natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To present observations to the ministry’s management and, whenever necessary, to propose improvements.
- Esitellä huomionsa ministeriönsä johdolle sekä tar- peen mukaan ehdottaa parannuksia.
To participate in the activities of the network of contact persons for the national languages, coordinated by the Ministry of Justice.
- Osallistua oikeusministeriön koordinoiman kansallis- kieliyhteyshenkilöverkoston toimintaan.
The contact person for the national languages should meet the following requirements:
Kansalliskieliyhteyshenkilön tehtävä edellyttää:
Readiness to learn the main features of the legislation on the national languages and the Strategy for the National Languages of Finland issued by the Government.
- Valmiutta oppia kansalliskieliä koskevan lainsäädän- nön ja valtioneuvoston antaman kansalliskielistrate- gian pääpiirteet.
Readiness to become familiar with the activities of the relevant ministry and its administrative sector and to identify the functions and points where linguistic rights may be ignored.
- Valmiutta perehtyä oman ministeriönsä ja sen hal- linnonalan toimintaan sekä tunnistaa ne toiminnot ja kohdat, joissa kielelliset oikeudet saattavat jäädä huomiotta.
Finnish and Swedish skills, at least at a satisfactory level, for receiving oral and written inquiries.
- Suomen ja ruotsin taitoa vähintäänkin tyydyttävällä tasolla suullisten ja kirjallisten kyselyiden vastaanot- tamiseksi.
A clear reporting relationship with the management of the ministry responsible for compliance with the language legislation and the Strategy for the National Languages of Finland.
- Selkeää raportointisuhdetta ministeriön johtoon, jolla on vastuu kielilainsäädännön ja kansalliskie- listrategian noudattamisesta.
Allocation of sufficient time in the person’s remit for managing the duties of the contact person for the national languages, and support from the supervisor for the appropriate prioritisation of tasks.
- Riittävän ajan varaamista kansalliskieliyhdyshenkilön tehtävän hoitamista varten henkilön tehtävänkuvas- sa sekä esimiehen tukea tehtävän asianmukaisessa priorisoinnissa.
If justified by the ministry’s structure or other reasons of expediency, the tasks of the contact person for the national languages may be divided among two or more people.
Kansalliskieliyhteyshenkilön tehtävät voidaan ministe- riön rakenteesta tai muista tarkoituksenmukaisuus- syistä jakaa useammalle henkilölle.
The remit of the contact person for the national languages may also include monitoring concerning other languages, provided that enough time is reserved for this.
Kansalliskieli- yhteyshenkilön tehtävänkuvaan voidaan sisällyttää myös muita kieliä koskeva seuranta, jos tälle varataan riittävästi aikaa.
Central agencies, other public authorities, municipalities and joint municipal authorities, and other organisations may use this model, whenever appropriate, for the job description of the contact person for the national languages.
Keskusvirastot, muut viranomaiset sekä kunnat ja kuntayhtymät ja muut järjestöt voivat soveltuvin osin käyttää tätä mallia kansalliskieliyhteyshenkilön tehtä- vänkuvaksi.
The Strategy for the National Languages of Finland can serve as a basis for a potential future language strategy that would encompass all or a good number of the languages spoken in Finland.
Kansalliskielistrategia voi toimia pohjana sille, että tulevaisuudessa laadittaisiin kielistrategia, joka koskisi kaikkia tai joitakin Suomessa käytettäviä.
The Ahtisaari working group mentioned in the Government Programme refers to the management group appointed by the organisation
Hallitusohjelman maininta presidentti Ahtisaaren ryhmästä viittaa Svenska Finlands folkting -järjestön asettamaan johtoryhmään, joka presidentti Martti Ahtisaaren johdolla laati keväällä 2010 valmistuneen toimintaohjelman.
The action plan included concrete proposals for the maintenance of two living national languages in Finland.
Ohjelmaan sisältyi konkreettisia ehdotuksia kahden elävän kansalliskielen säilyttämiseksi Suomessa.
The action plan focused on Swedish, the lesser used national language, which therefore has
Ohjelma koski vähemmän käytettyä ja siksi tosiasiallisessa vähemmistöasemassa olevaa kansalliskieltämme ruotsia.
In agreement with the premises of the Language Act, the strategy’s basic principle is the co-existence of both national languages and the provision of services so that there is no need to resort to separate solutions.
Kielilain lähtökohtia noudattaen myös strategian pääsääntönä on molempien kansalliskielten rinnakkainelo ja palvelujen järjestäminen niin, että erillisratkaisuihin ei tarvitsisi turvautua.
By virtue of a Decree, it has been possible to use Finnish and Swedish in official contexts since 1902.
Vuodesta 1902 suomea ja ruotsia on myös asetuksen nojalla ollut mahdollista käyttää virallisissa yhteyksissä.
After Finland gained independence, the Constitution Act of 1919 contained stipulations on the status of Finnish and Swedish as national languages.
Suomen ja ruotsin asemasta kansalliskielinä säädettiin maan itsenäistyttyä Hallitusmuodossa vuonna 1919.
The status of the national languages was confirmed in the reform of basic rights in 1995, and the linguistic rights were included without change in the Constitution of 2000.
Kansalliskielten asema vahvistettiin perusoikeusuudistuksessa vuonna 1995 ja kielelliset oikeudet sisällytettiin muuttumattomina perustuslakiin 2000.
The public authorities are required to provide for the cultural and societal needs of the Finnish-speaking and Swedish-speaking populations of the country on an equal basis.
Julkisen vallan tehtävänä on huolehtia maan suomen- ja ruotsinkielisen väestön sivistyksellisistä ja yhteiskunnallisista tarpeista samanlaisten perusteiden mukaan.
Swedish is spoken as an official language in Sweden, too, but in Finland the language has
Ruotsin kieltä puhutaan virallisena kielenä myös Ruotsissa, mutta Suomessa kieli on tosiasiallisessa vähemmistöasemassa.
However, municipalities and joint municipal authorities shoulder an important responsibility when they implement the basic linguistic rights guaranteed by the Constitution in practice by arranging, for instance, daycare, basic education, and social welfare and health care services.
Kunnilla ja kuntayhtymillä on kuitenkin merkittävä vastuu perustuslaissa turvattujen kielellisten perusoikeuksien käytännön toteuttajina muun muassa päivähoidon, perusopetuksen ja sosiaali- ja terveydenhoidon järjestäjinä.
For instance, the decision when pupils start to study the second domestic language is primarily made by the local authorities regardless of the wishes of individual children or parents.
Esimerkiksi toisen kansalliskielen opiskeluajankohdan alku määräytyy ennen kaikkea kunnan päätöksen mukaan, ei yksittäisten lasten tai vanhempien toiveiden mukaan.
Many of Finland’s social structures, such as those used in administration and the judicial system, hark back to the Swedish period.
Ruotsin ajalta Suomessa on edelleen perintönä muun muassa monet yhteiskunnan rakenteet, muun muassa hallinnon ja oikeusjärjestyksen rakenteet.
One factor explaining the import of goods from Sweden to Åland is the Swedish-language package information and directions for use, which do not exist for all goods purchased in Finland, despite the legal requirements.
Ahvenanmaan tavaratuonnin Ruotsista selittävät muun muassa ruotsinkieliset pakkaustiedot ja käyttöohjeet, joita ei lainsäädännöstä huolimatta ole kaikissa Suomesta ostettavissa tavaroissa.
Finnish is the mother tongue of 4,863,351 inhabitants (90 per cent of the population), while Swedish is the mother tongue of 291,219 inhabitants (5.4 per cent of the population).
Suomessa asuu 4 863 351 suomenkielistä (90 prosenttia maan väestöstä) ja 291 219 ruotsinkielistä (5,4 prosenttia maan väestöstä).
The number of Swedish speakers is almost the same as in the 1880s, when population data included the mother tongue for the first time.
Ruotsinkielisiä on määrällisesti lähes yhtä paljon kuin 1880-luvulla, jolloin väestötietoihin ensi kertaa merkittiin äidinkieli.
The numbers and percentages of Finnish speakers and speakers of other languages have risen.
Suomenkielisten ja muunkielisten määrä ja prosentuaalinen osuus on kasvanut.
For instance in social welfare and health care, the linguistic rights of Finnish and Swedish speakers are realised in the most egalitarian way in those bilingual municipalities where Swedish is the majority language.
Esimerkiksi sosiaali- ja terveydenhuollossa
They feel that they belong to the group of Swedish speakers in Finland which has
He kokevat kuuluvansa Suomen ruotsinkielisten ryhmään, joka on
The authorities usually plan their operations only in the majority language of their official district, mostly in Finnish.
Viranomaiset suunnittelevat toimintansa
In their guidelines, the ministries and most of the bilingual municipalities do not explicitly mention the duty to arrange operations in two languages.
Ministeriöillä ja suurimmalla osalla kaksikielisiä kuntia ei myöskään ole ohjausasiakirjoissaan täsmällistä mainintaa velvollisuudesta järjestää toiminta kahdella kielellä.
2.3 Bilingualism at the individual level and co-existence of the national languages in Finland
2.3 Yksilötason kaksikielisyys ja kansalliskielten rinnakkainelo Suomessa
Today, Finnish speakers and Swedish speakers– at least not in all parts of the country – do not form clear-cut language groups that would live separately from each other and that would in all cases have different customs.
Suomen- ja ruotsinkieliset eivät nykyisin – ainakaan kaikissa osissa maata – muodosta selkeitä kieliryhmiä, jotka eläisivät erillään toisistaan ja joilla kaikissa tapauksissa olisi toisistaan poikkeavat tavat.
A practical example of the natural and close co-existence of both national languages is bilingual families where both parents speak their own mother tongue with their children and possibly also with each other.
Käytännön esimerkki molempien kansalliskielten luonnollisesta ja tiiviistä rinnakkaiselosta ovat sellaiset kaksikieliset perheet, joissa molemmat vanhemmat puhuvat omaa äidinkieltään lastensa ja mahdollisesti myös toistensa kanssa.
Despite the bilingualism displayed by people and despite the co-existence of the national languages, it is important to remember that the right, nor necessarily even the need, to use one’s own mother tongue does not subside even if a person perceived himself or herself as bilingual.
Henkilöiden tosiasiallisesta kaksikielisyydestä ja kansalliskielten rinnakkainelosta huolimatta on keskeistä muistaa, ettei oikeus eikä välttämättä tarvekaan käyttää äidinkieltään vähene, vaikka henkilö kokisikin itsensä kaksikieliseksi.
The autonomy of the region is based on international legal guarantees,
Maakunnan itsehallinto perustuu kansainvälisoikeudellisiin takeisiin, toisin sanoen Kansainliiton päätökseen vuodelta 1921 ja ensimmäiseen itsehallintolakiin vuodelta 1922.
According to these guarantees, the official language of Åland is Swedish.
Näiden takeiden mukaan Ahvenanmaan virallinen kieli on ruotsin kieli.
Åland’s readiness to offer, for instance, civil servants and politicians opportunities to use Swedish and to exchange information has also been recorded in the Government Programme of the Åland Government for the years 2011–2015
Ahvenanmaan valmius tarjota esimerkiksi valtion virkamiehille ja poliitikoille mahdollisuuksia ruotsin kielen käyttöön ja tiedon vaihtoon on myös kirjattu Ahvenanmaan maakuntahallituksen hallitusohjelmaan vuosille 2011–2015.
Aside from Finnish, Swedish and Sami, no other language has its own general legislation.
Millekään muulle kielelle kuin suomen, ruotsin ja saamen kielelle ei ole omaa yleislainsäädäntöä.
Each year, about 3,000 pupils are exempted from learning the second domestic language as the B language.
Vuosittain noin 3 000 oppilaista vapautetaan toisen kotimaisen kielen B-oppimäärän opetuksesta.
The decision on exemption is made by the headmaster upon a written request, after having heard the child’s guardians.
Vapautuksesta päättää rehtori, ja se perustuu huoltajien kuulemiseen ja kirjalliseen pyyntöön
Most exemptions apply to Swedish courses in Finnish-language schools; only a small percentage concerns Finnish courses in Swedish-language schools.
Suurin osa vapautuksista myönnetään ruotsin kielen opetuksesta suomenkielisissä kouluissa ja vain pieni osa suomen kielen opetuksesta ruotsinkielisissä kouluissa.
Negative attitudes and reactions increase antagonism and defensiveness in both language groups.
Kielteiset asenteet ja reaktiot lisäävät kielteisyyttä ja puolustusreaktioita molemmissa kieliryhmissä.
The places reserved by these universities for Swedish-speaking students are open to anyone who has sufficient knowledge of Swedish.
Ruotsin kieltä osaaville varatut opintopaikat näissä yliopistoissa ovat avoimia kaikille ruotsin kieltä osaaville.
A positive attitude to one’s own – even basic – language skills and seeking out opportunities to use Swedish could, at least in some cases, lower the threshold to use Swedish, thereby also abating the feeling among Swedish speakers that their language is not valued or accepted.
Myönteinen asenne omaa vajavaistakin kielitaitoa kohtaan samoin kuin ruotsin kielen käyttömahdollisuuksien etsiminen voisivat ainakin eräissä tapauksissa madaltaa kynnystä käyttää ruotsia ja siten myös vähentää ruotsinkielisten tunnetta siitä, ettei heidän kielensä ole arvostettu ja hyväksytty.
Thus, all pupils learn Finnish or Swedish as the mother tongue and as the second domestic language in basic education and in general or vocational upper secondary education.
Kaikki oppilaat oppivat näin ollen suomea tai ruotsia äidinkielenä ja toisena kotimaisena kielenä perusopetuksessa ja ammatillisessa koulutuksessa tai lukiossa.
University degrees also include studies and a test in the mother tongue and the second domestic language.
Myös korkeakoulututkintoon sisältyy sekä äidinkielen että toisen kotimaisen kielen opintoja ja niitä koskeva koe.
Finns proficient in Swedish also have ample opportunities to settle down in bilingual or fully Swedish areas, communicating with both Finnish-speaking and Swedish-speaking Finns.
Ruotsin kieltä osaavalla suomalaisella on myös laajat mahdollisuudet toimia kaksikielisillä tai täysin ruotsinkielisillä alueilla niin suomen- kuin ruotsinkielisten suomalaisten kanssa.
Today, the amounts of studies in the second domestic language are different.
Toista kotimaista kieltä opiskellaan nykyisin eri määrin.
This means in practice that Finnish speakers study Finnish as their mother tongue and Swedish speakers as the second domestic language from the lower grades onwards.
Tämä merkitsee käytännössä, että suomenkieliset opiskelevat suomea äidinkielenään ja ruotsinkieliset toisena kotimaisena kielenä alakoulusta alkaen.
A considerably smaller number of pupils study Swedish as their mother tongue, and the majority of Finnish-speaking pupils do not study Swedish as the second domestic language until the upper grades.
Äidinkielenään ruotsia opiskelee huomattavasti pienempi kansanosa, ja suurin osa suomenkielisistä oppilaista opiskelee ruotsia toisena kotimaisena kielenä vasta yläkoulusta alkaen.
An important change in the distribution of lesson hours is that the start of the B language studies is brought forward from the current 7th grade to the 6th grade.
Keskeinen muutos tähänastiseen perusopetuksen tuntijakoon on B-kielen aloitusajankohdan siirtäminen 6. luokalle nykyisen 7. luokan sijaan.
The number of lessons in the second domestic language was cut by one third in the 1990s.
Toisen kotimaisen kielen tuntimääriä vähennettiin 1990-luvulla kolmanneksella.
The second domestic language can be studied as the A1 language (608 hours) or as the A2 language (456 hours) starting in the lower grades, or as the B language (228 hours) starting in the upper grades.
Toisia kotimaisia kieliä opiskellaan alakoulusta lähtien A1-kielinä (608 tuntia) tai A2-kielenä (456) tuntia tai yläkoulusta lähtien B-kielinä (228 tuntia).
In addition, listening comprehension and speech are tested in the evaluation of competence in the second domestic language (Swedish or Finnish).
Toisen kotimaisen kielen (ruotsi tai suomi) arvioinnissa testataan lisäksi kuuntelemista ja puhumista.
For the test in the second domestic language (Swedish and Finnish), candidates can select a test at level A or level B. These demonstrate the candidate’s skills in reading, listening, writing and in the knowledge of the language.
Toisen kotimaisen kielen (ruotsi ja suomi) lukijat voivat valita A- tai B-tason ylioppilaskokeen, jossa mitataan lukemista, kuuntelemista, kirjoittamista ja kielentuntemusta.
Especially writing and speaking caused difficulties: in writing, 14 per cent of pupils fell below the grading scale; in speech, 18 per cent.
Erityisesti kirjoittaminen ja puhuminen tuottivat vaikeuksia: kirjoittamisessa ilman arviointikelpoista tulosta jäi 14 prosenttia oppilaista, puhumisessa 18 prosenttia.
In contrast, regional differences do not exist to the same extent: for instance, schools with better and worse outcomes in the mother tongues and the second domestic languages are found in both the East and the West.
Alueellisia eroja sen sijaan ei esiinny samassa määrin: äidinkielissä ja toisissa kotimaisissa kielissä paremmin ja huonommin suoriutuvia kouluja on esimerkiksi sekä idässä että lännessä.
The same trend has been detected in the evaluations of both comprehensive school and the Matriculation Examination: girls perform better than boys in the mother tongue.
Sekä peruskoulun arvioinneissa että ylioppilastutkinnossa on todettu sama kehityssuunta: tyttöjen suoritustaso on äidinkielessä parempi kuin poikien.
Languages should therefore not be set against each other.
Kieliä ei siksi tule asettaa vastakkain.
Altogether 1,930 pupils were in language immersion in grades 1–6 and 674 in grades 7–9.
Alakouluissa ruotsin kielen kielikylpyoppilaita oli 1930 ja yläkouluissa 674.
Finnish-language immersion was offered by two municipalities in early childhood education, by one municipality in grades 1–6 of basic education, and one municipality in grades 7–9 of basic education.
Suomenkielistä kielikylpyä tarjottiin varhaiskasvatuksessa kahdessa kunnassa, alakoulussa yhdessä kunnassa ja yläkoulussa yhdessä kunnassa.
This means that after the last qualified immersion teachers graduate in 2013, no new immersion teacher training has been commenced in Finland for four years and there is no longer any immersion teacher training where the Swedish-language immersion teacher’s qualification could be earned during Master’s degree studies.
Tämä merkitsee, että viimeisten pätevien kielikylpyopettajien valmistuessa 2013 Suomessa ei neljään vuoteen ole aloitettu uutta kielikylpyopettajien koulutusta eikä maassa enää ole kielikylpyopettajankoulutusta, jossa ruotsin kielen kielikylpyopettajan kelpoisuuden saisi jo perustutkintovaiheessa.
Currently, there is no comprehensive and systematic national monitoring of Finns’ learning outcomes at the various learning stages in the subjects “Mother tongue and literature” and “Second domestic language”.
Tällä hetkellä suomalaisten oppimistuloksia oppiaineissa äidinkieli ja kirjallisuus sekä toinen kotimainen kieli ei ole kattavaa ja järjestelmällistä valtiollista seurantaa eri oppimisvaiheissa.
Learning outcomes are monitored mainly by conducting assessments at the final stage of basic education. Especially the monitoring of Swedish as the second domestic language takes place at irregular intervals.
Oppimistuloksia seurataan lähinnä perusopetuksen päätösvaiheen arviointina, ja varsinkin ruotsin kielen seuranta toisena kotimaisena kielenä suoritetaan epäsäännöllisin väliajoin.
Nor is there currently any comparative information on upper secondary school graduates’ skills in the mother tongue and in the second domestic language, which would enable comparisons in language learning after basic education and general upper secondary education.
Tällä hetkellä ei myöskään ole verrannollista tietoa lukion suorittaneiden äidinkielen ja toisen kotimaisen kielen osaamistasosta, jolloin voitaisiin verrata kielten oppimisen kehitystä perusopetuksen päätösvaiheen ja lukion jälkeen.
The link between the Strategy for the National Languages of Finland and the Government Integration Programme is that the language is the key for integration into Finnish society and a prerequisite for Finnish citizenship.
Kansalliskielistrategian liittymäkohta valtion kotouttamisohjelmaan on, että kieli on avain kotoutumiselle suomalaiseen yhteiskuntaan samoin kuin edellytys mahdolliselle Suomen kansalaisuudelle.
It is not common to present a detailed itemisation of the costs incurred in basic rights.
Perusoikeuksien kustannuksia ei yleensä pyritä erittelemään yksityiskohtaisesti.
Examples of these decisions include a reduction in the number of lessons in language education and making the test of the second domestic language optional in the Matriculation Examination. Neither of these decisions has had positive effects for enhancing the language reserves in the national languages or other languages.
Tällaisia ovat esimerkiksi kieltenopetuksen tuntimäärien vähentäminen ja toisen kotimaisen kielen vapaaehtoisuus ylioppilaskirjoituksissa, joista kummallakaan ei ole ollut myönteisiä vaikutuksia kansalliskieliä tai muita kieliä koskevan kielivarannon kohentamiseksi.
These also include measures to keep both national languages visible, increase the co-existence of both languages and to enhance the visibility of learning opportunities, especially, enabling early encounters with the languages and improving language skills.
Näihin kuuluvat myös molempien kansalliskielten näkyvillä pito, molempien kielten yhteiselon ja oppimismahdollisuuksien näkyvyyden lisääminen sekä varsinkin varhaisten kielikohtaamisten mahdollistaminen ja kielitaidon kohentaminen.
The language skills of people exercising public power constitute a cornerstone for bilingual administration and for the use of both national languages.
Julkisen vallan käyttäjien kielitaito on kulmakivi sille kaksikieliselle hallinnolle ja molempien kansalliskielten käytölle.
Accurate and objective information on these aspects is unlikely to be available.
Täsmällistä ja objektiivista tietoa näistä ilmiöistä tuskin on saatavilla.
- Investigations are carried out to determine which models, when incorporated into the school system, could improve the preconditions for learning both domestic languages.
- Selvitetään ja määritellään malleja, jotka voisivat osana koulujärjestelmää parantaa edellytyksiä molempien kotimaisten kielten oppimiseen.
(Organisation for international mobility and cooperation CIMO)
(Kansainvälisen henkilöstövaihdon keskus CIMO)
The monitoring focuses on the implementation of the measures listed in section 4.2 and the use of the tools included in the appendix to the strategy.
Seuranta suoritetaan osion 4.2 toimenpiteiden täytäntöönpanoa ja strategian liitteeseen sisältyvien työvälineiden käyttöä seuraten.
The task of the Ministry of Employment and the Economy is to monitor the implementation of this strategy insofar as the services provided in accordance with the Act on the Promotion of Integration (1386/2010) systematically give information on Finland’s bilingualism, its importance on the labour market, and the availability of Finnish and Swedish language courses .
Työ- ja elinkeinoministeriön tehtävänä on seurata tämän strategian toteutumista siltä osin, että kotoutumisen edistämisestä annetun lain (1386/2010) mukaisissa palveluissa järjestelmällisesti annetaan tietoa Suomen kaksikielisyydestä, sen merkityksestä työmarkkinoilla ja suomen- ja ruotsin kielen kurssitarjonnasta.
The Ministry of Education and Culture and the National Board of Education, as of 1 January 2014 the Finnish Centre for Evaluation of Education, monitor the competence level of the national languages so that information on learning outcomes in the subjects “Mother tongue and literature” and “Second domestic language” is obtained regularly for the development of education.
Opetus- ja kulttuuriministeriö ja Opetushallitus 1.1.2014 alkaen Kansallinen koulutuksen arviointikeskus seuraavat kansalliskielten osaamistasoa siten, että äidinkieli ja kirjallisuus -oppiaineen ja toisen kotimaisen kielen oppimistuloksista saadaan säännöllisesti tietoja opetuksen kehittämistä varten.