natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bilingual areas also have both Finnish-language and Swedish-language adult education centres. Apart from language studies, they enable leisure interests in the other national language, thereby providing the opportunity to use the other language and to meet its speakers.
Kaksikielisillä alueilla on myös niin suomen- kuin ruotsinkielisiä kansalaisopistoja, jotka kieliopintojen lisäksi tarjoavat mahdollisuuden harrastustoimintaan toisella kansalliskielellä ja siten toista kieltä puhuvien ihmisten kohtaamiseen ja sen kielen käyttämiseen.
Better utilisation of these types of opportunities would improve language skills and would strengthen viable bilingualism.
Tämänkaltaisten mahdollisuuksien entistä parempi hyödyntäminen kohentaisi kielitaitoa ja vahvistaisi elinvoimaista kaksikielisyyttä.
The authorities can also increase voluntary personnel exchanges, for instance, between hospital districts and create other opportunities for cooperation that would help strengthen the personnel’s occupational language skills and would promote the viability of both national languages.
Myös viranomaisissa voidaan lisätä vapaaehtoista henkilövaihtoa esimerkiksi sairaanhoitopiirien välillä ja luoda muita yhteistyömahdollisuuksia, joiden avulla vahvistettaisiin henkilöstön ammattiin liittyvää kielitaitoa ja edistettäisiin molempien kansalliskielten elinvoimaisuutta.
However, the encounters between the languages and language groups must not take place at the expense of either language, for instance the less used one, and must not supersede this language.
Kielten ja kieliryhmien kohtaaminen ei kuitenkaan saa tapahtua jommankumman, esimerkiksi vähemmän käytetyn kielen, kustannuksella, eikä saa syrjäyttää tätä.
Representatives of the smaller language group are often expected to show flexibility in various situations pertaining to language use.
Pienemmän kieliryhmän edustajilta edellytetään usein joustavuutta erilaisissa kielen käyttötilanteissa.
Bilingual discussions often turn into monolingual ones so that the language spoken is in practice that of the majority.
Kaksikieliset keskustelut muuttuvat usein yksikielisiksi siten, että käytännössä puhutaan enemmistön kieltä.
Viable bilingualism at individual level would benefit from such natural encounters between languages where all parties use their own languages.
Elinvoimaista yksilötason kaksikielisyyttä tukisivat sellaiset luonnolliset kielten kohtaamistilanteet, joissa kaikki osapuolet käyttävät omaa kieltään.
The impact of increasing bilingualism at individual level must be taken into account in the future when planning and organising various services provided by society.
Lisääntyvän yksilötason kaksikielisyyden merkitys on tulevaisuudessa otettava huomioon suunniteltaessa ja järjestettäessä erilaisia yhteiskunnan palveluja.
This is the case, for instance, when evaluating future school arrangements. It may then be justified to seek ways of supporting the equal development of both languages among bilingual children.
Näin on esimerkiksi tulevaisuuden koulujärjestelyjä arvioitaessa, jolloin voi olla aiheellista etsiä tapoja tukea kaksikielisten lasten molempien kielten yhdenvertaista kehittymistä.
However, the objective must be that everyone gets equally good basic education regardless of the language.
Päämääränä on kuitenkin oltava, että jokainen saa yhtä hyvän perusopetuksen kielestä riippumatta.
A Swedish-language school cannot act as a language school because its task is to be an institution that passes on and creates Swedish language in Finland.
Ruotsinkielinen koulu ei voi toimia kielikouluna, sillä sen tehtävänä on olla instituutio, joka välittää ja luo ruotsin kieltä Suomessa.
The situation may be the opposite in areas where Swedish is the majority language.
Tilanne voi olla päinvastainen sellaisilla alueilla, joilla ruotsin kieli on enemmistön kieli.
Tänk om…
Tänk om…
Kovero 2012; Henning-Lindblom 2012
Kovero 2012; Henning-Lindblom 2012
2.4 The special status of the Åland Islands
2.4 Ahvenanmaan erityisasema
The Åland Islands are an autonomous region of Finland.
Suomeen kuuluu itsehallinnollisena maakuntana Ahvenanmaa.
The autonomy of the region is based on international legal guarantees,
Maakunnan itsehallinto perustuu kansainvälisoikeudellisiin takeisiin, toisin sanoen Kansainliiton päätökseen vuodelta 1921 ja ensimmäiseen itsehallintolakiin vuodelta 1922. Näiden takeiden mukaan Ahvenanmaan virallinen kieli on ruotsin kieli.
The purpose of the autonomy of Åland is to guarantee “the population of the Åland Islands the preservation of the Swedish language, culture and local customs” (Treaty signed between Finland and Sweden on 27 June 1921).
Ahvenanmaan itsehallinnon tarkoitus on turvata ”Ahvenanmaan saarten väestölle ruotsin kielen, kulttuurin ja paikallisten perinteiden säilyttäminen” (Suomen ja Ruotsin välillä 27.6.1921 solmittu sopimus).
Thus, one of the objectives of Åland’s autonomy was to secure the status of the Swedish language in Åland, because Swedish is the less used national language in Finland.
Yksi Ahvenanmaan itsehallinnon tavoitteista oli näin ollen turvata ruotsin kieli Ahvenanmaalla, sillä ruotsi on vähemmän käytetty kansalliskieli Suomessa.
The linguistic guarantees towards the population of Åland require that the State of Finland must manage its contacts – both oral and written – with Åland in Swedish.
Kielelliset takeet Ahvenanmaan maakunnan väestöä kohtaan edellyttävät, että Suomen valtion on suoriuduttava yhteydenpidostaan – suullisesta ja kirjallisesta – Ahvenanmaan maakunnan kanssa ruotsiksi.
Åland’s autonomous status is enshrined in the Constitution and in the Act on the Autonomy of Åland.
Ahvenanmaan itsehallinnollisesta asemasta säädetään perustuslaissa ja Ahvenanmaan itsehallintolaissa.
The importance of the monolingual, Swedish-speaking region of Åland to mainland Finland is not limited to historical agreements alone.
Yksikielisen ruotsinkielisen Ahvenanmaan maakunnan merkitys Manner-Suomelle ei rajoitu vain historiallisiin sopimuksiin.
Åland’s monolingual Swedish status is also an effective reminder that not all Finns speaking Swedish as their mother tongue are bilingual.
Ahvenanmaan yksikielinen ruotsinkielinen asema on lisäksi tehokas muistutus siitä, etteivät kaikki ruotsia äidinkielenään puhuvat suomalaiset ole kaksikielisiä.
The State must also be able to meet the needs of monolingual Swedish speakers both in Åland and elsewhere in Finland in the same way as the State meets the needs of monolingual Finnish speakers who do not know Swedish.
Valtion on pysyttävä vastaamaan myös yksikielisten ruotsinkielisten tarpeisiin niin Ahvenanmaalla kuin muualla Suomessa samalla tavalla kuin valtio vastaa ruotsia osaamattomien yksikielisten suomenkielisten tarpeisiin.
According to the Act on the Autonomy of Åland, the language of instruction in schools financed or supported by public funds is mostly Swedish.
Julkisista varoista ylläpidettävien ja tällaisista varoista avustusta saavien koulujen opetuskielenä on Ahvenanmaan itsehallintolain mukaan pääasiassa ruotsi.
In these schools, Åland also provides the teaching of Finnish as a voluntary A2 language that starts in grade 4 or 5 of comprehensive school or as a B1 or B2 language that starts in the upper grades of comprehensive school.
Näissä kouluissa Ahvenanmaa tarjoaa myös suomen kielen opetusta vapaaehtoisena A2-kielenä, joka alkaa alakoulussa vuosiluokilta 4 tai 5 tai yläkoulussa B1- tai B2-kielenä.
74 per cent of all pupils in grades 4–6 study Finnish as an A2 language.
Kaikista vuosiluokkien 4–6 oppilaista 74 prosenttia opiskelee A2-suomea.
Ålands lyceum, the general upper secondary school in Åland, offers as many Finnish courses as schools in mainland Finland.
Lukiotasolla, Ålands lyceumissa, suomen opintoja tarjotaan yhtä paljon kuin Manner-Suomessa.
The curricula of upper secondary schools for seafaring and health care also include studies in Finnish.
Myös toisen asteen merenkulku- ja hoitoalan oppilaitosten opetussuunnitelmiin kuuluu suomen kielen opintoja.
In addition, Finnish courses are offered within liberal adult education.
Lisäksi suomen kielen kursseja tarjotaan vapaan sivistystoiminnan piirissä.
The Åland Islands are an excellent language resource for mainland Finland.
Ahvenanmaa on Manner-Suomelle erinomainen kieliresurssi.
The region consisting of 16 municipalities constitutes a community operating genuinely in the Swedish language.
Maakunta, johon kuuluu 16 kuntaa, muodostaa aidosti ruotsin kielellä toimivan yhteisön.
When visiting Åland, everyone has the opportunity in all situations to use Swedish and to experience the Swedish-language aspect of Finland.
Ahvenanmaalla käydessään on jokaisella kaikissa yhteyksissä mahdollisuus käyttää ruotsia ja kokea ruotsinkielinen osa Suomea.
Åland’s readiness to offer, for instance, civil servants and politicians opportunities to use Swedish and to exchange information has also been recorded in the Government Programme of the Åland Government for the years 2011–2015.
Ahvenanmaan valmius tarjota esimerkiksi valtion virkamiehille ja poliitikoille mahdollisuuksia ruotsin kielen käyttöön ja tiedon vaihtoon on myös kirjattu Ahvenanmaan maakuntahallituksen hallitusohjelmaan vuosille 2011–2015.
In practice, Åland is a multilingual society.
Käytännössä Ahvenanmaa on monikielinen yhteiskunta.
In 2010, the Åland Islands had a total of 28,007 inhabitants, of whom 25,173 were Swedish speakers, 1,373 were Finnish speakers, and 1,461 reported some other mother tongue.
Vuonna 2010 Ahvenanmaalla asui yhteensä 28 007 asukasta, joista ruotsinkielisiä oli 25 173, suomenkielisiä 1 373 ja muun kielen äidinkielekseen ilmoittaneita 1 461.
Statistics and Research Åland 2011
Ålands statistik- och utredningsbyrå 2011
The administrative authorities and municipalities of the region use the Swedish language.
Maakunnan itsehallintoviranomaiset ja kunnat ovat ruotsinkielisiä.
By virtue of the Act on the Autonomy of Åland, the language of correspondence between the regional authorities and the State authorities is Swedish.
Maakunnan viranomaisten ja valtion viranomaisten kirjeenvaihtokieli on Ahvenanmaan itsehallintolain mukaan ruotsi.
However, Finnish citizens are entitled in their own cause to use Finnish before a court of law and other State authorities in the Åland Islands.
Suomen kansalaisella on kuitenkin omassa asiassaan oikeus käyttää maakunnassa toimivassa tuomioistuimessa ja muussa valtion viranomaisessa suomen kieltä.
2.5 Other languages and their speakers in Finland
2.5 Muut kielet ja muunkieliset Suomessa
Many other languages besides the national languages have been spoken by smaller groups in Finland for centuries.
Suomessa on jo vuosisatoja puhuttu kansalliskielten lisäksi muitakin kieliä pienemmissä ryhmissä.
Of these languages, the Constitution mentions the language of the indigenous Sami people, which in Finland means three languages: Northern Sami, Skolt Sami and Inari Sami.
Perustuslaissa näistä mainitaan alkuperäiskansan saamelaisten kieli, jolla Suomessa tarkoitetaan pohjoissaamea, inarinsaamea ja koltansaamea.
In addition, the Constitution mentions the language of the Roma and sign language.
Edelleen perustuslaissa mainitaan romani ja viittomakieli.
The traditional sign languages in Finland are Finnish Sign Language and the Swedish Sign Language of Finland.
Perinteiset viittomakielet Suomessa ovat suomenkielinen ja suomenruotsalainen viittomakieli.
Provisions on the right to use Sami are laid down, above all, in the Sami Language Act.
Oikeudesta käyttää saamen kieltä säädetään ennen kaikkea saamen kielilaissa.
Many Acts contain provisions on the right to use other languages and, for instance, to be assisted by an interpreter and to receive mother tongue instruction in other languages.
Oikeudesta käyttää muita kieliä ja esimerkiksi saada tulkkausapua ja äidinkielen opetusta muissa kielissä säädetään useassa laissa.
At present, there are no separate Acts for the Roma language or sign language.
Romanikieltä ja viittomakieltä varten ei nykyisellään ole omia lakeja.
Report of the Government on the Application of Language Legislation 2006; Report of the Government on the Application of Language Legislation 2009
Valtioneuvoston kertomus kielilainsäädännön soveltamisesta 2006; Valtioneuvoston kertomus kielilainsäädännön soveltamisesta 2009
Other languages with a long history in Finland include Tatar, Yiddish, Russian and the Karelian language.
Muita Suomessa jo kauan käytettyjä kieliä ovat muun muassa tataari, jiddish, venäjä ja karjalan kieli.
The number of people of a foreign background living in Finland has also increased during the past few decades, and this trend can be expected to continue.
Myös Suomessa asuvien ulkomaalaistaustaisten henkilöiden määrä on kasvanut viime vuosikymmeninä, ja kasvun voidaan olettaa jatkuvan edelleen.
People who have a mother tongue other than Finnish or Swedish account for 4.5 per cent of the population.
Muuta kuin suomea tai ruotsia äidinkielenään puhuvia Suomessa on 4,5 prosenttia väestöstä.
After the national languages, the most spoken languages are Russian, Estonian, Somali, English and Arabic.
Suurimmat kielet kansalliskielten jälkeen ovat venäjä, viro, somali, englanti ja arabia.
However, many Acts contain provisions on the rights of people using other languages, such as the right to interpreting and the right to instruction in the mother tongue.
Lukuisiin lakeihin sisältyy kuitenkin säännöksiä muita kieliä käyttävien oikeuksista, muun muassa oikeudesta tulkkaukseen ja äidinkielen opetukseen.
Finland is home to increasingly many people who were not born in Finland and whose mother tongue is neither of our national languages.
Suomessa asuu ja elää yhtä enemmän ihmisiä, jotka eivät ole syntyneet Suomessa ja joiden äidinkieli ei ole kumpikaan kansalliskielistämme.
The mother tongue of more than 20,000 pupils in basic education is not Finnish or Swedish.
Perusopetuksessa opiskelee yli 20 000 muunkielistä oppilasta.
The development of their mother tongue is supported by supplementing their basic education with voluntary instruction in the mother tongue.
Heidän äidinkielen kehittymistään tuetaan tarjoamalla perusopetusta täydentävää, vapaaehtoista oman äidinkielen opetusta.
The instruction is supported by means of a discretionary government grant.
Opetusta tuetaan erillisellä valtionavustuksella.
In 2011, instruction was given in a total of about 55 languages to approximately 13,200 pupils.
Opetusta annettiin vuonna 2011 yhteensä noin 55 eri kielellä ja noin 13 200 oppilaalle.
Pupils whose mother tongue is not Finnish, Swedish or Sami and whose skills in Finnish or Swedish are not up to the mother tongue level in all sectors of language use, receive instruction in
Oppilaille, joiden äidinkieli ei ole suomi, ruotsi tai saame ja joiden suomen tai ruotsin kielen taito ei ole äidinkielisen tasolla kaikilla kielitaidon osa-alueilla, opetetaan joko
This instruction is given to pupils with an immigrant background, in the language that is the school’s language of instruction.
Tätä opetusta annetaan maahanmuuttajataustaisille oppilaille sillä kielellä, joka on koulun opetuskieli.
Upon application, the body providing the instruction can receive a discretionary government grant for this instruction.
Opetusta varten opetuksen järjestäjille myönnetään hakemuksesta erillistä valtionavustusta.
Most pupils with an immigrant background go to Finnish-language schools; the practical consequence is that there is only little instruction in Swedish as a second language.
Suurin osa maahanmuuttajataustaisista oppilaista käy suomenkielistä koulua, mistä seuraa käytännössä, että ruotsi toisena kielenä -opetusta annetaan vain vähän.
Each year, about 3,000 pupils are exempted from learning the second national language as the B language.
Vuosittain noin 3 000 oppilaista vapautetaan toisen kotimaisen kielen B-oppimäärän opetuksesta.
The decision on exemption is made by the headmaster upon a written request, after having heard the child’s guardians. Most exemptions apply to Swedish courses in Finnish-language schools; only a small percentage concerns Finnish courses in Swedish-language schools.
Vapautuksesta päättää rehtori, ja se perustuu huoltajien kuulemiseen ja kirjalliseen pyyntöön Suurin osa vapautuksista myönnetään ruotsin kielen opetuksesta suomenkielisissä kouluissa ja vain pieni osa suomen kielen opetuksesta ruotsinkielisissä kouluissa.
Few or no exemptions are granted in bilingual municipalities.
Kaksikielisissä kunnissa myönnetään vähän tai ei lainkaan vapautuksia.
The numbers of exemptions vary, but in some municipalities the numbers are great.
Vapautusmäärät vaihtelevat, mutta eräissä kunnissa ne ovat suuria.
Most pupils with an immigrant background go to a Finnish-language school and learn Finnish either in the subject “Mother tongue and literature” or in “Finnish as a second language”.
Suurin osa maahanmuuttajataustaisista oppilaista käy suomenkielistä koulua ja oppii suomea joko oppiaineessa äidinkieli ja kirjallisuus tai oppiaineessa suomi toisena kielenä.
However, their opportunities to learn Swedish are weaker, for instance, because of the exemption practice.
Heidän mahdollisuutensa oppia ruotsia ovat kuitenkin heikommat muun muassa vapautuskäytännön johdosta.
At present, it is not possible to start studies in the other national language in secondary education.
Nykyisellään toisen kansalliskielen opintoja ei ole mahdollista aloittaa toisen asteen koulutuksessa.
3 CHALLENGES IN ATTAINING VIABLE BILINGUALISM
3 HAASTEET ELINVOIMAISEN KAKSIKIELISYYDEN SAAVUTTAMISEKSI
The creation of viable bilingualism built on two national languages is a challenging task requiring long-term work, for instance, to ensure sufficient and high-standard instruction in the Finnish and Swedish languages.
Kahden kansalliskielen varaan rakentuvan elinvoimaisen kaksikielisyyden luominen on haasteellinen tehtävä, joka edellyttää pitkäkestoista työtä muun muassa korkeatasoisen ja riittävän suomen ja ruotsin kielen opetuksen varmistamiseksi.
Viable bilingualism also requires work aimed at eliminating any misunderstandings concerning Finland’s bilingualism, modifying the negative attitude atmosphere and increasing understanding of the costs associated with basic rights.
Elinvoimainen kaksikielisyys edellyttää myös työtä Suomen kaksikielisyyttä koskevien väärinkäsitysten hälventämiseksi ja kielteisen asenneilmapiirin muokkaamiseksi, sekä perusoikeuksiin liittyvien kustannusten ymmärryksen lisäämiseksi.
Finland’s bilingualism requires practical measures both in the long run and during this Government’s term of office.
Suomen kaksikielisyys edellyttää käytännön toimenpiteitä niin pitkällä aikavälillä kuin tällä hallituskaudella.
3.1 Finland’s bilingualism and misconceptions about it
3.1 Suomen kaksikielisyys ja sitä koskevia väärinkäsityksiä
Finnish society has traditionally been open, fair and safe. These are among the strengths on which the Government wants to build a caring and successful Finland in the future as well.
Suomalainen yhteiskunta on perinteisesti ollut avoin, oikeudenmukainen ja turvallinen, ja muun muassa näille vahvuuksille haluaa hallitus myös tulevaisuudessa rakentaa välittävää ja menestyvää Suomea.
In recent years, however, our society has displayed hardening attitudes towards smaller groups in society, such as immigrants.
Viime vuosina yhteiskunnassamme on kuitenkin ilmennyt kovenevia asenteita yhteiskunnan pienempiä ryhmiä, kuten maahanmuuttajia, kohtaan.
There have also been increasingly negative attitudes towards the Swedish language and Finland’s bilingualism.
Entistä kielteisempiä asenteita esiintyy myös ruotsin kieltä ja Suomen kaksikielisyyttä kohtaan.
STTK questionnaire survey on municipalities 2012
STTK:n kuntakysely 2012
For instance, Internet discussions, some of which are conducted anonymously, show that both Finnish speakers and Swedish speakers use negative and aggressive expressions about the speakers of the other language.
Esimerkiksi verkkokeskustelut, joista osa käydään anonyymisti, osoittavat niin suomen- kuin ruotsinkielisten käyttävän kielteisiä ja hyökkääviä ilmaisuja toista kieltä puhuvia kohtaan.
There are many misconceptions about the national languages and about the contents and meaning of the relevant legislation.
Kansalliskieliin samoin kuin niitä koskevan lainsäädännön sisältöön ja tarkoitukseen liittyy useita väärinkäsityksiä.
At their worst, these misconceptions can result in bitterness towards a certain language, the speakers of that language, or social arrangements.
Näistä voi pahimmillaan seurata katkeruutta joko tiettyä kieltä, kielen puhujia tai yhteiskunnallisia järjestelyjä kohtaan.
This is problematic in view of social cohesion and tolerance.
Tämä on ongelmallista yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuudentunteen ja suvaitsevaisuuden kannalta.
It is therefore important to elucidate the social structures that support the objective defined in Section 17 of the Constitution,
Siksi on tärkeää selkeyttää niitä yhteiskunnallisia rakenteita, jotka tukevat perustuslain 17 §:ssä tavoiteltua kansalliskielten, suomen ja ruotsin,
3.1.1 Finland’s bilingualism and social structures
3.1.1 Suomen kaksikielisyys ja yhteiskunnalliset rakenteet
In some cases, real equality between the national languages, Finnish and Swedish, requires special arrangements in order to safeguard the linguistic rights of the smaller language group.
Kansalliskielten, suomen ja ruotsin, tosiasiallinen kielellinen yhdenvertaisuus edellyttää eräissä tapauksissa erityisjärjestelyjä vähemmän käytetyn kieliryhmän kielellisten oikeuksien turvaamiseksi.
Known as positive discrimination or affirmative action, this approach is also applied in other countries in order to safeguard the rights of smaller groups.
Tätä positiiviseksi erityiskohteluksi kutsutta ilmiötä sovelletaan myös muissa maissa pienempien ryhmien oikeuksien turvaamiseksi.
In Finland, it has been concluded that the realisation of linguistic rights in some cases requires that special solutions be devised to attain real equality.
Suomessa kielellisten oikeuksien toteutumisen on todettu eräissä tapauksissa edellyttävän erityisratkaisuja, joiden tavoitteena on tosiasiallinen yhdenvertaisuus.
One example of a social structure supporting our national languages – the goal of which is not commonly known – is the obligation laid down by law for some universities to ensure that they educate a sufficient number of people proficient in Swedish to meet the country’s needs.
Yksi esimerkki kansalliskieliämme tukevasta yhteiskunnallisesta rakenteesta, jonka päämäärää ei aina tunneta, on eräille yliopistoille lailla säädetty velvollisuus vastata siitä, että ruotsin kieltä taitavia henkilöitä koulutetaan riittävä määrä maan tarpeisiin.
Universities Act (558/2009), Section 12
Yliopistolain (558/2009) 12 §
In other words, they have not been reserved only for students whose mother tongue is Swedish.
Niitä ei näin ollen ole varattu ainoastaan äidinkieleltään ruotsinkielisille.
A similar arrangement has also been implemented to safeguard the linguistic rights of the Sami people.
Vastaava järjestely on toteutettu myös saamelaisten kielellisten oikeuksien turvaamiseksi.
The University of Lapland and the University of Oulu have designated a quota for Sami-speaking applicants in the various degree programmes.
Lapin ja Oulun yliopistoissa on varattu nimetty kiintiö eri koulutusohjelmien aloituspaikoista saamen kielten taitoisille hakijoille.
The places reserved by universities for students proficient in Swedish have received much publicity.
Ruotsin kieltä taitaville varatut yliopistojen aloituspaikat ovat saaneet paljon julkisuutta.
An indication of the whole field of university studies is, however, that studies can be conducted in the Finnish language at 14 universities, while the number of fully monolingual Swedish-language universities is two.
Yliopisto-opintojen kokonaisuudesta kertoo kuitenkin se, että suomen kielellä yliopisto-opintoja voi suorittaa 14 yliopistossa ja täysin yksikielisiä ruotsinkielisiä yliopistoja on kaksi.
Bilingual universities, where the languages of instruction and examination are Finnish and Swedish, number four.
Kaksikielisiä yliopistoja, joiden opetus- ja tutkintokielet ovat suomi ja ruotsi, on neljä.
Bilingual universities offer ample linguistic opportunities irrespective of the mother tongue.
Kaksikieliset yliopistot tarjoavat runsaasti kielellisiä mahdollisuuksia äidinkielestä riippumatta.