natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This means that their armed forces will have had to develop the capability of participating in multinational joint operations outside their own area, if necessary.
Tämä on edellyttänyt asevoimilta kykyä toimia monikansallisissa yhteisoperaatioissa, tarvittaessa oman alueen ulkopuolella.
The US spending cuts aimed at reducing the increasing debt will also impact defence budgets during the next decade.
Yhdysvaltojen velkaantumisen korjaamiseksi tehtävät menoleikkaukset kohdistuvat seuraavan kymmenen vuoden aikana myös puolustusmenoihin.
Owing to the end of the operations in Iraq and Afghanistan the combined effect of the savings will probably translate to zero growth in defence spending.
Irakin ja Afganistanin operaatioiden päättymisen vuoksi säästöjen kokonaisvaikutus merkinnee nollakasvua.
Nonetheless, the United States will retain its overwhelming global military supremacy.
Yhdysvallat säilyttää kuitenkin ylivoimaisen asemansa maailman sotilaallisesti johtavana valtiona.
The reductions will focus, especially on the Army as the United States, in line with the 2012 strategic guidance for the Department of Defense, will no longer maintain the ability to fight two sustained large-scale wars at once, and will be cautious about future participation in large-scale and prolonged crisis management operations.
Supistukset keskittyvät erityisesti maavoimiin, kun Yhdysvallat 2012 tehdyn strategisen linjauksen mukaan luopuu tavoitteestaan olla kykenevä käymään kahta laajamittaista sotaa samanaikaisesti ja pidättäytyy jatkossa laajamittaisista ja pitkäkestoisista kriisinhallintaoperaatioista.
In conjunction with the cuts the US armed forces will be developed to be increasingly mobile, flexible and deployable.
Supistusten yhteydessä Yhdysvaltojen asevoimista kehitetään entistä liikkuvampia, joustavampia ja toimintavalmiimpia.
The strategic focus is shifting  to the Asia-Pacific region.
Strategista painopistettä siirretään Aasian ja Tyynenmeren alueelle.
The significance of global commons will grow in US strategy, aiming at guaranteeing the freedom of transport routes critical to trade.
Globaalien toimintaympäristöjen merkitys kasvaa Yhdysvaltojen strategiassa, joka tähtää taloudelle elintärkeiden kulkureittien vapauden varmistamiseen.
Additional resources will be allocated, among other things, to cyber defence and space-based systems as well as intelligence and missile defence.
Lisäpanostuksia kohdistetaan mm. kyberpuolustukseen, avaruuteen sijoittuviin järjestelmiin, tiedusteluun ja ohjuspuolustukseen.
The United States will continue to be the leading source of defence technology and R&D in the future as well.
Yhdysvallat on johtava puolustusteknologian valmistaja ja kehittäjä myös tulevaisuudessa.
The United States has increased its military predominance in relation to its European NATO Allies, especially in its ability to execute large-scale operations and develop and use expensive and advanced capabilities.
Yhdysvaltojen sotilaallinen painoarvo suhteessa eurooppalaisiin Nato-kumppaneihin on kasvanut erityisesti kyvyssä laajamittaisten operaatioiden toteuttamiseen sekä kalliiden ja nykyaikaisten suorituskykyjen kehittämisessä ja käytössä.
Within the spheres of NATO burden-sharing also carries a political attribute in addition to the practical one. The United States pays particular attention to this.
Naton piirissä taakanjaolla on paitsi käytännöllinen myös poliittinen merkitys, mihin erityisesti Yhdysvalloissa kiinnitetään huomiota.
The European allies contribute less and less to the sum total and their defence GNP-shares have been diminishing.
Eurooppalaisten jäsenmaiden osuus kokonaisuudesta on vähentynyt ja niiden puolustusmenojen BKT-osuus on laskenut.
The operation in Libya clearly revealed the shortcomings in European capabilities.
Libyan operaatio osoitti selvästi eurooppalaisten voimavarojen puutteet.
Even though the operation was carried out under European leadership, it could not be implemented without US strategic capabilities such as airlift, air-refuelling and C4I systems.
Operaation johto oli eurooppalaisilla mailla, mutta ne eivät pystyneet toteuttamaan ilmaoperaatiota ilman Yhdysvaltojen strategisia kykyjä kuten ilmakuljetusta, ilmatankkausta sekä tiedustelu- ja johtamisjärjestelmiä.
Even though the nuclear capability has dramatically lost its relative importance in US thinking in the post-Cold War era, the United States intends to modernise its strategic arsenal in the coming decade.
Yhdysvallat aikoo päivittää strategista ydinaseistustaan seuraavan vuosikymmenen kuluessa, vaikka kyseisen aseistuksen painoarvo Yhdysvaltojen ajattelussa on huomattavasti pienentynyt kylmän sodan jälkeisenä aikana.
The United States will also develop its conventional long-range weapons arsenal so as to enable precision-guided strikes.
Yhdysvallat kehittää myös pitkän kantaman tavanomaista aseistustaan täsmäiskujen mahdollistamiseksi.
The growth of defence spending in China and Russia, the countries with the next largest defence budgets after the United States, continuously exceeds the growth of their respective national economies.
Yhdysvaltojen jälkeen sotilasmenoiltaan suurimmissa maissa Kiinassa ja Venäjällä sotilasmenojen kasvu jatkuu kansantalouden kasvua nopeampana.
From the military standpoint China is a regional great power which also uses regional interests as well as a growing need to guarantee the maritime transports and availability of raw materials as a backdrop to its military programme.
Kiina on sotilaallisesti alueellinen suurvalta, jonka varustautumisen taustalla on myös alueellisia intressejä sekä kasvanut tarve turvata raaka-aineiden ja energiatuotteiden merikuljetukset ja saanti.
China develops its armed forces in many fields, concentrating specifically on state-of-the-art capabilities.
Kiina kehittää asevoimiaan monipuolisesti keskittyen erityisesti korkean teknologian kykyjen kehittämiseen.
These include missile technology and aircraft carriers, stealth fighters, space technology and the cyber domain.
Kehityskohteita ovat mm. ohjusteknologia ja lentotukialuksen rakentaminen, häivehävittäjät, avaruusteknologia sekä kybertoiminta.
China also aims to modernise and increase the number of its strategic warheads.
Kiina pyrkii myös modernisoimaan ja lisäämään strategisia ydinkärkiään.
Russia’s strategic goal is to restore an internationally recognised military great-power status.
Venäjän strategisena tavoitteena on kansainvälisesti tunnustetun sotilaallisen suurvalta-aseman palauttaminen.
It has launched a comprehensive weapons and equipment modernisation programme. According to the plans one third of state appropriations will be earmarked for the defence and internal security in the coming years.
Maassa on käynnistynyt laajamittainen aseistuksen ja kaluston uudistamisohjelma, jossa puolustukseen ja sisäiseen turvallisuuteen on tarkoitus ohjata lähivuosina kolmannes valtion menoista.
The plan is to allocate approximately EUR 500 billion alone to weapons procurements by 2020.
Pelkästään asehankintoihin suunnitellaan kohdistettavan noin 500 miljardia euroa vuoteen 2020 mennessä.
The focus will be on the nuclear arsenal as well as air and space-based defence systems.
Painopisteinä ovat ydinaseet sekä ilma- ja avaruuspuolustusjärjestelmät.
As per its military doctrine Russia also reserves the right to use pre-emptive force and defend its citizens outside its own territory.
Sotilasdoktriininsa mukaan Venäjä voi käyttää voimaa ennalta ehkäisevästi sekä puolustaa kansalaisiaan myös oman alueensa ulkopuolella.
Russia will be developing numerically smaller, yet more deployable and modernised armed forces.
Venäjä kehittää lukumääräisesti pienempiä, mutta nopeammin käytettävissä olevia ja nykyaikaisesti varustettuja asevoimia.
The goal is to improve the speed, range and accuracy of capabilities and weapon systems.
Tavoitteena on kehittää suorituskykyjen ja asejärjestelmien nopeutta, kantamaa ja tarkkuutta.
Russia, too, is developing its cyber warfare capacity.
Myös Venäjä kehittää tietoverkkosodankäynnin kykyään.
The bulk of Russia’s armed forces are positioned in the Northern Caucasus and in strategically vital areas such as Moscow and the Far East.
Venäjän asevoimien ja muiden aseellisten joukkojen painopiste on Pohjois-Kaukasian suunnalla ja strategisesti tärkeillä ydinalueilla kuten Moskovan ympäristössä sekä Kaukoidässä.
When necessary, the troops are redeployed in accordance with the centre of gravity.
Puolustusjärjestelmän mukaan joukkoja siirretään tarvittaessa sotilaallisen painopisteen mukaisesti.
Troop transfers are an integral element of strategic exercises in Russia.
Joukkojen siirrot ovat Venäjällä kiinteä osa asevoimien strategista harjoittelua.
Nuclear weapons in operational readiness are the essence of Russia’s strategic deterrence in the 2010s.
Käyttövalmiudessa olevat ydinaseet ovat 2010-luvulla Venäjän strategisen pelotteen tärkein tekijä.
The pronounced role of the nuclear arsenal in Russia’s military doctrine will continue well into the future.
Ydinaseiden korostettu rooli Venäjän sotilasdoktriinissa säilyy pitkälle tulevaisuuteen.
Nuclear weapon systems have also been systematically developed through various military programmes.
Ydinasejärjestelmiä on myös määrätietoisesti kehitetty erilaisin sotilaallisin ohjelmin.
United Kingdom and France, the fourth and fifth largest defence spenders, as well as many other European countries have cut their defence appropriations since the onset of the economic crisis in 2008.
Sotilasmenoiltaan neljänneksi ja viidenneksi suurimmat valtiot Iso-Britannia ja Ranska sekä useat muut Euroopan maat ovat leikanneet sotilasmenojaan 2008 alkaneen talouskriisin aikana.
As the United States is shifting its foreign and security policy focus from Europe to Asia, European countries are forced to assume more responsibility over their own security.
Yhdysvaltojen siirtäessä ulko- ja turvallisuuspoliittista painopistettään Euroopasta Aasiaan eurooppalaiset maat joutuvat ottamaan entistä enemmän vastuuta omasta turvallisuudestaan.
This is the latest step in the process which began as soon as the Cold War ended.
Tämä on viimeisin askel kehityksessä, joka käynnistyi jo kylmän sodan päätyttyä.
Nevertheless, it is impossible to increase the responsibility and role of Europe without closer defence cooperation.
Euroopan vastuun ja roolin kehittäminen ei ole mahdollista ilman puolustusyhteistyön tiivistämistä.
As appropriations continue to diminish countries are less able to independently generate all of the required military capabilities.
Määrärahojen vähentyessä valtioiden kyky tuottaa itsenäisesti kaikki vaadittavat sotilaalliset suorituskyvyt on heikentynyt.
A completely independent national defence is no longer a viable concept.
Kaikilta osin itsenäisen puolustuskyvyn ylläpito ei ole enää mahdollista.
Collaborative capability development as well as pooling and sharing have become important political and military goals.
Yhteistyöhön pohjautuva suorituskykyjen kehittäminen ja käyttö ovat nousseet tärkeiksi poliittisen ja sotilaallisen tason tavoitteiksi.
The challenges also impact the field of defence materiel.
Haasteet heijastuvat myös puolustusmateriaalialalle.
In addition to the CSDP the European Union seeks solutions by developing the single market.
Euroopan unionissa ratkaisuja haetaan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan lisäksi sisämarkkinoita kehittämällä.
Participation in this cooperation is voluntary and countries make case-by-case decisions regarding the projects and their input.
Yhteistyöhön osallistuminen on vapaaehtoista, ja maat päättävät tapauskohtaisesti, mihin hankkeisiin ne osallistuvat ja millaisella panoksella.
Actual projects are launched at the behest of willing partners in different country groupings.
Varsinaiset yhteistyöhankkeet toteutetaan halukkaiden toimesta eri maaryhmissä.
The European Union and NATO coordinate and facilitate said cooperation.
EU:lla ja Natolla on yhteistyötä koordinoiva ja tukeva rooli.
Whereas the Union calls this approach ‘Pooling & Sharing’, NATO calls it ‘Smart Defence’.
Unionissa toimintamallia kutsutaan suorituskykyjen yhteiskäytöksi ja jakamiseksi (Pooling & Sharing), Natossa älykkääksi puolustukseksi (Smart Defence).
As a Member State of the EU and a NATO partner Finland participates in both of them.
EU:n jäsenenä ja Naton kumppanina Suomi osallistuu näihin molempiin.
Consequently, defence cooperation does not imply military alliance or any changes in Finland’s fundamental security policy solutions.
Puolustusyhteistyö ei siis merkitse sotilaallista liittoutumista tai  Suomen turvallisuuspoliittisten perusratkaisujen muuttumista.
Nordic Defence Cooperation (NORDEFCO) is an example of a well-functioning regional collaborative arrangement.
Esimerkki toimivasta alueellisesta yhteistyöjärjestelystä on pohjoismainen puolustusyhteistyö, Nordefco (Nordic Defence Cooperation).
In practice, cooperation can cover various functions, ranging from training, exercises and capability development to common operations.
Käytännössä yhteistyö voi kattaa erilaisia toimintoja koulutuksesta, harjoituksista, suorituskykyjen rakentamisesta ja ylläpidosta aina yhteisoperaatioihin saakka.
The interdependence arising from various joint projects advances the commitment of participants and promotes the access to capabilities when needed.
Eri yhteistyöhankkeista syntyvä keskinäisriippuvuus edistää osallistujien sitoutumista ja suorituskykyjen käyttöön saamista tarvittaessa.
The advantages of cooperation should not only be evaluated from the standpoint of short-term results and cost-savings.
Yhteistyön hyödyllisyyttä ei tule arvioida pelkästään lyhyen aikavälin tulosten ja kustannussäästöjen näkökulmasta.
To a large extent cooperative ventures are only at an early stage, and states have differing views and expectations regarding the terms and goals of cooperation.
Yhteistyöhankkeet ovat monilta osin vasta käynnistymässä ja valtioilla on erilaisia näkemyksiä ja odotuksia yhteistyön reunaehdoista ja tavoitteista.
Moreover, divergent defence solutions, dissimilar legislation and practices as well as industrial policy factors impact the content and scheduling of cooperation.
Lisäksi puolustusratkaisujen erilaisuus, erilainen lainsäädäntö ja toimintatavat sekä teollisuuspoliittiset tekijät vaikuttavat yhteistyön sisältöön ja aikatauluun.
Pooling and sharing projects have already created tangible results.
Suorituskykyjen yhteiskäyttöön liittyvien hankkeiden osalta on jo saavutettu konkreettisia tuloksia.
An example of a well-functioning joint project involves the Strategic Airlift Capability cooperation, in which twelve countries, Finland and Sweden included, share acquisition and operating costs for three strategic C-17 transport aircraft.
Esimerkki hyvin toimivasta yhteishankkeesta on kahdentoista maan, Suomi ja Ruotsi mukaan lukien, yhteistyö strategisten ilmakuljetusten koordinoinnissa, jossa maat omistavat ja operoivat yhdessä kolmea strategista C-17-kuljetuskonetta.
A specific challenge in the future concerns the sharing of capabilities in which a country will rely on the capabilities of another country or other countries.
Haasteellisena nähdään tulevaisuudessa erityisesti suorituskykyjen jakamiseen liittyvät kysymykset, joissa maa tukeutuu toisen maan tai maiden tuottamaan suorituskykyyn.
E
Jakamisen haasteena ovat erityisesti kansallisen suvereniteetin korostaminen ja epävarmuus suorituskykyjen käytettävyydestä tarpeen vaatiessa.
This applies to allied and non-allied states alike.
Tämä pätee niin sotilaallisesti liittoutuneisiin kuin liittoutumattomiinkin valtioihin.
When it comes to, especially, non-allied countries, the abolishment of critical defence capabilities would require the creation of binding agreements.
Erityisesti sotilasliittoon kuulumattomille maille puolustusjärjestelmien avainsuorituskyvyistä luopuminen edellyttäisi pitävän sopimuspohjan luomista.
Training and exercises of troops and units is an integral part of capability development.
Suorituskykyjen kehittämiseen liittyy olennaisena osana henkilöstön ja joukkojen koulutus- ja harjoitustoiminta.
In recent years combined joint interoperability has been maintained and developed, especially in Operation ISAF in Afghanistan.
Viime vuosina joukkojen monikansallista yhteistoimintakykyä on kyetty ylläpitämään ja kehittämään etenkin ISAF-operaatiossa Afganistanissa.
It will be important to maintain the level of interoperability and guarantee the dissemination of the lessons-learned.
Saavutetun yhteistoimintakyvyn ylläpito ja kokemusten jakamisen varmistaminen ovat jatkossakin tärkeitä.
The level of performance and interoperability needed in multinational operations, as per international standards and practices, can only be attained by regularly participating in demanding multinational training and exercises.
Monikansallisissa operaatioissa vaadittava riittävä kansainvälisten standardien ja toimintaperiaatteiden mukainen suoritus- ja yhteistoimintakyky voidaan saavuttaa ja ylläpitää ainoastaan säännöllisen ja vaativan monikansallisen koulutus- ja harjoitustoiminnan kautta.
The significance of, in particular, multinational response forces, such as the EU Battle Groups (EUBG) and the NATO Response Force (NRF), will become increasingly important in the coming years as vehicles for the development of interoperability and armed forces transformation.
Erityisesti monikansallisten valmiusjoukkojen, kuten EU:n taisteluosastojen (EU Battle Group, EUBG) ja Naton nopean toiminnan joukkojen (Nato Response Force, NRF) merkitys yhteistoimintakykyä kehittävänä ja asevoimien transformaatiota tukevana välineenä kasvaa lähivuosina.
Response forces pools represent the pinnacle of multinational capabilities, and their practices and training as well as evaluation and certification methods are constantly being updated in accordance with future challenges and the lessons-learned from operations.
Valmiusjoukot edustavat monikansallisten suorituskykyjen huippua ja niiden toimintamalleja, harjoittelua, evaluointi- ja sertifiointimenetelmiä päivitetään jatkuvasti tulevaisuuden haasteiden ja operaatioista saatujen oppien mukaisesti.
This also has real meaning regarding the composition of the units deployed to future crisis management operations.
Tällä on merkitystä myös tulevaisuuden kriisinhallintaoperaatioiden joukkokokoonpanojen perustana.
The EU battle groups are relatively small units, comprising 1 500 - 2 000 troops.
EU:n taisteluosastot ovat kooltaan suhteellisen pieniä, noin 1500–2000 sotilaan vahvuisia joukkoja.
The EU has two battle groups on a standby period of 6 months, ready for deployment.
EU:lla on valmiudessa kaksi taisteluosastoa kerrallaan kuuden kuukauden ajan.
The EUBG can be used independently or as a part of a larger crisis management operation.
Joukkoa voidaan käyttää itsenäisesti tai osana laajempaa kriisinhallintaoperaatiota.
The battle groups facilitate a rapid EU military response to a crisis.
Taisteluosastot mahdollistavat EU:n nopean sotilaallisen reagoinnin kriiseihin.
They must be able to start implementing the operation on the ground within ten days of unanimous approval from the Council.
Niiden on kyettävä aloittamaan operaation täytäntöönpano kymmenessä päivässä EU:n neuvoston yksimielisestä päätöksestä.
Their tasks include conflict prevention, separation of parties by force , humanitarian and rescue tasks, post-conflict stabilisation, and military advice and assistance tasks.
Taisteluosaston tehtäviä ovat muun muassa konfliktin estäminen, taistelevien joukkojen erottaminen voimakeinoin, evakuointi- ja humanitaariset tehtävät sekä vakauttaminen, jälleenrakentaminen ja sotilaallinen neuvonanto.
Even though the EU’s battle groups are yet to be deployed, the implementation of the Battlegroup Concept has markedly intensified European cooperation at the practical level, and improved the interoperability of troops.
Vaikka EU:n taisteluosastoja ei ole vielä käytetty, taisteluosastokonseptin täytäntöönpano on huomattavasti tehostanut eurooppalaisten maiden kahden- ja monenvälistä käytännön yhteistyötä ja parantanut joukkojen yhteistoimintakykyä.
The NATO Response Force (NRF) comprises an operational command and control element, the Immediate Response Force (IRF) and the so-called Response Forces Pool (RFP).
Naton nopean toiminnan joukot (NRF) koostuvat operatiivisesta komento- ja johtamisjärjestelmästä, välittömän valmiuden joukosta (Immediate Response Force, IRF) ja niin sanotusta joukkopoolista (Response Forces Pool, RFP).
The command and control element and the IRF must be able to deploy within 5-30 days of a decision.
Operatiivisen komento- ja johtamisjärjestelmän ja IRF:n lähtövalmius on 5–30 päivää.
Troops in the RFP can supplement the IRF when necessary.
Välittömän valmiuden joukkoa (IRF) voidaan tarpeen mukaan täydentää joukkopooliin (RFP) ilmoitetuista joukoista.
Units in the RFP must be deployable within 10-60 days.
Joukkopooliin ilmoitettujen joukkojen lähtövalmius on 10–60 päivää.
Whilst they are not tied to any standby rosters they can participate in the standby troops’ training and exercises.
Ne eivät ole sidottuja valmiusvuoroihin, vaikka voivatkin osallistua valmiusvuorojen harjoittelu- ja evaluointitoimintaan.
Should the NATO Response Force be deployed to an operation, the Response Forces Pool would mainly supplement any shortcomings in the Immediate Response Force’s capabilities.
Mikäli Naton nopean toiminnan joukkoja päädyttäisiin käyttämään operaatiossa, joukkopoolista pyrittäisiin lähinnä täydentämään välittömän valmiuden osan suorituskykypuutteita.
The participation of NATO partners in the activities of the NRF is always supplementary in nature.
Naton kumppanimaiden osallistuminen NRF-toimintaan on aina luonteeltaan täydentävää.
The partner country can independently determine its unit’s readiness to deploy (10-60 days).
Kumppanimaa voi itse määritellä joukon lähtövalmiuden (10–60 vrk).
Partner participation in NRF activities does not signify any commitment to potential operations. Rather, any possible deployment to an operation always requires a separate national decision.
Kumppanimaiden osallistuminen NRF-toimintaan ei merkitse sitoutumista mahdollisiin operaatioihin, vaan joukkojen mahdollinen käyttäminen operaatioissa edellyttää aina erillistä kansallista päätöstä.
EUBG cooperation and NATO’s NRF activities are mutually reinforcing: they develop the very same troops and capabilities and utilise NATO standards, exercises, evaluation and certification processes.
EU:n taisteluosastoyhteistyö ja Naton NRF-toiminta ovat toisiaan täydentäviä, sillä niissä kehitetään samoja joukkoja ja suorituskykyjä sekä hyödynnetään Naton standardeja, harjoituksia ja evaluointi- ja sertifiointimenettelyjä.
For their part they also support the goals of UN crisis management. After all, the UN wishes that regional organisations, especially the EU and NATO, develop rapid response capabilities.
Ne myös osaltaan tukevat YK:n kriisinhallinnan tavoitteita, sillä YK on toivonut alueellisilta järjestöiltä, erityisesti EU:lta ja Natolta, nopean toiminnan kykyjä.
The European Union, NATO, bilateral and regional collaborative arrangements
Euroopan unioni, Nato, kahdenväliset ja alueelliset yhteistyömuodot
(incl. NORDEFCO) are not rivals as regards capability development.
(mm. Nordefco) eivät ole suorituskykyjen kehittämisessä toistensa kanssa kilpailijoita.
Overlapping participation ensures the elimination of unnecessary duplication, and that said collaborative venues complement each other.
Rinnakkainen osallistuminen varmistaa, ettei päällekkäisyyksiä synny, vaan yhteistyöfoorumit täydentävät toisiaan.
European states, irrespective of their defence solutions, are increasingly dependent on multinational defence cooperation when it comes to maintaining, developing and using military capabilities.
Eurooppalaiset valtiot, puolustusratkaisusta riippumatta, ovat yhä riippuvaisempia monikansallisesta puolustusyhteistyöstä sotilaallisten suorituskykyjen ylläpitämiseksi, kehittämiseksi ja käyttämiseksi.
The EU and NATO set the framework for said cooperation.
EU ja Nato asettavat yhteistyölle rakenteet.