natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In clinical trials, clinically meaningful QTc prolongations (Fridericia QT correction [QTcF] ≥ 500 milliseconds [msec] at any time post baseline in patients with baseline QTcF &lt; 500 msec) were uncommon (0.1 % to 1 %) in patients treated with olanzapine, with no significant differences in associated cardiac events compared to placebo.
Kliinilistes uuringutes kliiniliselt olulised QTc – intervallide püsivad pikenemised (Fridericia QT korrektsioon [QTcF] ≥ 500 millisekundit [msec] igal ajal peale algväärtust, patsientidel, kel algväärtuseks oli QTcF &lt; 500 msec) esinesid aeg-ajalt (0,1 % kuni 1 %) olansapiini saanud patsientidel, kuid olulist erinevust kaasuvate kardiaalsete nähtude esinemises võrreldes platseeboga ei olnud.
In clinical trials, clinically meaningful QTc prolongations (Fridericia QT correction [QTcF] ≥ 500 milliseconds [msec] at any time post baseline in patients with baseline QTcF &lt; 500 msec) were uncommon (0.1% to 1%) in patients treated with olanzapine, with no significant differences in associated cardiac events compared to placebo.
Kliinilistes uuringutes kliiniliselt olulised QTc – intervallide püsivad pikenemised (Fridericia QT korrektsioon [QTcF] ≥ 500 millisekundit [msec] igal ajal peale algväärtust, patsientidel, kel algväärtuseks oli QTcF &lt; 500 msec) esinesid aeg-ajalt (0,1 % kuni 1 %) olansapiini saanud patsientidel, kuid olulist erinevust kaasuvate kardiaalsete nähtude esinemises võrreldes platseeboga ei olnud.
In clinical trials, decreased systolic blood pressure ( &gt; 35 mm Hg) was observed in 7% of patients and decreased diastolic blood pressure ( &gt; 25 mm Hg) was observed in 4% of patients within 45 minutes of Rapiscan administration.
Kliinilistes uuringutes alanes süstoolne vererõhk ( &gt; 35 mm Hg) 7% patsientidest ja diastoolne vererõhk ( &gt; 25 mm Hg) 4% patsientidest 45 minuti jooksul pärast Rapiscani manustamist.
In clinical trials, patients with severe FSH and LH deficiency were defined by an endogenous serum LH level &lt; 1.2 IU/l as measured in a central laboratory.
Kliinilistes uuringutes määratleti FSH ja LH raske defitsiitsusega naiste hulka patsiendid, kelle LH tase vereseerumis oli &lt; 1,2 RÜ/l, määratuna kesklaboratooriumis.
In clinical trials, patients with severe FSH and LH deficiency were defined by an endogenous serum LH level &lt; 1.2 IU/l as measured in a central laboratory.
Kliinilistes uuringutes määratleti raske FSH ja LH puudusega naised kui patsiendid, kelle kesklaboratooriumis määratud LH tase vereseerumis oli &lt; 1,2 RÜ/l.
In clinical trials, rapid tapering (over periods &lt; 1 month) resulted in recurrence of diarrhoea or colitis in some patients.
Kliinilistes uuringutes põhjustas annuse kiire vähendamine (vähem kui 1 kuu jooksul) osadel patsientidel diarröa või koliidi kordumist.
In clinical trials, smaller bleeding sites ( &lt; 10 cm2) used 0.5 g to 1 g on average.
Kliinilistes uuringutes kasutati väiksematel veritsevatel pindadel ( &lt; 10 cm2) keskmiselt 0,5 g kuni 1 g.
In clinical trials, these patients were defined by an endogenous serum LH level &lt; 1.2 IU/l.
Kliinilistes katsetes olid need patsiendid määratletud endogeense seerumi LH tasemega &lt; 1.2 RÜ/l.
In combination with cisplatin and 5-fluorouracil for the treatment of patients with gastric adenocarcinoma, the pivotal clinical study excluded patients with ALT and/or AST &gt; 1.5 × ULN associated with alkaline phosphatase &gt; 2.5 × ULN, and bilirubin &gt; 1 x ULN; for these patients, no dose-reductions can be recommended and docetaxel should not be used unless strictly indicated.
Kuna kliinilisse uuringusse mao adenokartsinoomi kombinatsioonraviks tsisplatiini ja 5– fluorouratsiiliga ei kaasatud patsiente, kelle ALAT või ASAT laboratoorne väärtus oli &gt; 1,5 x ULN koos alkaalse fosfataasi väärtusega &gt; 2,5 x ULN ja bilirubiini väärtusega &gt; 1 x ULN, ei ole nimetatud patsientide kohta soovitusi annuse kohandamiseks ning dotsetakseeli ei tohi kasutada, väljaarvatud range näidustuse olemasolul.
In combination with cisplatin and 5-fluorouracil for the treatment of patients with gastric adenocarcinoma, the pivotal clinical study excluded patients with ALT and/or AST &gt; 1.5 × ULN associated with alkaline phosphatase &gt; 2.5 × ULN, and bilirubin &gt; 1 x ULN; for these patients, no dose-reductions can be recommended and docetaxel should not be used unless strictly indicated.
Olulise tähtsusega kliinilisse uuringusse mao adenokartsinoomi kombinatsioonraviks tsisplatiini ja 5¬fluorouratsiiliga ei kaasatud patsiente, kelle ALAT või ASAT laboratoorne väärtus oli &gt; 1,5 x ULN, koos alkaalse fosfataasi väärtusega &gt; 2,5 x ULN ja bilirubiini väärtusega &gt; 1 x ULN; nimetatud patsientide kohta ei saa anda soovitusi annuse kohandamiseks ning dotsetakseeli ei tohi kasutada, väljaarvatud range näidustuse olemasolul.
In combination with cisplatin and 5-fluorouracil for the treatment of patients with gastric adenocarcinoma, the pivotal clinical study excluded patients with ALT and/or AST &gt; 1.5 × ULN associated with alkaline phosphatase &gt; 2.5 × ULN, and bilirubin &gt; 1 x ULN; for these patients, no dose-reductions can be recommended and docetaxel should not be used unless strictly indicated.
Olulise tähtsusega kliinilisse uuringusse mao adenokartsinoomi kombinatsioonraviks tsisplatiini ja 5– fluorouratsiiliga ei kaasatud patsiente, kelle ALAT või ASAT laboratoorne väärtus oli &gt; 1,5 x ULN, koos alkaalse fosfataasi väärtusega &gt; 2,5 x ULN ja bilirubiini väärtusega &gt; 1 x ULN; nimetatud patsientide kohta ei saa anda soovitusi annuse kohandamiseks ning dotsetakseeli ei tohi kasutada, väljaarvatud range näidustuse olemasolul.
In combination with cisplatin and 5-fluorouracil for the treatment of patients with gastric adenocarcinoma, the pivotal clinical study excluded patients with ALT and/or AST &gt; 1.5 × ULN associated with alkaline phosphatase &gt; 2.5 × ULN, and bilirubin &gt; 1 x ULN; for these patients, no dose-reductions can be recommended and docetaxel should not be used unless strictly indicated.
Olulise tähtsusega kliinilisse uuringusse mao adenokartsinoomi kombinatsioonraviks tsisplatiini ja 5– fluorouratsiiliga ei kaasatud patsiente, kelle ALT või AST laboratoorne väärtus oli &gt; 1,5 x ULN, koos alkaalse fosfataasi väärtusega &gt; 2,5 x ULN ja bilirubiini väärtusega &gt; 1 x ULN; nimetatud patsientide kohta ei saa anda soovitusi annuse vähendamiseks ning dotsetakseeli ei tohi kasutada, väljaarvatud range näidustuse olemasolul.
In combination with cisplatin and 5-fluorouracil for the treatment of patients with gastric adenocarcinoma, the pivotal clinical study excluded patients with ALT and/or AST &gt; 1.5 × ULN associated with alkaline phosphatase &gt; 2.5 × ULN, and bilirubin &gt; 1 x ULN; for these patients, no dose-reductions can be recommended and docetaxel should not be used unless strictly indicated.
Olulise tähtsusega kliinilisse uuringusse mao adenokartsinoomi kombinatsioonraviks tsisplatiini ja 5–fluorouratsiiliga ei kaasatud patsiente, kelle ALAT või ASAT laboratoorne väärtus oli &gt; 1,5 x ULN, koos alkaalse fosfataasi väärtusega &gt; 2,5 x ULN ja bilirubiini väärtusega &gt; 1 x ULN; nimetatud patsientide kohta ei saa anda soovitusi annuse kohandamiseks ning dotsetakseeli ei tohi kasutada, väljaarvatud range näidustuse olemasolul.
In combination with cisplatin and 5-fluorouracil for the treatment of patients with gastric adenocarcinoma, the pivotal clinical study excluded patients with ALT and/or AST &gt; 1.5 × ULN associated with alkaline phosphatase &gt; 2.5 × ULN, and bilirubin &gt; 1 x ULN; for these patients, no dose-reductions can be recommended and docetaxel should not be used unless strictly indicated.
Kuna kliinilisse uuringusse mao adenokartsinoomi kombinatsioonraviks tsisplatiini ja 5- fluorouratsiiliga ei kaasatud patsiente, kelle ALAT-i ja/või ASAT-i laboratoorne väärtus oli &gt; 1,5 × ULN koos alkaalse fosfataasi väärtusega &gt; 2,5 × ULN ja bilirubiini väärtusega &gt; 1 × ULN, ei ole nimetatud patsientide kohta soovitusi annuse kohandamiseks ning dotsetakseeli ei tohi kasutada, välja arvatud range näidustuse olemasolul.
in combination with neoadjuvant chemotherapy followed by adjuvant Herceptin therapy, for locally advanced (including inflammatory) disease or tumours &gt; 2 cm in diameter (see sections 4.4 and 5.1).
kombinatsioonis neoadjuvantse kemoteraapiaga, millele järgneb adjuvantravi Herceptin’iga lokaalselt kaugelearenenud (sh põletikulise) haiguse või &gt; 2 cm läbimõõduga kasvajate korral (vt lõigud 4.4 ja 5.1).
In contrast, the administration of eltrombopag 2 hours before or 4 hours after a high-calcium meal or with low-calcium food [ &lt; 50 mg calcium] did not alter plasma eltrombopag exposure to a clinically significant extent (see sections 4.2 and 5.2).
Seevastu eltrombopaagi manustamine 2 tundi enne või 4 tundi pärast suure kaltsiumisisaldusega einet või koos väikese kaltsiumisisaldusega einega [ &lt; 50 mg kaltsiumit] ei muutnud kliiniliselt oluliselt eltrombopaagi plasmakontsentratsiooni (vt lõigud 4.2 ja 5.2).
In controlled clinical studies, 10 patients (0.5%) experienced a seizure out of 2051 patients treated with a daily dose of 160 mg enzalutamide, whereas one patient ( &lt; 0.1%) receiving placebo and one patient (0.3%) receiving bicalutamide, experienced a seizure.
Kontrollitud kliinilistes uuringutes osalenud 2051-st patsiendist, keda raviti 160 mg ensalutamiidi ööpäevase annusega, esines krambihooge 10 patsiendil (0,5%); platseebot saavatest patsientidest esines krambihooge ühel patsiendil ( &lt; 0,1%) ja bikalutamiidi saavatest patsientidest ühel patsiendil (0,3%).
In controlled studies, 1158 patients (34.7%) treated with Praluent were ≥65 years of age and 241 patients (7.2%) treated with Praluent were ≥75 years of age.
Kontrollrühmaga kliinilistes uuringutes osalenud patsientidest, kes said raviks Praluent’i, olid 1158 (34,7%) &gt; 65-aastased ja 241 (7,2%) &gt; 75-aastased.
In CURE, the major bleeding event rate for clopidogrel+ASA was dose-dependent on ASA (100mg: 2.6%; 100-200mg: 3.5%; 200mg: 4.9%) as was the major bleeding event rate for placebo+ASA (100mg: 2.0%; 100-200mg: 2.3%; 200mg: 4.0%).
CURE uuringus suurte verejooksude esinemissagedus klopidogreel + ASH grupis sõltus ASH annusest ( &lt; 100 mg: 2,6%; 100...200 mg: 3,5%; &gt; 200 mg: 4,9%) nagu ka platseebo + ASH grupis ( &lt; 100 mg: 2,0%; 100...200 mg: 2,3%; &gt; 200 mg: 4,0%).
In each of the phase III studies and the pooled analysis, mean retinal thickness was significantly less, and the mean reduction from baseline was significantly greater, with OZURDEX (-207.9 microns) compared to sham (-95.0 microns) at day 90 (p &lt; 0.001, pooled data).
Mõlema III faasi uuringu ja summaarsete andmete analüüsis oli keskmine reetina paksus oluliselt väiksem ja keskmine vähenemine võrreldes esialgsega oli oluliselt suurem OZURDEXi puhul (– 207,9 mikromeetrit) võrreldes simuleeritud süstiga (–95,0 mikromeetrit) 90. päeval (p &lt; 0,001, summaarsed andmed).
In elderly patients ( &gt; 75 years) there is limited clinical experience.
Seoses eakate patsientidega ( &gt; 75 eluaasta) on kliiniline kogemus piiratud.
In elderly patients the pharmacokinetic profile of lamivudine suggests that normal ageing with accompanying renal decline has no clinically significant effect on lamivudine exposure, except in patients with creatinine clearance of &lt; 50 ml/min (see section 4.2).
Eakatel patsientidel näitab lamivudiini farmakokineetiline profiil seda, et normaalne vananemine koos sellega kaasneva neerufunktsiooni langusega ei oma märkimisväärset mõju lamivudiini ekspositsioonile, välja arvatud patsientidel, kellel kreatiniini kliirens on &lt; 50 ml/min (vt lõik 4.2).
In ferrets, lomitapide was both maternally toxic and teratogenic at &lt; 1 times the MRHD.
Tuhkrutel avaldas lomitapiid annuse korral, mis oli väiksem kui soovitatav maksimaalne annus inimesel, nii toksilist toimet emasloomadele kui ka teratogeenest toimet.
In general, at therapeutic doses, detection of intact orlistat in plasma was sporadic and concentrations were extremely low ( &lt; 10 ng/ml or 0.02 µmol), with no evidence of accumulation, which is consistent with minimal absorption.
Terapeutiliste annuste kasutamisel oli intaktse orlistati plasmakontsentratsioon üldjuhul määratav sporaadiliselt ning kontsentratsioon oli väga madal ( &lt; 10 ng/ml või 0,02 mol), kumuleerumist ei täheldatud, mis on kooskõlas minimaalse imendumisega.
In general, elvitegravir pharmacokinetics in paediatric patients (12 to &lt; 18 years of age) and emtricitabine pharmacokinetics in children (aged 4 months to 18 years of age) are similar to those seen in adults.
Üldiselt on elvitegraviiri farmakokineetika noorukitel (vanuses 12 kuni &lt; 18 aastat) ja emtritsitabiini farmakokineetika lastel (vanuses 4 kuud kuni 18 aastat) sarnane täiskasvanutele.
In HBeAg-negative patients with HBV DNA &lt; 300 copies/ml at week 24, resistance was 0% (0/177) at 48 weeks and 5% (9/177) at week 104, whilst in patients with HBV DNA
HBeAg-negatiivsetel patsientidel, kellel oli 24. nädalal HBV DNA tase &lt; 300 koopiat/ml, esines 48. nädalal resistentsust 0%-l (0/177) ja 104. nädalal 5%-l (9/177), samal ajal kui patsientidel, kellel oli HBV DNA tase ≥300 koopiat/ml, esines resistentsust 48. nädalal 11%-l (5/44) ja
In HBeAg-positive patients with HBV DNA &lt; 300 copies/ml at week 24, resistance was 1% (3/203) at 48 weeks and 9% (18/203) at week 104, whilst in patients with HBV DNA ≥ 300 copies/ml resistance was 8% (20/247) at 48 weeks and 39% (97/247) at week 104.
HBeAg- positiivsetel patsientidel, kellel oli 24. nädalal HBV DNA tase &lt; 300 koopiat/ml, esines 48. nädalal resistentsust 1%-l (3/203) ja 104. nädalal 9%-l (18/203), samal ajal kui patsientidel, kellel oli HBV DNA tase ≥300 koopiat/ml, esines 48. nädalal resistentsust 8%-l (20/247) ja 104. nädalal 39%-l (97/247).
In humans, the protein binding of pramipexole is very low ( &lt; 20%) and the volume of distribution is large (400 l).
Inimestel on pramipeksooli seonduvus vereplasma valkudega väike (alla 20%) ja jaotusruumala suur (400 l).
In MDS-003, a large proportion of patients with myelodysplastic syndromes achieved transfusion independence ( &gt; 182 days) on lenalidomide 10 mg (58.1%).
Uuringus MDS-003 saavutas suur osa (58,1%) lenalidomiidi 10 mg annusega ravitud müelodüsplastiliste sündroomidega patsientidest sõltumatuse vereülekannetest ( &gt; 182 päeva).
In MDS-004, a significant larger proportion of patients with myelodysplastic syndromes achieved the primary endpoint of transfusion independence ( &gt; 182 days) on lenalidomide 10 mg compared with placebo (55.1% vs.
Uuringus MDS-004 saavutati lenalidomiidiga annuses 10 mg oluliselt suuremal osal müelodüsplastiliste sündroomidega patsientidest esmane tulemusnäitaja, sõltumatus vereülekannetest ( &gt; 182 päeva) kui platseeboga (55,1% vs 6,0%).
In naltrexone / bupropion completed clinical studies, where naltrexone hydrochloride daily doses ranged from 16 mg to 48 mg, there were no cases of elevated transaminases &gt; 3x ULN in conjunction with an increase in bilirubin &gt; 2x ULN.
Naltreksooni/bupropiooni lõpuleviidud kliinilistes uuringutes, kus naltreksoonvesinikkloriidi ööpäevased annused jäid vahemikku 16...48 mg, transaminaaside aktiivsuse tõusu &gt; 3 korda normi ülempiirist koos bilirubiinisisalduse suurenemisega &gt; 2 korda normi ülempiirist ei esinenud.
In newly diagnosed chronic phase CML grade 4 neutropenia (ANC &lt; 0.5 x 109/l) and thrombocytopenia (platelet count &lt; 10 x 109/l) were observed in 3.6 % and &lt; 1 % of patients, respectively.
KML korral täheldati IV astme neutropeeniat (neutrofiilide absoluutarv &lt; 0,5 x 109/l) ja trombotsütopeeniat (trombotsüütide arv &lt; 10 x 109/l) vastavalt 3,6 % ja vähem kui 1 % patsientidest.
In non- smoking individuals with mild (creatinine clearance 80-50 mL/min), moderate (creatinine clearance &lt; 50-30 mL/min) or severe (creatinine clearance &lt; 30 mL/min) renal impairment, riociguat plasma concentrations (AUC) were increased by 53%, 139% or 54%, respectively.
Kerge (kreatiniini kliirens 80…50 ml/min), mõõduka (kreatiniini kliirens &lt; 50…30 ml/min) või raske (kreatiniini kliirens &lt; 30 ml/min) neerukahjustusega mittesuitsetavatel inimestel suurenes riotsiguaadi plasmakontsentratsioon (AUC) vastavalt 53%, 139% või 54% võrra.
In non-HCV-infected subjects with severe renal impairment (eGFR &lt; 30 mL/min/1.73 m2) who were not on dialysis, elbasvir and grazoprevir AUC values were increased by 86 % and 65 %, respectively, compared to non-HCV-infected subjects with normal renal function (eGFR &gt; 80 mL/min/1.73 m2).
Ilma HCV-infektsioonita raske neerukahjustusega (eGFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2) isikutel, kes ei saanud dialüüsi, suurenesid elbasviiri ja grasopreviiri AUC väärtused vastavalt 86% ja 65% võrra võrreldes ilma HCV-infektsioonita ja normaalse neerufunktsiooniga (eGFR &gt; 80 ml/min/1,73 m2) isikutega.
In obese subjects with Body Mass Index (BMI) &gt; 40 kg/m2 but with creatinine clearance &gt; 70 ml/min, the AUC0-∞ daptomycin was significantly increased (mean 42% higher) compared with non-obese matched controls.
Ülekaalulistel isikutel kehamassi indeksiga (KMI) &gt; 40 kg/m2, kuid kreatiniini kliirensiga &gt; 70 ml/min oli daptomütsiini AUC0-∞ oluliselt tõusnud (keskmiselt 42% kõrgem) võrreldes mitteülekaaluliste sobivate kontrollisikutega.
In one clinical study of women with hypogonadotrophic hypogonadism and an endogenous serum LH concentration below 1.2 IU/l the appropriate dose of r-hLH (lutropin alfa) was investigated.
Ühes kliinilises uuringus uuriti naisi hüpogonadotroopse hüpogonadismiga ning endogeense seerumi LH tasemega &lt; 1.2 RÜ/l sobiva r-hLH (alfalutropiin) annuse suhtes.
In other clinical studies where children 6 months to 17 years received a similar vaccine containing A/Indonesia/05/2005, increases in the frequency of some side effects (including injection site pain, redness and fever) were seen after the second dose in children aged less than 6 years.
Teistes kliinilistes uuringutes, mille käigus 6kuustele kuni 17aastastele lastele manustati sarnast vaktsiini, mis sisaldas A/Indonesia/05/2005, täheldati &lt; 6aastastel lastel mõne kõrvaltoime (sh süstekoha valu ja punetus ning palaviku) esinemissageduse suurenemist pärast teise doosi manustamist.
In other clinical studies where children 6 months to 17 years received Prepandrix, increases in the frequency of some side effects (including injection site pain, redness and fever) were seen after the second dose in children aged less than 6 years.
Teistes kliinilistes uuringutes, mille käigus 6-kuustele kuni 17-aastastele lastele manustati Prepandrix´i, täheldati &lt; 6-aastastel lastel mõne kõrvaltoime (sealhulgas süstekoha valu ja punetuse ning palaviku) esinemissageduse suurenemist pärast teise annuse manustamist.
In PARADIGM-HF, hyperkalaemia and serum potassium concentrations &gt; 5.4 mmol/l were reported in 11.6% and 19.7% of Entresto-treated patients and 14.0% and 21.1% of enalapril-treated patients, respectively.
PARADIGM-HF uuringus teatati hüperkaleemiast ja seerumi kaaliumisisaldusest &gt; 5,4 mmol/l vastavalt 11,6% ja 19,7% Entresto’ga ravitud patsientidest ning 14,0% ja 21,1% enalapriiliga ravitud patsientidest.
In PARADIGM-HF, hyperkalaemia and serum potassium concentrations &gt; 5.4 mmol/l were reported in 11.6% and 19.7% of Neparvis-treated patients and 14.0% and 21.1% of enalapril-treated patients, respectively.
PARADIGM-HF uuringus teatati hüperkaleemiast ja seerumi kaaliumisisaldusest &gt; 5,4 mmol/l vastavalt 11,6% ja 19,7% Neparvis’ega ravitud patsientidest ning 14,0% ja 21,1% enalapriiliga ravitud patsientidest.
In PARADIGM-HF, hypotension and clinically relevant low systolic blood pressure ( &lt; 90 mmHg and decrease from baseline of &gt; 20 mmHg) were reported in 17.6% and 4.76% of Entresto-treated patients compared with 11.9% and 2.67% of enalapril-treated patients, respectively.
PARADIGM-HF uuringus teatati hüpotensioonist ja kliiniliselt olulisest madalast süstoolsest vererõhust ( &lt; 90 mmHg ja vähenemine võrreldes ravieelsega &gt; 20 mmHg) vastavalt 17,6% ja 4,76% Entresto’ga ravitud patsientidest ning 11,9% ja 2,67% enalapriiliga ravitud patsientidest.
In PARADIGM-HF, hypotension and clinically relevant low systolic blood pressure ( &lt; 90 mmHg and decrease from baseline of &gt; 20 mmHg) were reported in 17.6% and 4.76% of Neparvis-treated patients compared with 11.9% and 2.67% of enalapril-treated patients, respectively.
PARADIGM-HF uuringus teatati hüpotensioonist ja kliiniliselt olulisest madalast süstoolsest vererõhust ( &lt; 90 mmHg ja vähenemine võrreldes ravieelsega &gt; 20 mmHg) vastavalt 17,6% ja 4,76% Neparvis’ega ravitud patsientidest ning 11,9% ja 2,67% enalapriiliga ravitud patsientidest.
In particular, if convulsions, seizures, necrotising enterocolitis, symptoms and signs of caffeine withdrawal, medically abnormal decrease in infant weight gain or interactions with other medicines are suspected as being associated with the use of caffeine citrate, these should be reported to &lt; insert local name and address of Chiesi Farmaceutici S.p.A. &gt;
Eelkõige tuleb teatada &lt; lisada Chiesi Farmaceutici S.p.A. kohalik nimi ja aadress &gt; juhtudel, kui kofeiintsitraadi manustamisega seoses kahtlustatakse järgmisi kõrvaltoimeid: krambid, nekrotiseeriv enterokoliit, kofeiini võõrutusnähud, meditsiiniliselt tavapäratu kehakaalu vähene tõus või koostoimed teiste ravimitega.
In patients &gt; 75 years undergoing orthopaedic surgery and receiving fondaparinux 2.5 mg once daily, the estimated plasma clearance was 1.2 to 1.4 times lower than in patients &lt; 65 years.
Peale ortopeedilist operatsiooni fondapariinuksi 2,5 mg üks kord päevas saanud &gt; 75–aastastel patsientidel , määratud plasmakliirens oli 1,2…1,4 korda madalam kui &lt; 65-aastastel patsientidel.
In patients &gt; 75 years undergoing orthopaedic surgery and receiving fondaparinux 2.5 mg once daily, the estimated plasma clearance was 1.2 to 1.4 times lower than in patients &lt; 65 years.
Peale ortopeedilist operatsiooni fondapariinuksi 2,5 mg üks kord päevas saanud &gt; 75–aastastel patsientidel, määratud plasmakliirens oli 1,2…1,4 korda madalam kui &lt; 65-aastastel patsientidel.
In patients on insulin with no pioglitazone the incidence of heart failure was 8.2% in those &gt; 65 years compared to 4.0% in patients less than 65 years.
Patsientidel, kes said insuliini ilma pioglitasoonita, oli ≥ 65 aastastel patsientidel südamepuudulikkuse esinemissagedus 8,2% võrreldes 4%-ga alla 65 aastastel patsientidel.
In patients receiving Herceptin after completion of adjuvant chemotherapy, the risk of cardiac dysfunction was associated with a higher cumulative dose of anthracycline given prior to initiation of Herceptin and a body mass index (BMI) &gt; 25 kg/m2.
Patsientidel, kes said Herceptin’i pärast adjuvantse kemoteraapia lõppemist, seostati kardiaalse düsfunktsiooni tekkeriski enne Herceptin-ravi alustamist manustatud antratsükliini suurema kumulatiivse annusega ja kehamassiindeksiga (KMI) &gt; 25 kg/m2.
In patients scheduled for major elective orthopaedic surgery with a pre-treatment haemoglobin of &gt; 10 to ≤ 13 g/dl, epoetin alfa has been shown to decrease the risk of receiving allogeneic transfusions and hasten erythroid recovery (increased haemoglobin levels, haematocrit levels, and reticulocyte counts).
Mahukat plaanilist ortopeedilist operatsiooni ootavatel patsientidel, kelle ravieelne hemoglobiinisisaldus oli &gt; 10 kuni ≤ 13 g/dl, vähendas alfaepoetiin allogeensete ülekannete riski ja kiirendas erütroidrakkude taastumist (hemoglobiinisisalduse ja hematokriti tõus ning retikulotsüütide arvu suurenemine).
In patients scheduled for major elective orthopaedic surgery with a pretreatment haemoglobin of &gt; 10 to ≤ 13 g/dl, epoetin alfa has been shown to decrease the risk of receiving allogeneic transfusions and hasten erythroid recovery (increased haemoglobin levels, haematocrit levels, and reticulocyte counts).
Mahukat plaanilist ortopeedilist operatsiooni ootavatel patsientidel, kelle ravieelne hemoglobiinisisaldus oli &gt; 10 kuni ≤ 13 g/dl, vähendas alfaepoetiin allogeensete ülekannete riski ja kiirendas erütroidrakkude taastumist (hemoglobiinisisalduse ja hematokriti tõus ning retikulotsüütide arvu suurenemine).