natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To intensify the transatlantic partnership the United States aims to persuade the European countries to assume a greater role in maintaining international security and in conflict-solution.
Transatlanttisen kumppanuuden tehostamiseksi Yhdysvallat pyrkii siihen, että Euroopan maat osallistuisivat enemmän kansainvälisen sotilaallisen turvallisuuden ylläpitoon ja konfliktien ratkaisemiseen.
The EU hopes that the United States would increasingly commit to comprehensive security measures such as climate change prevention.
Unionissa Yhdysvaltojen toivotaan sitoutuvan vielä nykyistä vahvemmin laajan turvallisuuden ylläpitoon, kuten ilmastonmuutoksen ehkäisemiseen.
The economy is at the core of the transatlantic link. This is so because the economies of Europe and the United States are closely intertwined and the regions are each other’s largest trading partners, representing up to one third of the volume of world trade.
Talous on transatlanttisen suhteen keskiössä, sillä Euroopan ja Yhdysvaltojen taloudet ovat voimakkaasti sidoksissa toisiinsa ja alueet ovat toistensa suurimmat kauppakumppanit muodostaen jopa kolmanneksen maailmankaupan volyymistä.
The global military presence of the United States is built on rapidly deployable troops and units positioned abroad.
Yhdysvaltojen maailmanlaajuinen sotilaallinen läsnäolo rakentuu ulkomaille sijoitettujen joukkojen ja asevoimien nopean toimintakyvyn varaan.
Most western democracies (including the overwhelming majority of the EU Member States) are bilateral or multilateral politico-military allies of the United States.
Yhdysvalloilla on kahden- tai monenvälinen poliittis-sotilaallinen liittosuhde useimpien läntisten demokratioiden (ml.
Other democracies, too, have signed various partnership arrangements with it.
EU:n jäsenmaiden valtaenemmistö) kanssa ja erilaisia kumppanuusjärjestelyjä muidenkin demokratioiden kanssa.
The United States considers that democratic countries, owing to the shared value base, establish the nucleus of an open and collaborative international order.
Yhdysvallat katsoo demokraattisten maiden muodostavan yhteisen arvopohjansa ansiosta avoimen ja yhteistyöhakuisen kansainvälisen järjestyksen ytimen.
Because of its opening economy and significant economic growth China has become the world's second largest economy.
Kiina on noussut talouden avautumisen ja huomattavan talouskasvun ansiosta maailman toiseksi suurimmaksi taloudeksi.
In a relatively short period of time it managed to lift hundreds of millions of people out of poverty.
Se on onnistunut nostamaan köyhyydestä verrattain lyhyessä ajassa useita satoja miljoonia ihmisiä.
During this time China also became a major importer of raw materials and energy.
Kiinasta on samalla tullut merkittävä raaka-aineiden ja energian ostaja.
Safeguarding the access to natural resources is a key goal of China’s foreign policy.
Luonnonvarojen saannin turvaaminen on keskeinen tavoite Kiinan harjoittamassa ulkopolitiikassa.
Economic growth can be considered to be the central factor that maintains China’s internal stability.
Talouskasvua voidaan pitää keskeisenä tekijänä Kiinan sisäisen vakauden ylläpitämisessä.
The differences in standards of living in China are great and there are a considerable number of poor people.
Elintasoerot Kiinassa ovat edelleen huomattavat ja köyhien määrä on merkittävä.
One of China’s key goals relates to extending the higher standards of living beyond its wealthier coastal areas.
Elintason nostaminen vauraamman rannikkoalueen lisäksi myös muissa osissa Kiinaa on keskeinen tavoite.
Other significant challenges include the ageing population, social problems, issues related to human rights and freedom of speech, the progress of democracy as well as unsolved environmental problems.
Muita merkittäviä haasteita ovat väestön ikääntymisen seuraukset, sosiaaliset ongelmat, ihmisoikeus- ja sananvapaustilanne, demokratiakehityksen eteneminen sekä ratkaisua vaativat ympäristöongelmat.
The mere size of China and its dynamic economy have turned it into an important economic actor on the global scale.
Kiinan koko ja talouden dynaamisuus ovat tehneet siitä merkittävän talousvaikuttajan globaalissa mittakaavassa.
China benefits from the western-created, transparent and rules-based world economy.
Kiina hyötyy länsimaiden johdolla syntyneestä avoimesta ja sääntöpohjaisesta maailmantaloudesta.
China continues to focus on its internal problems and on raising its standard of living. This reflects on its foreign policy as well.
Kiina keskittyy edelleen maan sisäisten ongelmien ratkaisuun ja elintason kasvattamiseen, ja tämä heijastuu myös Kiinan ulkopolitiikkaan.
However, other countries want China to play a constructive international role when it comes to burden-sharing in solving global economic and environmental problems, including climate change and regional crises.
Kiinalta toivotaan kuitenkin rakentavaa kansainvälisen vastuunkantajan roolia globaalien talous- ja ympäristöongelmien ml. ilmastonmuutoksen sekä alueellisten kriisien ratkaisupyrkimyksissä.
While it has continued to emphasise its development challenges, warily eyeing any new commitments, it has also undertaken noteworthy action in curbing its growing environmental problems.
Se on korostanut kehityshaasteitaan ja suhtautunut uusiin sitoumuksiin pidättyvästi, mutta on ryhtynyt myös mittaviin toimiin kasvavien ympäristöongelmiensa rajoittamiseksi.
China stresses state sovereignty as well as non-interference in states’ internal affairs.
Kiina painottaa valtioiden täysivaltaisuutta sekä puuttumattomuutta valtion sisäisiin asioihin.
For China, its One-China Policy is integral part of its foreign policy, and it concerns especially Taiwan.
Kiinan ulkopolitiikassa niin sanottu yhden Kiinan politiikan korostaminen on keskeinen elementti ja koskee erityisesti Taiwania.
One-China Policy is widely recognised within the international community, including the EU.
Kansainvälisesti yhden Kiinan politiikka on laajasti tunnustettu, myös EU:n taholta.
China, like the other countries in the area, shows growing interest in maritime regions and groups of islands off the Pacific coastline.
Kiina kuten myös muut alueen valtiot ovat osoittaneet kasvavaa kiinnostusta myös laajemmin esimerkiksi Tyynenmeren rannikolla sijaitsevia merialueita ja saariryhmiä kohtaan.
Regarding security in Eastern Asia as well as global security it is important that regional and local disputes such as those in the South China Sea be solved through consultations. This should be done under international law, including the principles of international maritime law.
Itä-Aasian ja globaalin turvallisuuden kannalta on tärkeää, että alueelliset ja paikalliset erimielisyydet esimerkiksi Etelä-Kiinan merellä kyetään ratkaisemaan neuvotteluteitse sekä kansainvälisen oikeuden, mukaan luettuna merioikeuden periaatteiden, mukaisesti.
The South China Sea possesses global strategic importance because approximately one half of the world trade passes through its maritime routes.
Etelä-Kiinan merellä on globaalia strategista merkitystä, sillä noin puolet maailman kauppavirroista kulkee alueen merireittien kautta.
While China has no treaty-based network of allies, economic interaction increases its influence in its neighbourhood as well as in Africa and Latin America.
Kiinalla ei ole sopimuspohjaista liittolaisverkostoa, mutta taloudellisen kanssakäymisen myötä Kiinan vaikutusvalta suhteissa lähialueen maihin sekä myös Afrikkaan ja Latinalaisen Amerikan maihin kasvaa.
The economic integration of the large economies in Eastern Asia increases their shared interests which, in time, may bring them closer together.
Itä-Aasian suurten talouksien integroituminen kasvattaa yhteisten intressien määrää ja voi ajan myötä lähentää maita toisiinsa.
The European Union is an important trading partner for China.
Euroopan unioni on Kiinalle tärkeä kauppakumppani.
Conversely, China is the biggest supplier of industrial products for the Union.
Samalla Kiina on unionin suurin teollisuustuotteiden toimittaja.
Both parties are increasingly interested in mutual cooperation.
Molempien osapuolten kiinnostus yhteistyöhön on kasvanut.
This being the case, both sides are committed to launching negotiations of an EU-China investment agreement as soon as possible.
Unionin ja Kiinan investointisopimusneuvottelut onkin päätetty käynnistää mahdollisimman pian.
Russia aims to preserve its great-power status, which is built on its permanent membership of the UN Security Council, its nuclear arsenal and its abundant reserves of energy and raw materials.
Venäjä pyrkii säilyttämään suurvalta-asemansa, joka perustuu YK:n turvallisuusneuvoston pysyvään jäsenyyteen, ydinaseisiin sekä runsaisiin energia- ja raaka-ainevaroihin.
Russia is an important actor in the global arena and in Europe, even though its influence varies by region and topic.
Venäjä on merkittävä maailmanpoliittinen ja eurooppalainen toimija, joskin sen vaikutusvalta vaihtelee alueittain ja kysymyksittäin.
Russia’s international standing is affected by its ability to tackle its internal challenges, such as an unbalanced economy, corruption which impedes economic and administrative reform, bleak demographic trends as well as shortcomings in the rule of law and the political system.
Venäjän kansainväliseen asemaan vaikuttaa sen kyky ratkaista sisäisiä haasteitaan kuten talousrakenteen yksipuolisuutta, talouden ja hallinnon uudistumista vaikeuttavaa korruptiota, vaikeaa demografista kehitystä sekä oikeusvaltion ja poliittisen järjestelmän puutteita.
Russia keeps promoting a multilateral world order and
Venäjä ajaa moninapaista maailmanjärjestystä.
it wants to be duly recognised as a key actor in global policy.
Se haluaa tulla tunnustetuksi maailmanpolitiikan keskeisenä toimijana.
Russia underscores the principles of state sovereignty and non-interference.
Venäjä korostaa valtion suvereniteetin ja sisäisiin asioihin puuttumattomuuden periaatetta.
In international conflicts Russia tries to constrain international interventions and will not accept political change as the goal of any intervention.
Kansainvälisissä konflikteissa Venäjä pyrkii rajoittamaan kansainvälisen yhteisön väliintuloa eikä hyväksy tavoitteeksi poliittisen järjestelmän muuttamista.
Russia’s input in global governance is uneven, for example in environmental and development questions.
Venäjän panos globaalihallintaan on epätasainen esimerkiksi ympäristö- ja kehityskysymysten osalta.
The focus of Russia’s foreign policy lies in the area of the former Soviet Union where it aims to preserve or increase its influence.
Venäjän ulkopolitiikan painopiste on entisellä Neuvostoliiton alueella, jossa se pyrkii säilyttämään tai lisäämään vaikutusvaltaansa.
A significant number of Russians live in countries belonging to the Commonwealth of Independent States (CIS).
Useissa Itsenäisten valtioiden yhteisöön (IVY) kuuluvissa maissa asuu merkittävä määrä venäläisiä.
Russian foreign and security policy is built on the premise that the United States and NATO might challenge its sphere of influence and great power-status.
Venäjä hahmottaa turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaansa sen oletuksen pohjalta, että Yhdysvallat ja Nato voivat uhata sen etupiiriä ja suurvalta-asemaa.
Russia’s military-political estimates emphasise its relationship with the United States as well as the growing geostrategic importance of Asia, which does not eliminate the importance of Europe to Russia’s wider security interests.
Venäjän sotilaspoliittisissa arvioissa painottuvat suhteet Yhdysvaltoihin sekä Aasian geostrategisen merkityksen kasvu, mikä ei poista Euroopan merkitystä Venäjän laajemmille turvallisuuseduille.
The ‘reset’ in the relationship between the United States and Russia was pronounced in 2009. The aim was to make progress in US-Russian relations on such matters in which consensus was considered achievable.
Yhdysvaltojen ja Venäjän suhteissa julistettiin ”uusi alku” vuonna 2009, ja tavoitteena on ollut edetä Yhdysvaltojen ja Venäjän kahdenvälisissä suhteissa sellaisissa kysymyksissä, joista sopimiselle on olemassa riittävästi edellytyksiä.
The most important achievement is the new Strategic Arms Reduction Treaty (START), which entered into force in 2011.
Merkittävin tulos on strategisten ydinaseiden määrää vähentävä uusi START-sopimus (Strategic Arms Reduction Treaty), joka astui voimaan maiden välillä vuonna 2011.
Furthermore, Russia opened its territory to NATO supply routes to Afghanistan, which will be of special importance in the drawdown phase of NATO’s ISAF operation (International Security Assistance Force) and the implementation of the follow-on operation. Russia has also participated in P5+1-cooperation (USA, UK, China, France, Russia and Germany) in the diplomatic efforts with regard to Iran’s nuclear program.
Lisäksi Venäjä on avannut Naton huoltoreitit Venäjän alueen kautta Afganistaniin, minkä merkitys korostuu Naton ISAF-operaation (International Security Assistance Force) purkuvaiheessa ja seuraajaoperaation toteutumisessa, sekä osallistunut P5+1-yhteistyöhön (Yhdysvallat, UK, Kiina, Ranska, Venäjä ja Saksa) Iranin ydinkiistan hoitamisessa.
Russia’s long-sought membership of the World Trade Organization (WTO) materialised in 2012 with the support of the European Union and the United States.
Venäjän kauan tavoittelema jäsenyys Maailman kauppajärjestössä (World Trade Organization, WTO) toteutui vuonna 2012 EU:n ja Yhdysvaltojen tukemana.
Strategic missile defence continues to be the major point of dispute in US-Russian and, consequently, NATO-Russia relations. No solution satisfying both parties has been found.
Merkittävin kiistakysymys Yhdysvaltojen ja Venäjän sekä samalla Naton ja Venäjän suhteissa on strateginen ohjuspuolustus, jossa tyydyttävää yhteistyötä ei ole löytynyt.
Russia and NATO disagree in their estimates whether the implementation of NATO’s missile defence programme in its current form could weaken Russia’s strategic deterrence in the future, thus altering the balance of power.
Venäjän ja Naton arviot poikkeavat toisistaan sen suhteen, voisiko Naton suunnitelman eteenpäin vieminen nykymuodossaan johtaa tulevaisuudessa Venäjän strategisen ydinpelotteen heikentymiseen ja voimatasapainon muuttumiseen.
Russia’s demands of legally binding guarantees have not been accepted by NATO or the United States.
Venäjän vaatima oikeudellisesti sitova takuu ei ole ollut Naton ja Yhdysvaltojen hyväksyttävissä.
Russia’s major security challenges are along its southern borders as well as in regions bedevilled by instability, conflict and radicalisation related to the rise of Islamist extremism.
Venäjän merkittävimmät turvallisuushaasteet ovat sen eteläisillä rajoilla ja alueilla, joita vaivaa epävakaus, konfliktit sekä islamismin nousuun liittyvä radikalisoituminen.
Despite the abolition of martial law the Northern Caucasus, especially Dagestan, remains volatile. At times the violence spills over into other regions in Russia.
Pohjois-Kaukasia, erityisesti Dagestan, on pysynyt levottomana sotatilan lakkauttamisesta huolimatta, ja väkivaltaisuudet heijastuvat ajoittain muuallekin Venäjälle.
The rise of China is increasingly important to Russia’s security policy considerations.
Venäjän turvallisuuspoliittisiin ratkaisuihin vaikuttaa yhä enemmän Kiinan nousu.
Russia considers its relationship with China to be a strategic partnership which is implemented bilaterally as well as multilaterally under the auspices of the Shanghai Cooperation Organisation (SCO).
Venäjä määrittelee suhteensa Kiinan kanssa strategiseksi kumppanuudeksi, jota toteutetaan kahdenvälisesti sekä monenvälisesti Shanghain yhteistyöjärjestön (Shanghai Cooperation Organisation, SCO) puitteissa.
At the global stage, especially in the UN Security Council, Russian and Chinese views often converge.
Maailmanpolitiikassa, eritoten YK:n turvallisuusneuvostossa, Venäjän ja Kiinan näkemykset ovat keskenään usein yhteneväiset.
Russia and China are rivals.
Venäjän ja Kiinan välillä on kilpailuasetelma.
China is strengthening its economic clout in Central Asia.
Keski-Aasiassa Kiina vahvistaa taloudellista vaikutusvaltaansa.
Due to the developments in Central Asia, Russia aims to strengthen the significance and standing of
Keski-Aasian kehityksen takia Venäjä pyrkii vahvistamaan johtamansa Kollektiivisen turvallisuussopimuksen järjestön (Collective Security Treaty Organisation, CSTO) merkitystä ja asemaa todellisena toimijana alueen turvallisuusarkkitehtuurissa.
The Russian Far East is integrating into the China-led Asia-Pacific economic zone.
Venäjän Kaukoitä on taloudellisesti kytkeytymässä Kiinan johtamaan Aasian Tyynenmeren talousalueeseen.
Russia is concerned about the consequences of China’s economic and demographic impact in the Russian Far East.
Venäjällä on huolta Kiinan taloudellisen ja väestöpaineen vaikutuksista Venäjän Kaukoidässä.
Russia promotes Eurasian economic integration which, in its first phase, has materialised in a customs union between Russia, Belarus and Kazakhstan.
Venäjä ajaa euraasialaista talousintegraatiota, joka on edennyt ensivaiheessa Venäjän, Valko-Venäjän ja Kazakstanin tulliliittona.
Russia also wants the other CIS countries to join the customs union.
Venäjä toivoo myös muiden IVY-maiden liittyvän tulliliittoon.
Russia’s long-term vision is a more deeply integrated Eurasian Union modelled on the EU, in which the Member States pursue a common monetary and foreign exchange policy as well as economic policy.
Pitkän tähtäimen visiona Venäjällä on EU:n mallin mukaisesti syvempään integraatioon perustuva Euraasian unioni, jossa jäsenmailla olisi yhtenäinen raha- ja valuuttapolitiikka sekä talouspolitiikka.
Russia and the EU are strategic partners and their mutual relationship, especially in the area of the economy, is extensive.
Venäjä on EU:n strateginen kumppani ja keskinäiset suhteet ovat laajat etenkin talouden alalla.
The EU is Russia’s biggest trading partner and the most important market for its energy exports.
Venäjälle EU on suurin kauppakumppani ja energian tärkein vientimarkkina.
Russia is also the most important energy supplier for many EU countries.
Useille EU-maille Venäjä on tärkein energiantoimittaja.
The exploitation of shale gas in the United States and the increasing trade in
Liuskekaasun hyödyntäminen Yhdysvalloissa ja nesteytetyn kaasun kasvava kauppa vaikuttavat Venäjän asemaan energiamarkkinoilla.
Russia often prefers to operate bilaterally with the largest EU countries.
Venäjä toimii usein mielellään suurimpien EU-maiden kanssa kahdenvälisesti.
Russia’s WTO membership opens new vistas for intensified trade relations and the modernisation of Russia’s economy.
WTO-jäsenyys avaa uusia mahdollisuuksia taloussuhteiden tiivistämiselle ja Venäjän talouden modernisoitumiselle.
Should Russia continue to deepen its wide-ranging cooperation with the EU it might also better fare in its modernisation attempts.
Laaja-alaiseen yhteistyön jatkuva syventäminen EU:n kanssa edistäisi Venäjän onnistumista sen modernisaatiopyrkimyksissä.
Furthermore, Russia’s memberships of the G20 and the G8 provide influential frames of reference; they are also important to Russia for reasons of prestige.
Myös jäsenyydet G20- ja G8-ryhmissä tarjoavat Venäjälle merkittävät viiteryhmät ja ovat sille myös arvovaltasyistä tärkeitä.
Whereas Russia’s economy survived the 2008-2009 crisis with the help of its previously accumulated cash reserves and the recovering price of energy, economic growth has been much more anaemic during this decade.
Venäjän talous selvisi 2008–2009 kriisistä aiemmin kerättyjen varantojen ja energian hintojen elpymisen avulla, mutta talouskasvu on kuluvalla vuosikymmenellä selvästi hitaampaa kuin edellisellä.
Russia’s economy continues to depend on the production and export of energy and raw materials.
Venäjän talous säilyy energian ja raaka-aineiden tuotannosta ja viennistä riippuvaisena.
The volume of oil and gas production is not expected to significantly increase.
Öljyn ja kaasun tuotannon ei odoteta merkittävästi kasvavan.
Characteristic to Russia’s political system, the concentration of power on the president will continue.
Venäjän poliittiselle järjestelmälle säilyy luonteenomaisena vallan keskittyminen presidentin käsiin, mikä näkyy toistaiseksi mm. kansanedustuslaitoksen roolissa ja puolueiden suhteellisen vähäisessä merkityksessä päätöksenteossa.
Thus far this has been seen, among other things, in the role of the parliament and the relatively minor role of political parties in decision-making.
Seuraavat määräaikaiset vaalit liittovaltiotasolla järjestetään 2016 joulukuussa.
The next federal election is scheduled for December 2016. Changes in the political system are expected to occur at regional and local levels in the coming years.
Poliittisessa järjestelmässä muutoksia odotetaan lähivuosina alue- ja paikallistasoilla.
The reforms related to the registration of political parties and the direct election of governors, launched during the previous president’s administration, raised the citizens’ expectations of reforming the centralised system.
Edellisen presidentin aikana käynnistetyt poliittisten puolueiden perustamista ja kuvernöörien suoraa kansanvaalia koskevat uudistukset ovat lisänneet kansalaisten odotuksia keskitetyn järjestelmän reformista.
Progress, however, has been sluggish.
Uudistuminen on kuitenkin hidasta.
In addition to the democratisation process the citizens are concerned about the shortcomings in the rule of law as well as the widespread corruption.
Demokratiakehityksen haasteiden lisäksi kansalaisten mieliä askarruttavat oikeusvaltion puutteet ja laajalle levinnyt korruptio.
Many are also worried about the restrictions imposed on NGOs and the media, and the implementation of the new legislation.
Monia huolestuttavat myös kansalaisjärjestöihin ja tiedonvälitykseen kohdistuvat rajoitukset sekä uudistetun lainsäädännön toimeenpano.
Russia continues to struggle with its demographic situation even though the birth rate has risen to the average European level.
Venäjän demografinen tilanne on yhä vaikea, vaikka syntyvyys onkin noussut normaalille eurooppalaiselle tasolle.
During this decade the working-age population will diminish by approximately nine million people.
Tällä vuosikymmenellä työikäisen väestön määrä vähenee noin yhdeksällä miljoonalla.
While emigration is on the rise, fuelling Russia’s interest in protecting its citizens abroad, immigration is also increasing in a situation in which Russia has already received more immigrants than any other country in Europe.
Samalla kun maastamuutto kasvaa ja lisää Venäjän kiinnostusta kansalaisten suojeluun ulkomailla, myös maahanmuutto lisääntyy tilanteessa, jossa Venäjä on jo nyt eniten maahanmuuttajia vastaanottanut maa Euroopassa.
Problems in the democratisation process, slower economic growth and the continuing violence in the Northern Caucasus motivate people to emigrate from Russia.
Demokratiakehityksen ongelmat, talouskasvun hidastuminen ja väkivallan jatkuminen Pohjois-Kaukasiassa johtavat muuttopaineiden kasvuun Venäjältä.
Consequently, Russian citizens comprise one of the largest groups of asylum-seekers in the area of the European Union.
Venäjän kansalaiset ovat yksi suurimmista turvapaikanhakijoiden ryhmistä Euroopan unionin alueella.
Spurred by the economic growth the proportion of the middle class is growing.
Talouskasvun siivittämänä keskiluokan osuus väestöstä kasvaa.
Nevertheless, inequalities in income and disparities between regions remain large compared to those in Europe.
Tuloerot ja erot alueiden välillä säilyvät kuitenkin eurooppalaisittain suurina.
The population and well-being are converging in Moscow, St Petersburg and other large cities.
Väestö ja hyvinvointi keskittyvät Moskovaan, Pietariin ja muihin suuriin kaupunkeihin.
Peripheral areas, especially in the north and the east, are facing the risk of atrophy.
Reuna-alueet erityisesti pohjoisessa ja idässä uhkaavat näivettyä.
The opposition forces are not united under any conspicuous leader. The goal of the most recent protest movement has been to achieve a society which is built on extensive participation and influencing, rather than on a top-down authoritarian system.
Oppositiolla ei ole yhtä selkää johtajaa ja protestiliikkeen tavoitteena onkin ollut yhteiskunta, joka pohjaa laajaan osallistumiseen ja vaikuttamiseen eikä ole ylhäältä alaspäin johdettu autoritaarinen järjestelmä.