natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Switching to higher-quality television broadcasting would depend on the decision of each household.
Kotitalouksilta ei siten edellytetä laitehankintoja vaan laadukkaampaan televisiolähetysten vastaanottoon siirtymisen ajankohta jäisi kotitalouksien omaan harkintaan.
Since it is difficult to estimate the number or schedule of households moving over to reception of high-definition broadcasting, it is proposed that an interim review be carried out before switching over to HD broadcasts on a larger scale.
Koska tässä vaiheessa on kuitenkin vaikea arvioida miten suuri osa kotitalouksista siirtyy ja missä aikataulussa seuraamaan teräväpiirtolähetyksiä, ehdotetaan ennen laajempaa teräväpiirtolähetyksiin siirtymistä pidettäväksi erillinen välitarkastelu.
The working group responsible for making preparations for the switch-over would evaluate the situation, and the review would take place in 2020, as explained above.
Siirtymistä valmisteleva työryhmä arvioisi tilannetta. ja vuosi 2020 olisi edellä kuvatulla tavalla välitarkastelun ajankohta.
Pay-TV operators play a significant and immediate role in services offered to viewers.
Maksutelevisio-operaattoreilla on merkittävä ja välitön rooli katsojille tarjottavissa palveluissa.
The proposed changes to pay-TV operators’ regulation advance the viewers’ interests.
Nyt ehdotetut muutokset maksutelevisiotoimijoita koskevaan sääntelyyn ovat osaltaan myös edistämässä katsojasta huolehtimista.
Conclusions on some other details
Eräitä muita yksityiskohtia koskevat johtopäätökset
Pay-TV service providers and the one-card principle
Maksutelevisiopalvelujen tarjoajat ja yhden kortin periaate
Pay-TV operators are a key stakeholder in the Finnish television environment.
Maksutelevisiotoimijat ovat keskeinen toimija suomalaisessa televisiomaisemassa.
Consequently, we need to assess whether it will be necessary to extend regulation to pay-TV service providers and their operations in the future.
Näin ollen on tarpeen tarkastella myös, onko tulevaisuudessa tarpeen ulottaa sääntely myös maksutelevisiopalvelujen tarjoajiin ja niiden harjoittamaan toimintaan.
As explained in section 13.3, minimum-level regulation requires that pay-TV service providers notify FICORA of the establishment of their operations.
Minimisääntely edellyttää, että maksutelevisiopalvelujen tarjoajat olisivat velvollisia tekemään ilmoituksen toiminnan aloittamisesta Viestintävirastolle, kuten kohdassa 13.3. on selostettu.
Extending the regulation of electronic communications more explicitly to cover also pay-TV operators is a measure aimed at giving consumers a more secure position.
Sähköisen viestinnän sääntelyn ulottamisella nykyistä selkeämmällä tavalla myös maksutelevisiotoimijoihin pyritään kuluttajien aseman turvaamiseen.
The service supply of pay-TV service providers is comprehensive and not restricted to video-on-demand services.
Maksutelevisiopalvelujen tarjoajien palvelutarjonta on kattava eikä rajoitu ainoastaan tilausohjelmapalveluihin.
In the digital, terrestrial television environment, consumers need to be able to use the pay-TV services of various service providers flexibly.
Kuluttajien tulee voida joustavasti käyttää eri palveluntarjoajien maksutelevisiopalveluja digitaalisessa maanpäällisessä televisiotoiminnassa.
Television-viewers must be provided with the option of using all pay-TV services with a single conditional-access card.
Television katsojille on siten taattava mahdollisuus käyttää kaikkia maksutelevisiopalveluja yhdellä salauksenpurkukortilla.
In addition to improving the viewers’ user experience, this is a way to promote the possibility of using the services of various service providers.
Katsojien käyttökokemuksen helpottamisen lisäksi näin voidaan edistää myös kuluttajien mahdollisuutta käyttää eri palveluntarjoajien palveluja.
Terrestrial networks’ pay-TV channels are currently not available with only one card.
Kaikkia antenniverkon maksukanavia ei tällä hetkellä ole saatavilla samalle kortille.
If consumers wish to view channels provided by two or more pay-TV operators, they need to change card when watching broadcasting via the terrestrial network.
Tästä johtuen kuluttaja joutuu antenniverkon lähetyksiä katsoessaan vaihtamaan maksukorttia, mikäli hän haluaa katsoa vähintään kahden maksutelevisio-operaattorin toimittamia kanavia.
In addition to switching cards, consumers need to call the customer service unit of the pay-TV operator in order to implement the change.
Kortin vaihtamisen lisäksi kuluttaja joutuu soittamaan maksutelevisio-operaattorin asiakaspalveluun vaihdon toteuttamiseksi.
In its decision of 7 May 2012 (1459/9229/2011), FICORA stated that the one-card principle must be implemented in digital terrestrial mass-communication networks.
Viestintävirasto on 7 päivänä toukokuuta 2012 antanut päätöksen (1459/9229/2011) yhden kortin periaatteet toteutumisesta maanpäällisessä digitaalisessa joukkoviestintäverkossa.
In the resolution, FICORA urged DNA Ltd and DigiTV Plus Oy to ensure, through cooperation if needed, that consumers do not need to change cards while viewing if they use services of more than one pay-TV operator in the terrestrial network.
Päätöksissään Viestintävirasto kehottaa DNA Oy:tä ja DigiTV Plus Oy:tä huolehtimaan tarvittavassa yhteistyössä siitä, ettei kuluttajan tarvitse vaihtaa korttia kesken katselun käyttäessään eri maksukorttioperaattoreiden antenniverkon palveluja.
This requirement must be met by 1 October 2012.
Velvoite on toteutettava 1.10.2012 mennessä.
Regulation under section 136 of the Communications Market Act needs further clarification.
Nykyinen viestintämarkkinalain 136 §:n sääntely edellyttää tarkentamista.
The situation will become only more challenging as pay-TV channel decoding becomes software- instead of card-based and as viewers switch to operator-specific set-top boxes, which limit viewer choice and make it more complicated to switch pay-TV operator.
Haastavaksi tilanteen tulevaisuudessa tekee muun muassa maksukanavien salauksen muuttuminen korttipohjaisesta ohjelmistopohjaiseksi ja siirtyminen operaattorikohtaisiin set-top-boxeihin, jolloin katsojan valinnanmahdollisuudet kaventuvat ja maksutelevisio-operaattorin vaihtaminen vaikeutuu.
A clarification is proposed to the regulation in section 136 of the Communications Market Act, which would be amended such that the purpose and objectives of said section are included in a new regulation on the one-card principle.
Viestintämarkkinalain 136 §:ssä olevaa säännöstä ehdotetaan selvennettäväksi siten, että nykyisen pykälän perusteluista selostettu pykälän tarkoitus ja tavoitteet kirjataan uuteen yhden kortin periaatetta koskevaa säännökseen.
As a presumption, the obligation to implement the one-card principle would be clearly extended to include all operators in the television-industry value chain.
Lähtökohtana olisi, että velvoite yhden kortin periaatteen toteuttamiseksi ulotettaisiin selkeästi koskemaan kaikkia televisiotoiminnan arvoketjun osapuolia.
Pay-TV service providers could continue to agree amongst themselves as to how the one-card principle would be implemented in technical terms.
Maksutelevisiopalvelujen tarjoajat voisivat edelleen sopia keskenään yhden kortin periaatteen teknisestä toteutuksesta.
If agreement ensuring that viewers can, in practice, receive the pay-TV services of all competing operators via one card cannot be reached with a new operator, FICORA would determine the terms of the agreement among the operators within a time period laid down by law.
Mikäli uuden toimijan kanssa ei päästäisi sopimukseen, joka käytännössä varmistaisi katsojille mahdollisuuden saada yhdellä kortilla kilpailevien maksutelevisiotoimijoiden palvelut, Viestintäviraston tulisi tietyssä laissa säädetyssä määräajassa määrätä toimijoiden välisen sopimuksen ehdoista.
The European Commission has initiated an investigation into regulation related to the current must-carry obligation in light of the Copyright Directive.
Komissio on ryhtynyt selvittämään Suomen voimassaolevaan siirtovelvoitteeseen liittyvää sääntelyä tekijänoikeusdirektiivien kannalta.
The current solution, wherein the cable network’s retransmission of channels within the scope of the must-carry obligation is completely free of copyright royalties through full-copyright restriction, might face pressure in the future.
Nykyiseen ratkaisuun, jossa siirtovelvoitteen piirissä olevien kanavien edelleen lähettäminen kaapeliverkossa on kokonaan vapautettu tekijänoikeuskorvauksista täydellisellä tekijänoikeuksien rajoituksella, saattaa siten liittyä tulevaisuudessa muutospaineita.
The must-carry obligation ensures that viewers can receive programming that is essential in terms of freedom of speech.
Siirtovelvoitteella turvataan katsojien mahdollisuutta ottaa vastaan tietyt sananvapauden toteutumisen kannalta tärkeät ohjelmistot.
The well-grounded expectations of viewers speak in favour of continuation of the must-carry obligation for not only YLE's public-service programmes but also commercial programming serving the public interest.
Katsojien perustellut odotukset puoltavat siirtovelvoitteen jatkamista Yleisradio Oy:n julkisen palvelun ohjelmistojen lisäksi myös kaupallisilla yleisen edun mukaisilla ohjelmistoilla.
In the process of drafting the present policy programme, a variety of different views have been expressed on the necessity and extent of the must-carry obligation.
Siirtovelvoitteen tarpeellisuudesta ja laajuudesta on esitetty erisuuntaisia näkemyksiä ohjelman valmistelun yhteydessä.
As far as communications policy is concerned, copyright royalty decisions and compensations for the must-carry obligation are considered separate questions.
Viestintäpolitiikan näkökulmasta tekijänoikeuskorvauksia koskevat ratkaisut ovat nähtävissä siirtovelvoitteen korvattavuudesta erillisenä kysymyksenä.
Therefore, irrespective of future copyright royalty decisions, the assumption is that the must-carry obligation would continue to apply, with its current scope, to YLE and the programmes of other channels serving the public interest.
Näin ollen tulevista tekijänoikeuskorvauksia koskevista päätöksistä riippumatta lähtökohdaksi otetaan, että siirtovelvoite koskisi edelleen nykyisen laajuisena Yleisradio Oy:n ja yleisen edun kanavien ohjelmistoja.
This is a communications policy decision that further strengthens the equal opportunity of all viewers to receive channels that serve public interest.
Kyse on viestintäpoliittisesta ratkaisusta, jolla edelleen vahvistetaan kaikkien katsojien tasapuolista mahdollisuutta vastaanottaa yleisen edun kanavia.
The technical quality of a television broadcast, as experienced by the viewer, is influenced by the entire transmission chain and the viewer’s reception system and terminals.
Katsojan kokemaan televisiolähetyksen tekniseen laatuun vaikuttavat sekä koko lähetys-ketju että käyttäjän vastaanottojärjestelmä ja päätelaitteet.
The transmission chain consists of a technical programme stream generated by broadcasting companies and the television broadcasting network(s) through which the programme stream is transmitted to viewers’ reception systems and terminals.
Lähetysketju muodostuu ohjelmistoyrityksen tuottamasta teknisestä ohjelmavirrasta ja televisiolähetysverkosta tai -verkoista, joiden kautta ohjelmavirta välitetään katsojien vastaanottojärjestelmiin ja päätelaitteisiin.
Transmission network
Lähetysverkko
FICORA’s regulations apply to, for example, rating of television networks’ and service components’ importance, and the minimum levels of verification, scaled on the basis of the rating.
Viestintäviraston määräykset koskevat muun muassa televisioverkkojen ja -palvelujen komponenttien tärkeysluokittelua ja luokittelun perusteella skaalattua varmistamisen vähimmäistasoa.
The scope of regulatory obligations has for quite some time been determined first and foremost by the requirement that basic television services be extremely reliable technically.
Määräysvelvoitteiden mitoittamisen lähtökohtana on ollut pitkälti se, että perustelevisiopalveluiden teknisen toimivuuden on oltava erittäin luotettavaa.
Because of this premise and the functionality- and quality-related questions that arose with the digital switchover, FICORA’s reliability-requirement-related regulations apply to all linear television services.
Tämän lähtökohdan ja digitvsiirtymän aiheuttamien toimivuus- ja laatukysymysten takia luotettavuusvaatimus on kohdistunut Viestintäviraston määräyksenannossa kaikkiin lineaarisiin televisiopalveluihin.
On account of the diversification of television networks and services, future regulations need to determine the classification criteria for programmes and distribution networks whose high quality and reliability are considered to be indispensable to viewers.
Televisioverkkojen ja -palveluiden monimuotoistumisen takia tulevissa säännöksissä on tarpeen linjata, millä perusteella luokitellaan ne ohjelmistot ja jakeluverkot, joiden laadun ja toimintavarmuuden turvaaminen on katsojien kannalta välttämätöntä.
Currently, regulations specify only YLE's public-service television programming and other free-to-air television programming serving public interest as constituting a special group of special interest.
Tällä hetkellä säädännössä luokitellaan omaksi tärkeäksi ryhmäkseen vain Yleisradio Oy:n julkisen palvelun televisio-ohjelmistot ja muut vapaasti vastaanotettavat yleisen edun mukaiset televisio-ohjelmistot.
Reception and internal networks
Vastaanotto ja sisäverkot
Reception quality is influenced by reception systems, such as the antenna systems used in terrestrial television reception, and the quality of a building's internal communication network.
Vastaanoton laatuun vaikuttavat vastaanottojärjestelmät, kuten maanpäällisessä televisiovastaanotossa antennijärjestelmä, ja kiinteistön sisäisen viestintäverkon laatu.
The compatibility of terminal equipment, related software and the television network is another essential factor in reception quality.
Olennaisen osan vastaanoton laadusta muodostaa myös päätelaitteiden ja niissä olevien ohjelmistojen yhteensopivuus televisioverkkojen kanssa.
As stated in section 11.2, the decisions that building-owners make on internal network renovation and the types of networks they install have a long-term impact on the options the building's residents have for communication services’ selection and use.
Kuten kohdassa 11.2 todettiin, kiinteistön haltijan tekemät ratkaisut sisäverkkojen kunnostamisesta ja siitä, millaisia verkkoja rakennukseen asennetaan, vaikuttavat kauaskantoisesti kiinteistön asukkaiden viestintäpalvelujen valinta- ja käyttömahdollisuuteen.
Furthermore, it has been stated that regulation of a building's internal network involves protection of private property to such an extent that network renovation and renewal requirements should be specified in separate regulations.
Edelleen on todettu, että kiinteistön sisäverkon sääntely kohdistuu siinä määrin yksityisen omaisuuden suojaan, että esimerkiksi verkkojen kunnostamista ja uusimista koskevat velvoitteet edellyttäisivät nimenomaisia säännöksiä.
The high quality and technical flexibility of internal networks can be ensured by means such as inter-authority communications, more detailed obligations, or even financial support for internal network renovation.
Sisäverkkojen laadun ja teknisen joustavuuden turvaamiseen voidaan vaikuttaa monin keinoin aina hallinnonalan rajat ylittävästä tiedotusyhteistyöstä tai tarkennetusta velvoitesääntelystä sisäverkkojen kunnostamisen taloudelliseen tukeen asti.
Recommendations or requirements can, for example, be used to stipulate that the communication network of a building is, by default, to be renovated in connection with pipe repairs, if not earlier.
Suosituksilla tai velvoittavalla sääntelyllä voidaan esimerkiksi edellyttää, että kiinteistön linjasaneerauksen yhteydessä olisi säännönmukaisesti kunnostettava myös rakennuksen tietoliikenneverkko, ellei sitä ole jo tehty.
Co-regulation
Yhteissääntely
In terms of terminal compatibility, self-regulation within the industry has functioned well.
Päätelaitteiden yhteensopivuuden osalta toimialan itsesääntely on ollut toimivaa.
To ensure the overall quality of television services, self-regulation and co-regulation that is to some extent based on statutes are apt mechanisms for application alongside normal requirement regulation.
Televisiopalvelujen kokonaislaadun turvaamisessa itsesääntely tai joltain osin säädäntöön tukeutuva yhteissääntely ovatkin tavanomaisen velvoitesääntelyn ohella varteenotettavia mekanismeja.
Co-regulation, for example, can be applied when viewers are able to assess the success of co- or self-regulation, or when operators have a shared interest and relatively little room to manoeuvre within the constraints of a standard.
Yhteissääntely voi soveltua esimerkiksi tekijöihin, joissa katsojat pystyvät arvioimaan yhteis- tai itsesääntelyn onnistumista tai joissa toimijoilla on yhteinen intressi ja verraten kapea harkintamahdollisuus esimerkiksi standardien puitteissa.
Security and preparedness requirements and similar factors for which the interest of society typically surpasses business interests, and for which the impact of investment on the quality of television broadcasting is not immediately visible to the viewers, are by nature not suitable for self-regulation by the industry.
Varmistamis- ja varautumisvaatimukset tai muut vastaavat tekijät, joissa yhteiskunnallinen intressi tyypillisesti ylittää liiketaloudelliset intressit ja joissa investointien vaikutus televisiopalvelujen laatuun ei ole lähetysten vastaanottajien suoraviivaisesti nähtävissä, eivät lähtökohtaisesti luonteeltaan sovellu toimialan oman sääntelyn piiriin.
Co-regulation, self-regulation, and greater industry responsibility for quality assurance could be promoted through creation of a regulated framework of predefined subjects to which this regulatory method could be applied.
Yhteissääntelyä ja itsesääntelyä ja toimialan omaa vastuun ottamista laadun turvaamisessa voisi edistää luomalla sille säädännöllisiä raameja, kuten määrittelemää asiakokonaisuuksia, joihin tätä sääntelymenettelyä voitaisiin käyttää.
This matter should be considered in more detail during the preparation of the Code for Information Society and Communications Services.
Asiaa tulisi arvioida tarkemmin tietoyhteiskuntakaaren valmistelun yhteydessä.
As is stated above, there are currently no legislative provisions for channel numbering.
Kuten edellä on todettu, kanavanpaikkanumeroinnista ei ole tällä hetkellä lainsäädännössä säännöksiä.
To facilitate switchover to new transmission standards or the market entry of new operators, channel-numbering regulation must be examined.
Muun muassa uusien standardien mukaisiin lähetyksiin siirtymisen sekä uusien toimijoiden markkinoille tulon helpottamiseksi on tarpeen tarkastella kanavanpaikkanumeroinnin sääntelyä.
It is also necessary to consider the viewers' established viewing habits.
Toisaalta on tarpeen ottaa huomioon myös katsojien vakiintuneet katselutottumukset.
To accommodate both of these objectives, it would be necessary to give FICORA the authority to issue, when necessary, more specific regulations on channel numbering.
Edellä mainittujen tavoitteiden yhteensovittamiseksi olisi tarpeen säätää Viestintävirastolle valtuudet antaa tarvittaessa määräyksellään tarkempia säännöksiä kanavanpaikkanumeroinnista.
As a rule, however, decisions on channel numbering should be made by operators in the field.
Ensisijaisesti kanavapaikkanumeroinnista tulisi kuitenkin päättää alan toimijoiden kesken.
When preparing the regulation, FICORA should give priority in channel numbering to YLE channels and the other channels serving public interest that meet the criteria set.
Viestintäviraston tulisi määräystä valmistellessaan antaa kanavapaikkanumeroinnissa etusija Yleisradio Oy:n ja yleisen edun kanaville, jotka täyttävät niille asetetut kriteerit.
Multicast technology
Ryhmälähetystekniikka
The creation of network service products based on multicast technology, driven either by commercial initiatives or by regulation, is one expression of the ongoing development in which a combination of unlimited internet connection services and interconnection of IP networks can have an impact on the financial and technical development possibilities of a variety of services, such as the prospects of OTT services over the internet when compared to the telecommunications companies' own IPTV services.
Ryhmälähetys- eli multicast -tekniikkaan perustuvien verkkopalvelutuotteiden syntyminen joko kaupallisista lähtökohdista tai sääntelyn keinoin on yksi ilmentymä käynnissä olevasta kehityksestä, jossa internetyhteyspalvelun rajoittamattomuus ja IP-verkkojen yhteenliittäminen voivat vaikuttaa monenlaisten palvelujen taloudellisiin ja teknisiin kehittymismahdollisuuksiin - kuten internetin yli tarjottavien OTT-palvelujen mahdollisuuksiin suhteessa teleyritysten omiin IPTV-palveluihin.
Any decisions to promote regulation in support of OTT services as opposed to broadband services and included IPTV services would, by nature, address and affect aspects of competition and business.
Mahdolliset sääntelyratkaisut OTT-palveluiden tukemiseksi suhteessa laajakaistapalveluihin ja niihin liitettyihin IPTV-palveluihin olisivat siten luonteeltaan taloudellisia ja kilpailullisia.
Multicast technology has its own challenges, though these are not decisive factors.
Ryhmälähetystekniikassa on omat tekniset haasteensa, mutta ne eivät ole ratkaisevia.
National regulation decisions that touch on competition would in all likelihood require the approval of the European Commission.
Kansalliset kilpailuluonteiset sääntelyratkaisut edellyttäisivät todennäköisesti komission hyväksyntää.
The requirement of a multicast product offering, for example, would bring with it questions related to regulation of significant market power over the terms on which the product is offered.
Esimerkiksi ryhmälähetystuotteiden tarjonnan edellyttäminen nostaisi esiin huomattavan markkinavoiman sääntelyn kaltaisia kysymyksiä tuotteen tarjonnan ehdoista.
In this phase of market development, we cannot argue for the establishment of national regulatory resolutions.
Tässä vaiheessa markkinoiden kehityksessä ei ole nähtävissä perusteita kansallisten sääntelyratkaisujen luomiselle.
Monitoring international developments and participating in European discussions are, however, important if we are to be able to assess the possible need for national resolutions and regulations in cooperation with the industry.
Kansainvälisen kehityksen seuraaminen ja eurooppalaiseen keskusteluun osallistuminen on kuitenkin tärkeää mahdollisten kansallisten ratkaisujen ja säädäntötarpeen arvioimiseksi yhteistyössä toimialan kanssa.
Any legislative measures required can be examined, for example, in conjunction with the drafting of the Code for Information Society and Communications Services.
Mahdollisesti tarvittavia lainsäädäntötoimia voidaan kuitenkin tarkastella esimerkiksi valmisteilla olevan tietoyhteiskuntakaaren yhteydessä.
REQUIRED CHANGES IN LEGISLATION
TARVITTAVAT LAINSÄÄDÄNTÖMUUTOKSET
In many instances, the proposals of the Communications Policy Programme for Electronic Media require amendments to existing legislation.
Sähköisen median viestintäpoliittisessa ohjelmassa esitetyt ehdotukset edellyttävät monin paikoin voimassa olevan lainsäädännön muuttamista.
Further preparation of the legislative amendments is being conducted in connection with the preparation of the Code for Information Society and Communications Services and in collaboration with the operators and authorities of the industry.
Näiden muutosten jatkovalmistelu tehdään liikenne- ja viestintäministeriössä vireillä olevan tietoyhteiskuntakaaren valmistelun yhteydessä avoimessa yhteistyössä alan toimijoiden ja viranomaisten kanssa.
A Safer Tomorrow
Turvallisempi huominen
Internal Security Programme
Sisäisen turvallisuuden ohjelma
Abstract:
Tiivistelmä:
On 14 June 2012, the Government adopted a Resolution on the third Internal Security Programme, whose title is A Safer Tomorrow.
Valtioneuvosto teki 14.6.2012 periaatepäätöksen kolmannesta sisäisen turvallisuuden ohjelmasta, jonka nimi on Turvallisempi huominen.