natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Government’s strategy includes the spending limits of general government finances – wider in scope than the current spending limits of central government finances – Finland’s stability and convergence programme required by the European Union, the Government’s legislative plan outlining the Government’s legislative policy and projects, and the basic public services programme governing the relationship between the State and municipalities and the development and funding of basic services that municipalities are responsible for implementing.
Hallituksen strategiaan kuuluvat valtiontalouden kehykset nykyistä laajempina julkistalouden kehyksinä ja Euroopan unionin edellyttämä Suomen vakausohjelma, hallituksen lainsäädäntöpolitiikkaa ja säädöshankkeita linjaava hallituksen lainsäädäntösuunnitelma sekä valtion ja kuntien suhdetta ja kuntien toteuttamisvastuulla olevien peruspalveluiden kehittämistä ja rahoitusta ohjaava peruspalveluohjelma.
Most sectoral plans brought to the Government are abandoned.
Valtioneuvostoon vietävistä sektorisuunnitelmista pääosin luovutaan.
Government resolutions regain their position as robust decision-making instruments outlining the Government’s strategy within the sectors of more than one ministry.
Valtioneuvoston periaatepäätöksille palautetaan kunnia hallituksen strategiaa useamman ministeriön toimialalla linjaavana vahvana ohjauspäätöksenä.
Resolutions are issued sparingly and only when the Government has a weighty joint policy to present.
Niitä annetaan harvoin ja vain kun hallituksella on painavaa yhteistä linjattavaa.
The setting of performance targets in the justifications of the budget proposal is used actively to give concrete expression to the Government’s strategy.
Talousarvioesityksen perusteluissa olevien tulostavoitteiden asettamista käytetään aktiivisesti hallituksen strategian konkretisoinnissa.
The Government’s strategic planning is bold and tangible:
Valtioneuvoston strateginen suunnittelu on rohkeaa ja konkreettista:
targets are set using appraisable criteria and indicators.
tavoitteet asetetaan arvioitavin kriteerein ja käyttämällä tunnuslukuja.
The indicators and appraisable criteria are manifestations of genuine political choices, i.e. what is really sought.
Tunnusluvut ja arvioivat kriteerit kertovat aidosta poliittisesta valinnasta siitä, mitä oikeasti halutaan.
Corporate steering and ownership steering for the State corporation are assigned to a designated minister, the “Cabinet minister” at the Prime Minister’s Office, who supports the Prime Minister closely.
Valtiokonsernin konserni- ja omistajaohjaus kuuluu omalle ministerille, valtioneuvoston kanslian ''kansliaministerille'', joka on pääministerin läheinen tuki.
The Government’s reporting supports the Government’s strategic and political steering and the operational corporate steering of State administration and public administration in essential issues.
Valtioneuvoston raportointi tukee hallituksen strategista ja poliittista sekä valtion- ja julkishallinnon operatiivista konsernijohtamista olennaisissa asioissa.
An up-to-date information system is developed and adopted for reporting on the basis of Findicator and the Netra portals. Through this system, various users get different views from the common data storages.
Raportointia varten kehitetään ja otetaan käyttöön Findikaattorin ja Netra-portaalien pohjalta ajantasainen tietojärjestelmäkokonaisuus, jossa saadaan eri käyttäjille erilaisia näkymiä yhteisistä tietovarastoista.
Strategic reports are interpreted and discussed at situational awareness sessions held by the Government and its Cabinet Committees and, on separate occasions, the Permanent Secretaries.
Strategisia raportteja käsitellään tulkittuina hallituksen ja sen ministerivaliokuntien ja erikseen kansliapäälliköiden tilannekuvaistunnoissa.
The Government’s reporting brings a vivid addition to Finnish democracy and parliamentary debate.
Valtioneuvoston raportointi tuo elävän lisän suomalaiseen demokratiaan ja parlamentaariseen keskusteluun.
From the Government’s reporting system, parliamentary committees can easily get good information reviews on matters of interest to Parliament.
Eduskunnan valiokuntien käyttöön saadaan helposti valtioneuvoston raportointijärjestelmästä hyviä tietokatsauksia eduskunnan kannalta kiinnostavista asioista.
The revised and combined report on the Government’s operations and financial statements is a concise package that interests both the general public and Parliament.
Uudistettu ja yhdistetty hallituksen toimenpide- ja tilinpäätöskertomus on tiivis paketti, joka kiinnostaa yleisöä ja eduskuntaa.
In this report, the Government describes how its strategy has been implemented, how its policies have succeeded or failed, and how the information revealed by various indicators about the current state of the nation and public finances can be interpreted.
Siinä hallitus kertoo strategiansa toteutumisesta, politiikkansa onnistumisista ja epäonnistumisista sekä kansakunnan tilasta julkisesta taloudesta indikaattoreilla ja tietoa tulkiten.
The State’s consolidated financial statements are part of the report.
Valtion konsernitilinpäätös on osa kertomusta.
Parliament receives an account of the State corporation’s ownership policy and its results in the ownership steering report encompassing all of the State corporation’s associated companies, public utilities and funds.
Valtiokonsernin omistajapolitiikasta ja sen tuloksista raportoidaan eduskunnalle kaikki valtiokonsernin osakkuusyhtiöt, liikelaitokset ja rahastot kattavassa omistajaohjauskertomuksessa.
Tuomas Pöysti, Auditor General, National Audit Office
Tuomas Pöysti, pääjohtaja, Valtiontalouden tarkastusvirasto
Responsibilities for strategic intersectoral policy entities
Strategisten poikkihallinnollisten politiikkakokonaisuuksien vastuut
The alternative ways of organising intersectoral policy entities should be considered carefully when decisions are made about the Government Programme and intersectoral priorities.
Poikkihallinnollisten politiikkakokonaisuuksien organisointivaihtoehtoja tulisi käsitellä huolellisesti jo hallitusohjelmasta ja poikkihallinnollisista prioriteeteista päättämisen yhteydessä.
In this organisation, it is justified to use more different forms than at present, depending on the contents and the need for coordination.
Niiden organisoimisessa on perusteltua käyttää tähänastista enemmän erilaisia muotoja sisällöstä ja koordinaation tarpeesta riippuen.
The concept of policy programmes, used during the past two electoral terms, is one alternative.
Kahden viime vaalikauden aikana käytössä ollut politiikkaohjelma-konsepti on yksi vaihtoehto.
Depending on the factual contents, the intersectoral approach can also be strengthen with other arrangements either at political level or at public service level.
Asiasisällöstä riippuen poikkihallinnollisuutta voidaan vahvistaa myös muilla, joko poliittisen tason tai virkamiestason järjestelyillä.
The principles of intersectoral coordination and the roles of various actors should in fact be defined as part of the Government’s strategic operating principles – if necessary, on a case-by-case basis.
Osana hallituksen strategisia toimintaperiaatteita onkin syytä määritellä, tarvittaessa tapauskohtaisesti, poikkihallinnollisen koordinaation periaatteet ja eri toimijoiden roolit.
Experiences of intersectoral policy programmes have been gathered from two Government terms.
Poikkihallinnollisista politiikkaohjelmista on kertynyt kokemusta kahdelta hallituskaudelta.
In their present form, policy programmes have been considered too weak for the coordination of horizontal entities, and it is necessary and feasible to develop them to make them much more effective.
Nykymuodossaan politiikkaohjelmaa on pidetty liian heikkona tapana koordinoida horisontaalisia asiakokonaisuuksia, ja sitä onkin tarpeellista ja mahdollista kehittää huomattavasti nykyistä tehokkaammaksi.
Thus, in the future, policy programmes with different variations can provide a suitable tool for carrying out genuinely intersectoral undertakings and for involving actors outside State administration or for influencing society and its actors by means of programmes.
Siten se voi jatkossa tarjota erilaisine variaatioineen sopivan työkalun, kun halutaan toteuttaa aidosti poikkihallinnollisia kokonaisuuksia ja ottaa niihin mukaan toimijoita myös muualta kuin valtionhallinnon piiristä tai vaikuttaa yhteiskuntaan ja sen toimijoihin ohjelmien avulla.
It is possible to strengthen the organisational and operational forms of intersectoral policy entities, and according to recent evaluations, this should be done in various ways.
Poikkihallinnollisten politiikkakokonaisuuksien organisointi- ja toimintamuotoja on mahdollista ja tulee tuoreiden arvioiden perusteella vahvistaa nykyisestään eri tavoin.
A prerequisite for a successful policy programme, as for any other intersectoral policy entity, is that it has a sufficiently clear goal, on which there is political consensus.
Onnistuneen politiikkaohjelman, kuten muunkin poikkihallinnollisen politiikkakokonaisuuden, edellytys on, että sillä on riittävän selvä tavoite, joista vallitsee poliittinen yhteisymmärrys.
A policy programme is not the right tool for solving difficult individual political disputes.
Politiikkaohjelma ei ole oikea työkalu ratkaisemaan vaikeita yksittäisiä poliittisia kiistoja.
A policy programme enables activities across sectoral boundaries and the raising and identification of new questions, themes and tasks.
Politiikkaohjelman avulla voidaan toimia yli sektorirajojen ja nostaa keskusteluun sekä tunnistaa uusia kysymyksiä, teemoja ja tehtäviä.
When determining the principal goals of a policy programme or a corresponding tool, it should be noted that issues that are either all-embracing or, alternatively, restricted to one sector are not suitable themes in view of implementing policy entities raised as objects for special organisation. Instead, the focus should be clearly defined, by nature horizontal and, whenever necessary, quick to implement.
Politiikkaohjelman tai vastaavan kokonaisuuden pääasiallisia tavoitteita määriteltäessä on huomioitava, etteivät ”maailmoja syleilevän” laajat tai toisaalta vain yhtä sektoria koskettavat kysymykset ole erityisen organisoinnin kohteeksi nostettavien politiikkakokonaisuuksien toteuttamisen kannalta sopivia teemoja, vaan fokuksen tulisi olla selkeästi rajattu, lähtökohtaisesti horisontaalinen ja tarvittaessa ripeästi toimeenpantavissa.
To ensure effective implementation of policy programmes and corresponding forms and to avoid overlapping between various programmes, it must be determined what projects and measures are already pending or ongoing with respect to the themes selected.
Politiikkaohjelmien ja vastaavien muotojen tehokkaan toteuttamisen varmistamiseksi ja eri ohjelmien päällekkäisyyksien välttämiseksi on selvitettävä valittuihin teemoihin liittyvät, jo vireillä tai käynnissä olevat hankkeet ja toimenpiteet.
In fact, decisions on the more detailed contents of policy programmes should be postponed until the Government has been appointed. These decisions could be made, for instance, in conjunction with the Government’s strategy.
Politiikkaohjelmien tarkemmasta sisällöstä tulisikin päättää vasta hallituksen nimittämisen jälkeen esimerkiksi hallituksen strategian yhteydessä.
However, the programmes should be given a formal status and basis, at the latest, in the Strategy Document that expands on the Government Programme.
Ohjelmille olisi kuitenkin annettava virallinen asema ja perusta viimeistään hallitusohjelmaa tarkentavassa strategia-asiakirjassa.
It is necessary to increase the flexibility of the policy programme concept, and the programmes should not be bound directly, for instance, to the entire Government term. Instead, they should support the Government’s needs to respond to changing circumstances quickly and efficiently.
Politiikkaohjelmakonseptin joustavuutta on tarpeen lisätä, eikä niitä tulisi sitoa suoraan esimerkiksi koko hallituskauteen, vaan niiden tulisi tukea hallituksen tarpeita reagoida muuttuviin tarpeisiin nopeasti ja tehokkaasti.
It should therefore be possible to start policy programmes flexibly during the electoral term as well. In addition, the option of having a programme span across electoral terms should also be considered.
Politiikkaohjelmia tulisi siten voida käynnistää joustavasti myös vaalikauden aikana ja lisäksi tulisi harkita myös mahdollisuutta vaalikausien yli jatkuvaan ohjelmaan.
Central factors for ensuring the success of intersectoral policy include successful focusing and the funding of a programme entity.
Poikkihallinnollisen politiikan onnistumisen kannalta keskeisiä tekijöitä ovat onnistunut fokusointi ja ohjelmallisen kokonaisuuden rahoitus.
In the future, the focus and targets of intersectoral entities and the need for resources must be taken into account better when funds are targeted.
Jatkossa poikkihallinnollisten kokonaisuuksien fokus, tavoitteet ja resurssien tarve on otettava paremmin huomioon rahoitusta suunnattaessa.
One possibility is that funds for intersectoral policy entities are reserved from the discretionary reserves for the Government term; this would also enable the starting of new programmes during the Government term.
Yhtenä mahdollisuutena on, että hallituskauden jakamattomasta varauksesta varataan poikkihallinnollisille politiikkakokonaisuuksille rahoitusta, joka mahdollistaisi uusien ohjelmien käynnistämisen myös hallituskauden aikana.
It may also be required that programmes retarget their funding and use funds more efficiently.
Ohjelmilta voidaan myös edellyttää rahoituksen uudelleen kohdennusta ja sen käytön tehostamista.
The present policy programmes have had the problem that it has been difficult to find resources for projects across sectors when the programmes’ own budgets have been small.
Nykyisten politiikkaohjelmien ongelmana on ollut resurssien löytäminen sektorirajat ylittäviin hankkeisiin, kun ohjelmien omat budjetit ovat olleet pieniä.
The retargeting of resources across sectors, needed by policy programmes and similar tools, should be decided at Government level if the unanimously held view is that implementing the policy programme’s goals and allocating resources for this are important.
Politiikkaohjelmien ja vastaavien tarvitsemat, sektorirajat ylittävät voimavarojen uudelleen kohdennukset tulisi päättää hallituksen tasolla, jos politiikkaohjelman tavoitteiden toteuttamisen tärkeydestä ja niihin suunnattavien resurssien merkittävyydestä vallitsee yksimielisyys.
It would be best to discuss the political coordination of policy programmes within the existing cooperation bodies at ministerial level, without appointing separate ministerial groups for this purpose.
Politiikkaohjelmien poliittista koordinoimista tulisi mieluiten käsitellä olemassa olevissa ministeritason yhteistyöelimissä asettamatta niille erillisiä ministeriryhmiä.
With regard to the outcomes of policy programmes, it should be considered how administrative branches can be encouraged to horizontal working better than at present and how monitoring the outcomes of projects can be developed to support the attainment of horizontal objectives.
Politiikkaohjelmien tuloksellisuuden kannalta olisi jatkossa pohdittava, miten hallinnonaloja voidaan nykyistä paremmin kannustaa horisontaaliseen työskentelyyn ja miten hankkeiden tuloksellisuuden seurantaa voidaan kehittää tukemaan horisontaalisten tavoitteiden saavuttamista.
The linking of the targets of policy programmes to the performance targets of ministries and agencies, and the realisation of the targets in performance agreements is essential, and the implementation of this should be monitored better in the future.
Politiikkaohjelmien tavoitteiden kytkeminen ministeriö- ja virastotason tulostavoitteisiin ja tavoitteiden realisoituminen tulossopimuksissa on keskeistä ja tämän toteutumista olisi seurattava paremmin jatkossa.
Various models can be used in the organisation of intersectoral policy entities (cf. Figure 7).
Poikkihallinnollisten politiikkakokonaisuuksien organisoinnissa voidaan käyttää erilaisia malleja (vrt. kaavio 7).
In selecting the organisation model, it is decisive what expectations are placed on the nature of the policy entity and what its political aim is.
Organisointimallin valinnassa ratkaisevaa on, minkä luonteinen politiikkakokonaisuuden halutaan olevan ja mikä on sen poliittinen tavoite.
The aim and the nature of activities determine, on the one hand, how the management and coordination of preparatory work by political decision-makers and experts should be arranged and, on the other hand, how much resources the policy entity needs and how much authority the implementing organisation needs.
Tavoite ja toiminnan luonne määrittävät yhtäältä sitä, miten poliittisen ja asiantuntijavalmistelun johtaminen ja koordinointi tulisi järjestää ja toisaalta missä määrin politiikkakokonaisuus tarvitsee resursseja ja siitä vastaava organisaatio toimivaltaa.
The situation is different depending on whether the objective is:
Tilanne on erilainen riippuen siitä, onko kyseessä:
An extensive reform or the solution of an important social problem;
Laaja uudistus tai merkittävän yhteiskunnallisen ongelman ratkaiseminen
The promotion of a certain social objective and the strengthening of a trend; or
Tietyn yhteiskunnallisen tavoitteen edistäminen ja kehityksen vahvistaminen tai
Concrete implementation of existing policies (e.g. those defined in the Government Programme).
Jo olemassa olevien (esim. hallitusohjelmassa määriteltyjen) linjausten konkreettinen toimeenpano.
Figure 7
Kaavio 7
Alternative models for organising an intersectoral policy entity
Poikkihallinnollisen politiikkakokonaisuuden vaihtoehtoisia organisointimalleja.
POLITICAL AIM AND NATURE OF ACTIVITIES
POLIITTINEN TAVOITE JA TOIMINNAN LUONN
Management of political preparation
Poliittisen valmistelun  johtaminen
Management of preparation by experts
Asiantuntijavalmistelun johtaminen
Need for formal authority
Tarve muodolliseen toimivaltaan
Extensive reform or solution of a problem.
Laaja uudistus tai ongelman ratkaiseminen
E.g. complete overhaul of health care.
Esim. terveydenhuollon kokonaisuudistus
PROGRAMME MINISTER MODEL
OHJELMAMINISTERI-MALLI
AGITATOR MODEL
PALOPUHUJAMALLI
= Policy programme for the whole Government term, emphasising the role of a programme leader or a “figurehead minister”.
= Hallituskauden mittainen politiikkaohjelma, painottaen joko ohjelmajohtajan tai “keulakuva-ministerin” roolia
CONTRACT MODEL
URAKKAMALLI
= Policy programme shorter than the Government term, e.g. 2 years.
= Hallituskautta lyhyempi politiikkaohjelma, esim. 2v.
The preparation and implementation of a broad social reform require a strong political approach.
Laajan yhteiskunnallisen uudistuksen valmistelu ja läpivienti edellyttävät vahvaa poliittista otetta.
This can be strengthened so that the policy entity is unequivocally in one minister’s hands and that person’s primary duty.
Tätä voidaan vahvistaa siten, että politiikkakokonaisuus on yksiselitteisesti jonkun ministerin käsissä ja hänen keskeinen tehtävänsä.
It can also be considered whether a full-time programme minister should be appointed to the Government for the policy entity in question.
Harkittavaksi voi tulla myös päätoimisen ohjelmaministerin nimeäminen hallitukseen kyseistä politiikkakokonaisuutta varten.
In the same vein, the programme minister’s state secretary could lead the preparation of the programme by public servants; this would also emphasise the political nature of steering.
Samassa linjassa ohjelman virkamiesvalmistelun ohjelmajohtajana voisi toimia ohjelmaministerin valtiosihteeri, mikä korostaisi myös ohjauksen poliittisuutta.
The state secretary could be assisted by a project manager from the public service.
Valtiosihteeriä voisi avustaa virkamiesprojektipäällikkö.
The issues pertaining to the management of such a reform package, e.g. the need for formal authority and funding, are different depending on whether the reform must be prepared on “an empty table” or not.
Riippuen siitä, kuinka ”tyhjältä pöydältä” uudistusta joudutaan valmistelemaan, ovat tällaisen uudistuskokonaisuuden johtamiseen liittyvät kysymykset, kuten tarve muodolliseen toimivaltaan ja rahoitukseen erilaisia.
The achievement of concrete results probably requires authority for the presentation of budget proposals and legislative amendments.
Konkreettisten tulosten aikaansaaminen edellyttänee toimivaltaa budjettiesitysten ja säädösmuutosten esittelyyn.
This type of operating model can be called the programme minister model.
Tällaista toimintamallia voidaan kustua ohjelmaministerimalliksi.
Examples of the object of such organisation could include a comprehensive overhaul of health care, measures required by an extensive reform of production structure, etc.
Esimerkkinä tämänkaltaisen organisoinnin kohteesta voisi olla vaikkapa laaja terveydenhuollon kokonaisuudistus, laajan tuotantorakenteen uudistuksen edellyttämät toimet tms.
The programme minister could present solutions and funding decisions falling within the mandates of more than one ministry as packages by using the presentation permit procedure.
Usean ministeriön toimialaan kuuluvat ratkaisut ja rahoituspäätökset ohjelmaministeri voisi esitellä kokonaisuuksina ns. esittelylupamenettelyn avulla.
The current regulations would enable such a procedure.
Tällainen menettely voisi tapahtua nykyisten säädösten puitteissa.
A programme package aimed at promoting a certain general objective resembles the present policy programmes in character.
Tietyn yleisen tavoitteen edistämiseen tähtäävä ohjelmakokonaisuus on luonteeltaan lähellä nykyisiä politiikkaohjelmia.
The current model for organising a policy programme can well be used for organising such a package; it can also be reinforced, for instance, by clear focusing and funding.
Tällaisen kokonaisuuden organisoinnissa voidaan hyvin käyttää nykyistä politiikkaohjelman organisointimallia, vahvistaen sitä muun muassa selkeällä fokusoinnilla ja rahoituksella.
A policy programme can be set for the whole Government term or it can be shorter.
Politiikkaohjelma voi olla koko hallituskaudelle asetettu tai lyhyempi.
When the policy programme extends over the entire Government term, the programme director’s personality gains more weight. It is important how the director is able to mobilise actors from various sectors behind a common objective, to act as the figurehead for the cause, and to “propagate” and justify the importance of the matter, for instance, in publicity.
Hallituskauden mittaisessa politiikkaohjelmassa korostuu sitä johtavan ohjelmajohtajan persoona ja hänen kykynsä mobilisoida eri sektoreiden toimijoita yhteisen tavoitteen edistämiseen, esiintyä asian keulakuvana sekä ”julistaa” ja perustella asian tärkeyttä muun muassa julkisuudessa.
This operating model for a policy programme lasting for the whole Government term can perhaps best be termed as “the agitator model”.
Hallituskauden mittaista politiikkaohjelman toimintamallia luonnehtii kenties parhaiten nimitys ”palopuhujamalli”.
A good example of a theme for a model of this type could be promotion of enterprise.
Esimerkkiteema tämän kaltaiselle mallille voisi olla yrittäjyyden edistäminen.
In the agitator model, formal authority, for instance over major appropriations, is probably not an absolute prerequisite for success.
Palopuhujamallissa muodollinen toimivalta esimerkiksi merkittäviin määrärahoihin ei liene onnistumisen ehdoton ehto.
A policy programme model shorter than the Government term is characterised by its contract nature.
Hallituskautta lyhyempää politiikkaohjelmamallia luonnehtii sen urakkaluonteisuus.
The contract model is likely to require rapid measures; for this purpose, it is crucial that the programme has access to the necessary authorisations for resources and implementation.
Urakkamallissa todennäköisesti tarvitaan nopeita toimenpiteitä, joita varten ratkaisevaa on, että ohjelman käytössä ovat tarpeelliset resurssi- ja toimeenpanovaltuudet.
The strategic forest programme, carried out during the past electoral term, can be characterised as a programme of the contract nature.
Esimerkkinä urakkaluonteisesta ohjelmasta voidaan pitää kuluneella vaalikaudella toteutettua strategista metsäohjelmaa.