natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Altitude of an object depends on both where you are on Earth, and on the Date. By default, the Tool adopts the Location and Date from the current & kstars; settings. You can change these parameters in the Date & Location Tab. To change the Location, you can press the Choose City... button to open the Set Geographic Location Window, or enter Longitude and Latitude values manually in the input fields, and press the Update button. To change the Date, use the Date picker widget, then press Update. Note that any curves you had already plotted will be automatically updated when you change the Date and/ or Location.
Objekti kõrgus sõltub vaatleja asukohast Maal ning ajast. Vaikimisi võtab tööriist üle & kstars; is parajasti kehtiva asukoha ja aja. Neid saab muuta kaardil Kuupäev ja asukoht. Asukoha muutmiseks klõpsa nuppu Vali linn..., mis avab geograafilise asukoha dialoogi, või sisesta pikkus - ja laiuskraad käsitsi vastavatele väljadele ning klõpsa nupule Uuenda. Kuupäeva muutmiseks kasuta valimist võimaldavat elementi Kuupäev ning klõpsa seejärel nupule Uuenda. Arvesta, et kuupäeva ja/ või aja muutmisel uuendatakse automaatselt ka kõiki varem joonistatud kõveraid.
Plot the Sun's Altitude curve. Make sure the geographic location is not near the equator. Change the Date to some time in June, and then again to sometime in January. You can see easily why we have seasons; in the winter, the Sun is above the horizon for less time (the days are shorter), and its altitude is never very high.
Joonista Päikese kõrgusekõver. Vaata, et sinu geograafiline asukoht ei oleks liiga ekvaatori lähedal. Muuda kuupäev näiteks mõneks juunikuu päevaks ning seejärel mõneks jaanuarikuu päevaks. Nüüd näed selgelt, miks on olemas aastaajad: talvel on Päike vähem aega horisondi kohal (päevad on lühemad) ning tema kõrgus jääb suhteliselt väikeseks.
At the beginning of the 20th century, scientists Lord Rayleigh, and Max Planck (among others) studied the blackbody radiation using such a device. After much work, Planck was able to empirically describe the intensity of light emitted by a blackbody as a function of wavelength. Furthermore, he was able to describe how this spectrum would change as the temperature changed. Planck's work on blackbody radiation is one of the areas of physics that led to the foundation of the wonderful science of Quantum Mechanics, but that is unfortunately beyond the scope of this article.
20. sajandi algul uurisid sellise seadmega musta keha kiirgust teiste seas nii tuntud teadlased, nagu lord Rayleigh ja Max Planck. Pärast pikka vaevanägemist kirjeldas Planck lõpuks musta keha kiiratavat valgust lainepikkuse funktsioonina. Lisaks sellele selgitas ta, kuidas muutub spekter temperatuuri muutudes. Plancki töö musta keha kiirguse probleemi kallal oli üks aluseid imelise kvantmehaanika loomisel, mille lähem kirjeldamine paraku ei mahu käesoleva artikli raamidesse.
What Planck and the others found was that as the temperature of a blackbody increases, the total amount of light emitted per second increases, and the wavelength of the spectrum's peak shifts to bluer colors (see Figure 1).
Planck ja teised avastasid, et kui musta keha temperatuur suureneb, kasvab sekundis kiiratava valguse hulk ning spektri lainepikkus muutub sinisemaks (vaata joonis 1).
For example, an iron bar becomes orange-red when heated to high temperatures and its color progressively shifts toward blue and white as it is heated further.
Nii muutub raud temperatuuri suurenedes oranžikas- punaseks ning edasisel kuumutamisel nihkub tema värv üha enam sinise ja valge suunas.
where T is the temperature in Kelvin. Wien's law (also known as Wien's displacement law) states that the wavelength of maximum emission from a blackbody is inversely proportional to its temperature. This makes sense; shorter-wavelength (higher-frequency) light corresponds to higher-energy photons, which you would expect from a higher-temperature object.
kus T on temperatuur Kelvini järgi. Wieni seadus (kannab ka nimetust Wieni nihkeseadus) ütleb, et musta keha maksimaalse kiirguse lainepikkus on pöördvõrdeline selle temperatuuriga. Iseenesest on see ka loogiline: lühema lainepikkusega (suurema sagedusega) valgus vastab suurema energiaga footonitele, mille kiirgamist ju võibki oodata kõrgema temperatuuriga kehalt.
This wavelengths falls in the green region of the visible light spectrum, but the sun's continuum radiates photons both longer and shorter than lambda(max) and the human eyes perceives the sun's color as yellow/ white.
See langeb nähtava valguse rohelisse ossa, kuid Päike kiirgab ka nii lühema kui pikema lainepikkusega footoneid kui lambda( max), mistõttu inimsilm näeb Päikese valgust kollakas- valgena.
The Apparent Coordinates module converts the catalog coordinates of a point in the sky to its apparent coordinates for any date. The coordinates of objects in the sky are not fixed, because of precession, nutation and aberration. This module takes these effects into account.
Näivate koordinaatide moodul teisendab taevapunkti kataloogi koordinaadid sama punkti suvalise ajahetke näivateks koordinaatideks. Taevaobjektide koordinaadid ei ole fikseeritud pretsessiooni nutatsiooni ja aberratsiooni tõttu ning see moodul arvestab nende mõjuga.
To use the module, first enter the desired target date and time in the Target Time/ Date section. Then, enter the catalog coordinates in the Catalog Coordinates section. You can also specify the catalog's epoch here (usually 2000.0 for modern object catalogs). Finally, press the Compute button, and the object's coordinates for the target date will be displayed in the Apparent Coordinates section.
Mooduli kasutamiseks sisesta esmalt osas Sihtmärgi aeg ja kuupäev soovitud kuupäev ja kellaaeg. Seejärel anna osas Kataloogi koordinaadid objekti ametlikud koordinaadid. Siin saab määrata ka epohhi (tänapäevaste kataloogide puhul enamasti 2000, 0). Lõpuks vajuta nuppu Arvuta, misjärel objekti koordinaadid vastaval ajal ilmuvad nähtavale osas Näivad koordinaadid.
The Equinoxes and Solstices module calculates the date and time of an equinox or solstice for a given year. You specify which event (Spring Equinox, Summer Solstice, Autumn Equinox, or Winter Solstice) should be investigated, and the year. Then press the Compute button to obtain the date and time of the event, and the length of the corresponding season, in days.
Pööripäevade moodul arvutab antud aasta pööripäevade kuupäeva ja kellaaja. Sul tuleb määrata aasta ning see, milline sündmus välja arvutada (kevadine, suvine, sügisene või talvine pööripäev). Seejärel klõpsa nupule Arvuta, mille järel näedki pööripäeva kuupäeva ja kellaaega ning vastava aastaaja kestust päevades.
The normal geographic coordinate system assumes that the Earth is a perfect sphere. This is nearly true, so for most purposes geographic coordinates are fine. If very high precision is required, then we must take the true shape of the Earth into account. The Earth is an ellipsoid; the distance around the equator is about 0.3% longer than a Great Circle that passes through the poles. The Geodetic Coordinate system takes this ellipsoidal shape into account, and expresses the position on the Earth's surface in Cartesian coordinates (X, Y, and Z).
Tavaline geograafiline koordinaatide süsteem eeldab, et Maa on ideaalne sfäär. See on peaaegu õige, mistõttu enamasti on geograafilised koordinaadid täiesti kasutuskõlbulikud. Kui aga vaja läheb väga suurt täpsust, tuleb arvestada Maa tegeliku kujuga. See on ellipsoid: ekvaatori ümbermõõt on umbes 0, 3% pikem kui poolusi läbiv suurring. Geodeetiline koordinaadistik arvestab ellipsoidiga ning väljendab asukohta Maal Descartes' i koordinaatides (X, Y ja Z).
This module converts from Equatorial coordinates to Horizontal coordinates. First, select the date, time, and geographic coordinates for the calculation in the Input Data section. Then, fill in the equatorial coordinates to be converted and their catalog epoch in the Equatorial Coordinates section. When you press the Compute button, the corresponding Horizontal coordinates will be presented in the Horizontal Coordinates section.
See moodul teisendab ekvaatorilised koordinaadid horisondilisteks koordinaatideks ja vastupidi. Kõigepealt vali osas Sisendandmed aeg, kuupäev ja geograafilised koordinaadid. Seejärel kirjuta rubriigis ekvaatorilised koordinaadid vastavad koordinaadid ja nende epohh. Kui klõpsad nüüd nupule Arvuta, näed rubriigis Horisondilised koordinaadid vastavaid horisondilisi koordinaate.
This module converts between the calendar date, the Julian Day, and the Modified Julian Day. The Modified Julian Day is simply equal to the Julian Day - 2,400,000.5.
See moodul võimaldab teisendada tavalisi kuupäevi, juuliuse päevi ja muudetud juuliuse päevi. Muudetud juuliuse päev võrdub juuliuse päevaga - 2 400 000, 5.
The Planet Coordinates module computes positional data for any major solar system body, for any time and date and any geographic location. Simply select the solar system body from the drop-down list, and specify the desired date, time, and geographic coordinates (these values are preset to the current & kstars; settings). Then press the Compute button to determine the Equatorial, Horizontal, and Ecliptic coordinates of the body.
Planeetide koordinaatide moodul arvutab iga Päikesesüsteemi suurema objekti asukoha mis tahes ajal ja mis tahes geograafilisest asukohast vaadatuna. Selleks vali rippmenüüst Päikesesüsteemi objekt ning sisesta vajalik kuupäev, kellaaeg ja geograafilised koordinaadid (need on eelnevalt kindlaks määratud vastavalt & kstars; i seadistustele). Seejärel klõpsa nupule Arvuta ning näedki objekti ekvaatorilisi, horisondilisi ja ekliptilisi koordinaate.
There is a batch mode for this module. You must construct an input file in which each line specifies values for the input parameters (solar system body, date, time, longitude, and latitude). You may choose to specify a constant value for some of the parameters in the calculator window (these parameters should be skipped in the input file). You may also specify which of the output parameters (Equatorial, Horizontal, and Ecliptic coordinates) should be calculated. Finally, specify the input and output filenames, and press the Run button to generate the output file with the computed values.
Moodulil on ka pakktöötluse režiim. Sul peab olema sisendfail, milles iga rida määrab ära sisendparameetrid (Päikesesüsteemi objekt, kuupäev, kellaaeg, pikkus - ja laiuskraad). Kalkulaatori aknas võib ka mõne neist väärtustest püsivalt kindlaks määrata (sellisel juhul jäetakse vastav väärtus sisendfaili lugemisel lihtsalt vahele). Määrata saab ka seda, millised väljundparameetrid tuleb arvutada (ekvaatorilised, horisondilised ja ekliptilised koordinaadid). Lõpuks määra sisend - ja väljundfaili nimi ning vajalike väärtustega väljundfaili tekitamiseks klõpsa nupule Käivita.
To use the module, first enter the input coordinates and their epoch in the Original Coordinates section. You must also fill in the target epoch in the Precessed Coordinates section. Then, press the Compute button, and the object's coordinates, precessed to the target Epoch, are presented in the Precessed Coordinates section.
Mooduli kasutamiseks kirjuta osas Sisendkoordinaadid algkoordinaadid ja epohh. Rubriigis Pretsessioonikoordinaadid tuleb samuti määrata epohh. Seejärel klõpsa nupule Arvuta ning rubriigis Pretsessioonikoordinaadid ilmuvad epohhile vastavad koordinaadid.
The & kstars; Astrocalculator provides several modules that give you direct access to algorithms used by the program. The modules are organized by subject:
& kstars; i astrokalkulaatori moodulid võimaldavad oma käega arvutada mitmeid asju, mida muidu rakendus taustal arvutab. Moodulid on rühmitatud vastavalt teemale:
The Celestial Equator is an imaginary great circle on the celestial sphere. The celestial equator is the fundamental plane of the Equatorial Coordinate System, so it is defined as the locus of points with Declination of zero degrees. It is also the projection of the Earth's equator onto the sky.
Taevaekvaator on kujutletav suurring taevasfääril. See on ekvaatorilise koordinaadistiku põhitasand, kus seda defineeritakse nullkraadilise käändega punktide kogumina. Ühtlasi on see Maa ekvaatori projektsioon taevas.
& Jason. Harris; and the & kstars; Team
& Jason. Harris; ja & kstars; i meeskond
& kstars; is a graphical desktop planetarium for & kde;. It depicts an accurate simulation of the night sky, including stars, constellations, star clusters, nebulae, galaxies, all planets, the Sun, the Moon, comets and asteroids. You can see the sky as it appears from any location on Earth, on any date. The user interface is highly intuitive and flexible; the display can be panned and zoomed with the mouse, and you can easily identify objects, and track their motion across the sky. & kstars; includes many powerful features, yet the interface is clean and simple, and fun to use.
& kstars; on & kde; graafiline töölaua planetaarium. See näitab tähtede, tähtkujude, täheparvede, udukogude, galaktikate, kõigi planeetide, Kuu ja Päikese ning komeetide ja asteroidide asukohti öises taevas igal päeval ja igas maakohas. Kasutajaliides on äärmiselt paindlik ja kohandatav. Kujutist võib igatpidi keerata ning suurendada/ vähendada ja selle abil võib ka üle taevalaotuse kulgevaid objekte tuvastada ning jälgida. Sinust ja ainult sinust oleneb, milliseid objekte näidatakse ja millised on nende värvid. Pilte iga taevalaotuse osa kohta on võimalik alla laadida andmebaasidest internetis. Meie siht on muuta & kstars; interaktiivseks vahendiks astronoomia ja öise taeva tundmaõppimisel.
However, & kstars; is more than a simple night-sky simulator. The display provides a compelling interface to a number of tools with which you can learn more about astronomy and the night sky. There is a context-sensitive popup menu attached to each displayed object, which displays object-specific information and actions. Hundreds of objects provide links in their popup menus to informative web pages and beautiful images taken by the Hubble Space Telescope and other observatories.
& kstars; on aga midagi enamat kui pelgalt taevalaotuse simulaator. Me pakume mitmeid tööriistu, mis võimaldavad sul palju paremini tundma õppida nii tähistaevast kui astronoomiat üldse. Iga objektiga on seostatud soovikohaselt muudetav hüpikmenüü, mis näitab vastava objektiga seotud infot ja võimaldab sellega üht- teist ette võtta. Muu hulgas on hüpikmenüüs ka viidad infolehekülgedele ja imeilusatele piltidele, mida on neist teinud Hubble' i kosmoseteleskoop ja muud vaatlusriistad.
From an object's popup menu, you can open its Detailed Information Window, where you can examine positional data about the object, and query a huge treasury of online databases for professional-grade astronomical data and literature references about the object. You can even attach your own Internet links, images and text notes, making & kstars; a graphical front-end to your observing logs and your personal astronomical notebook.
Taevakeha hüpikmenüüst saab valida üksikasjaliku info dialoogi vaatamise, mis on tõesti üksikasjalik: seal saab uurida objekti kõikvõimalikke asukohamääranguid, otsida arvukates internetiandmebaasides tipptasemel andmeid ja kirjandust antud objekti kohta. Taevakehaga saab soovi korral seostada ka omaenda internetiviidad, pildid ja märkused, muutes nii & kstars; i oma vaatluste ja muude tähelepanekute graafiliseks väljundiks.
You can plan an observing session using our Altitude vs. Time tool, which will plot curves representing the Altitude as a function of time for any group of objects. If that is too much detail, we also provide a What's Up Tonight? tool that summarizes the objects that you will be able to see from your location on any given night. You can add your favorite objects to the Observing List tool, which provides convenient access to common actions for a list of objects.
Vaatlusi saab planeerida meie abivahendi Kõrgus/ aeg järgi, mis joonistab suvalise objekti kohta nende kõrguskõvera ajateljel. Kui see on liiga detailne, siis on meil varuks ka abivahend Mis on täna vaadata? See näitab kõiki objekte, mida antud asukohas mis tahes hetkel vaadelda saab. Oma lemmikobjekte saab lisada jälgimisnimekirja, mis pakub mugava võimaluse kasutada objektide nimekirjas levinumaid toiminguid.
& kstars; also provides a Solar System Viewer, which shows the current configuration of the major planets in our solar system. There is also a Jupiter Moons Tool which shows the positions of Jupiter's four largest moons as a function of time.
& kstars; pakub ka Päikesesüsteemi vaatajat, mis näitab planeetide käesolevat asukohta meie Päikesesüsteemis. Samuti on olemas Jupiteri kuude tööriist, mis näitab Jupiteri nelja suurema kuu asukohta ajateljel.
Our primary goal is to make & kstars; an interactive educational tool for learning about astronomy and the night sky. To this end, the & kstars; Handbook includes the AstroInfo Project, a series of short, hyperlinked articles on astronomical topics that can be explored with & kstars;. In addition, & kstars; includes DBUS functions that allow you to write complex scripts, making & kstars; a powerful "demo engine" for classroom use or general illustration of astronomical topics.
Meie peamine siht om muuta & kstars; interaktiivseks astronoomia ja tähistaeva tundmaõppimise vahendiks. Selle sihiga pakub & kstars; välja AstroInfo projekti ehk valiku lühikesi, viidetega varustatud artikleid selliste astronoomiliste teemade kohta, mida saab seejärel & kstars; i abil endale ka piltlikult selgeks teha. Lisaks sellele võimaldab & kstars; kasutada ka mitmeid DBUS - funktsioone, mis lubab ka päris keeruka käitumismustri juba eelnevalt skriptiga kindlaks määrata. Nii on võimalik muuta & kstars; väga tänuväärseks "demomasinaks" näiteks koolitunnis astronoomia näitlikustamisel.
However, & kstars; is not just for students. You can control telescopes and cameras with & kstars;, using the elegant and powerful INDI protocol. & kstars; supports several popular telescopes including Meade's LX200 family and Celestron GPS. Several popular CCD cameras, webcams, and computerized focusers are also supported. Simple slew/ track commands are integrated directly into the main window's popup menu, and the INDI Control Panel provides full access to all of your telescope's functions. INDI's Client/ Server architecture allows for seamless control of any number of local or remote telescopes using a single & kstars; session.
& kstars; ei ole mõeldud aga ainult õpilastele. Lisaks muule võimaldab & kstars; juhtida teleskoope lihtsa, kuid võimsa INDI liidese abil. & kstars; toetab paljusid levinumaid teleskoobitüüpe, sealhulgas Meade LX200 ja Celestron GPS, samuti mitmeid populaarseid CCD kaameraid, veebikaameraid ja fokuseerijaid. Nii saab suvalist objekti KStarsis jälgida täiesti elementaarsete liigutamis- jälgimiskäskudega või ka põhjalikult seadistada teleskoobi tööd võimsa INDI juhtimiskeskuse abil. INDI kliendi- serveriarhitektuur aga lubab & kstars; il probleemideta kasutada nii kohalikke kui mujalasuvaid astronoomilisi instrumente.
Stars appear to be exclusively white at first glance. But if we look carefully, we can notice a range of colors: blue, white, red, and even gold. In the winter constellation of Orion, a beautiful contrast is seen between the red Betelgeuse at Orion's "armpit" and the blue Bellatrix at the shoulder. What causes stars to exhibit different colors remained a mystery until two centuries ago, when Physicists gained enough understanding of the nature of light and the properties of matter at immensely high temperatures.
Tähed paistavad esmapilgul eranditult valgena. Kui me neid aga hoolikamalt vaatleme, märkame juba erinevaid värve: sinine, valge, punane ja isegi kuldne. Talvel võib Orioni tähtkujus jälgida imeilusat kontrasti Orioni "kaenlaaluses" asuva punase Betelgeuse ja õlal paikneva sinise Bellatriksi vahel. Miks tähed üldse eri värvi peaksid olema, oli saladus veel paarisaja aasta eest, kuni füüsikud lõpuks hakkasid aru saama valguse olemusest ning aine omadustest erakordselt kõrgete temperatuuride puhul.
Specifically, it was the physics of blackbody radiation that enabled us to understand the variation of stellar colors. Shortly after blackbody radiation was understood, it was noticed that the spectra of stars look extremely similar to blackbody radiation curves of various temperatures, ranging from a few thousand Kelvin to ~50,000 Kelvin. The obvious conclusion is that stars are similar to blackbodies, and that the color variation of stars is a direct consequence of their surface temperatures.
Konkreetsemalt oli see musta keha kiirgus, mis võimaldas meil aru saada erinevate tähevärvide loomusest. Veidi pärast seda, kui oli taibatud musta keha kiirguse olemust, märgati, et tähtede spekter on erakordselt sarnane musta keha kiirguse spektriga erinevatel temperatuuridel (alates mõnest tuhandest kuni umbes 50 000 kelvinini). Siit tulenes ilmne järeldus, et tähed sarnanevad musta kehaga ja et tähevärvide erinevus tuleneb otseselt nende pinnatemperatuuride erinevusest.
This simple method is conceptually correct, but it cannot be used to obtain stellar temperatures accurately, because stars are not perfect blackbodies. The presence of various elements in the star's atmosphere will cause certain wavelengths of light to be absorbed. Because these absorption lines are not uniformly distributed over the spectrum, they can skew the position of the spectral peak. Moreover, obtaining a usable spectrum of a star is a time-intensive process and is prohibitively inefficient for large samples of stars.
See lihtne meetod on põhimõtteliselt korrektne, kuid selle abil ei saa teada tähe täpset temperatuuri, sest tähed ei ole ideaalsed mustad kehad. Mitmesuguste elementide olemasolu tähtede atmosfääris põhjustab teatud lainepikkuste neeldumist. Et neeldumisjooned ei ole mitte ühtlaselt üle spektri jaotunud, võivad nad spektri tippu moonutada. Pealegi on tähe kasutuskõlbliku spektri hankimine väga aeganõudev tegevus ega ole kindlasti mõeldav, kui vaja on käsitleda suuri tähehulki.
An alternative method utilizes photometry to measure the intensity of light passing through different filters. Each filter allows only a specific part of the spectrum of light to pass through while rejecting all others. A widely used photometric system is called the Johnson UBV system. It employs three bandpass filters: U ("Ultra-violet"), B ("Blue"), and V ("Visible"); each occupying different regions of the electromagnetic spectrum.
Teine meetod kasutab fotomeetriat, mõõtes erinevaid filtreid läbiva valguse intensiivsust. Iga filter lubab läbi minna ainult teatud spektriosal, ülejäänul aga mitte. Üheks laialt levinud fotomeetriasüsteemiks on Johnsoni UBV süsteem, mis kasutab kolme ribapääsfiltrit - U ("ultraviolett"), B ("sinine") ja V ("nähtav" ehk "kollane") -, mis tähistavad vastavalt elektromagnetkiirguse spektri erinevaid osi.
The process of UBV photometry involves using light sensitive devices (such as film or CCD cameras) and aiming a telescope at a star to measure the intensity of light that passes through each of the filters individually. This procedure gives three apparent brightnesses or fluxes (amount of energy per cm^2 per second) designated by Fu, Fb, and Fv. The ratio of fluxes Fu/ Fb and Fb/ Fv is a quantitative measure of the star's "color", and these ratios can be used to establish a temperature scale for stars. Generally speaking, the larger the Fu/ Fb and Fb/ Fv ratios of a star, the hotter its surface temperature.
UBV fotomeetria rakendab valgustundlikke seadmeid (filmi - või CCD- kaamerad), suunates teleskoobi tähele, et mõõta eraldi igat filtrit läbiva valguse intensiivsust. Selle tulemusena saadakse kolm näivat heledust ehk valgsust (energiakogus cm^2 kohta sekundis), mille tähiseks on Fu, Fb ja Fv. Valgsuse suhtega Fu/ Fb ning Fb/ Fv hinnatakse tähtede "värvi" ning neid saab kasutada tähtede temperatuuriskaala loomiseks. Üldiselt võib öelda, et mida suurem on tähe Fu/ Fb ja Fb/ Fv suhe, seda suurem on tema pinnatemperatuur.