natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bureau of Arms Control, Verification and Compliance, Department of State
Bureau of Arms Control, Verification and Complience, Department of State
Bulletin of the Atomic Scientists, Nuclear Notebook.
Bulletin of the Atomic Scientists, Nuclear Notebook.
* The table does not include estimates on Israel or North Korea
*Taulukossa ei ole arvioita Israelin ja Pohjois-Korean osalta.
The exports of military technology and equipment of the EU’s Member States is governed by Council Common Position 2008/944/CFSP.
Euroopan unionin jäsenvaltioiden harjoittamaa asekauppaa sääntelee EU:n neuvoston yhteinen kanta 2008/944/YUTP.
The EU’s new defence products related directive 2009/43/EC simplifies the transfers of defence-related products within the European Economic Area (EEA). However, exports to third countries remain the comprehensive foreign and security policy purview of each EEA Member State.
EU:n uusi puolustustarvikevientidirektiivi 2009/43/EY helpottaa puolustustarvikkeiden siirtoja Euroopan talousalueen (ETA) sisällä, mutta vienti kolmansiin maihin säilyy kunkin ETA-jäsenmaan ulko- ja turvallisuuspoliittisen kokonaisharkinnan alaisena.
Finland’s new Act on the Export of Defence Materiel (282/2012) requires that the Council Common Position be taken into consideration when the decision is being made.
Suomessa uusi kansallinen laki puolustustarvikkeiden viennistä (282/2012) velvoittaa ottamaan kokonaisharkinnassa huomioon neuvoston yhteisen kannan vaatimukset.
According to these requirements, for example an export licence is to be denied if the target country’s human rights situation does not support granting a licence or if there is a danger of the weapons ending up in the hands of the wrong end user, or in the illicit arms trade.
Näiden vaatimusten mukaan vientilupa tulee evätä muun muassa, jos kohdemaan ihmisoikeustilanne ei puolla viennin hyväksymistä tai jos on vaarana, että aseet päätyvät väärälle loppukäyttäjälle tai laittomaan kauppaan.
At present only a little over 25 per cent of the UN Member States have developed and implemented legal criteria for their international arms trade. Nor is the global arms trade sufficiently transparent.
Tällä hetkellä vain hieman yli neljäsosa YK:n jäsenvaltioista on kehittänyt ja toimeenpannut oikeudellisia kriteereitä harjoittamalleen kansainväliselle asekaupalle, eikä globaali asekauppa ole riittävän läpinäkyvää.
Moreover, the illicit proliferation of small arms and light weapons (SALW) causes enormous problems all over the world.
Tämän lisäksi pienaseiden (SALW) laiton leviäminen aiheuttaa suuria ongelmia ympäri maailmaa.
In order to rectify the situation the UN has attempted to negotiate an Arms Trade Treaty for the purpose of governing the international trade in conventional weapons.
Tilannetta parantaakseen YK on pyrkinyt luomaan tavanomaisten aseiden kansainvälistä kauppaa säätelevän asekauppasopimuksen (ATT).
The Treaty aims to establish universal and legally binding criteria for the international arms trade.
Sopimuksen tavoitteena on luoda kaikille toimijoille yhteiset, oikeudellisesti sitovat kriteerit kansainväliselle asekaupalle.
The process of the Treaty was launched in 2006 with a UN General Assembly Resolution.
Valmistelu käynnistettiin YK:n yleiskokouksen päätöslauselmalla vuonna 2006. Suomi oli yksi seitsemästä aloitteentekijästä.
Finland was one of the seven co-authors of the proposal; the others were Australia, Argentina, Costa Rica, Japan, Kenya and the United Kingdom.
Muut ovat Australia, Argentiina, Costa Rica, Japani, Kenia ja Iso-Britannia.
The United Nations Conference on the Arms Trade Treaty was organised in July 2012. However, the Conference could not reach agreement on the Treaty text.
YK-konferenssi sopimuksen neuvottelemiseksi järjestettiin heinäkuussa 2012. Konferenssi epäonnistui sopimuksen neuvottelemisessa.
Nonetheless, the draft Treaty presented by the President of the Conference received broad support.
Konferenssin puheenjohtajan esittämä sopimusluonnos sai kuitenkin laajan tuen.
The major exporting countries, such as the United States, Russia and India, requested more time to study the draft treaty.
Suurista aseviejämaista muun muassa Yhdysvallat, Venäjä ja Intia pyysivät lisää aikaa luonnoksen arvioimiseen.
Finland was prepared to accept the draft Treaty as a compromise.
Suomi oli valmis hyväksymään sopimusluonnoksen kompromissina.
The Member States will convene another conference in March 2013, using the draft Treaty text of the July Conference as a basis for negotiations.
Jäsenvaltiot jatkavat neuvotteluja maaliskuussa 2013. Konferenssin pohjatekstinä on heinäkuun konferenssissa esitetty sopimusluonnos.
It is envisaged that the next conference, too, will operate under the principle of consensus.
Myös seuraava konferenssi noudattaisi konsensusmenettelyä.
The EU countries, Finland included, have actively supported the conclusion of an Arms Trade Treaty which is as comprehensive as possible and legally binding.
EU-maat Suomi mukaan lukien ovat aktiivisesti tukeneet mahdollisimman kattavan ja oikeudellisesti sitovan asekauppasopimuksen neuvottelemista.
1.4. \tab International crisis management
1.4. \tab Kansainvälinen kriisinhallinta
Crisis management actors
Kriisinhallinnan toimijat
Crises are often complex with regard to their origin and appearance.
Kriisit ovat usein syntytavoiltaan ja ilmenemismuodoiltaan erittäin moniulotteisia.
Their comprehensive management requires a continuum of various measures, ranging from crisis prevention, mediation and conciliation to possible military stabilisation and the transfer of ownership to local actors, and to the creation of prerequisites for continuous development by means of civilian crisis management and development policy.
Niiden kokonaisvaltainen hallinta edellyttää erilaisten toimien jatkumoa kriisien ennalta ehkäisystä, rauhanvälityksestä ja sovittelusta mahdollisiin sotilaallisiin vakautustoimiin, vastuun siirtämiseen asianomaisen alueen omille toimijoille sekä jatkokehityksen edellytysten luomiseen siviilikriisinhallinnan ja kehityspolitiikan keinoin.
The United Nations has a central role in mandating international crisis management operations.
YK:n rooli kansainvälisten kriisinhallintaoperaatioiden valtuuttamisessa on keskeinen.
A UN mandate is also emphasised when decisions are taken on EU and NATO-led crisis management operations.
YK:n valtuutus korostuu myös tehtäessä päätöksiä EU:n ja Naton johdolla toteutettavista sotilaallisista kriisinhallintaoperaatioista.
United Nations-led crisis management, known as peacekeeping in UN terminology, has increased and has been particularly focused in Africa.
YK:n johtama kriisinhallinta, josta YK-terminologiassa käytetään nimitystä rauhanturvaaminen (Peacekeeping), on lisääntynyt ja keskittynyt erityisesti Afrikkaan.
The significance of the African Union and other regional organisations on the continent has risen in the management of crises in Africa.
Afrikan unionin ja myös muiden maanosan alueellisten järjestöjen merkitys Afrikan kriisien hallinnassa on kasvanut.
The input of the Arab League was politically crucial in launching the UN-mandated operation in Libya.
Arabiliiton panos oli poliittisesti korvaamaton YK:n valtuuttaman Libya-operaation käynnistämisessä.
Also the emerging powers, India, South Africa, Indonesia, Brazil and China, have increased their participation in UN crisis management operations, albeit choosing to abstain from a leading political role.
Myös nousevat vallat, Intian, Etelä-Afrikan ja Indonesian lisäksi Brasilia ja Kiina, ovat lisänneet osallistumistaan YK-kriisinhallintaoperaatioissa ottamatta niissä kuitenkaan johtavaa poliittista roolia.
UN-led crisis management is comprehensively being developed.
YK:n johdolla toteutettavaa kriisinhallintaa kehitetään kokonaisvaltaisesti.
It combines military and police activities with wide-ranging civilian action.
Siinä yhtyvät sotilaallinen toiminta, poliisitoiminta ja laaja siviilitoiminta.
The UN Security Council also increasingly deals with the position of women in conflicts and in conflict resolution, questions related to the protection of children, and civilians in general as well as issues related to the rule of law as part of the attempts to resolve armed conflicts.
YK:n turvallisuusneuvosto käsittelee myös yhä enemmän naisten asemaa konflikteissa ja niiden ratkaisussa, lasten ja yleisesti siviilien suojeluun liittyviä kysymyksiä sekä oikeusvaltiokysymyksiä osana aseellisten konfliktien ratkaisupyrkimyksiä.
UN action also exhibits the determination to increase the responsibility of regional and other international organisations.
YK:n toiminnassa on nähtävissä myös pyrkimys alueellisten ja muiden kansainvälisten organisaatioiden vastuun lisäämiseen.
This is accentuated in extremely demanding crisis management operations.
Tämä korostuu erityisen vaativissa kriisinhallintaoperaatioissa.
As part of its common security and defence policy the EU has demonstrated the capacity to independently carry out civilian and military crisis management operations, for example in the Western Balkans, the Horn of Africa and Afghanistan.
EU on osoittanut yhteisessä turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa kykynsä itsenäisiin siviili- ja sotilaallisiin kriisinhallintaoperaatioihin esimerkiksi Länsi-Balkanilla, Afrikan sarvessa ja Afganistanissa.
The EU is a pioneer in civilian crisis management, especially, and focuses on police activities and on strengthening the rule of law and civilian governance.
Varsinkin siviilikriisinhallinnassa EU on edelläkävijä ja toiminnassa korostuu erityisesti poliisitoimen, oikeusvaltion ja siviilihallinnon vahvistaminen.
These days the EU’s military crisis management also covers military training.
EU:n sotilaallinen kriisinhallinta kattaa nykyisin myös sotilaallisen koulutustoiminnan.
The EU’s comprehensive approach aims to utilise development and trade policies, humanitarian assistance, political dialogue and crisis management in the EU’s action so that the policy areas are mutually reinforcing.
EU:n kokonaisvaltaisella lähestymistavalla kehitys- ja kauppapolitiikkaa, humanitaarista apua, poliittista dialogia ja kriisinhallintaa pyritään hyödyntämään EU:n toiminnassa niin, että ne täydentävät toisiaan kriisialueilla.
The goal of this approach is to improve the effectiveness of EU action.
Lähestymistavan tavoitteena on vahvistaa EU:n toiminnan tuloksellisuutta.
Yet another goal of crisis management is to develop civil-military cooperation and the synergies therein.
Lisäksi kriisinhallinnassa pyritään siviili- ja sotilasyhteistoiminnan kehittämiseen ja niiden välisen synergian lisäämiseen.
Due to the lack of progress in the negotiations for a framework agreement, Russian participation in EU crisis management cooperation has hitherto been based on ad hoc arrangements.
Venäjän osallistuminen EU:n kriisinhallintayhteistyöhön on perustunut toistaiseksi ad hoc -järjestelyihin, koska puitesopimusta koskevissa neuvotteluissa ei ole edetty.
The expectations on European leadership and overall responsibility in military crisis management continue to mount.
Odotukset eurooppalaista johtajuutta ja päävastuuta kohtaan kasvavat sotilaallisessa kriisinhallinnassa.
Simultaneously the importance of European capability cooperation grows.
Samalla suorituskyky-yhteistyön merkitys Euroopassa kasvaa.
NATO standards, criteria and regulations are of central importance in military crisis management.
Naton standardien, kriteerien ja ohjeistuksen merkitys on keskeinen sotilaallisessa kriisinhallinnassa.
Moreover, the EU and NATO have agreed in principle that the EU can make use of NATO’s strategic capabilities in its military crisis management operations.
Lisäksi EU:n ja Naton välillä on sovittu periaatteellisella tasolla siitä, että EU voi kriisinhallintaoperaatioissaan tarvittaessa tukeutua Naton strategisiin suorituskykyihin.
However, the unresolved question regarding Cyprus hampers EU-NATO security and defence policy cooperation as well as practical collaboration.
Kyproksen kysymyksen ratkaisemattomuus kuitenkin vaikeuttaa EU:n ja Naton turvallisuus- ja puolustuspoliittista yhteistyötä ja myös käytännön yhteistyön toteuttamista.
UN-mandated international crisis management operations have become one of NATO’s main tasks.
YK:n valtuutukseen perustuvat kansainväliset kriisinhallintaoperaatiot ovat vakiintuneet yhdeksi Naton keskeiseksi tehtäväksi.
As demonstrated by the operations in Afghanistan, the Western Balkans and Libya, NATO can broadly influence international politics through crisis management operations.
Kriisinhallintaoperaatioiden kautta Natolla on merkittävää laajempaa kansainvälispoliittista vaikutusta, kuten Afganistanin, Länsi-Balkanin ja Libyan operaatiot ovat osoittaneet.
Due to its resources and capacity NATO is the most important actor in implementing demanding crisis management operations.
Nato on voimavarojensa ja toimintakykynsä johdosta keskeisin toimija vaativien kriisinhallintaoperaatioiden toteuttamisessa.
NATO is also developing a limited pool of civilian crisis management experts for the purpose of improving its cooperation capability with other actors in crisis management.
Nato kehittää myös pienimuotoista kriisinhallinnan siviiliasiantuntijakapasiteettia tavoitteena parantaa Naton yhteistoimintakykyä muiden kriisinhallinnan toimijoiden kanssa.
The Organization for Security and Co-operation in Europe (OSCE) plays a particular role in conflict prevention.
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöllä on rooli erityisesti konfliktinestossa.
Its field operations have added special value to the work of the organisation.
Etyjin kenttämissiot ovat tuoneet erityistä lisäarvoa järjestön toimintaan.
Crisis management environments
Kriisinhallinnan toimintaympäristöt
The new crisis management environments are often more demanding than those of the past.
Kriisinhallinnan uudet toimintaympäristöt ovat usein aiempia vaativampia.
The use of asymmetric means such as terrorism, sabotage and information warfare is on the rise, which makes it more difficult for the international community to stabilise conflict areas. This has been demonstrated in Afghanistan and Somalia.
Epäsymmetristen sodankäynnin keinojen kuten terrorismin, sabotaasitoimien ja informaatiosodankäynnin käyttö lisääntyy ja vaikeuttaa kansainvälisen yhteisön toimia konfliktialueiden vakauttamiseksi, kuten Afganistanin ja Somalian tilanteiden kehittyminen on osoittanut.
The effectiveness of international action demands increasing coordination, consistency and perseverance, and a comprehensive approach.
Kansainvälisen toiminnan vaikuttavuus edellyttää yhä enemmän eri toimintojen koordinoimista, niiden johdonmukaista ja pitkäjänteistä käyttöä sekä kokonaisvaltaista lähestymistapaa.
Crisis management participation is a vehicle for international burden-sharing, raising international clout and improving competence.
Kriisinhallintaan osallistuminen on keino kantaa kansainvälistä vastuuta, kohottaa kansainvälistä painoarvoa ja kehittää osaamista.
Participation in international burden-sharing strengthens the prospects of receiving assistance in a crisis.
Osallistuminen kansainväliseen vastuunkantoon vahvistaa mahdollisuuksia saada apua kriisitilanteissa.
Crisis management tasks are becoming all the more demanding and expensive.
Kriisinhallintatehtävien vaativuus lisääntyy ja kustannukset ovat kasvussa.
When decisions are taken with regard to participation, the fact that risks against personnel in crisis management tasks have risen must be taken into account.
Päätettäessä osallistumisesta kriisinhallintaoperaatioon joudutaan ottamaan huomioon, että riskit kriisinhallintatehtävissä olevaa henkilöstöä kohtaan ovat kasvaneet.
Military crisis management operations call for versatile capabilities which are technologically advanced, flexible and interoperable.
Sotilaalliset kriisinhallintaoperaatiot edellyttävät monipuolisia suorituskykyjä, jotka ovat teknisesti kehittyneitä, monipuolisia ja yhteensopivia.
Rapid deployability is nowadays of the essence in crisis response, and its demands must increasingly be taken into account.
Olennaiseksi kriiseihin vastaamisessa on noussut nopea toimintakyky, jonka
Military budget cuts and structural changes require the proper allocation of resources and comprehensive planning in crisis management, as well.
Asevoimiin kohdistuvat budjettileikkaukset ja rakennemuutokset edellyttävät resurssien oikeaa kohdentamista ja toiminnan kokonaisvaltaista suunnittelua myös kriisinhallinnassa.
Likewise, the development of capabilities and adequate resources are topical questions in civilian crisis management.
Myös siviilikriisinhallinnassa voimavarojen kehittäminen ja resurssien oikea kohdentaminen ovat ajankohtaisia kysymyksiä.
It is a specific challenge to second professional civilian crisis management experts from various fields to a crisis area on short notice while taking into account the region’s specific demands.
Haasteena on ammattitaitoisten, eri alojen siviilikriisinhallinta-asiantuntijoiden lähettäminen kriisialueelle lyhyellä varoitusajalla ja alueen erityistarpeet huomioiden.
As operating environments are becoming more and more demanding, the requirements for civilian crisis management capabilities are also growing with regard to training, recruitment, personal kit and logistics.
Toimintaympäristöjen muuttuessa yhä haasteellisemmiksi vaatimukset myös siviilikriisinhallinnan valmiuksille kasvavat koulutuksen, rekrytoinnin, varustuksen ja logistiikan osalta.
The role of private security and defence contractors in the different phases of conflicts and post-conflict reconstruction is on the rise.
Yksityisten turvallisuus- ja puolustusalan yritysten rooli on kasvussa konfliktien eri vaiheissa ja niiden jälkihoidossa, mikä on aiheuttanut uudentyyppisiä ongelmia.
This creates new types of problems.
Suomi useiden muiden valtioiden tavoin on poliittisesti sitoutunut ns.
Finland, like many other states, is politically committed to the so-called Montreux Document, which deals with the responsibilities of states and good practices in ensuring compliance with humanitarian law and human rights law in the activities of private military and security companies.
Montreux-asiakirjaan, joka käsittelee valtioiden velvollisuuksia ja hyviä käytäntöjä sen varmistamiseksi, että yksityisten turvallisuusalan yritysten toiminnassa noudatetaan humanitaarista oikeutta ja ihmisoikeuksia.
Wide-ranging participation in international crisis management (UN, EU, NATO and the OSCE) is a central element of Finland’s foreign, security and defence policy.
Laaja-alainen osallistuminen kansainväliseen kriisinhallintaan (YK, EU, Nato, Etyj) on keskeinen osa Suomen ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa.
A UN mandate, comprehensiveness and the mutual complementariness of civilian and military action have had a central position in Finland’s crisis management activities.
YK:n valtuutus, kokonaisvaltaisuus- sekä siviili- ja sotilastoiminnan täydentävyys
The development of the European Union’s crisis management strengthens its credibility as a global actor.
Euroopan unionin kriisinhallinnan kehittäminen vahvistaa EU:n uskottavuutta globaalina toimijana.
Through its wide range of instruments the EU provides added value, and its potential synergies should be developed and fully exploited in crisis areas.
EU:n lisäarvo perustuu sen monipuoliseen keinovalikoimaan ja sen potentiaalisia synergiaetuja tulisi kehittää ja hyödyntää täysimääräisesti kriisialueilla.
Finland develops its crisis management capabilities by participating in multinational training and exercises organised by the EU, NATO and its Member States and partners.
Suomi kehittää kriisinhallintavalmiuksiaan osallistumalla EU:n sekä Naton ja sen jäsen- ja kumppanimaiden järjestämään monikansalliseen koulutus- ja harjoitustoimintaan.
The topics can also include emergency and disaster-related exercises or decision-making and consultation exercises.
Harjoitukset voivat olla myös pelastus- ja katastrofiharjoituksia tai päätöksenteko- ja konsultaatioharjoituksia.
2.\tab Europe’s security development and the key actors
2.\tab Euroopan turvallisuuden kehitys ja keskeiset toimijat
2.1.\tab Overall development of Europe’s security
2.1.\tab Euroopan turvallisuuden yleiskehitys
Even though the security situation in Europe is generally stable, instability factors do exist in its neighbourhood, in Europe’s different regions and inside the EU.
Vaikka Euroopan turvallisuustilanne on yleisesti ottaen hyvä, epävakaustekijöitä on niin lähinaapurustossa, Euroopan eri alueilla kuin EU:n sisälläkin.
The European Union has made a crucial difference in spreading the zone of democracy and the increasingly wealthy free market in Europe.
Euroopan unioni on vaikuttanut ratkaisevasti demokratian ja vaurastuvan avoimen markkinatalouden vyöhykkeen laajentumiseen Euroopassa.
The expanding commitment to the rule of law and the respect for democracy and human rights has increased European unity and bolstered its economic, societal and security development.
Kasvava sitoutuminen oikeusvaltion, demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen on lisännyt Euroopan yhtenäisyyttä sekä vahvistanut maanosan taloudellista, yhteiskunnallista ja turvallisuuskehitystä.
The prospect of EU enlargement has visibly spurred on economic, social and political reforms in countries seeking EU membership.
Euroopan unionin laajentumisnäkymän vaikutus taloudellisiin, yhteiskunnallisiin ja poliittisiin uudistuksiin jäsenyyttä tavoittelevissa maissa on ollut selkeä.
EU enlargement has functioned as a peace project in the Western Balkans.
Länsi-Balkanilla EU:n laajentuminen on toiminut rauhanprojektina.
Following Croatia’s accession to the EU in 2013 the enlargement process will continue elsewhere in the Western Balkans as well as with Iceland and Turkey.
EU:n laajentumisprosessi jatkuu Kroatian 2013 toteutuvan jäsenyyden jälkeen muualla Länsi-Balkanilla sekä Islannin ja Turkin kanssa.
The EU’s appeal can justifiably be expected to positively impact its neighbourhood, irrespective of the membership prospects of the countries located in its neighbourhood.
EU:n vetovoiman voidaan olettaa jatkossakin vaikuttavan myönteisesti EU:n naapurustossa riippumatta siitä, onko naapuruston mailla jäsenyysperspektiiviä vai ei.
This entails the preservation of the political will to offer EU membership to countries meeting the required criteria, and to further deepen relations in the European neighbourhood.
Tämä edellyttää, että poliittinen tahto EU-jäsenyyden tarjoamiseen asetetut kriteerit täyttäville ehdokasmaille ja suhteiden syventämiseen EU:n naapuruston kanssa säilyy.
The European Neighbourhood Policy (ENP) and the Eastern Partnership aim to increase stability in the neighbourhood of the Union.
Unionin naapuruuspolitiikka ja itäinen kumppanuus pyrkivät lisäämään vakautta EU:n naapurustossa.
The ENP provides for versatile relationships and offers new possibilities for influencing the development of many regions.
Naapuruuspolitiikka kattaa suhteet monipuolisesti ja tarjoaa mahdollisuuksia vaikuttaa alueiden kehitykseen.
As a result of developments in the security environment NATO is increasingly focused on functioning as a wide-ranging security organisation that engages in crisis management activities.
Turvallisuusympäristön kehityksen myötä Nato on keskittynyt yhä enemmän toimimaan laaja-alaisena turvallisuuspoliittisena ja kriisinhallintaa harjoittavana järjestönä.
NATO sustains and promotes security and stability in Europe.
Natolla on turvallisuutta ja vakautta ylläpitävä ja edistävä vaikutus Euroopassa.
The accession process of Georgia is unlikely to proceed quickly, even though Georgia retains membership prospects.
Georgian Nato-jäsenyyshanke tuskin etenee nopeasti, vaikka jäsenyysnäkymä säilyykin.
The present government of Ukraine is not seeking membership in NATO.
Ukrainan nykyinen hallitus ei tavoittele Nato-jäsenyyttä.
Russia’s views affect the development of European security.
Venäjän näkemykset vaikuttavat Euroopan turvallisuuden kehittymiseen.
Preserving its influence in its neighbourhood is an essential element of its great-power status, which is also echoed in EU-Russian and NATO-Russia relationships.
Vaikutusvallan säilyttäminen naapuruusalueilla on Venäjälle olennainen osa suurvalta-asemaa, joka heijastuu myös Venäjän ja EU:n sekä Venäjän ja Naton suhteisiin.