natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The cornerstone of transatlantic security policy is NATO, which advances security and stability in Europe.
Turvallisuuspolitiikassa transatlanttisen suhteen kulmakivi on Nato, jolla on turvallisuutta ja vakautta edistävä vaikutus Euroopassa.
For Finland, partnership cooperation with NATO is important and Finland actively participates in the wide-ranging development of NATO’s partnership policy.
Suomelle kumppanuusyhteistyö Naton kanssa on tärkeää, ja Suomi osallistuu laaja-alaiseen kumppanuuspolitiikan kehittämiseen aktiivisesti.
Comprehensive participation in international crisis management (UN, EU, NATO and OSCE) is an integral element of Finland’s foreign, security and defence policy.
Kokonaisvaltainen osallistuminen kansainväliseen kriisinhallintaan (YK, EU, Nato, Etyj) on keskeinen osa Suomen ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa.
Finnish participation in military crisis management corresponds to the level of Finland’s long-term commitment to the preservation and development of international peace and stability.
Suomi osallistuu sotilaalliseen kriisinhallintaan tasolla, joka vastaa Suomen pitkäaikaista sitoutumista kansainvälisen rauhan ja vakauden ylläpitämiseen ja kehittämiseen.
This bolsters Finland’s standing and demonstrates a clear willingness to participate in international burden-sharing.
Tämä vahvistaa Suomen asemaa ja osoittaa selkeää halua osallistua kansainväliseen vastuunkantoon.
Finland’s civilian crisis management participation continues to emphasise expertise of a high standard in police, rule of law, border management, human rights and gender equality issues.
Suomen siviilikriisinhallinnan osallistumisessa korostuvat jatkossakin korkeatasoinen poliisi-, oikeusvaltio-, rajaturvallisuus- sekä ihmisoikeus- ja tasa-arvoasiantuntemus.
Finland is also striving to improve its impact in civilian crisis management.
Myös siviilikriisinhallinnassa Suomen osallistumisen vaikuttavuutta pyritään kehittämään.
The goal is to second approximately 150 Finnish experts to civilian crisis management missions.
Siviilikriisinhallinnan operaatioissa tavoitteena on 150 suomalaisasiantuntijan taso.
Finland develops its crisis management capabilities by participating in multinational training and exercises organised by the European Union, United Nations and NATO as well as its Member States and partner countries.
Suomi kehittää kriisinhallintavalmiuksiaan osallistumalla EU:n, YK:n sekä Naton ja sen jäsen- ja kumppanuusmaiden järjestämään monikansalliseen koulutus- ja harjoitustoimintaan.
Yet another goal is to continue and improve Nordic cooperation in international crisis management operations.
Pohjoismaista yhteistyötä kansainvälisissä kriisinhallintaoperaatioissa halutaan jatkaa ja vahvistaa edelleen.
Growing interdependence and the increasingly technological operating environment also bring a new kind of vulnerability of society to the forefront.
Keskinäisriippuvuuden lisääntyminen ja toimintaympäristön teknistyminen ovat tuoneet esiin myös yhteiskuntien uudenlaisen haavoittuvuuden.
Modern, network-based societal structures are increasingly dependent on critical infrastructure, which includes, among other things, transport, communications and energy supply.
Modernit verkostoihin perustuvat yhteiskuntarakenteet ovat yhä riippuvaisempia kriittisestä infrastruktuurista, johon kuuluvat mm. liikenne, viestintä ja energiahuolto.
Since nearly all critical functions and services of society depend on technical systems that use electricity and telecommunications, the risk of serious disruptions in society becomes all the more serious.
Lähes kaikki yhteiskunnan kriittiset toiminnot ja palvelut perustuvat teknisten, erityisesti sähköenergian ja tietoliikenteen varassa toimivien järjestelmien käyttöön, ja yhteiskuntaan laajasti vaikuttavien häiriöiden riski kasvaa.
This kind of challenge to the comprehensive security of society can be met by developing comprehensive security thinking and cooperation.
Tähän kokonaisturvallisuuden haasteeseen
The near-term focus will be on securing the cyber domain, critical to the information society.
Lähivuosien painopiste on tietoyhteiskunnalle välttämättömän kybertoimintaympäristön turvaamisessa.
In addition to the traditional military threat scenario the comprehensive concept of security covers a number of different topics, phenomena and challenges such as climate change, scarcity of energy and water resources, population growth and migrations, terrorism, infectious diseases, organised crime in its different forms, such as drug and human trafficking, cyber attacks and the increasing vulnerability of society.
Perinteisen sotilaallisen uhkakuvan lisäksi laaja turvallisuuskäsitys kattaa useat erilaiset kysymykset, ilmiöt ja haasteet kuten ilmastonmuutos, energian ja vesivarojen niukkuus, väestönkasvu ja väestöliikkeet, terrorismi, tartuntataudit, järjestäytynyt rikollisuus ja sen ilmenemismuodot kuten huume- ja ihmiskauppa, tietoturvahyökkäykset ja yhteiskunnan haavoittuvuuden lisääntyminen.
These issues progressively impact international cooperation and also Finland’s security environment.
Nämä vaikuttavat enenevässä määrin
When it comes to Finland’s neighbouring areas, on the one hand the changes visible in the Arctic neighbourhood add to the economic appeal of the region and, on the other hand, highlight the need for sustainable action.
Suomen lähialueen osalta erityisesti arktisessa naapurustossa näkyvät ilmastonmuutoksen vaikutukset lisäävät toisaalta alueen taloudellista kiinnostavuutta ja toisaalta korostavat tarvetta kestävän kehityksen mukaiselle toiminnalle.
Changes in the appeal of the region also translate into a rise of security policy interest in the area.
Alueen houkuttelevuudessa tapahtuva muutos tarkoittaa myös alueen turvallisuuspoliittisen kiinnostavuuden kasvua.
Factors affecting security such as the unpredictability of the operating environment and uncertainty may also cause negative security impacts on Finland.
Turvallisuuteen vaikuttavat tekijät kuten toimintaympäristön ennakoimattomuus ja epävarmuus voivat aiheuttaa kielteisiä turvallisuusvaikutuksia myös Suomeen.
Military force can also be used in a limited fashion as part of political or economic pressure.
Sotilaallista voimaa voidaan käyttää rajoitetusti
Finland must continue to ensure its own defence capability.
Suomen tulee jatkossakin huolehtia omasta puolustuskyvystään.
Developments in the operating environment require that the defence doctrine and the operating principles of the forces be continually improved.
Toimintaympäristön kehitys edellyttää puolustusdoktriinin sekä joukkojen käyttö- ja toimintaperiaatteiden jatkuvaa kehittämistä.
The primary purpose of the defence capability is to establish deterrence against the use of military force and the threat thereof.
Puolustuskyvyn ylläpidon ensisijaisena päämääränä on muodostaa ennalta ehkäisevä kynnys sotilaallisen voiman käytölle ja sillä uhkaamiselle.
As a militarily non-aligned country Finland prepares to repel military threats without outside assistance. Consequently, it maintains all of the capability areas in the defence system.
Sotilasliittoon kuulumattomana maana Suomi varautuu sotilaallisten uhkien torjumiseen ilman ulkopuolista tukea ja ylläpitää tämän vuoksi kaikkia puolustusjärjestelmän suorituskykyalueita.
Nevertheless, the defence capability and its development increasingly depend on national and international cooperation.
Puolustuskyky ja sen kehittäminen on kuitenkin yhä riippuvaisempaa kansallisesta ja kansainvälisestä yhteistoiminnasta.
Military defence is an integral part of society’s comprehensive security.
Sotilaallinen maanpuolustus on oleellinen osa yhteiskunnan kokonaisturvallisuutta.
Preparedness for wide-ranging security threats demands networking between the defence establishment, society and the business community as well as close international cooperation.
Laaja-alaisiin turvallisuusuhkiin varautuminen edellyttää puolustushallinnolta verkottumista yhteiskunnan ja elinkeinoelämän kanssa sekä tiivistä kansainvälistä yhteistoimintaa.
The Defence Forces’ resources will also be used in support of the other authorities.
Puolustusvoimien resursseja käytetään myös muiden viranomaisten tukemiseen.
Multinational defence cooperation and participation in military crisis management strengthen Finland’s defence capability.
Kansainvälinen puolustuspoliittinen yhteistyö ja osallistuminen sotilaalliseen kriisinhallintaan vahvistavat Suomen puolustuskykyä.
Cooperation can be carried out between several entities while avoiding duplication.
Yhteistyötä voidaan tehdä usealla taholla päällekkäisyyksiä välttäen.
Active defence cooperation bolsters deterrence and defence, and ensures the development of military capabilities.
Aktiivinen puolustusyhteistyö parantaa ennaltaehkäisy- ja torjuntakykyä ja turvaa sotilaallisten suorituskykyjen kehittämistä.
Cooperation facilitates the reception of political support and host nation support, should Finland’s resources prove insufficient.
Yhteistyö edesauttaa poliittisen tuen ja sotilaallisen sekä muun avun saantia tilanteessa, jossa Suomen voimavarat osoittautuisivat riittämättömiksi.
Reciprocally
Vastavuoroisesti tämä edellyttää Suomelta valmiutta ja kykyä sotilaallisen ja muun avun antamiseen tarvittaessa.
Cooperation is carried out under the auspices of the EU and NATO partnership, in regional groups and bilaterally.
Yhteistyötä toteutetaan EU:n ja Naton kumppanuuden piirissä, alueellisissa ryhmissä sekä kahdenvälisesti.
The EU and NATO play supportive roles in multinational projects.
EU:n ja Naton rooli monikansallisissa hankkeissa on toimintaa tukeva.
Concrete cooperation between willing countries occurs in groupings, of which the most important from Finland’s perspective is the Nordic defence cooperation arrangement NORDEFCO.
Konkreettinen yhteistoiminta tapahtuu halukkaiden maiden kesken eri maaryhmissä, joista Suomen kannalta keskeisin on pohjoismaisen puolustusyhteistyön järjestely Nordefco.
Other collaborative countries important to Finland include the countries in Northern Europe and the United States.
Muita tärkeitä yhteistyötahoja Suomelle ovat pohjoisen Euroopan maat sekä Yhdysvallat.
Finland cooperates with the United States especially in the field of defence materiel.
Suomi ylläpitää Yhdysvaltojen kanssa puolustuspoliittista yhteistyötä erityisesti puolustusmateriaalialalla.
In 2015 the wartime strength of the Defence Forces will be approximately 230 000 troops.
Sodan ajan joukkojen määrä on vuonna 2015 noin 230000 sotilasta.
The aim is to have more capable units and weapon systems in order to compensate for the reduction in troop strengths.
Joukkojen määrän vähenemistä pyritään kompensoimaan entistä suorituskykyisimmillä joukoilla ja asejärjestelmillä.
The formation of the new regional units alongside operational and territorial units will bolster the local defence capability.
Operatiivisten ja alueellisten joukkojen rinnalle luodaan uudeksi joukkotyypiksi paikallisjoukot, joilla vahvennetaan paikallispuolustusta.
Military defence is built on long-term and consistent planning, extending beyond several Government terms.
Sotilaallinen maanpuolustus perustuu yli hallituskausien ulottuvaan pitkäjänteiseen ja johdonmukaiseen suunnitteluun.
The Defence Forces Reform will be implemented by 2015.
Puolustusvoimauudistus toteutetaan vuoteen 2015 mennessä.
The reform is a necessary precondition for the capacity and further development of the Defence Forces while the defence for the 2020s is being built.
Uudistus on edellytys puolustusvoimien toimintakyvylle ja jatkokehittämiselle rakennettaessa 2020-luvun puolustusta.
The political guidelines related to maintenance and development of the defence capability must take into account the capabilities’ entire life cycle.
Puolustuskyvyn ylläpitoon ja kehittämiseen liittyvissä poliittisissa linjauksissa on huomioitava suorituskykyjen koko elinjakso.
It is important to prepare for the key challenges to the defence capability already during the ongoing decade, and capability planning must extend all the way to the 2020s.
Puolustuskyvyn ylläpidon ja kehittämisen keskeisiin haasteisiin on varauduttava jo tällä vuosikymmenellä, ja voimavarojen suunnittelussa tarkastelu on ulotettava 2020-luvulle.
Finland will continue to see to its own defence.
Suomi huolehtii jatkossakin omasta puolustuksestaan.
The defence solution is built on a territorial defence system covering the entire area of the country and general conscription will remain one of its cornerstones.
Puolustusratkaisu perustuu koko maan kattavaan alueelliseen puolustusjärjestelmään, ja yleinen asevelvollisuus säilyy yhtenä puolustuksen perusratkaisuna.
The key objectives of Finland’s defence policy are the maintenance of a defence capability tailored to the security environment and resources, and the development of the defence as part of comprehensive security, and intensifying multinational defence cooperation.
Suomen puolustuspolitiikan tavoitteena on Suomen turvallisuusympäristöön ja voimavaroihin suhteutetun puolustuskyvyn ylläpitäminen, puolustuksen kehittäminen osana kokonaisturvallisuutta sekä kansainvälisen puolustusyhteistyön syventäminen.
THE SECURITY ENVIRONMENT
Turvallisuuspoliittinen toimintaympäristö
Interdependence and indivisible security
Keskinäisriippuvuus ja turvallisuuden jakamattomuus
The development of Finland, like that of other countries, is increasingly connected to globalisation and changes in the international environment.
Suomen kuten muidenkin maiden kehitys on yhä voimakkaammin kytkeytynyt globalisaatioon ja kansainvälisessä toimintaympäristössä tapahtuviin muutoksiin.
Simultaneously, security-related challenges and cross-border threats are more frequently multidimensional and interconnected, and require the utilisation of a wide range of instruments.
Samalla turvallisuuteen liittyvät haasteet ja rajat ylittävät uhat ovat yhä moniulotteisempia, kiinteästi sidoksissa toisiinsa ja edellyttävät laajan keinovalikoiman hyödyntämistä.
It is justified to analyse the security environment and
Turvallisuuspolitiikan toimintaympäristön arviointi ja linjausten laatiminen on perusteltua tehdä laajan turvallisuuskäsitteen pohjalta.
Greater interdependence affects the everyday life of people and societies in countless ways.
Kasvanut keskinäisriippuvuus vaikuttaa ihmisten ja yhteiskuntien arkipäivään lukemattomilla tavoilla.
Each state is dependent upon others as it takes decisions regarding its economy, societal development and security.
Jokainen valtio on taloudestaan, yhteiskunnallisesta kehityksestään ja turvallisuudestaan päättäessään riippuvainen muista.
Therefore, it is necessary to find common solutions to bring the challenges related to sustainable development and security under shared governance.
Tästä syystä on välttämätöntä löytää yhteisiä keinoja kestävään kehitykseen ja turvallisuuteen kohdistuvien haasteiden saattamiseksi yhteiseen hallintaan.
Population growth and climate change are the most important factors affecting long-term global security.
Väestönkasvu ja ilmastonmuutos ovat keskeisimmät globaaliin turvallisuuteen pitkäjänteisesti vaikuttavat tekijät.
Since the end of the Second World War the world’s population has tripled.
Maailman väkiluku on toisen maailmansodan jälkeen kolminkertaistunut.
Population growth heavily stresses the environment and natural resources as well as economic and societal structures.
Väestönkasvu aiheuttaa voimakkaita paineita ympäristölle, luonnonvaroille sekä taloudellisille ja yhteiskunnallisille rakenteille.
At the same time the world is rapidly urbanising.
Samalla maapallon väestö kaupungistuu nopeasti.
The advancing climate change impacts security both locally and globally.
Ilmastonmuutoksen eteneminen vaikuttaa turvallisuuteen paikallisesti ja globaalisti.
Natural disasters and widespread damage to the environment weaken human security and cause conflicts.
Luonnonkatastrofit ja ympäristön laajat vauriot heikentävät inhimillistä turvallisuutta ja aiheuttavat konflikteja.
The effects of climate change are felt more and more widely geographically.
Ilmastonmuutoksen vaikutukset ulottuvat maantieteellisesti yhä laajemmalle.
The melting Arctic ice cap is a striking phenomenon in Finland’s neighbouring areas, which also has global consequences.
Arktisten jääalueiden sulaminen on merkittävä Suomen lähialueilla tapahtuva ilmiö, jolla on vaikutusta myös globaalisti.
Demand for raw materials and energy does not only continue to grow in step with the population growth and, especially, the economic growth of developing countries, but also with the increasing consumption in industrialised countries.
Raaka-aineiden ja energian kysyntä kasvaa nopeasti väestönkasvun ja erityisesti kehittyvien maiden talouskasvun myötä, mutta myös vauraiden maiden edelleen lisääntyvän kulutuksen takia.
There is growing concern over energy security.
Huoli energiaturvallisuudesta kasvaa.
There will be progressively more competition, locally and globally, over vital commodities such as water and food.
Välttämättömien hyödykkeiden kuten veden ja ravinnon saannista tulee useilla alueilla ja myös maailmanlaajuisesti yhä enemmän kilpailua.
Guaranteeing the availability of natural resources requires the strengthening of rules-based cooperation based on openness.
Luonnonvarojen saatavuuden varmistaminen edellyttää sääntöpohjaisen ja avoimen yhteistyön vahvistamista.
Increasing inequalities within and between states and regions as well as continuing widespread poverty reduce security in many ways.
Alueellista, valtioiden sisäistä ja valtioiden välistä eriarvoisuutta lisäävällä kehityksellä ja laajamittaisen köyhyyden jatkumisella on myös monia turvallisuutta heikentäviä vaikutuksia.
The potential for conflict also arises from the state of affairs within societies.
Konfliktipotentiaali juontuu myös yhteiskuntien sisäisestä tilasta.
When intertwined, imbalanced economic and social development, internal conflicts, violations of democracy and human rights as well as a non-existent rule of law can diminish the viability and legitimacy of states.
Taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen epätasaisuus, sisäiset konfliktit, demokratian ja ihmisoikeuksien loukkaukset sekä oikeusvaltion toimimattomuus voivat toisiinsa kietoutuen heikentää valtioiden toimintakykyä ja legitiimisyyttä.
The correlation between sustainable development and security is becoming increasingly apparent.
Kestävän kehityksen ja turvallisuuden yhteys tulee entistä ilmeisemmäksi.
More effective climate change mitigation and adaptation as well as the integration of ecological, social and economic development in a sustainable way are all critical to the future of humankind.
Tehokkaampi puuttuminen ja sopeutuminen ilmastonmuutokseen sekä ekologisen, sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen yhteensovittaminen kestävällä tavalla on välttämätöntä ihmiskunnan tulevaisuudelle.
Regional and local conflicts continue to challenge global security.
Alueelliset ja paikalliset konfliktit pysyvät globaalin turvallisuuden haasteina.
The consequences of conflict, such as refugee flows, have ever more often spillover effects beyond their immediate surroundings.
Konfliktien seuraukset, kuten esimerkiksi pakolaisvirrat, ulottuvat yhä useammin konfliktien välittömän ympäristön ulkopuolelle.
Particularly the condition of fragile states may turn into wider conflicts, resulting in humanitarian crises.
Erityisesti hauraiden valtioiden tila voi heijastua laajemmin konflikteina ja johtaa humanitaarisiin kriiseihin.
Conflict-prone and fragile states may provide a fertile environment for extremism and terrorism as well as organised crime.
Konfliktialueet ja hauraat valtiot saattavat toimia kasvualustana ääriliikkeille ja terrorismille sekä järjestäytyneelle rikollisuudelle.
Sudden negative shifts in the economy add to societal uncertainty and, when exacerbated, can cause unrest even in established democracies.
Äkillisesti tapahtuvat kielteiset muutokset taloudessa lisäävät yhteiskunnallista epävarmuutta ja voivat pahetessaan johtaa levottomuuksiin myös vakiintuneissa demokratioissa.
In an interdependent world it is more and more difficult to advance national interests by means of military power politics, nor would they achieve lasting results the way they did in the past.
Kansallisen edun ajaminen sotilaallisen voimapolitiikan keinoin on keskinäisen riippuvuuden maailmassa aikaisempaa vaikeampaa eikä sillä voida saavuttaa samalla tavoin kestäviä tuloksia kuin ennen.
However, even though the viability of force as an instrument of policy has diminished, military capabilities still matter, especially as the dimension of regional influence.
Vaikka sotilaallisten voimakeinojen käyttökelpoisuus politiikan välineenä on vähentynyt, sotilaallisilla suorituskyvyillä on edelleen merkitystä erityisesti alueellisen vaikutusvallan ulottuvuutena.
Climate change has far-reaching ecological impacts which manifest themselves in significant human security dimensions such as decreasing food security, water scarcity, depletion of arable land, shortage of energy and growing uncontrollable migrations both inside and between states.
Ilmastonmuutoksella on laajakantoiset ekologiset vaikutukset, jotka näkyvät myös merkittävinä inhimillisen turvallisuuden ulottuvuuksina kuten ruokaturvan heikkenemisenä, käytettävissä olevan veden niukkuudessa, viljelykelpoisen maan vähenemisenä, energian riittämättömyytenä ja hallitsemattomien muuttoliikkeiden lisääntymisenä maiden sisällä ja valtioiden rajojen yli.
It is estimated that the world’s population will exceed 9 billion in 2050, which highlights the need for more effective common governance mechanisms and rules for the exploitation and use of global public goods and natural resources.
Maailman väestön arvioidaan ylittävän 9 miljardin vuonna 2050, mikä korostaa nykyistä tehokkaampien yhteisten hallintamekanismien ja sääntöjen tarvetta yleishyödyllisten hyödykkeiden ja luonnonvarojen hyödyntämiselle ja käytölle.
The effects of climate change can also increase the number of conflicts.
Ilmastonmuutoksen vaikutukset voivat myös lisätä konflikteja.
Proper preparedness can significantly mitigate the human and economic losses caused by natural disasters, in particular.
Ennalta varautumisella voidaan huomattavasti vähentää erityisesti luonnononnettomuuksien aiheuttamia inhimillisiä ja taloudellisia menetyksiä.
For example, the underlying cause of the conflicts in Darfur, Sudan, is a dispute over pasture lands and arable land between nomadic tribes and those practicing traditional agriculture.
Esimerkiksi Sudanin Darfurin konfliktin taustalla on kiistaa laidunmaista ja viljelykelpoisesta maasta paimentolaisten ja perinteistä maataloutta harjoittavien kansanryhmien välillä.
Water depletion can easily increase the already hostile relations in the Middle East.
Lähi-idässä vesivarojen hupeneminen on omiaan kiristämään jo ennestään alueen maiden tulehtuneita suhteita.
Climate change will make it easier to exploit the natural resources of the Arctic region such as oil, natural gas and rare earth metals. This can trigger competition between industrialised countries as well.
Arktisen alueen luonnonvarojen kuten öljyn, maakaasun ja harvinaisten maametallien hyödyntäminen helpottuu ilmastonmuutoksen myötä, ja tämä voi aiheuttaa kilpailua teollistuneidenkin maiden välillä.
At the same time the significance of international treaty arrangements and the international law is highlighted.
Samalla kansainvälisten sopimusjärjestelyjen ja kansainvälisen oikeuden merkitys korostuu.
Factbox:
Tietolaatikko:
Global population growth from 1920-2011, forecast for 2012-2050, page 113
Maailman väestön kehitys sivu 71
The evolution of violent conflict, page 113
Väkivaltaisten konfliktien kehitys sivu 71
Growing interdependence and globalisation – though extremely positive phenomena as such – pose entirely new challenges to the way communities, states and nations organise their mutual relationships and adapt to the requirements posed by sustainable development.
Kasvanut keskinäisriippuvuus ja globalisaatio, jotka ovat monessa mielessä erittäin myönteisiä ilmiöitä, asettavat ennen kokemattomia haasteita sille, miten ihmisyhteisöt, valtiot ja kansakunnat järjestävät keskinäiset suhteensa ja sopeutuvat kestävän kehityksen asettamiin vaatimuksiin.