natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A basic requirement for studying the heavens is determining where in the sky things are. To specify sky positions, astronomers have developed several coordinate systems. Each uses a coordinate grid projected on the Celestial Sphere, in analogy to the Geographic coordinate system used on the surface of the Earth. The coordinate systems differ only in their choice of the fundamental plane, which divides the sky into two equal hemispheres along a great circle. (the fundamental plane of the geographic system is the Earth's equator). Each coordinate system is named for its choice of fundamental plane.
Taeva uurimisel on üks põhilisi elemente kindlakstegemine, kus siis taevakehad asuvad. Selleks on astronoomid töötanud välja mitu koordinaatide süsteemi. Kõik nad kasutavad taevasfäärile projitseeritavat koordinaatide võrgustikku, mis sarnaneb maapinna puhul kasutatava geograafilise koordinaatide süsteemiga. Koordinaatide süsteemid erinevad ainult selle poolest, mida võtta alustasandiks, mis jagab taeva kaheks võrdseks poolkeraks piki suurringi. (Geograafilise koordinaatide süsteemi alustasandiks on näiteks Maa ekvaator.) Koordinaatide süsteemid kannavadki nime vastavalt oma alustasandile.
The Equatorial coordinate system is probably the most widely used celestial coordinate system. It is also the most closely related to the Geographic coordinate system, because they use the same fundamental plane, and the same poles. The projection of the Earth's equator onto the celestial sphere is called the Celestial Equator. Similarly, projecting the geographic Poles onto the celestial sphere defines the North and South Celestial Poles.
Ekvaatoriline koordinaatide süsteem on vahest kõige enam kasutust leidnud. See on ka kõige tihedamalt seotud geograafilise koordinaatide süsteemiga, sest mõlemad kasutavad üht ja sama alustasandit ning pooluseid. Maa ekvaatori projektsiooni taevasfäärile nimetatakse taevaekvaatoriks. Samamoodi kujutab geograafiliste pooluste projektsioon taevasfäärile endast vastavalt põhja - ja lõuna taevapoolust.
The Horizontal coordinate system uses the observer's local horizon as the Fundamental Plane. This conveniently divides the sky into the upper hemisphere that you can see, and the lower hemisphere that you ca n't (because the Earth is in the way). The pole of the upper hemisphere is called the Zenith. The pole of the lower hemisphere is called the nadir. The angle of an object above or below the horizon is called the Altitude (Alt for short). The angle of an object around the horizon (measured from the North point, toward the East) is called the Azimuth. The Horizontal Coordinate System is sometimes also called the Alt/ Az Coordinate System.
Horisondiline koordinaatide süsteem kasutab alustasandina vaatleja kohalikku horisonti. See jagab taeva mugavalt ülemiseks poolkeraks, mida parajasti näha saab, ning alumiseks, mida ei näe, sest Maa jääb ette. Ülemise poolkera poolust nimetatakse seniidiks. Alumise poolkera poolus kannab nimetust nadiir. Taevakeha nurka horisondi suhtes nimetatakse kõrguseks (lühend h). Taevakeha nurka horisonditasandil (mõõdetakse põhjapunktist ida või lõunapunktist lääne poole) nimetatakse asimuudiks. Horisondilist koordinaatide süsteemi on vahel nimetatud ka kõrguse- asimuudi koordinaatide süsteemiks.
The Ecliptic coordinate system uses the Ecliptic for its Fundamental Plane. The Ecliptic is the path that the Sun appears to follow across the sky over the course of a year. It is also the projection of the Earth's orbital plane onto the Celestial Sphere. The latitudinal angle is called the Ecliptic Latitude, and the longitudinal angle is called the Ecliptic Longitude. Like Right Ascension in the Equatorial system, the zeropoint of the Ecliptic Longitude is the Vernal Equinox.
Ekliptilise koordinaatide süsteemi alustasandiks on ekliptika. Ekliptika on rada, mida Päike näivalt järgib oma aastasel teekonnal. Ühtlasi on see Maa orbitaaltasandi projektsioon taevasfääril. Laiuskraadilist nurka nimetatakse siin ekliptiliseks laiuseks ning pikkuskraadilist nurka ekliptiliseks pikkuseks. Sarnaselt otsetõusule ekvaatorilises süsteemis on ekliptilise pikkuse nullpunktiks kevadpunkt.
This tool displays a model of our solar system as seen from above. The Sun is drawn as a yellow dot in the center of the plot, and the orbits of the planets are drawn as ellipses with the correct shapes and orientations. The current position of each planet along its orbit is drawn as a colored dot, along with a name label. The display can be zoomed in and out with the + and - keys, and the display can be recentered with the arrow keys, or by double-clicking anywhere in the window with the mouse. You can also center on a planet with the 0ndash; 9 keys (0 is the Sun; 9 is Pluto). If you center on a planet, it will be tracked as time passes in the tool.
See abivahend näitab Päikesesüsteemi mudelit ülaltvaates. Päikest kujutab kollane punkt joonise keskel, planeetide orbiidid on näidatud korrektsete suhteliste diameetritega ringidena, mille keskpunktiks on Päike. Iga planeedi hetkeasukoht on näidatud värvilise punktina, selle juures on ka nimesilt. Vaadet saab suurendada ja vähendada klahvidega + ja -, seda on võimalik uuesti tsentreerida nooleklahvidega või topeltklõpsuga kuskil aknas. Kindlale planeedile saab vaate tsentreerida ka klahvidega 0ndash; 9 (0 on Päike, 9 Pluuto). Vaadet planeedile tsentreerides hakatakse seda ühtlasi ajas jälgima.
The Solar System Viewer has its own clock, independent of the clock in the main & kstars; window. There is a timestep control widget here, similar to the one in the main window's toolbar. However, this control defaults to a timestep of 1 day (so that the motions of the planets can be seen), and it starts out with the clock paused when the tool is opened.
Päikesesüsteemi vaatajal on omaenda, & kstars; i peaakna omast sõltumatu kell. Siin saab kasutada ka peaakna tööriistariba omale sarnanevat ajasammu määramise abivahendit. Vaikimisi on ajasammuks 1 päev (nii on võimalik näha planeetide liikumist) ning abivahendit avades on kell peatatud.
The current model used for Pluto's orbit is only good for dates within about 100 years of the present date. If you let the Solar System clock advance beyond this range, you will see Pluto behave very strangely! We are aware of this issue, and will try to improve Pluto's orbit model soon.
Praeguses mudelis on Pluuto orbiit tõepärane ainult sajakonna aasta piires praegusest hetkest arvates. Kui lasta Päikesesüsteemi kell liikuda sellest piirist kaugemale, võid näha Pluutot päris imelikult liikumas! Me oleme sellest probleemist teadlikud ja anname endast parima, et ka selle planeedi orbiiti täpsemalt esitada.
Spiral galaxies are huge collections of billions of stars, most of which are flattened into a disk shape, with a bright, spherical bulge of stars at its center. Within the disk, there are typically bright arms where the youngest, brightest stars are found. These arms wind out from the center in a spiral pattern, giving the galaxies their name. Spiral galaxies look a bit like hurricanes, or like water flowing down a drain. They are some of the most beautiful objects in the sky.
Spiraalgalaktikad kujutavad endast miljardite tähtede hiigelkogumikke. Enamik neist on lamedad, kettakujulised, nende keskel asub hele, sfääriline tähemõhn. Kettal on tavaliselt mõned heledamad harud, mis koosnevad noorimatest ja heledamatest tähtedest. Sellised harud hargnevad galaktika keskmest spiraalikujuliselt, mis ongi andnud galaktikatele nimetuse. Spiraalgalaktikad sarnanevad mõneti tuulispasale või torust alla pulbitsevale veevoolule. Nende seast võib leida mitmed taevalaotuse ilusamad objektid.
Galaxies are classified using a tuning fork diagram. The end of the fork classifies elliptical galaxies on a scale from the roundest, which is an E0, to those that appear most flattened, which is rated as E7. The tines of the tuning fork are where the two types of spiral galaxies are classified: normal spirals, and barred spirals. A barred spiral is one whose nuclear bulge is stretched out into a line, so it literally looks like it has a bar of stars in its center.
Galaktikaid liigitatakse vastavalt Hubble' i helihargi klassifikatsioonile. Helihargi ots määratleb elliptilisi galaktikaid alates kõige ümaramatest ehk E0 kuni kõige lapikumateni ehk E7. Helihargi värtnad määratlevad kaht tüüpi spiraalgalaktikad: tavalised spiraalid ja varbspiraalsed galaktikad. Viimased on sellised, kus tuumikmõhn on välja veninud joonekujuliseks, nii et see paistab sõna otseses mõttes tähevarvana.
The Milky Way galaxy, which is home to earth and all of the stars in our sky, is a Spiral Galaxy, and is believed to be a barred spiral. The name Milky Way refers to a band of very faint stars in the sky. This band is the result of looking in the plane of our galaxy's disk from our perspective inside it.
Linnutee galaktika, kus asub meie armas Maa ja kõik tähed, mida me taevas suudame eristada, on samuti spiraalgalaktika, enamiku arvamust mööda varbgalaktika. Nimetuse Linnutee taga seisab rahvapärimus, nagu näitaks see rändlindudele teed lõunasse ja tagasi. Meie näeme seda suhteliselt tuhmide tähtede ribana taevas, sest just nii peabki välja nägema meie galaktika ketas, kui seda seestpoolt vaadata.
Modern telescopes have revealed that many Spiral galaxies harbor supermassive black holes at their centers, with masses that can exceed that of a billion Suns. Both elliptical and spiral galaxies are known to contain these exotic objects; in fact many astronomers now believe that all large galaxies contain a supermassive black hole in their nucleus. Our own Milky Way is known to harbor a black hole in its core with a mass millions of times bigger than a star's mass.
Tänapäevased võimsad teleskoobid on selgitanud, et paljude spiraalgalaktikate keskmes paikneb ülimassiivne must auk, mille mass võib ületada ka miljardi Päikese massi. Selliseid haruldasi objekte sisaldavad teadaolevalt nii elliptilised kui spiraalgalaktikad, mis on pannud paljusid astronoome arvama, et tegelikult leidub ülimassiivne must auk kõigi suuremate galaktikate keskmes. Ka meie Linnutee keskmes arvatakse asuvat must auk, mille mass on miljoneid kordi suurem kui tähemass.
M 81, Bode's Galaxy (type Sb)
M81, Bode galaktika (tüüp Sb)
Yes, the Sun is a star. It is the dominant centerpiece of our solar system. Compared to other stars, our Sun is rather ordinary; it appears to be so much bigger and brighter to us because it is millions of times closer than any other star.
Jah, Päike on täht. Ta on ka meie päikesesüsteemi keskne keha. Võrreldes teiste tähtedega on meie Päike üsna tavaline. Meile paistab ta teistest palju suurema ja heledamana seetõttu, et Päike asub meile miljoneid kordi lähemal kui ükski teine täht.
This is a tougher question. The usual answer is that stars get their heat from the thermonuclear fusion reactions in their cores. However, this cannot be the ultimate cause for the stars' heat, because a star must be hot in the first place for nuclear fusion to be triggered. Fusion can only sustain the hot temperature; it cannot make a star hot. A more correct answer is that stars are hot because they have collapsed. Stars form from diffuse gaseous nebulae; as the nebulous gas condenses to form a star, the gravitational potential energy of the material is released, first as kinetic energy, and ultimately as heat as the density increases.
See on natuke keerulisem. Tavaliselt vastatakse, et tähed saavad oma kuumuse tuumas toimuvatest termotuumareaktsioonidest. Kuid see ei saa olla tähtede kuumuse tegelik põhjus, sest täht peab olema juba kuum, enne kui termotuumareaktsioon võimalikuks osutub. Tuumade litumine võib kõrget temperatuuri ainult alal hoida, ei saa aga tähte iseenesest kuumaks muuta. Seepärast kõlab korrektsem vastus nii: tähed on kuumad, sest nad on kokku varisenud. Tähed kujunevad hajusatest gaasipilvedest. Kui gaas kondenseerub ja täheks muutuma hakkab, vabaneb aine gravitatsiooniline energia esmalt kineetilise energiana ning lõpuks, tiheduse suurenedes, kuumusena.
Stars have many things in common: they are all collapsed spheres of hot, dense gas (mostly Hydrogen), and nuclear fusion reactions are occurring at or near the centers of every star in the sky.
Tähtedel on palju ühiseid jooni: nad kõik on kuuma ja tiheda (peamiselt vesinikust koosneva) gaasi kokkuvarisemisel tekkinud sfäärid ning iga tähe tuumas käivad termotuumareaktsoonid.
The main sequence is the evolutionary state of a star when it is fusing Hydrogen in its core. This is the first (and longest) stage of a star's life (not including protostar phases). What happens to a star after it runs out of core Hydrogen is addressed in the stellar evolution article (coming soon).
Põhijada on tähtede arengustaadium, kus tema tuumas põletatakse vesinikku. See on tähtede esimene (ja pikim) elustaadium, kui mitte arvestada prototähe faase. Seda, mis juhtub tähega siis, kui tuumas on vesinik ära põletatud, räägitakse artiklis tähearengu kohta (ilmub peagi).
The Earth is round, and it is always half-illuminated by the Sun. However, because the Earth is spinning, the half that is illuminated is always changing. We experience this as the passing of days wherever we are on the Earth's surface. At any given instant, there are places on the Earth passing from the dark half into the illuminated half (which is seen as dawn on the surface). At the same instant, on the opposite side of the Earth, points are passing from the illuminated half into darkness (which is seen as dusk at those locations). So, at any given time, different places on Earth are experiencing different parts of the day. Thus, Solar time is defined locally, so that the clock time at any location describes the part of the day consistently.
Maa on ümmargune ja alati poolenisti Päikesest valgustatud. Et Maa aga keerleb, muutub pidevalt valgustatud osa. Meie kogeme seda päeva ja öö vaheldumisena. Igal hetkel on maal kohti, mis suunduvad pimedast osast valgustatud osasse (mida maapinnal tajutakse koidikuna. Samal hetkel liiguvad kohad Maa vastasküljel valgusest pimedusse (mida me nimetame loojanguks). Seega on Maa erinevates kohtades erinev päevaaeg. Seetõttu on ka päikeseaeg kohaliku määratlusega ning suvalise koha kellaaeg näitabki parajasti valitsevat päevaosa.
This localization of time is accomplished by dividing the globe into 24 vertical slices called Time Zones. The Local Time is the same within any given zone, but the time in each zone is one Hour earlier than the time in the neighboring Zone to the East. Actually, this is a idealized simplification; real Time Zone boundaries are not straight vertical lines, because they often follow national boundaries and other political considerations.
Kohalik aeg on saadud maakera 24 vertikaalseks lõiguks jagades, mida nimetatakse ajavöönditeks. Kohalik aeg on igas vööndis ühesugune, kuid iga vööndi aeg on oma idapoolse naabervööndi ajast tund aega varasem. Tegelikult on see küll ideaalpilt ja ajavööndite tegelikud piirid pole sugugi sirgjooned, järgides tihtipeale riigipiire või muid poliitilisi otsuseid.
What's Up Tonight?
Mis on täna vaadata?
& tool-details; & tool-calculator; & tool-aavso; & tool-altvstime; & tool-whatsup; & tool-scriptbuilder; & tool-solarsys; & tool-jmoons; & tool-observinglist; & tool-fitsviewer;
& tool- details; & tool- calculator; & tool- aavso; & tool- altvstime; & tool- whatsup; & tool- scriptbuilder; & tool- solarsys; & tool- jmoons; & tool- observinglist; & tool- fitsviewer;
The geographic location chosen to represent Universal Time is Greenwich, England. The choice is arbitrary and historical. Universal Time became an important concept when European ships began to sail the wide open seas, far from any known landmarks. A navigator could reckon the ship's longitude by comparing the Local Time (as measured from the Sun's position) to the time back at the home port (as kept by an accurate clock on board the ship). Greenwich was home to England's Royal Observatory, which was charged with keeping time very accurately, so that ships in port could re-calibrate their clocks before setting sail.
Maailmaaega määravaks asukohaks on valitud Inglismaal asuv Greenwich. See valik on suvaline, kuigi tugineb ajaloole. Maailmaaeg muutus oluliseks siis, kui eurooplased hakkasid agaralt ookeanidel sõitma, kus neil polnud käepärast maatähiseid. Laevnikud said siis määrata oma pikkuskraadi kindlaks nii, et võrdlesid kohalikku aega (mida mõõdeti Päikese asendi järgi) kodusadama ajaga (mille jaoks oli kaasas võimalikult täpne kell). Greenwichis asus Inglise kuninglik observatoorium, mis oli kohustatud aega eriti hoolikalt jälgima, et sadamates olevad laevad saaksid enne teeleasumist oma kellad uuesti täpseks seada.
What's Up Tonight? Tool
Abivahend Mis on täna vaadata?
The What's Up Tonight Tool
Abivahend Mis on täna vaadata?
The What's Up Tonight? (WUT) tool displays a list of objects that will be visible at night from any location, on any date. By default, the Date and Location are taken from the current settings in the main window, but you can change either value using the Change Date and Change Location buttons at the top of the WUT window.
Abivahend Mis on täna vaadata? näitab taevakehi, mida võib ükspuha millises asukohas ükspuha millise kuupäeva öösel vaadelda. Vaikimisi määratakse kuupäev ja asukoht parajasti peaaknas kehtivate väärtuste põhjal, kuid seda on äärmiselt lihtne muuta, tarvitades abivahendi akna ülaosas asuvaid nuppe Muuda kuupäeva ja Muuda asukohta
The WUT tool also displays a short almanac of data for the selected date: the rise and set times for the Sun and moon, the duration of the night, and the Moon's illumination fraction.
Abivahend näitab ka valitud kuupäeva kohta mõningaid tavapäraseid astronoomilise kalendri andmeid: Päikese ja Kuu tõusu - ja loojanguaeg, öö kestvus ning Kuu valgustatus.
Below the almanac is where the object information is displayed. The objects are organized into type categories. Select an object type in the box labeled Choose a Category, and all objects of that type which are above the horizon on the selected night will be displayed in the box labeled Matching Objects. For example, in the screenshot, the Planets category has been selected, and four planets which are up on the selected night are displayed (Mars, Neptune, Pluto, and Uranus). When an object in the list is selected, its rise, set and transit times are displayed in the lower-right panel. In addition, you can press the Object Details... button to open the Object Details window for that object.
Nende andmete all on näha info taevakeha kohta. Objektid on jagatud vastavalt tüübile kategooriatesse. Taevakeha tüübi saab valida kastis Kategooria valimine ning kõiki antud tüüpi taevakehi, mis valitud ööl horisondi kohal asuvad, näeb kastis Sobivad objektid. Pildil on näiteks valitud kategooria Planeedid ning näha on neli planeeti, mida antud ööl näha võib (Marss, Neptuun, Pluuto ja Uraan). Nimekirjast mõnda taevakeha valides näeb all paremal asuval paneelil selle tõusu -, kulminatsiooni - ja loojumisaega. Lisaks võib klõpsata nupule Objekti üksikasjad..., mis avab antud objekti üksikasjaliku info akna
The Zenith is the point in the sky where you are looking when you look straight up from the ground. More precisely, it is the point on the sky with an Altitude of +90 Degrees; it is the Pole of the Horizontal Coordinate System. Geometrically, it is the point on the Celestial Sphere intersected by a line drawn from the center of the Earth through your location on the Earth's surface.
Seniit on punkt taevas, kuhu sa vaatad, kui vaatad maapinnalt otse üles. Täpsemalt on see punkt taevas, mille kõrgus on +90 kraadi; see on horisondilise koordinaatide süsteemi poolus. Geomeetriliselt on see punkt taevasfääril, mida läbib joon, mis on tõmmatud Maa keskpunktist läbi sinu asukoha maakera pinnal.
The & ktouch; Handbook
& ktouch; i käsiraamat
Andreas. nicolai@gmx. net
Andreas. nicolai@ gmx. net
& ktouch; is a program for learning to touch type. & ktouch; provides you with text to train on and adjusts to different levels depending on how good you are. It displays which key to press next and the correct finger to use.
& ktouch; on rakendus klaviatuuril kirjutama õppimiseks. & ktouch; pakub välja teksti, mille kirjutamist saad harjutada, ning võimaldab seda teha sõltuvalt sinu oskustest päris mitmel tasemel. Rakendus võib näidata, millist klahvi järgmisena vajutada, ja ühtlasi osutada, millise sõrmega oleks seda õige teha.
touchwriting
kirjutamine
touchtyping
tippimine
typing
sisestamine
typewriting
masinakiri
touch
tippima
type
kirjutama
Using & ktouch;
& ktouch; i kasutamine
What is & ktouch;?
Mis on & ktouch;?
& ktouch; is a program for learning to touch type.
& ktouch; on klaviatuuril kirjutama õppimise rakendus.
& ktouch; provides you with text to train on and adjusts to different levels depending on how good you are. It shows your keyboard and indicates which key to press next and the correct finger to use.
& ktouch; pakub välja teksti, mille kirjutamist saad harjutada, ning võimaldab seda teha sõltuvalt sinu oskustest päris mitmel tasemel. Rakendus võib näidata, millist klahvi järgmisena vajutada, ja ühtlasi osutada, millise sõrmega oleks seda õige teha.
The main screen of & ktouch;
ktouch; i peaaken
& ktouch; is an excellent touch typing tutor. You learn typing with all fingers, step by step, without having to look down at the keyboard all the time to find your keys (which slows you down a lot). It is convenient for all ages and the perfect typing tutor for schools, universities and individuals. It is free and licensed under the & GNU; Public License, so you will never have to pay anything for the program or any update.
& ktouch; on suurepärane kirjutamisõpetaja, mille abil saad õppida kirjutama ilma klahvidele vaatamata. Rakendus sobib igas vanuses inimestele, ennekõike kindlasti aga kooliõpilastele ja tudengitele. See on vaba tarkvara ning seda levitatakse vastavalt & GNU; Üldisele Avalikule Litsentsile, nii et selle ega ühegi uuenduse eest ei tule kunagi maksta.
In its current version, & ktouch; 1.7.1 has quite a number of helpful features, such as:
& ktouch; i praegune versioon 1. 7. 1 pakub mitmeid kasulikke omadusi, sealhulgas:
Support for many different training lectures in many languages including language specific text fonts and a comfortable lecture editor
Paljude erinevate harjutuste pakkumine paljudes erinevates keeltes, sealhulgas keelest sõltuvate fontide tugi ja käepärane õppetundide redaktor
Support for different keyboard layouts with the ability to use user-defined layouts
Paljude erinevate klaviatuuripaigutuste ning kasutaja enda määratud paigutuse kasutamise toetus
During your training session comprehensive statistical information is obtained to help you (or your teacher) analyse your progress
Põhjaliku statistilise info kogumine harjutamise ajal, mis aitab hiljem sul endal või õpetajal sinu edusamme analüüsida
Learning touch typing with & ktouch;
Klaviatuuril kirjutama õppimine & ktouch; i abil
Here's another screenshot of & ktouch; in action, this time with a german keyboard and training lecture:
Siin on veel üks & ktouch; i pilt, sedakorda saksa klaviatuuripaigutuse ja saksakeelse harjutusega:
Main screen of & ktouch;
ktouch; i peaaken
Even though learning touch typing with & ktouch; and using the program should be very simple we will look a bit closer at & ktouch; in the following sections.
Kuigi klaviatuuril kirjutama õppimine & ktouch; i abil ning üldse rakenduse kasutamine on imelihtne, tutvustame siiski & ktouch; i lähemalt järgmistes osades.
When you start & ktouch; you can see the screen shown above. The main program window shows three main sections:
& ktouch; i käivitamisel näeb umbes sellist pilti nagu ülal. Rakenduse peaaken jaguneb kolmeks põhiosaks:
Some typing statistics in info boxes at the top
Teatud statistika kirjutamise kohta ülaosas
The text you need to type (in the teacher's line) and the text that you have typed so far (in the student's line)
Tekst, mida sa pead kirjutama (õpetaja rida), ja tekst, mida sa oled seni kirjutanud (õpilase rida)
The keyboard (that hopefully looks like yours)
Klaviatuur (loodetavasti samasugune nagu sinu ees laual)
We look at these sections later again.
Hiljem vaatleme neid osasid lähemalt.