen hajoamisen myötä alleen kaikki muut kasvissa bakteerin vaikutuksesta mahdollisesti tapahtuvat vasteet, työssä tutkittiin erikseen yhden E. carotovoran erittämän vaikuttajaproteiinin, HrpN:n, aikaansaamaa puolustusreaktiota Arabidopsiksessa.
This, together with the broad host range, makes this pathogen a good model for studying the activation of plant defenses.
Työ lisäsi tietoa yksittäisten vaikuttajaproteiinien roolista bakteerin taudinaiheuttamiskyvyssä sekä niiden vaikutuksesta aktivoituvista kasvin puolustusreiteistä.
CHLOROPHYLLASE 1 (AtCLH1) and EARLY RESPONSIVE TO DEHYDRATION 15 (ERD15) are both rapidly triggered by E. carotovora in Arabidopsis.
E. carotovora aikaansaa taudin myös lituruohossa (Arabidopsis thaliana), jota käytettiin tutkimuksen mallikasvina.
Production and secretion of plant cell wall-degrading enzymes (PCWDE) are central to the virulence of E. carotovora.
Näistä suuri osa on taloudellisesti merkittäviä viljelykasveja, kuten peruna (Solanum tuberosum) ja porkkana (Daucus carota).
The results presented in this thesis show that all females of a given population do not necessarily choose similar mating partners.
Väitöskirjassani osoitan, että kaikki naaraat eivät aina suosi samanlaisia koiraita pariutumiskumppaneikseen.
Mating preferences of sand gobies were assessed by giving females a binary choice between males that differed in body size and/or other focus traits.
Testasin hietatokkonaaraiden pariutumismieltymyksiä akvaariossa antamalla niiden valita läpinäkyvän seinän takaa kahdesta koiraasta, jotka erosivat toisistaan koon, pesäpaikan tai muun tutkittavan ominaisuuden suhteen.
I also show that females assess multiple mate choice cues simultaneously; partner preferences were based more strongly on an interaction effect between different choice cues than on any individual cue.
Paria valitessaan naaraat myös punnitsevat useampia valintakriteerejä samanaikaisesti siten, että kriteerien väliset vuorovaikutukset voivat olla valinnan kannalta tärkeämpiä kuin koiraan yksittäiset ominaisuudet.
Furthermore, I found that preferred matings involved fitness benefits in the form of increased offspring success, but these benefits were not significantly affected by mate compatibility.
Lisäksi havaitsin, että jälkeläiset selviytyvät paremmin isän ollessa suosittu kuin epäsuosittu kumppani.
Specifically, partner preferences of a fish, the sand goby (Pomatoschistus minutus), varied among individual females and depended on the social context at the time of choice.
Käytin mallieläimenä hietatokkoa (Pomatoschistus minutus), joka on erittäin yleinen matalien vesien kalalaji Suomen rannikolla.
The context-dependency of female mating preferences revealed is relevant to how genetic variation in sexually selected traits might be maintained: as the mating success of a certain male type varies according to the choice context, directional sexual selection on male traits is shown to be less intense than generally thought making for a slower loss of genetic variation in these traits.
Väitöskirjani tuloksilla on annettavaa pitkään jatkuneeseen tieteelliseen keskusteluun siitä, mikä ylläpitää geneettistä vaihtelua seksuaalivalinnan kohteena olevissa koiraiden ominaisuuksissa.
Hence, mate choice for partner compatibility does not appear to be an important determinant of the observed variation in female mate preferences in this species.
Vanhempien välinen yhteensopivuus ei sen sijaan näytä vaikuttavan jälkeläisten selviytymiseen.
The processes affecting road dust emissions are complex and currently not well known.
Katupölyn muodostumiseen ja päästöihin vaikuttavat prosessit ovat monimutkaisia ja tällä hetkellä huonosti tunnettuja.
Road dust has been acknowledged as a dominant source of PM10 especially during spring in the sub-arctic urban areas, e.g. in Scandinavia, Finland, North America and Japan.
Katupöly muodostaa erityisesti keväisin merkittävän osan keuhkohengitettävistä PM10 hiukkasista maapallon pohjoisilla alueilla kuten Skandinaviassa, Pohjois-Amerikassa ja Japanissa.
Therefore particles from both aggregates are observed.
Näin ollen pölyssä havaitaan hiukkasia molemmista lähteistä.
iii) What are the composition and sources of airborne road dust in a road simulator and during a springtime road dust episode in Finland?
iii) Mikä oli katupölyn koostumus ja lähteet testiradalla sekä keväisen katupölyepisodin aikana Suomessa?
The following specific research questions were addressed: i) How do traction sanding and physical properties of the traction sand aggregate affect formation of road dust?
Tutkimuksessa selvitettiin seuraavia kysymyksiä: i) Miten talvihiekoitus ja hiekoitusmateriaalin fysikaaliset ominaisuudet vaikuttivat katupölyn muodostumiseen?
Vehicles affect the concentrations of ambient airborne particles through exhaust emissions, but particles are also formed in the mechanical processes in the tire-road interface, brakes, and engine.
Moottoriajoneuvot päästävät hiukkasia ilmaan pakokaasujen mukana, mutta niitä muodostuu myös mekaanisissa prosesseissa tien pinnan ja renkaan vuorovaikutuksessa, jarruissa ja moottorissa.
The studies were conducted both in a road simulator and in field conditions.
Tutkimukset suoritettiin testiradalla ja kaupunkiolosuhteissa.
A general aim of this study was to study processes and factors underlying and affecting the formation and emissions of road dust from paved road surfaces.
Yleisenä tavoitteena tutkimuksessa oli selvittää katupölyn muodostumiseen vaikuttavia tekijöitä ja prosesseja päällystetyillä pinnoilla.
Particles deposited on or in the vicinity of the road may be re-entrained, or resuspended, into air through vehicle-induced turbulence and shearing stress of the tires.
Lisäksi hiukkaset, jotka ovat laskeutuneet tien pinnalle tai sen lähettyville voivat nousta ilmaan uudelleen ajoneuvojen aiheuttamien ilmavirtojen tai renkaiden nostattamina (resuspensio).
When snow and ice melt and surfaces dry out, traffic-induced turbulence makes some of the particles airborne.
Keväällä kun lumi ja jään sulaa ja pinnat kuivuvat, hiukkasia nousee ilmaan merkittäviä määriä mm. liikenteen aiheuttamien ilmavirtauksien nostamina.
iv) What is the size distribution of abrasion particles from tire-road interaction?
iv) Mikä oli tien ja renkaan vuorovaikutuksessa syntyneiden hiukkasten kokojakauma?
A commonly used term for these particles is road dust .
Yleistermi näille hiukkasille on katupöly .
Respirable particles with aerodynamic diameter below 10 micrometers (PM10) have been the main concern, but other size ranges and particle size distributions were also studied.
Mittausten kohteena olivat keuhkohengitettävät hiukkaset, joiden aerodynaaminen halkaisija on alle 10 mikrometriä (PM10), mutta myös muita hiukkaskokoluokkia tutkittiin.
Source and composition analysis showed that the particles in the road simulator were mainly minerals and originated from both traction sand and pavement aggregates.
Koeolosuhteissa havaitut hiukkaset olivat pääasiassa mineraaleja ja peräisin päällysteen kiviaineksesta ja/tai hiekoitusmurskeesta.
The test results from the road simulator showed that traction sanding increased road dust emissions, and that the effect became more dominant with increasing sand load.
Testiradalla saatujen koetulosten perusteella hiekoitus lisäsi PM10-katupölyn muodostumista ja että päästöt kasvoivat hiekoitusmurskeen määrää lisättäessä.
Special emphasis was placed on studying particle formation and sources during tire road interaction, especially when different applications of traction control, namely traction sanding and/or winter tires were in use.
Erityisenä painopisteenä oli tutkia hiukkasten muodostumista tien pinnan ja renkaan vuorovaikutuksessa, käytettäessä talvirenkaita ja hiekoitusmursketta.
Traction sand grains are fragmented into smaller particles under the tires, but they also wear the pavement aggregate.
Hiekoitetuissa kokeissa havaittiin nk. hiekkapaperi-ilmiö: hiekoitusmurske hajoaa pienemmiksi partikkeleiksi renkaan alla, mutta syntyneet partikkelit kuluttavat myös päällystettä.
ii) How do studded tires affect the formation of road dust when compared with friction tires?
ii) Miten nastoitetut talvirenkaat erosivat pölyn muodostumisen osalta nastoittamattomista talvirenkaista (kitkarenkaista)?
The high proportion of road dust in sub-arctic regions of the world has been linked to the snowy winter conditions that make it necessary to use traction control methods.
Korkeat katupölypitoisuuksien on esitetty olevan seurausta lumisista ja jäisistä talviolosuhteista, joiden takia liikenteessä on käytettävä liukkaudentorjuntaa.
Comparison of tire types showed that studded tires result in higher formation of PM emissions compared with friction tires.
Rengastyyppien vertailu koeolosuhteissa osoitti, että pölyä muodostui enemmän nastoitetuilla talvirenkailla kuin nastoittamattomilla, nk. kitkarenkailla.
The mass size distribution of traction sand and pavement wear particles was mainly coarse, but fine and submicron particles were also present.
Hiukkasten massakokojakaumassa karkeat hiukkaset muodostavat valtaosan, mutta myös pienhiukkasia (PM2.5) havaittiin.
The same trend between the tires was present in the tests with and without anti-skid aggregate.
Sama trendi havaittiin myös hiekoitetuissa testeissä.
Traction control methods include dispersion of traction sand, melting of ice with brine solutions, and equipping the tires with either metal studs (studded winter tires), snow chains, or special tire design (friction tires).
Lisäksi autoissa käytetään joko nastallisia tai nastattomia talvirenkaita (kitkarenkaita), joiden suunnittelussa on erityisesti kiinnitetty huomiota renkaiden pitoon liukkaissa talviolosuhteissa.
A clear contribution of particles from anti-skid aggregate to ambient PM and dust deposition was also observed in urban conditions.
Myös kaupunkiolosuhteissa talvihiekoituksen havaittiin olevan tärkeä hiukkaslähde.
Anti-skid aggregate with poor resistance to fragmentation resulted in higher PM levels compared with the other aggregates, and the effect became more significant with higher aggregate loads.
Pölyn muodostumista lisäsivät lisäksi murskeen heikompi iskunkestävyys sekä materiaalin korkea hienoainespitoisuus.
Use of ecological information in urban planning
Ekologisen tiedon hyödyntäminen kaupunkisuunnittelussa
All this results in a conflict situation: how to simultaneously meet the needs of city growth and the principles of sustainable development, and especially conserve important green areas within and around built-up areas?
Tämä kehitys on johtanut ristiriitatilanteeseen: miten voidaan samanaikaisesti ottaa huomioon kaupungin kasvun tarpeet ja kestävän kehityksen periaatteet, sekä erityisesti säästää tärkeät viheralueet rakennetun ympäristön lomassa?
This study also showed that rare or endangered species and biotopes, and related ecological information receive priority in the urban planning process and usually pass through the decisionmaking system.
Tutkimus myös osoitti että harvinaisiin tai uhanalaisiin lajeihin ja elinympäristöihin liittyvä ekologinen tieto on etusijalla myös kaupunkisuunnitteluprosessissa ja läpäisee yleensä koko päätöksentekosysteemin helpommin kuin ns. tavanomaiseen kaupunkiluontoon liittyvä tieto.
This thesis demonstrated that although there are several challenges in using ecological information effectively, it is considered as an increasingly important part of the basic information used in urban planning and decisionmaking process.
Väitöskirjatutkimus osoitti että huolimatta ekologisen tiedon käyttöön liittyvistä lukuisista haasteista, nähdään ekologinen tieto yhä tärkeämpänä osana kaavoituksessa ja päätöksenteossa käytettävää kokonaistietopohjaa.
Furthermore, the stream Rekolanoja case indicates that planners and residents see the value of urban stream ecosystem as increasingly important for the local health and social values, such as recreation and stress relief.
Lisäksi Rekolanojan tapaustutkimus osoitti että suunnitteluvirkamiesten ja asukkaiden mielestä puroekosysteemin luontoarvot sekä sosiaaliset ja terveyteen liittyvät arvot tulisi ottaa entistä tärkeämpinä huomioon kaupunkisuunnittelussa.
The basic determinants for this are the recent changes in environmental legislation, but also the increasing appreciation of green areas and their conservation values by all the stakeholders.
Tämä johtuu erityisesti viime vuosina muuttuneesta lainsäädännöstä, mutta myös kaupunkiviheralueiden kasvaneesta yleisestä arvostuksesta.
Urban planners and decisionmakers have an important role in this, since they must use the ecological information mainly from species and biotope inventories and biodiversity impact assessments in determining the conservation values of green areas.
Kaupunkisuunnittelijat ja kunnalliset päätöksentekijät ovat tässä avainasemassa, sillä heidän tehtäviinsä kuuluu luontoinventoinneista ja -vaikutusarvioinneista saatavan ekologisen tiedon hyödyntäminen viheralueiden luontoarvojen määrittämisessä, sekä paikallisten asukkaiden, luontoharrastajien ja muiden osallisten tietämyksen ja näkemysten huomioiminen.
The main aim of this thesis was to study the use of ecological information in the urban land-use planning and decisionmaking process in the Helsinki Metropolitan Area, Finland.
Tämän väitöskirjan päätavoitteena oli tutkia ekologisen tiedon käyttöä kaupunkisuunnittelussa.
Urbanization leads to irreversible land-use change, which has ecological consequences such as the loss and fragmentation of green areas, and structural and functional changes in terrestrial and aquatic ecosystems.
Kaupungistumisen aiheuttaman maankäytön muutoksen seurauksena viheralueet pirstoontuvat ja niiden pinta-ala vähenee, mikä vuorostaan vähentää kaupunkien asukkaille tärkeiden ekosysteemipalveluiden määrää ja laatua.
Secondly, factors determining the importance and effectiveness of incorporation of ecological information into the urban planning process, and the challenges related to the use of ecological information were studied.
Erityisesti tutkimuksessa tarkasteltiin a) kuinka tärkeänä ekologista tietoa pidetään suunnitteluprosessissa ja miten se tuodaan prosessiin, b) millainen merkitys ns. paikallisella ekologisella tiedolla on suunnitteluprosessissa, c) mitkä tekijät vaikuttavat viheralueiden ja niihin liittyvän ekologisen tiedon huomioimiseen suunnitteluun liittyvässä poliittisessa päätöksenteossa, ja d) millainen rooli kaupunkialueiden puroekosysteemeillä voi olla kaupunkisuunnittelussa.
In addition, Local Ecological Knowledge in its several forms can be a source of ecological information for planners if incorporated effectively into the process.
Pääkaupunkiseudulla haastateltujen kaavoittajien, biologien sekä asukas- ja luontoyhdistysten edustajien mukaan myös paikallisen ekologisen tiedon huomioiminen kaavoituksessa on tärkeää, koska se voi täydentää ekologista tutkimustietoa ja osoittaa erityisiä paikallisia luontoarvoja.
Based on the review, a theoretical and conceptual framework for the research on Finnish urban setting was adapted.
Tutkimuksen tuloksia voidaan hyödyntää kaupunkisuunnittelun ja päätöksenteon kehittämisessä.
Moreover, the ecological benefits and economic costs of modified logging methods should be compared to other approaches aimed at maintaining biodiversity.
Lisäksi puiden säästämisen ekologisia ja taloudellisia vaikutuksia tulisi verrata muihin monimuotoisuuden suojeluun tähtääviin keinoihin, jotta löydettäisiin tehokkaimmat menetelmät tavoitteen saavuttamiseksi.
Short-term effects of variable retention on epigaeic spiders and carabid beetles in Finland
Monimuotoisuutta huomioivien metsänkäsittelymenetelmien lyhytaikaisvaikutukset hämähäkkeihin ja maakiitäjäisiin Suomessa
However, the aims of variable retention should be specified first.
Ensin pitäisi kuitenkin päättää, miksi säästöpuita halutaan jättää.
The data come from two studies.
Väitöskirjassani käytin kahta tutkimusasetelmaa kuusivaltaisissa metsissä.
First, spiders were collected with pitfall traps in south-central Finland in 1995 (pre-treatment) and 1998 (after-treatment) in order to examine the effects of clear-cutting, green-tree retention (with 0.01-0.02-ha sized tree groups), gap felling (with three 0.16-ha sized openings in a 1-ha stand), thinning aiming at an uneven age structure of trees and uncut control.
Tutkitut metsänkäsittelymenetelmät olivat eri-ikäisrakenteiseen metsään tähtäävä harvennus, pienaukkohakkuu sekä säästöpuuhakkuu suurilla (0,09-0,55 ha) ja pienillä (0,01-0,02 ha) avohakkuille jätettävillä puuryhmillä.
Studies are needed on the long-term effects of variable retention on terrestrial invertebrates; especially those directed at defining appropriate retention patch size and on the importance of structural diversity provided by variable retention for invertebrate populations.
Vaikka metsälaikut eivät toimisi hämähäkki- ja maakiitäjäislajiston kannalta lajistoa säilyttävinä pelastusveneinä , säästöpuuhakkuun arvoa metsän rakennepiirteiden monipuolistamisessa, esimerkiksi lahopuun ja suurikokoisten puuyksilöiden esiintymisen turvaamisessa, tulisi tutkia.
Thinning maintained forest spiders well.
Harvennushakkuun hämähäkkiyhteisö ei eronnut hakkaamattomasta metsästä.
The impacts of these harvesting methods were compared to those of clear-cutting and uncut controls.
Säästöpuuhakkuu pienillä säästöpuuryhmillä ei juuri eronnut avohakkuusta.