natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The central role of the United Nations in the international system is based on its unique status of encompassing practically all countries of the world as its members.
Yhdistyneiden kansakuntien keskeinen rooli kansainvälisessä järjestelmässä perustuu sen asemaan ainoana foorumina, jossa käytännöllisesti katsoen kaikki maailman maat ovat jäseniä.
In recent years the Security Council has also assumed a greater role in conflict prevention and resolution, and in legitimising the use of force under international law, even though its composition does not properly reflect the present power balance.
Myös turvallisuusneuvoston rooli sekä konfliktien ehkäisemisessä ja ratkaisemisessa että kansainvälisen oikeuden mukaisen voimankäytön legitimoijana on viime vuosina kasvanut, vaikka sen kokoonpano ei vastaakaan nykyisiä valtasuhteita.
The United Nations will continue to remain the generally recognised forum for discussing and resolving global and international problems.
Yhdistyneet kansakunnat säilyy yleisesti tunnustettuna puitteistona, jossa merkittäviä globaaleja ja kansainvälispoliittisia ongelmia käsitellään ja ratkotaan.
No other organisation or alliance can replace the role of the UN.
YK:n roolia ei voi mikään muu järjestö tai yhteenliittymä korvata.
The Security Council has remarkably stepped up its performance since the end of the Cold War.
YK:n turvallisuusneuvoston toiminta on parantunut huomattavasti kylmän sodan jälkeen.
Nonetheless, in recent years there have been some challenges regarding the functioning of the Council.
Viime vuosina turvallisuusneuvoston toimivuudessa on kuitenkin kohdattu haasteita.
UN Member States must demonstrate more determined common leadership and increasingly consistent commitment to strengthen the capacity of the organisation.
YK:n toimintakyvyn vahvistaminen edellyttää määrätietoisempaa yhteistä johtajuutta ja jäsenmaiden johdonmukaisempaa sitoutumista.
The purpose of the United Nations is to maintain international peace and security.
Yhdistyneiden kansakuntien päämääränä on kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitäminen.
Under international law, the key principles for the use of force are included in the UN Charter.
Kansainvälisessä oikeudessa voimankäytön keskeiset perusnormit sisältyvät YK:n peruskirjaan.
The basic premise is that the use of force is prohibited except for the purpose of self-defence or under UN Security Council mandate.
Lähtökohtana on yleinen voimankäytön kielto muutoin kuin itsepuolustuksena tai YK:n turvallisuusneuvoston valtuutuksen pohjalta.
The European Union, NATO, the African Union and other regional actors are developing their cooperation with the UN.
Euroopan unioni, Nato, Afrikan unioni ja muut alueelliset toimijat kehittävät yhteistyötään YK:n kanssa.
The UN is vitally important to the development of comprehensive security.
Yhdistyneiden kansakuntien merkitys on keskeinen laajan turvallisuuden kehittymisen kannalta.
The Responsibility to Protect (R2P or RtoP) principle, adopted by the United Nations General Assembly in 2005, rose to the centre of the international agenda following the events in Libya and the Ivory Coast.
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen vuonna 2005 hyväksymä suojeluvastuun käsite on noussut Libyan ja Norsunluurannikon tapahtumien myötä kansainvälisen toiminnan keskiöön.
The situation in Libya in 2011 was the first time the Security Council issued a mandate for the use of force in accordance with the RtoP principle.
Libyan tapaus vuonna 2011 oli ensimmäinen, jossa turvallisuusneuvosto antoi oikeutuksen voimankäyttöön suojeluvastuun yhteydessä.
The operation in Libya also generated political discord with regard to the application of the Security Council Resolution’s mandate. This may affect the way in which the RtoP principle will be applied in the future as well as the general manner by which demanding crisis management operations will be handled in the UN Security Council.
Libyan operaatio on aiheuttanut myös poliittista erimielisyyttä sen oikeuttaneen päätöslauselman soveltamisesta, mikä voi vaikuttaa suojeluvastuun periaatteen soveltamiseen jatkossa sekä yleisemmin vaativien kriisinhallintaoperaatioiden käsittelyyn YK:n turvallisuusneuvostossa.
When it comes to groups outside the UN system the G7/8 has played an important role in questions related to economic and monetary policy. It has also shown initiative in various security-related themes such as the prevention of proliferation of WMDs and counter-terrorist action.
YK-järjestelmän ulkopuolisista ryhmistä G7/8:lla on ollut merkittävä rooli globaaleissa talous- ja rahapoliittisissa kysymyksissä, mutta se on tehnyt aloitteita myös erilaisissa turvallisuuteen liittyvissä teemoissa, kuten joukkotuhoaseiden leviämisen estämisessä ja terrorismin vastaisessa toiminnassa.
The significance of the G20, encompassing the major economic powers, has grown.
Suurimpien talousmahtien muodostaman G20-ryhmän merkitys on kasvanut, mikä nousi esille erityisesti vuonna 2008 alkaneen talouskriisin hallinnassa.
This was particularly evident in controlling the economic crisis which began in 2008. The G20 has managed to coordinate economic policy and international financial supervision.
G20:n puitteissa on pystytty koordinoimaan talouspolitiikkaa ja kansainvälistä rahoitusvalvontaa.
Its activities have evolved from economic topics to other global issues such as climate policy.
Toimintaa on pyritty laajentamaan talouskysymyksistä muihin globaaleihin kysymyksiin kuten ilmastopolitiikkaan.
From the standpoint of multilateral cooperation the development of the relationship between the G20 and the UN, including its agencies, will be important.
Monenkeskisen yhteistyön kehitykselle on tärkeätä, miten G20:n suhde YK:hon ja sen alajärjestöihin kehittyy.
The decisions taken by the G20 will ultimately be implemented by states and established international organisations.
G20-ryhmän päätösten toimeenpano jää valtioiden ja vakiintuneiden kansainvälisten järjestöjen tehtäväksi.
Still, the UN can issue global authorisations to the G20’s decisions.
Toisaalta YK voi antaa päätöksille globaalin oikeutuksen.
The EU participates in the activities of the G20 and the G7/8, represented by the President of the European Commission and the President of the European Council.
EU osallistuu G20:n ja G7/8:n toimintaan komission puheenjohtajan ja Eurooppa-neuvoston pysyvän puheenjohtajan edustamana.
While the BRICS countries (Brazil, Russia, India, China and South Africa) are established as a concept, the group’s approaches and goals have not become fully established.
BRICS-maat (Brasilia, Venäjä, Intia, Kiina, Etelä-Afrikka) on käsitteenä vakiintunut, mutta ryhmän toimintatavat ja tavoitteet eivät ole täysin selkiintyneet.
The BRICS countries have differing views regarding the focus of their activities, their role and ambitions.
BRICS-mailla on keskenään erilaisia käsityksiä siitä, missä ryhmän toiminnan painopisteen tulisi olla ja minkälaista roolia ja tavoitteita ryhmän tulisi ajaa.
Russia is trying to strengthen the political role of the BRICS group as a part of the multilateral world order.
Venäjä pyrkii vahvistamaan BRICS-ryhmän poliittista roolia osana moninapaista maailmanjärjestystä.
The BRICS countries are not a cohesive group as regards values.
Arvomaailmaltaan BRICS-ryhmä ei ole yhtenäinen.
Regional organisations are important, especially in the field of trade and economic cooperation.
Alueellisten järjestöjen merkitys on suuri erityisesti kaupallisen ja taloudellisen yhteistyön alalla.
Particularly the African integration organisations such as the African Union, the Economic Community of West African States (ECOWAS) and the Southern African Development Community (SADC) have made great progress in political and security questions. They bear considerable responsibility over the continent’s security policy.
Poliittisissa ja turvallisuuskysymyksissä erityisesti Afrikan integraatiojärjestöt, kuten AU, Länsi-Afrikan maiden talousyhteisö (Economic Community of West African States, ECOWAS) ja Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö (Southern African Development Community, SADC), ovat edistyneet toiminnassaan merkittävästi ja kantavat huomattavaa vastuuta mantereen turvallisuuspolitiikassa.
In the Asia-Pacific region the Association of Southeast Asian Nations (ASEAN) and the Asian Regional Forum (ARF) have raised their status.
Aasian Tyynenmeren alueella Kaakkois-Aasian valtioiden järjestö (Association of Southeast Asian Nations, ASEAN) ja Aasian alueellinen foorumi (Asian Regional Forum, ARF) ovat lisänneet merkitystään.
From the Finnish standpoint the future global role of the EU will be of special importance.
Suomen kannalta erityistä merkitystä on sillä, millaiseksi Euroopan unionin globaali rooli muodostuu.
It is in Finland’s interests to advance the EU’s global capacity and role, and its cohesion in every possible way.
Suomen etujen mukaista on kaikin tavoin edistää EU:n kansainvälisen toimintakyvyn ja aseman vahvistamista sekä EU:n sisäistä yhtenäisyyttä.
It is important for Finland to closely monitor the great powers’ political and economic development and shifts in their strategic orientation. It is equally important that Finland develop close bilateral relations with them.
Suurvaltojen poliittisen ja taloudellisen kehityksen ja niiden strategisessa suuntautumisessa tapahtuvien muutosten tiivis seuraaminen ja vahvojen kahdenvälisten suhteiden kehittäminen on Suomelle tärkeää.
It is also important that Finland develop its multilateral cooperation with the key international actors.
Yhteistyösuhteiden kehittäminen keskeisten kansainvälisten toimijoiden kanssa myös monenkeskisissä puitteissa on tärkeää.
The UN provides a unique forum for the management of international questions.
YK:n asema kansainvälispoliittisten kysymysten foorumina on ainutlaatuinen.
Finland’s influence in global groupings outside the UN structure, such as in the G20 and the G7/8, will materialise through its EU membership.
Suomen mahdollisuudet vaikuttaa myös YK:n ulkopuolisissa globaaleissa ryhmittymissä, kuten G20:ssa ja G7/8:ssa, toteutuvat EU:n kautta.
A robust and well-functioning multilateral system based on cooperation is important to Finland.
Suomelle on tärkeää, että monenkeskinen yhteistyöjärjestelmä on vahva ja toimiva.
It is imperative that the United States commit to strengthening it.
Yhdysvaltojen sitoutuminen sen vahvistamiseen on keskeistä.
Closer economic ties between the EU and the USA, including the negotiations on a free trade agreement, would strengthen both economies and support the development of an international, rules-based trade regime.
EU:n ja Yhdysvaltojen välisten taloussuhteiden tiivistäminen ml. vapaakauppasopimuksen neuvottelu vahvistaisi molempien taloutta ja tukisi sääntöpohjaisen kansainvälisen kauppajärjestelmän kehittymistä.
It is particularly important for Finland to assess Russia’s political development and the goals of its international action.
Venäjän poliittisen kehityksen ja kansainvälisen toiminnan tavoitteiden arvioiminen on Suomen kannalta erityisen tärkeää.
Finland invests in its relationship with Russia both bilaterally and through its involvement in the EU, including support for a new EU-Russia Agreement.
Suomi panostaa Venäjä-suhteisiin sekä kahdenvälisesti että EU–Venäjä-yhteistyöhön vaikuttamalla ml. uuden perussopimuksen aikaansaaminen.
The importance of EU cohesion is accentuated in the EU’s external relations.
EU:n yhtenäisen toiminnan tärkeys korostuu EU:n ulkosuhteissa.
The Finnish-Russian arctic partnership creates the framework for charting mutual interest, establishing contacts for handling questions related to comprehensive security and achieving results.
Suomen ja Venäjän arktinen kumppanuus luo puitteet molemminpuolisen kiinnostuksen kartoittamiseksi, yhteyksien luomiseksi laajan turvallisuuden kysymysten käsittelemiseksi ja tulosten aikaansaamiseksi.
Russia is also the most important market for Finnish Arctic know-how.
Venäjä on myös suomalaisen arktisen osaamisen merkittävin markkina-alue.
Northeast Passage cooperation has been discussed within the framework of the Partnership.
Kumppanuuden piirissä on keskusteltu yhteistyöstä Koillisväylällä.
The Nordic countries are the natural reference group for Finland.
Luonnollinen viiteryhmä Suomelle ovat Pohjoismaat.
On a global scale Finland, like the other Nordic countries, is one of the most successful and stable western democracies.
Maailmanlaajuisessa vertailussa Suomi kuuluu muiden Pohjoismaiden tavoin parhaiten menestyviin ja vakaisiin läntisiin hyvinvointivaltioihin.
The Nordic welfare state model, built on a competitive economy and a high rate of employment as well as equal services and care, has proved to be an attractive social system.
Pohjoismainen, kilpailukykyiseen talouteen, korkeaan työllisyysasteeseen sekä tasa-arvoisiin palveluihin ja huolenpitoon perustuva hyvinvointimalli on osoittautunut vetovoimaiseksi yhteiskuntajärjestelmäksi.
It is essential that Finland preserve the strengths of this model.
Sen vahvuuksien säilyttäminen on keskeistä Suomelle.
The Responsibility to Protect (RtoP) is a political commitment adopted by UN Member States in 2005. Its purpose is to protect civilians from genocide, crimes against humanity, war crimes and ethnic cleansing.
Suojeluvastuu (Responsibility to Protect, RtoP) on YK:n jäsenvaltioiden vuonna 2005 tekemä poliittinen sitoumus suojella siviilejä kansanmurhalta, rikoksilta ihmisyyttä vastaan, sotarikoksilta ja etnisiltä puhdistuksilta.
The basic principles of the RtoP are:
Suojeluvastuun perusperiaatteet ovat:
1) The State carries the primary responsibility for protecting populations from the aforementioned crimes;
1) Valtiolla on ensisijainen vastuu suojella väestöään edellä mainituilta rikoksilta.
2) The international community has a responsibility to encourage and assist States in fulfilling this responsibility; and
2) Kansainvälinen yhteisö on sitoutunut auttamaan ja tukemaan valtiota tämän vastuun täyttämisessä.
3)
3) Mikäli valtio ei ilmeisellä tavalla halua tai kykene kantamaan vastuutaan, kansainvälisen yhteisön on ryhdyttävä kollektiivisiin toimiin väestön suojelemiseksi.
While the primary means are intended to be peaceful, using the instruments available in Chapters VI-VIII of the Charter of the United Nations, should they prove insufficient the Security Council can also mandate the use of military force for this purpose.
Käytössä on laaja YK:n peruskirjan VI-VIII lukujen mukainen keinovalikoima, ensisijaisesti rauhanomaiset keinot, mutta näiden ollessa riittämättömiä, myös turvallisuusneuvoston valtuuttama sotilaallinen voimankäyttö.
This may entail a temporary violation of a state’s territorial sovereignty.
Tämä saattaa edellyttää valtion alueellisen koskemattomuuden väliaikaista loukkaamista.
Even though the RtoP principle is not a binding legal standard on states or individuals, it carries moral authority as a guiding principle in organisations’ multilateral diplomacy and crisis management, especially when it comes to the UN.
Vaikka suojeluvastuu ei ole valtioita tai yksilöitä sitova oikeusnormi, sillä on vaikutusvaltaa moraalisena periaatteena ja järjestöjen, varsinkin YK:n, toimintaa ohjaavana sääntönä monenkeskisessä diplomatiassa ja kriisinhallinnassa.
In 2011 the UN Security Council mandated military interventions in Libya and the Ivory Coast with Resolutions 1973 and 1975, both of which referred to the RtoP principle.
Vuonna 2011 YK:n turvallisuusneuvosto oikeutti sotilaallisen väliintulon Libyassa ja Norsunluurannikolla suojeluvastuuseen viitanneilla päätöslauselmillaan 1973 ja 1975.
In order to consolidate the RtoP concept it is important that the RtoP be actively and primarily implemented through peaceful means, in accordance with Chapter VI. Should these prove insufficient, the instruments available in Chapter VII could be invoked.
Suojeluvastuun käsitteen vakiinnuttamiseksi on tärkeää, että suojeluvastuuta toimeenpannaan aktiivisesti ja ensisijaisesti VI luvun rauhanomaisin keinoin ja, näiden ollessa riittämättömiä, tarvittaessa VII luvun keinoin.
In addition, in the future the role of regional organisations in implementing the RtoP and, to a larger extent, in advancing human security, will continue to grow.
Lisäksi tulevaisuudessa alueellisten järjestöjen rooli suojeluvastuun toimeenpanossa ja laajemminkin inhimillisen turvallisuuden edistämisessä kasvaa edelleen.
Military power and arms control
Sotilaalliset voimavarat ja asevalvonta
While the threat of large-scale armed aggression has diminished, it cannot categorically be ruled out over the long term.
Laajamittaisen sotilaallisen voimankäytön uhka on vähentynyt, mutta sen mahdollisuutta ei pitkällä aikavälillä voida sulkea pois.
Military force can also be employed in a limited fashion in regional and internal conflicts, and as an instrument of power projection.
Sotilaallista voimaa voidaan käyttää myös rajoitetusti alueellisissa ja sisäisissä konflikteissa sekä osana muita voimankäytön välineitä.
Even an extensive use of force in the future will not necessarily translate into seizing and occupying large land areas.
Laaja-alainenkaan voimankäyttö ei tulevaisuudessa välttämättä tarkoita kattavien maa-alueiden haltuunottoa ja hallintaa.
The adversary may attempt to achieve his goals by using force unexpectedly, and by rapidly seizing limited key areas.
Tavoitteiden saavuttamiseen voidaan pyrkiä voimankäytön yllätyksellisyydellä ja rajattujen ydinalueiden nopealla valtaamisella.
The defender’s early-warning window and the period available for raising readiness will shrink.
Puolustajan ennakkovaroituksen antamiseen ja valmiuden kohottamiseen käytettävä aika lyhenee.
In addition to the military means, warfare will simultaneously incorporate different asymmetric means as well as political, economic and military pressure, various forms of information and cyber warfare, and combinations thereof.
Sodankäynnin muodot laajenevat kattamaan samanaikaisesti sotilaallisten keinojen lisäksi erilaisia epäsymmetrisiä keinoja, poliittista, taloudellista ja sotilaallista painostusta, informaatio- ja kybersodankäynnin muotoja sekä näiden yhdistelmiä.
Chronologically speaking, hostilities can already begin in peacetime with psychological and information operations.
Sodankäynti voi alkaa ajallisesti jo rauhan aikaisilla painostus- ja informaatio-operaatioilla.
This increasingly blurs the line between political pressure and warfare.
Poliittisen vaikuttamisen ja sodankäynnin raja hämärtyy.
Nevertheless, technology will create new possibilities for waging war.
Teknologia luo kuitenkin uusia mahdollisuuksia sodankäyntiin.
The western countries have widely adopted a network-centric defence concept built on ICT technology which enhances joint situation awareness, rapid decision-making, joint effect and interoperability.
L
The aim is to compensate for the suddenness of crises and the fog of battle by improving prognostication, situation awareness and the situation picture as well as the intelligence and analysis capacity.
Kriisien ja taistelukentän epävarmuustekijöiden yllättävyyttä pyritään lieventämään kehittämällä ennakointia, tilannetietoisuutta, tilannekuvaa sekä tiedustelu- ja analyysikykyä.
Particularly the use of ICT systems also generates significant knock-on effects such as system vulnerability and incurred costs.
Erityisesti tietojärjestelmien käytöllä on myös huomattavia seurannaisvaikutuksia kuten järjestelmien haavoittuvuus sekä muodostuvat kustannukset.
The options for non-state actors increase with the development of dual-use technology and society’s growing vulnerability.
Ei-valtiollisten toimijoiden vaikuttamismahdollisuudet kasvavat kaksikäyttöteknologian kehittymisen ja yhteiskunnan lisääntyvien haavoittuvuuksien myötä.
It will be increasingly difficult to identify the sources of threats and perpetrators, especially in the information space and cyberspace.
Uhkien alkuperän ja toimijoiden tunnistaminen vaikeutuu erityisesti informaatio- ja kyberulottuvuudessa.
The entire society will be the target of the attack, rather than the armed forces alone.
Vaikutukset kohdistetaan koko yhteiskuntaan, ei ainoastaan asevoimiin.
The tempo of future military operations will be rapid and their progression will be difficult to predict.
Sotilaalliset operaatiot ovat tulevaisuudessa nopeatempoisia ja etenemiseltään vaikeasti ennustettavia.
Troops will be increasingly mobile, possessing more firepower and improved range and accuracy of fire.
Joukot ovat entistä liikkuvampia ja tulen teho, ulottuvuus sekä tarkkuus ovat parempia.
Critical military capabilities will include intelligence and surveillance systems, the capabilities of the air force, the navy and special forces.
Korostuvia sotilaallisia kykyjä ovat tiedustelu- ja valvontajärjestelmät, ilma- ja merivoimien suorituskyvyt sekä erikoisjoukot.
Unmanned aerial vehicles will be developed for intelligence and surveillance and, to a growing extent, as platforms for precision-guided munitions.
Miehittämättömiä laitteita kehitetään tiedusteluun, valvontaan ja kasvavassa määrin täsmäasejärjestelmien laveteiksi.
Nevertheless, defence cuts will increase the importance of the reserves.
Asevoimien supistusten vuoksi reservin merkitys on kuitenkin kasvussa.
In addition to achieving savings niche expertise, needed in complex crises, can be recruited from the reserves.
Säästöjen saavuttamisen lisäksi reservistä on rekrytoitavissa monimutkaisissa kriiseissä tarvittavaa erikoisosaamista.
As the nature of conflict changes and technological options multiply the development of, and compliance with, international obligations and humanitarian law in armed conflicts require closer monitoring and attention.
Konfliktien luonteen muuttuessa ja teknologisten ratkaisujen monimuotoistuessa kansainvälisten velvoitteiden sekä humanitaarisen oikeuden kehittäminen ja noudattaminen aseellisissa konflikteissa vaativat entistä tiiviimpää seurantaa ja huomiota.
This also affects the international acceptability of weapon systems and their availability in the international market.
Tällä on vaikutusta myös asejärjestelmien kansainväliseen hyväksyttävyyteen ja niiden saatavuuteen kansainvälisiltä markkinoilta.
The changing nature of conflict will make it increasingly challenging to protect the civilian population.
Konfliktien luonteen muuttuminen tarkoittaa, että siviiliväestön turvaaminen on entistä haasteellisempaa.
While the threat of a global great-power conflict remains low regional, local and internal conflicts pop up continually.
Suurvaltakonfliktien uhka säilyy maailmassa vähäisenä, mutta alueellisia, paikallisia ja valtioiden sisäisiä konflikteja esiintyy jatkuvasti.
They increasingly include non-state actors.
Niissä on yhä useammin mukana ei-valtiollisia toimijoita.
Prolonged unresolved conflicts do not only cause casualties, they also result in civilian casualties and carry the risk of escalation.
Pitkittyneet ja vaikeasti ratkaistavat konfliktit aiheuttavat myös siviiliuhreja ja voivat laajentua.
Still, the current economic crisis causes outright cuts or lower growth in defence spending, especially in Western Europe.
Talouskriisi aiheuttaa kuitenkin puolustusmenojen supistuksia tai kasvun hidastumista erityisesti Länsi-Euroopassa.
Contrary to this development, the defence budgets of Russia, Sweden, Norway and Estonia – Finland’s neighbours – are on the rise.
Suomen naapurivaltioilla Venäjällä, Ruotsilla, Norjalla ja Virolla puolustusbudjetit ovat sen sijaan kasvussa.
In most European countries the development of armed forces is increasingly geared towards international crisis management.
Useimmissa Euroopan maissa asevoimien kehittäminen tähtää yhä enemmän kansainväliseen kriisinhallintaan.
Western Europe has, by and large, abolished general conscription.
Läntisessä Euroopassa on laajalti luovuttu yleisestä asevelvollisuudesta.
Yet, on many other continents armed forces are still being developed with an emphasis on territorial defence and the capabilities for a large-scale use of force.
Useissa muissa maanosissa asevoimia kehitetään edelleen painottaen aluepuolustusta ja laajamittaisen kansallisen voimankäytön kykyjä.
The western countries will primarily carry out their territorial defence through alliance-based defence solutions.
Länsimaiden kansallinen puolustus toteutetaan pääsääntöisesti liittoutumiseen perustuvalla puolustusratkaisulla.