natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In adolescents weighing &lt; 51 kg, a 23% higher exposure was observed than in adolescents weighing ≥ 51 kg.
Noorukitel kehakaaluga &lt; 51 kg täheldati 23% suuremat ekspositsiooni võrreldes noorukitega, kelle kehakaal oli ≥51 kg.
in adult and paediatric patients with beta thalassaemia major with iron overload due to infrequent blood transfusions ( &lt; 7 ml/kg/month of packed red blood cells) aged 2 years and older, in adult and paediatric patients with other anaemias aged 2 years and older.
mittesagedastest vereülekannetest (erütrotsüütide mass &lt; 7 ml/kg/kuus) tingitud raua ülekoormuse raviks raske beetatalasseemiaga täiskasvanutel ja lastel alates 2 aasta vanusest, muude aneemiatega täiskasvanutel ja lastel alates 2 aasta vanusest.
In adults, the demonstration of the benefit of Viread in HIV-1 infection is based on results of one study in treatment-naïve patients, including patients with a high viral load ( &gt; 100,000 copies/ml) and studies in which Viread was added to stable background therapy (mainly tritherapy) in antiretroviral pre-treated patients experiencing early virological failure ( &lt; 10,000 copies/ml, with the majority of patients having &lt; 5,000 copies/ml).
Täiskasvanutel on Viread’i efektiivsus HIV-1 infektsiooni raviks tõestust leidnud ühes uuringus, kus osalesid eelnevalt ravimata patsiendid, kaasa arvatud suure viiruse hulgaga ( &gt; 100000 koopia/ml) patsiendid, ning uuringutes, kus Viread lisati stabiilsele baasravile (peamiselt kolmekomponentne ravi) varem retroviiruste vastast ravi saanud patsientidel, kellel esines ravi varane viroloogiline ebaõnnestumine ( &lt; 10000 koopia/ml, enamikel patsientidel &lt; 5000 koopia/ml).
In alignment with the effect on relapse rate, supportive analyses from Study 1 (CAMMS323) showed that LEMTRADA 12 mg/day led to significantly fewer LEMTRADA -treated patients experiencing severe relapses (61% reduction, p=0.0056) and signficantly fewer relapses that led to steroid treatment (58% reduction, p &lt; 0.0001) compared to IFNB-1a.
Kooskõlas toimega ägenemiste määrale näitasid uuringu 1 (CAMMS232) täiendavad analüüsid, et LEMTRADA’ga annuses 12 mg/päevas ravitud patsientide hulgas oli oluliselt vähem raskeid ägenemisi (vähenemine 61%, p=0,0056) ja oluliselt vähem ägenemisi, mis vajasid steroidravi ( vähenemine 58%, p &lt; 0,0001), võrreldes IFNB-1a-ga.
In all clinical studies 38–40% of patients were &gt; 60 years of age and 10–12% of patients were &gt; 70 years of age.
Kõigis kliinilistes uuringutes olid 38...40% patsientidest üle 60 aastased ja 10...12% patsientidest olid 70 aastased või vanemad.
In all clinical studies 38–40% of patients were &gt; 60 years of age and 10–12% of patients were &gt; 70 years of age.
Kõigis kliinilistes uuringutes olid 38...40% patsientidest üle 60-aastased ja 10...12% patsientidest olid 70-aastased või vanemad.
In an analysis in which all patients who dropped out of the study for any reason were considered to have progressed, the percentage of patients without progression (TSS change ≤ 0.5) at 24 months was higher in the Enbrel in combination with methotrexate group compared with the Enbrel alone and methotrexate alone groups (62%, 50%, and 36%, respectively; p &lt; 0.05).
Analüüsis, kus kõikide ükskõik millisel põhjusel uuringust välja langenud patsientide haigust loeti progresseerunuks, oli patsientide, kelle haigus uuringu kestel ei progresseerunud (TSS muutus ≤ 0,5), protsentuaalne osakaal 24 kuu pärast Enbreli/metotreksaadi kombinatsioonravi rühmas kõrgem, võrreldes ainult Enbreli ja ainult metotreksaadi rühmadega (vastavalt 62%, 50% ja 36%; p &lt; 0,05).
In an analysis in which all patients who dropped out of the study for any reason were considered to have progressed, the percentage of patients without progression (TSS change ≤ 0.5) at 24 months was higher in the Enbrel in combination with methotrexate group compared with the Enbrel alone and methotrexate alone groups (62%, 50%, and 36%, respectively; p &lt; 0.05).
Analüüsis, kus kõikide ükskõik millisel põhjusel uuringust välja langenud patsientide haigust loeti progresseerunuks, oli patsientide, kelle haigus uuringu kestel ei progresseerunud (TSS muutus ≤0,5), protsentuaalne osakaal 24 kuu pärast Enbreli/metotreksaadi kombinatsioonravi rühmas kõrgem, võrreldes ainult Enbreli ja ainult metotreksaadi rühmadega (vastavalt 62%, 50% ja 36%; p &lt; 0,05).
In an analysis in which all patients who dropped out of the study for any reason were considered to have progressed, the percentage of patients without progression (TSS change ≤ 0.5) at 24 months was higher in the Enbrel in combination with methotrexate group compared with the Enbrel alone and methotrexate alone groups (62%, 50%, and 36%, respectively; p &lt; 0.05).
Analüüsis, kus kõikide ükskõik millisel põhjusel uuringust välja langenud patsientide haigust loeti progresseerunuks, oli patsientide, kelle haigus uuringu kestel ei progresseerunud (TSS muutus ≤0,5), protsentuaalne osakaal 24kuu pärast Enbreli/metotreksaadi kombinatsioonravi rühmas kõrgem, võrreldes ainult Enbreli ja ainult metotreksaadi rühmadega (vastavalt 62%, 50% ja 36%; p &lt; 0,05).
In an embryo-foetal developmental toxicity study performed in mice, the murine surrogate crossed the placenta to a limited extent (foetal-to-maternal serum concentration ratio &lt; 1%) and did not induce embryo-foetal toxicity or teratogenicity.
Emrünaalse ja lootetoksilisuse loomkatses hiirtega läbis surrogaat platsentat piiratud ulatuses (kontsentratsioonide suhe loote ja emaslooma seerumites &lt; 1%) ega põhjustanud embrüo- ja lootetoksilisust ega teratogeenset toimet.
In an intravenous study in dogs, transient increases in heart rate and decreases in blood pressure and minimal prolongation of the QTc interval ( &lt; 10 msec) were observed at exposures ranging from 4.2 to 14.6-fold the clinical exposure following the 500 mg dose.
Intravenoosse manustamise uuringus koertel täheldati südame löögisageduse mööduvat suurenemist ja vererõhu langust ning minimaalset QTc intervalli pikenemist ( &lt; 10 msek) plasmatasemetel, mis ületasid 4,2…14,6 korda kliinilist plasmakontsentratsiooni pärast 500 mg annuse manustamist.
In anovulation, the risk of OHSS is increased by a serum estradiol level
Anovulatsiooni korral suureneb OHSS-i oht östradiooli seerumiväärtuste korral &gt; 1500 pg/ml ( &gt; 5400 pmol/l) ning juhul, kui
In ART-experienced patients with no darunavir resistance associated mutations (DRV-RAMs)* and who have plasma HIV-1 RNA &lt; 100,000 copies/ml and CD4+ cell count ≥ 100 cells x 106/l (see section 4.1) a regimen of 800 mg once daily with cobicistat 150 mg once daily or ritonavir 100 mg once daily taken with food may be used.
RVR-i varem saanud patsientidel, kellel puuduvad darunaviiri resistentsusega seotud mutatsioonid (DRV-RAM-id)*, kelle plasma HIV-1 RNA tase on &lt; 100 000 koopiat/ml ja CD4+ rakkude hulk ≥ 100 rakku x 106/l (vt lõik 4.1), võib kasutada annustamisskeemi 800 mg üks kord ööpäevas koos 150 mg kobitsüstaadi või 100 mg ritonaviiriga üks kord ööpäevas koos toiduga.
In AS Study 1 and Study 2, patients treated with Cosentyx 150 mg showed improvements in health- related quality of life as measured by AS Quality of Life Questionnaire (ASQoL) (p=0.001) and SF-36 Physical Component Summary (SF-36PCS) (p &lt; 0.001).
AS uuringus 1 ja uuringus 2 täheldati 150 mg Cosentyx’iga ravitud patsientidel tervisega seotud elukvaliteedi paranemist, mida hinnati AS elukvaliteedi küsimustiku (AS Quality of Life Questionnaire, ASQoL) (p=0,001) alusel ning füüsilise komponendi kokkuvõte (SF-36 Physical Component Summary, SF-36PCS) alusel (p &lt; 0,001).
In asfotase alfa clinical studies adverse events of craniosynostosis (associated with increased intracranial pressure), including worsening of pre-existing craniosynostosis have been reported in hypophosphatasia patients &lt; 5 years of age.
Alfaasfotaasi kliinilistes uuringutes esines hüpofosfataasiaga patsientidel vanuses &lt; 5 aastat kõrvaltoimena kraniosünostoosi (seostatakse intrakraniaalse rõhu tõusuga), sealhulgas olemasoleva kraniosünostoosi süvenemist.
In both RAISE and TRA100773B the response to eltrombopag relative to placebo was similar irrespective of ITP medicinal product use, splenectomy status and baseline platelet count (≤ 15,000/µl, &gt; 15,000/µl) at randomisation.
Uuringutes RAISE ja TRA100773B oli ravivastus eltrombopaagile platseeboga võrreldes sarnane hoolimata ITP ravimite kasutamisest, splenektoomia staatusest ja trombotsüütide arvu algväärtusest ( 15000/μl, &gt; 15000/μl) randomiseerimise ajal.
In both studies esomeprazole 20 mg was significantly better compared to placebo for the primary endpoint, complete resolution of heartburn, defined as no heartburn episodes during the last 7 days prior to the final visit (33.9% - 41.6% vs. placebo 11.9 – 13.7%, (p &lt; 0.001).
Mõlemas uuringus oli 20 mg esomeprasooli saanud rühm kõrvetiste täieliku taandumise esmase tulemusnäitaja (kõrvetiste puudumine viimase 7 päeva jooksul enne lõppvisiiti) suhtes oluliselt parem kui kontrollrühm (33,9...41,6% vs.
In both studies, patients were stratified by baseline HIV-1 RNA (≤ 100,000 copies/mL, &gt; 100,000 copies/mL to
Mõlemas uuringus klassifitseeriti patsiendid ravieelse HIV-1 RNA (≤ 100 000 koopiat/ml, &gt; 100 000 koopiat/ml kuni
In C-EARLY, Cimzia+MTX-treated patients reported significant improvements at Week 52 compared to placebo+MTX in pain as assessed by the Patient Assessment of Arthritis Pain (PAAP) – 48,5 vs - 44,0 (least square mean) (p &lt; 0.05).
C-EARLY uuringus saavutasid Cimzia+MTX-rühma patsiendid 52. nädalal olulise paranemise valu osas võrreldes platseebo+MTX-rühmaga, hinnatuna Patient Assessment of Arthritis Pain (PAAP) skaalal -48,5 vs - 44,0 (väikseim standardhälve) (p &lt; 0,05).
In case CrCl is &lt; 60 ml/min (eGFR &lt; 60 ml/min/1.73m2), Jentadueto is contraindicated (see section 4.3).
Kui CrCl on &lt; 60 ml/min (eGFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2), on Jentadueto vastunäidustatud (vt lõik 4.3).
In case of an increase of ALT or AST &gt; 3 ULN, decrease of neutrophil count &lt; 2,000/mm3 or any other severe adverse events, treatment should be modified as follows:
Kui ALT või AST tõusevad &gt; 3 × ULN, neutrofiilide arv väheneb &lt; 2000/mm3 või esinevad muud rasked kõrvaltoimed, tuleb ravi muuta järgmiselt.
In case of an increase of ALT or AST &gt; 3 ULN, decrease of neutrophil count &lt; 2,000/mm3 or any other severe adverse events, treatment should be modified as follows:
Kui ALT või AST tõusevad &gt; 3 × ULN, neutrofiilide arv väheneb &lt; 2000/mm3 või muude raskete kõrvaltoimete korral tuleb ravi kohaldada järgmiselt.
In case of specific changes in liver values (AST/ALT &gt; 3 x ULN; total bilirubin ≥ 2 x ULN and
Ravi Vargatefiga tuleb katkestada maksanäitajate kindlate muutuste korral (ASAT / ALAT &gt; 3 korda üle normi ülempiiri; bilirubiin ≥ 2 korda üle normi ülempiiri ja ALP
In children aged 2 months to &lt; 3 years, the following side effects have been observed more frequently compared to children aged 3 years to &lt; 12 years, adolescents and adults:
Lastel vanuses 2 kuud kuni &lt; 3 aastat on täheldatud järgmisi kõrvaltoimeid sagedamini kui lastel vanuses 3 aastat kuni &lt; 12 aastat, noorukitel ja täiskasvanutel.
In children aged 6 to less than 12 years, the incidence of patients experiencing transaminase elevations (ALT or AST) &gt; 3 x ULN was 15.0% (6/40) in ivacaftor-treated patients and 14.6% (6/41) in patients who received placebo.
Lastel vanuses 6 kuni vähem kui 12 aastat esines transaminaaside (ALAT või ASAT) sisalduse suurenemist &gt; 3 × normi ülempiirist 15,0% (6/40) ivakaftooriga ravitud patsientidest ja 14,6% (6/41) platseebot kasutanud patsientidest.
In children aged 6-35 months who received two doses of 0.25 ml of Pandemrix (H1N1), there was an increase in reports of pain, redness and swelling at the injection site as well as fever ( &gt; 38°C), drowsiness, irritability and loss of appetite after the second dose compared to the first dose.
6...35-kuulistel lastel, kes said kaks 0,25 ml annust Pandemrix’i (H1N1), teatati peale teist annust võrreldes esimese annusega rohkem valust, süstekoha punetusest ja tursest, palavikust ( &gt; 38°C), unisusest, ärritatavusest ja söögiisu kadumisest.
In clinical studies in Cushing’s disease patients, QTcF of &gt; 500 msec was observed in two out of 201 patients.
Cushingi tõvega patsientidel teostatud kliinilistes uuringutes täheldati 201 patsiendist kahel QTcF väärtust &gt; 500 msek.
In clinical studies Rasilez has not been investigated in hypertensive patients with severe renal impairment (serum creatinine ≥ 150 μmol/l or 1.70 mg/dl in women and ≥ 177 μmol/l or 2.00 mg/dl in men and/or estimated GFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2), history of dialysis, nephrotic syndrome or renovascular hypertension.
Kliinilistes uuringutes ei ole uuritud Rasilez’i kasutamist hüpertensiivsetel patsientidel, kellel on raske neerukahjustus (seerumi kreatiniinisisaldus ≥ 150 µmol/l või 1,70 mg/dl naistel ja ≥ 177 µmol/l või 2,00 mg/dl meestel ja/või GFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2), anamneesis dialüüs, nefrootiline sündroom või renovaskulaarne hüpertensioon.
In clinical studies with Kyprolis, cardiac failure was reported in approximately 7% of subjects ( &lt; 5% of subjects had grade ≥ 3 events), myocardial infarction was reported in approximately 2% of subjects ( &lt; 1.5% of subjects had grade ≥ 3 events) and myocardial ischaemia was reported in approximately 1% of subjects ( &lt; 1% of subjects had grade ≥ 3 events).
Kyprolis’e kliinilistes uuringutes teatati südamepuudulikkusest ligikaudu 7% uuritavatest (˂ 5% uuritavatest olid ≥ 3. raskusastme juhud), müokardiinfarktist teatati ligikaudu 2% uuritavatest (˂ 1,5% uuritavatest olid ≥ 3. raskusastme juhud) ja müokardiisheemiast teatati ligikaudu 1% uuritavatest (˂ 1% uuritavatest olid ≥ 3. raskusastme juhud).
In clinical studies with TOBI, most patients with P. aeruginosa isolates with tobramycin MICs &lt; 128 µg/ml at baseline showed improved lung function following treatment with TOBI.
TOBI kliinilistes uuringutes paranes enamikul P. aeruginosa isolaatidega patsientidest, kellel oli tobramütsiini ravieelne MIK &lt; 128 µg/ml, kopsufunktsioon pärast ravi TOBI-ga.
In clinical studies, &gt; 90% of patients responded at these doses, achieving reversal of neutropenia in a median of 2 days.
Kliinilistes uuringutes saadi nende annuste kasutamisel ravivastus &gt; 90% patsientidest ning neutropeenia pöördumine saavutati keskmiselt 2 päevaga.
In clinical studies, dosing with 30 MIU (300 μg)/day on 1 to 7 days per week was required to maintain the ANC
Kliinilistes uuringutes vajati neutrofiilide absoluutarvu &gt; 2,0 x 109/l säilitamiseks 30 MIU (300 μg) manustamist 1...7 päeval nädalas.
In clinical studies, dosing with 30 MU/day (300 micrograms/day) on 1 - 7 days per week was required to maintain the ANC &gt; 2.0 x 109/L, with the median dose frequency being 3 days per week.
Kliinilistes uuringutes vajati neutrofiilide absoluutarvu &gt; 2,0 x 109/l säilitamiseks 30 MÜ (300 mikrogrammi) manustamist 1-7 päeval nädalas; annustamissageduse mediaan oli kolm korda nädalas.
In clinical studies, dosing with 30 MU/day (300 micrograms/day) on 1 - 7 days per week was required to maintain the ANC &gt; 2.0 x 109/L, with the median dose frequency being 3 days per week.
Kliinilistes uuringutes vajati neutrofiilide absoluutarvu &gt; 2,0 x 109/l. säilitamiseks 30 MÜ (300 mikrogrammi) manustamist 1-7 päeval nädalas; annustamis-sageduse mediaan oli kolm korda nädalas.
In clinical studies, dosing with 30 MU/day (300 micrograms/day) on 1 - 7 days per week was required to maintain the ANC &gt; 2.0 x 109/L, with the median dose frequency being 3 days per week.
Kliinilistes uuringutes vajati neutrofiilide absoluutarvu &gt; 2,0 x 109/l. säilitamiseks 30 MÜ (300 mikrogrammi) manustamist 1-7 päeval nädalas; annustamissageduse mediaan oli kolm korda nädalas.
In clinical studies, Helixate NexGen has been used in the treatment of bleeding episodes in 37 previously untreated patients (PUPs) and 23 minimally treated paediatric patients (MTPs, defined as having ≤4 exposure days) with residual FVIII:C &lt; 2 IU/dl.
Helixate NexGen’i kasutati kliinilistes uuringutes veritsuse episoodide raviks 37-l eelnevalt ravi mittesaanud patsiendil (PUP) ning 23-l minimaalselt ravi saanud lapsel (MTP, defineeritud kui ravi kestus ≤4 päeva), kellel oli jääk-FVIII:C &lt; 2 RÜ/dl.
In clinical studies, hypertension adverse events occurred in approximately 20% of subjects and approximately 6% of subjects had grade ≥ 3 hypertension events, but hypertensive crises occurred in &lt; 0.5% of subjects.
Kliinilistes uuringutes tekkis kõrvaltoimena hüpertensioon ligikaudu 20% uuritavatest ning ligikaudu 6% uuritavatest olid ≥ 3. raskusastme juhud, kuid hüpertensiivseid kriise tekkis &lt; 0,5% uuritavatest.
In clinical studies, marked increases in plasma CPK to &gt; 5x Upper Limit of Normal (ULN) without muscle symptoms occurred more commonly in Cubicin-treated patients (1.9%) than in those that received comparators (0.5%).
Kliinilistes uuringutes esines väljendunud plasma KFK tõus &gt; 5 x ülemisest normi väärtusest ilma lihassümptomiteta sagedamini Cubicin’iga ravitud patsientidel (1,9%) kui neil, kes said võrdlusravimeid (0,5%).
In clinical studies, no dosage adjustment was required in elderly ( &gt; 65 years) patients exposed to pomalidomide.
Kliinilistes uuringutes ei olnud pomalidomiidi ga ravitavatel eakatel ( &gt; 65 aastat) patsientidel annuse kohandamine vajalik.
In clinical studies, no dosage adjustment was required in elderly ( &gt; 65 years) patients exposed to pomalidomide.
Kliinilistes uuringutes ei olnud pomalidomiidiga ravitavatel eakatel ( &gt; 65 aastat) patsientidel annuse kohandamine vajalik.
In clinical studies, NO2 levels &gt; 3 ppm or methaemoglobin levels &gt; 7 % were treated by reducing the dose of, or discontinuing, INOmax.
Kliinilistes uuringutes raviti NO2 taset &gt; 3 ppm või methemoglobiini taset &gt; 7% INOmax’i annuse vähendamise või manustamise lõpetamisega.
In clinical studies, patients with severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 30 ml/min) or receiving dialysis were at greater risk of developing hypocalcaemia in the absence of calcium supplementation.
Kliinilistes uuringutes oli tõsise neerupuudulikkusega (kreatiniini kliirens &lt; 30 ml/min) või dialüüsravi saavatel patsientidel suurem oht hüpokaltseemia tekkeks, kui neile ei manustatud täiendavalt kaltsiumi.
In clinical trial BO22334, an effect was observed between body size and exposure ratios reported in cycle 7, between rituximab subcutaneous formulation 1400 mg q3w and rituximab intravenous formulation 375 mg/m2 q3w with Ctrough ratios of 2.29, 1.31, and 1.41 in patients with low, medium and high BSA, respectively (low BSA  1.70 m2; 1.70 m2 &lt; medium BSA &lt; 1.90 m2; high BSA
Kliinilises uuringus BO22334 täheldati toimet keha suuruse ja ekspositsiooni suhte väärtuste vahel, mida kirjeldati 7. tsükli ajal, iga 3 nädala järel manustatud rituksimabi subkutaanse ravimvormi 1400 mg annuse ja iga 3 nädala järel manustatud rituksimabi intravenoosse ravimvormi 375 mg/m2 annuse vahel; Cmin suhe oli 2,29, 1,31 ja 1,41 vastavalt väikese, keskmise ja suure kehapinna suurusega (body surface area, BSA) patsientidel (väike BSA  1,70 m2;
In clinical trials first degree AV block (PR prolongation &gt; 220 msec) developed in 3% of patients within 2 hours of Rapiscan administration; transient second degree AV block with one dropped beat was observed in one patient receiving Rapiscan.
Kliinilistes uuringutes tekkis esimese astme AV-blokaad (PR-i pikenemine &gt; 220 msek) 3% patsientidest kahe tunni jooksul pärast Rapiscani manustamist; pöörduv teise astme AV-blokaad koos ühe vahelejäänud südamelöögiga tekkis Rapiscani saaval ühel patsiendil.
In clinical trials non-cutaneous malignancies were reported in 1% (6/586) of patients with dabrafenib monotherapy, and 1% (3/209) of patients in study MEK115306 and &lt; 1% (3/350) of patients in study MEK116513 with dabrafenib in combination with trametinib.
Kliinilistes uuringutes teatati mitte-naha pahaloomuliste kasvajate tekkest dabrafeniibi monoteraapia korral 1%-l patsientidest (6/586) ning dabrafeniibi ja trametiniibi kombinatsioonravi korral 1%-l uuringu MEK115306 patsientidest (3/209) ja &lt; 1%-l uuringu MEK116513 patsientidest (3/350).
In clinical trials of patients with factor VII deficiency, formation of antibodies against NovoSeven and FVII is the only adverse drug reaction reported (frequency: common (≥ 1/100 to &lt; 1/10)).
Kliinilistes uuringutes, mis on läbi viidud VII faktori puudulikkusega patsientidega, on ainsa kõrvaltoimena kirjeldatud NovoSeven’i ja VII hüübimisfaktori vastaste antikehade teket (esinemissagedus: sage (≥ 1/100 kuni &lt; 1/10)).
In clinical trials of patients with factor VII deficiency, formation of antibodies against NovoSeven and FVII is the only adverse drug reaction reported (frequency: common (≥ 1/100 to &lt; 1/10)).
Kliinilistes uuringutes, mis on läbi viidud VII faktori puudulikkusega patsientidega, on ainsa kõrvaltoimena kirjeldatud NovoSeven’i ja VII hüübimisfaktori vastaste antikehade teket (esinemissagedus: sage (≥1/100 kuni &lt; 1/10)).
In clinical trials these patients were defined by an endogenous serum LH level &lt; 1.2 IU/l.
Kliinilistes uuringutes oli selliste patsientide eristamisel kriteeriumiks endogeense LH tase vereseerumis &lt; 1,2 RÜ/l.
In clinical trials with oral olanzapine, clinically meaningful QTc prolongations (Fridericia QT correction [QTcF] ≥ 500 milliseconds [msec] at any time post baseline in patients with baseline QTcF &lt; 500 msec) were uncommon (0.1% to 1%) in patients treated with olanzapine, with no significant differences in associated cardiac events compared to placebo.
Suukaudse olansapiiniga läbiviidud kliinilistes uuringutes kliiniliselt olulised QTc – intervallide pikenemised (Fridericia QT korrektsioon [QTcF] ≥ 500 millisekundit [msec] igal ajal peale algväärtust, patsientidel, kel algväärtuseks oli QTcF &lt; 500 msec) esinesid aeg-ajalt (0,1 % kuni 1 %) olansapiini saanud patsientidel, kuid olulist erinevust kaasuvate kardiaalsete nähtude esinemises, võrreldes platseeboga, ei olnud.
In clinical trials with pioglitazone, the incidence of elevations of ALT greater than three times the upper limit of normal was equal to placebo but less than that seen in metformin or sulphonylurea comparator groups.
Kliinilistes uuringutes pioglitasooniga oli ALT suurenemise ( &gt; 3 korda üle normi ülemise piiri) esinemissagedus võrdne platseebo puhul täheldatuga, kuid väiksem, kui esines metformiini või sulfonüüluurea võrdlusrühmades.
In clinical trials with vedolizumab at doses ranging from 2 to 10 mg/kg, &gt; 95% saturation of α4β7 receptors on subsets of circulating lymphocytes involved in gut immune surveillance was observed in patients.
Vedolizumabi kliinilistes uuringutes täheldati patsientidel annustega 2 kuni 10 mg/kg soolestiku immunoloogilise järelevalvega hõlmatud ringlevate lümfotsüütide alamrühmades α4β7 retseptorite
In clinical trials with zoledronic acid, patients with serum creatinine &gt; 265 μmol/l or &gt; 3.0 mg/dl were excluded.
Zoledroonhappe kliinilistest uuringutest arvati välja patsiendid, kellel seerumi kreatiniinisisaldus oli &gt; 265 µmol/l või &gt; 3,0 mg/dl.
In clinical trials, a higher incidence of severe liver injury with fatal outcome was observed in Japanese patients (~1.5%) treated with Stivarga compared with non- Japanese patients ( &lt; 0.1%).
Kliinilistes uuringutes esines surmaga lõppenud maksakahjustust sagedamini Stivarga-ravi saanud jaapanlastest patsientidel (~1,5%), võrrelduna mitte- jaapanlastega ( &lt; 0,1%).
In clinical trials, clinically meaningful QTc prolongations (Fridericia QT correction [QTcF] ≥ 500 milliseconds [msec] at any time post baseline in patients with baseline QTcF &lt; 500 msec) were uncommon (0.1 % to 1 %) in patients treated with olanzapine, with no significant differences in associated cardiac events compared to placebo.
Kliinilistes uuringutes kliiniliselt olulised QTc pikenemised (Fridericia QT korrektsioon [QTcF] ≥ 500 millisekundit [msec] igal ajal peale algväärtust, patsientidel, kel algväärtuseks oli QTcF &lt; 500 msec) esinesid aeg-ajalt (0,1% kuni 1%) olansapiiniga ravitud patsientidel, kuid olulist erinevust kaasuvate kardiaalsete nähtude esinemises võrreldes platseeboga ei olnud.